ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2015/585 НА КОМИСИЯТА
от 18 декември 2014 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти за определяне на рисковите маржин периоди
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (1), и по-специално член 304, параграф 5, четвърта алинея от него,
като има предвид, че:
(1)
Рамката за изчисляване на рисковите маржин периоди (РМП), използвани за изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите на клиринговите членове към техните клиенти, следва да бъде подходяща както за институциите, използващи метода на вътрешните модели (МВМ) така и за институциите, използващи стандартните методи. Тя следва също да отразява промените в пазарните условия, за да представлява ясен пруденциален подход, без обаче да създава прекомерна оперативна тежест за институциите.
(2)
При все че определението за периоди на ликвидация, използвано от централните контрагенти (ЦК), не е еднакво с определението за РМП, използвано от клиринговите членове за целите на изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите към техните клиенти, двете понятия са много сходни от гледна точка на тяхното съдържание. Всъщност периодите за ликвидация отразяват промените в пазарните условия и отчитат периодите за приключване на договори и сделки. Следователно оценката на ЦК за периодите на ликвидация следва да служи като заместител на РМП при изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите на клирингови членове към техните клиенти.
(3)
Чрез използването на периодите на ликвидация ще бъдат обхванати всички видове продукти и сделки, посочени в член 301, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, за които се извършва клиринг от ЦК, и като допълнителна полза ще отпадне необходимостта от актуализирането на настоящия делегиран регламент всеки път, когато ЦК започне да извършва клиринг на нов вид продукт или сделка.
(4)
За разлика от РМП, оповестените от ЦК периоди на ликвидация понякога включват допълнителни периоди от време за целите на новацията на позициите на клирингов член, който не е в неизпълнение. Тъй като тези допълнителни периоди са специфични за периодите на ликвидация и не отразяват разликите в поеманите от клиринговите членове рискове, не е необходимо те да бъдат добавени към РМП, които институциите могат да използват за изчисляването на капиталовото изискване във връзка с експозициите им към клиент, когато действат като клирингови членове.
(5)
За да се гарантира, че тези оценки са предмет на одобрение от надзорните органи, само периодите на ликвидация, прогнозирани от квалифицирани централни контрагенти съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 88 от Регламент (ЕС) № 575/2013, следва да могат да бъдат използвани като заместител на РМП при изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите на клиринговите членове към техните клиенти.
(6)
Тъй като целта на РМП е да отразява промените в пазарната стойност на нетиращата съвкупност от сделки за времето от последната размяна на обезпечение по тази нетираща съвкупност с изпаднал в неизпълнение контрагент, до момента в който сделките са ликвидирани и остатъчният пазарен риск се хеджира отново, и тъй като пазарите може да бъдат затворени на определени календарни дни, РМП следва да бъдат изразени в работни дни. Това ще гарантира, че изискването за собствен капитал във връзка с тези сделки отразява напълно рисковете, на които е изложена институцията по време на РМП. Затова е уместно да се предвиди, че минималната продължителност на РМП за целите на член 304, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013 е 5 работни дни, т.е. по-дълга от минималния срок от пет дни, предвиден в същия член. По този начин минималната продължителност на РМП ще бъде приведена в съответствие с разпоредбите, предвидени в част три, дял II, глава 6, раздел 6 от Регламент (ЕС) № 575/2013, които обхващат изискванията за използване на МВМ.
(7)
В съответствие с член 304, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 по-кратките РМП, които институциите могат да прилагат при изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с техните експозиции към клиент, се прилагат само когато институциите действат като клирингови членове. Ето защо правилата относно РМП, които институциите могат да използват съгласно тези разпоредби, не се прилагат в случаите, когато институциите изчисляват изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите към клиенти, но не действат като клирингови членове за тези експозиции; независимо от това дали институцията прилага МВМ или не, и независимо от това дали на съответните експозиции към клиенти е извършен централизиран клиринг.
(8)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския банков орган.
(9)
Европейският банков орган проведе открити обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от създадената по силата на член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета Група на участниците от банковия сектор (2),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Рисковите маржин периоди (РМП) за дадена нетираща съвкупност, които институциите могат да използват за целите на член 304, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, се определят в съответствие с параграфи 2 и 3 от настоящия член.
2. Когато съответната нетиращата съвкупност включва сделки, чийто клиринг е извършен от квалифициран централен контрагент съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 88 от Регламент (ЕС) № 575/2013, РМП, които могат да използват институциите, са периодите с по-голяма продължителност от следните:
а)
пет работни дни;
б)
най-дългия период на ликвидация на договорите или сделките, включени в нетиращата съвкупност, оповестен в съответствие с член 10, параграф 1, буква б), подточка vi) от Делегиран регламент (ЕС) № 153/2013 на Комисията (3) от квалифицирания централен контрагент, който е извършил клиринга на тези договори или сделки.
За целите на буква б) от първа алинея, когато оповестеният период на ликвидация включва допълнителен период за целите на новацията на позициите на клирингов член, който не е в неизпълнение, периодът, който институции трябва да използва като РМП, изключва този допълнителен период.
3. Когато съответната нетираща съвкупност включва сделки, чийто клиринг не е извършен от квалифициран централен контрагент съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 88 от Регламент (ЕС) № 575/2013, РМП, които институциите могат да използват, са равни на поне десет работни дни.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 18 декември 2014 година.
DELEGOVANÉ NARIADENIE KOMISIE (EÚ) 2015/585
z 18. decembra 2014,
ktorým sa dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013, pokiaľ ide o regulačné technické predpisy na určenie období rizika dozabezpečenia
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 575/2013 z 26. júna 2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012 (1), a najmä na jeho článok 304 ods. 5 štvrtý pododsek,
keďže:
(1)
Rámec pre výpočet období rizika dozabezpečenia používaných na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje zúčtovacích členov pre expozície voči ich klientom by mal byť vhodný tak pre inštitúcie, ktoré používajú metódu interných modelov, ako aj pre inštitúcie, ktoré používajú štandardizované metódy. Mal by takisto odzrkadľovať zmeny podmienok na trhu, aby predstavoval vhodný prístup z prudenciálneho hľadiska bez toho, aby týmto inštitúciám spôsoboval nadmerné zaťaženie pri výkone činnosti.
(2)
Vymedzenie období likvidácie, ktoré používajú centrálne protistrany, nie je totožné s vymedzením období rizika dozabezpečenia, ktoré používajú zúčtovací členovia na účely výpočtu ich požiadaviek na vlastné zdroje pre expozície voči ich klientom. Tieto dve vymedzenia sú však z hľadiska svojej podstaty veľmi podobné. Obdobia likvidácie odzrkadľujú zmeny v podmienkach na trhu a zohľadňujú lehoty na zavretie zmlúv a transakcií. Odhady centrálnych protistrán týkajúce sa období likvidácie by preto mali slúžiť ako náhradné údaje pre obdobia rizika dozabezpečenia na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje zúčtovacích členov pre expozície voči ich klientom.
(3)
Použitím období likvidácie by sa zabezpečilo aj komplexné pokrytie všetkých typov produktov a transakcií uvedených v článku 301 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, ktoré sa zúčtovávajú prostredníctvom centrálnych protistrán, a zároveň by to malo ďalšiu výhodu v tom, že by neboli potrebné aktualizácie tohto delegovaného nariadenia, vždy keď by centrálna protistrana začala zúčtovávať nový typ produktu alebo transakcie.
(4)
Na rozdiel od období rizika dozabezpečenia obdobia likvidácie, ktoré centrálne protistrany zverejňujú, zahŕňajú niekedy dodatočné obdobia na umožnenie novácie pozícií voči zúčtovaciemu členovi, ktorý si plní záväzky. Keďže tieto dodatočné obdobia sa týkajú len období likvidácie a nezohľadňujú žiadny rozdiel v rizikách, ktoré vznikajú zúčtovacím členom, nemusia sa pridávať k obdobiam rizika dozabezpečenia, ktoré môžu inštitúcie používať na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre svoje expozície voči klientovi, ak konajú ako zúčtovací členovia.
(5)
S cieľom zabezpečiť, aby takéto odhady podliehali schváleniu orgánom dohľadu, by sa malo umožniť, aby sa ako náhradné údaje pre obdobia rizika dozabezpečenia na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje zúčtovacích členov pre expozície voči ich klientom mohli používať len tie obdobia likvidácie, ktoré odhadli kvalifikované centrálne protistrany, ako sú vymedzené v článku 4 ods. 1 bode 88 nariadenia (EÚ) č. 575/2013.
(6)
Keďže cieľom obdobia rizika dozabezpečenia je zachytiť zmeny trhovej hodnoty súboru vzájomného započítavania transakcií počas obdobia od poslednej výmeny kolaterálu, ktorý pokrýva uvedený súbor vzájomného započítavania, s protistranou, ktorá zlyhala, do zatvorenia pozícií a opätovného hedžingu vyplývajúceho trhového rizika, a keďže trhy môžu byť počas niektorých kalendárnych dní zatvorené, obdobia rizika dozabezpečenia by mali byť vyjadrené v pracovných dňoch. Tým sa zabezpečí, aby požiadavky na vlastné zdroje v prípade týchto transakcií plne zohľadňovali riziká, ktorým je inštitúcia vystavená počas obdobia rizika dozabezpečenia. Je preto vhodné stanoviť, aby obdobie rizika dozabezpečenia používané na účely článku 304 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 trvalo päť pracovných dní, t. j. aby bolo dlhšie ako minimálne obdobie piatich dní stanovené v uvedenom článku. Minimálne obdobie rizika dozabezpečenia by tak bolo zosúladené s ustanoveniami tretej časti hlavy II kapitoly 6 oddielu 6 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, ktoré sa vzťahujú na požiadavky na používanie metódy interných modelov.
(7)
V súlade s článkom 304 ods. 3 a 4 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 kratšie obdobia rizika dozabezpečenia môžu inštitúcie uplatniť na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre ich expozície voči klientovi len vtedy, keď konajú ako zúčtovací členovia. Pravidlá týkajúce sa období rizika dozabezpečenia, ktoré môžu inštitúcie použiť na základe uvedených ustanovení, neplatia, keď inštitúcie vypočítavajú požiadavky na vlastné zdroje pre expozície voči klientovi, ale nekonajú ako zúčtovací členovia pre tieto expozície. To platí bez ohľadu na to, či takéto inštitúcie uplatňujú metódu interných modelov, alebo nie, a bez ohľadu na to, či sa príslušné expozície voči klientom centrálne zúčtovávajú, alebo nie.
(8)
Toto nariadenie vychádza z návrhu regulačných technických predpisov, ktoré Európsky orgán pre bankovníctvo predložil Komisii.
(9)
Európsky orgán pre bankovníctvo vykonal otvorené verejné konzultácie k návrhu regulačných technických predpisov, z ktorých toto nariadenie vychádza, analyzoval možné súvisiace náklady a prínosy a požiadal Skupinu zainteresovaných strán v bankovníctve vytvorenú v súlade s článkom 37 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 o stanovisko (2),
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
1. Obdobia rizika dozabezpečenia súboru vzájomného započítavania, ktoré inštitúcie môžu použiť na účely článku 304 ods. 3 a 4 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, musia byť určené v súlade s odsekmi 2 a 3 tohto článku.
2. Ak príslušný súbor vzájomného započítavania zahŕňa transakcie zúčtovávané s kvalifikovanou centrálnou protistranou vymedzenou v článku 4 ods. 1 bode 88 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, obdobie rizika dozabezpečenia, ktoré môžu inštitúcie použiť, je dlhšie z týchto období:
a)
päť pracovných dní;
b)
najdlhšie obdobie likvidácie zmlúv alebo transakcií zahrnutých do súboru vzájomného započítavania, ktoré je zverejnené v súlade s článkom 10 ods. 1 písm. b) bodom vi) delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) č. 153/2013 (3) kvalifikovanou centrálnou protistranou, s ktorou sa tieto zmluvy alebo transakcie zúčtovávajú.
Na účely písmena b) prvého pododseku, keď zverejnené obdobie likvidácie zahŕňa dodatočné obdobie na účely novácie pozícií voči zúčtovaciemu členovi, ktorý si plní záväzky, obdobie, ktoré majú inštitúcie použiť ako obdobie rizika dozabezpečenia, nesmie zahŕňať toto dodatočné obdobie.
3. Keď príslušný súbor vzájomného započítavania zahŕňa transakcie, ktoré sa nezúčtovávajú s kvalifikovanou centrálnou protistranou vymedzenou v článku 4 ods. 1 bode 88 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, obdobie rizika dozabezpečenia, ktoré môžu inštitúcie použiť, je aspoň desať pracovných dní.
Článok 2
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 18. decembra 2014