РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 469/2014 НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА
от 16 април 2014 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 2157/1999 относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции (ЕЦБ/1999/4)
(ЕЦБ/2014/18)
УПРАВИТЕЛНИЯТ СЪВЕТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ЦЕНТРАЛНА БАНКА,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 132, параграф 3 от него,
като взе предвид Устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, и по-специално членове 34.3 и 19.1 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2532/98 на Съвета от 23 ноември 1998 г. относно правомощията на Европейската централна банка да налага санкции (1), и по-специално член 6, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
Европейската централна банка (ЕЦБ) прилага Регламент (ЕО) № 2157/1999 на Европейската централна банка (ЕЦБ/1999/4) (2) за налагането на санкции в различните области на компетентността си, включително по-специално осъществяването на паричната политика на Съюза, функционирането на платежните системи и събирането на статистическа информация.
(2)
Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета (3) оправомощава ЕЦБ да налага административни имуществени санкции на кредитните институции, над които упражнява надзор, когато тези институции нарушат изискване на пряко приложимо право на Съюза, и санкции в случай на нарушение на регламенти или решения на ЕЦБ.
(3)
ЕЦБ прие Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17) (4), за да уточни допълнително процедурите, уреждащи изпълнението от ЕЦБ, националните компетентни органи и определените на национално равнище органи на надзорните им задачи съгласно Регламент (ЕС) № 1024/2013. Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17) съдържа разпоредби относно процедурата на налагане на административни санкции от ЕЦБ и националните компетентни органи в областта на надзора.
(4)
ЕЦБ прие Препоръка ЕЦБ/2014/19 (5) с оглед установяването на последователен режим за налагането на санкции от ЕЦБ при изпълнението на надзорните ѝ задачи съгласно Регламент (ЕС) № 1024/2013 и Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17).
(5)
Регламент (ЕО) № 2157/1999 следва да бъде уточнен от гледна точка на това, че той се прилага само спрямо налагането на санкции от ЕЦБ при изпълнението на задачите ѝ на централна банка, които не са свързани с надзора, докато Регламент (ЕС) № YYY/2014 (ЕЦБ/2014/17) се прилага спрямо налагането на административни санкции от ЕЦБ при изпълнението на надзорните ѝ задачи.
(6)
При допълнителното уточняване на процесуалните правила, които се прилагат при започването и провеждането на процедурата за нарушение, установена в Регламент (ЕО) № 2532/98, ЕЦБ следва да отчете тежестта на предвидената санкция.
(7)
Поради това Регламент (ЕО) № 2157/1999 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изменения
Регламент (ЕО) № 2157/1999 се изменя, както следва:
1)
След член 1 се вмъква нов член 1а:
„Член 1а
Приложно поле
Настоящият регламент се прилага само по отношение на санкции, които могат да бъдат налагани от ЕЦБ при изпълнението на задачите ѝ на централна банка, които не са свързани с надзора. Той не се прилага по отношение на административните санкции, които могат да бъдат налагани от ЕЦБ при изпълнението на надзорните ѝ задачи.“
2)
След член 1а се вмъква нов член 1б:
„Член 1б
Независимо звено за разследване
1. За целите на вземане на решение дали да започне процедура за нарушение съгласно член 2 и да упражни правомощията, установени в член 3, ЕЦБ създава вътрешно независимо звено за разследване (наричано по-долу „звено за разследване“), което се състои от разследващи служители, които изпълняват разследващите си функции независимо от Изпълнителния съвет и Управителния съвет и не участват в разискванията на Изпълнителния съвет и Управителния съвет.
2. В случай че счете, че е налице основание да подозира, че се извършват или са извършени едно или повече нарушения, въпросът се отнася до Изпълнителния съвет.
3. В случай че Изпълнителният съвет счете, че приложимата санкция би могла да надвиши прага, уреден в член 10, параграф 1, опростената процедура, изложена в член 10, не се прилага и Изпълнителният съвет отнася въпроса до звеното за разследване. Звеното за разследване взема решение дали да започне, или не процедура за нарушение.
4. Всички позовавания на ЕЦБ в членове 2-4, член 5, параграфи 1-3 и член 6 се считат за позоваване на звеното за разследване на ЕЦБ или в случай че се прилага опростената процедура по член 10 - на Изпълнителния съвет.
5. Разпоредбите на настоящия член не засягат компетенцията на компетентната национална централна банка да започне процедура за нарушение и да направи проучване в съответствие с настоящия регламент.“
3)
В член 2 параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. По отношение на едно и също предприятие и въз основата на едни и същи факти не може да се започне повече от една процедура за нарушение. За целта ЕЦБ или компетентната национална централна банка не могат да вземат решение за започване на процедура за нарушение, преди взаимно да са се информирали и консултирали.“
4)
В член 2 параграф 3 се заменя със следния текст:
„3. ЕЦБ или според случая компетентната национална централна банка при поискване имат право взаимно да се подпомагат и да си сътрудничат при провеждането на процедурата за нарушението, по-конкретно чрез предоставяне на информация, която считат за релевантна.“
5.
След член 7 се вмъква нов член 7а:
„Член 7а
Представяне на предложение на Изпълнителния съвет
1. Ако след приключване на процедурата за нарушение звеното за разследване или съответно компетентната национална централна банка счете, че на съответното предприятие следва да бъде наложена санкция, звеното или банката съответно представя предложение на Изпълнителния съвет, с което се определя, че съответното предприятие е извършило нарушение и се уточнява размерът на санкцията, която следва да бъде наложена.
2. Звеното за разследване или съответно компетентната национална централна банка основава предложението си само на фактите и възраженията, по които съответното предприятие е имало възможността да представи становище.
3. Ако счете, че предоставената преписка от звеното за разследване или съответно от компетентната национална централна банка е непълна, Изпълнителният съвет може да я върне на звеното за разследване или на компетентната национална централна банка заедно с мотивирано искане за допълнителна информация.
4. Ако въз основа на пълна преписка е съгласен с предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка да бъде наложена санкция на съответното предприятие, Изпълнителният съвет приема решение в съответствие с предложението, представено от звеното за разследване или от компетентната национална централна банка.
5. Ако въз основа на пълна преписка счете, че фактите, описани в предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, не разкриват достатъчно доказателства за нарушение, Изпълнителният съвет може да приеме решение за прекратяване на делото.
6. Ако въз основа на пълна преписка е съгласен, че съответното предприятие е извършило нарушение, както е определено в предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, но не е съгласен с предложената санкция, Изпълнителният съвет приема решение, като посочва санкцията, която счита за подходяща.
7. Ако въз основа на пълна преписка не е съгласен с предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, но приеме, че съответното предприятие е извършило друго нарушение или че е налице друго фактическо основание за предложението на звеното за разследване или съответно на компетентната национална централна банка, Изпълнителният съвет уведомява писмено съответното предприятие за своите констатации и за повдигнатите срещу съответното предприятие възражения.
8. Изпълнителният съвет приема решение, с което се определя дали съответното предприятие е извършило нарушение или не и се посочва налаганата санкция, ако има такава. Решенията, приемани от Изпълнителния съвет, се основават само на фактите и възраженията, по които съответното предприятие е имало възможността да представи становище.“
Член 2
Заключителни разпоредби
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено във Франкфурт на Майн на .
NARIADENIE EURÓPSKEJ CENTRÁLNEJ BANKY (EÚ) č. 469/2014
z 16. apríla 2014,
ktorým sa mení nariadenie (ES) č. 2157/1999 o práve Európskej centrálnej banky ukladať sankcie (ECB/1999/4)
(ECB/2014/18)
RADA GUVERNÉROV EURÓPSKEJ CENTRÁLNEJ BANKY,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 132 ods. 3,
so zreteľom na Štatút Európskeho systému centrálnych bánk a Európskej centrálnej banky, a najmä na jeho články 34.3 a 19.1,
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 2532/98 z 23. novembra 1998 týkajúce sa právomocí Európskej centrálnej banky ukladať sankcie (1), a najmä na jeho článok 6 ods. 2,
keďže:
(1)
Európska centrálna banka (ECB) uplatňuje nariadenie Európskej centrálnej banky (ES) č. 2157/1999 (ECB/1999/4) (2) na uloženie sankcií v rôznych oblastiach jej pôsobnosti vrátane implementácie menovej politiky Únie, prevádzkovania platobných systémov a zberu štatistických informácií.
(2)
Nariadenie Rady (EÚ) č. 1024/2013 (3) oprávňuje ECB ukladať úverovým inštitúciám podliehajúcim dohľadu ECB administratívne peňažné sankcie, ak tieto inštitúcie porušia požiadavku upravenú v priamo uplatniteľných právnych predpisoch Únie, a sankcie v prípade porušenia nariadení alebo rozhodnutí ECB.
(3)
ECB prijala nariadenie Európskej centrálnej banky (EÚ) č. YYY/2014 (ECB/2014/17) (4), aby podrobnejšie stanovila postupy, ktorými sa ECB, príslušné vnútroštátne orgány a určené vnútroštátne orgány riadia pri výkone úloh v oblasti dohľadu podľa nariadenia (EÚ) č. 1024/2013. Nariadenie (EÚ) č. YYY/2014 (ECB/2014/17) obsahuje ustanovenia o postupe pre ukladaní administratívnych sankcií zo strany ECB a príslušných vnútroštátnych orgánov v oblasti dohľadu.
(4)
V záujme vytvorenia jednotného režimu pre ukladanie sankcií zo strany ECB pri výkone jej úloh v oblasti dohľadu podľa nariadenia (EÚ) č. 1024/2013 a nariadenia (EÚ) č. YYY/2014 (ECB/2014/17) prijala ECB odporúčanie ECB/2014/19 (5).
(5)
Nariadenie (ES) č. 2157/1999 by sa malo spresniť v tom zmysle, že sa uplatňuje len na ukladanie sankcií zo strany ECB pri výkone jej úloh v oblastiach, ktoré sa netýkajú dohľadu, kým nariadenie (EÚ) č. YYY/2014 (ECB/2014/17) sa uplatňuje na ukladanie administratívnych sankcií zo strany ECB pri výkone jej úloh v oblasti dohľadu.
(6)
ECB by mala pri podrobnejšom vymedzení procesných pravidiel uplatňovaných na začatie a vedenie postupu spojeného s porušením ustanoveného v nariadení (ES) č. 2532/1998 zobrať do úvahy závažnosť predpokladanej sankcie.
(7)
Nariadenie (ES) č. 2157/1999 by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Zmeny
Nariadenie (ES) č. 2157/1999 sa mení takto:
1.
Za článok 1 sa vkladá nový článok 1a:
„Článok 1a
Oblasť pôsobnosti
Toto nariadenie sa uplatňuje len na sankcie, ktoré môže ECB uložiť pri výkone svojich úloh v oblastiach, ktoré sa netýkajú dohľadu. Neuplatňuje sa na administratívne sankcie, ktoré môže ECB uložiť pri výkone svojich úloh v oblasti dohľadu.“
2.
Za článok 1a sa vkladá nový článok 1b:
„Článok 1b
Nezávislý vyšetrovací útvar
1. Na účely rozhodovania, či začať priestupkové konanie podľa článku 2 a výkon právomocí ustanovených v článku 3, zriadi ECB vnútorný nezávislý vyšetrovací útvar (ďalej len „vyšetrovací útvar“) zložený z vyšetrovateľov, ktorí vykonávajú svoje vyšetrovacie funkcie nezávisle od Výkonnej rady a Rady guvernérov a nesmú sa zúčastňovať rozhodovacích procesov Výkonnej rady a Rady guvernérov.
2. Ak sa ECB domnieva, že existuje dôvodné podozrenie, že došlo k jednému alebo viacerým porušeniam, záležitosť sa postúpi Výkonnej rade.
3. Ak Výkonná rada dospeje k záveru, že výška zodpovedajúcej sankcie by mohla prekročiť hranicu uvedenú v článku 10 ods. 1, nepoužije sa zjednodušené priestupkové konanie a Výkonná rada vec postúpi vyšetrovaciemu útvaru. Vyšetrovací útvar príjme rozhodnutie, či sa priestupkové konanie začne alebo nie.
4. Odkazy na ECB v článkoch 2 až 4, článku 5 ods. 1 až 3 a článku 6 sa považujú za odkazy na vyšetrovací útvar ECB alebo, ak sa použije zjednodušený postup podľa článku 10, na Výkonnú radu.
5. Ustanoveniami tohto článku nie sú dotknuté právomoci príslušnej národnej centrálnej banky začať priestupkové konanie a viesť vyšetrovanie v súlade s týmto nariadením.“
3.
V článku 2 sa odsek 1 nahrádza takto:
„1. Proti rovnakému podniku sa na základe rovnakých skutočností nezačne viac ako jedno priestupkové konanie. V ECB alebo v príslušnej národnej centrálne banke sa neprijme žiadne rozhodnutie o tom, či sa má alebo nemá začať priestupkové konanie, pokým sa tieto navzájom neinformovali a neporadili.“
4.
V článku 2 sa odsek 3 nahrádza takto:
„3. ECB alebo, podľa okolností, príslušná národná centrálna banka poskytne pri priestupkovom konaní na požiadanie pomoc a spoluprácu, najmä poskytnutím príslušných informácií.“
5.
Za článok 7 sa vkladá nový článok 7a:
„Článok 7a
Predloženie návrhu Výkonnej rade
1. Ak sa vyšetrovací útvar alebo príslušná národná centrálna banka po skončení priestupkového konania domnieva, že by mala byť danému podniku uložená sankcia, vyšetrovací útvar predloží Výkonnej rade návrh, v ktorom stanoví, že daný podnik sa dopustil porušenia a uvedie výšku sankcie, ktorá má byť uložená.
2. Vyšetrovací útvar alebo príslušná národná centrálna banka založí svoj návrh výlučne na skutočnostiach a výhradách, ku ktorým sa mal daný podnik možnosť vyjadriť.
3. Ak sa Výkonná rada domnieva, že spis predložený vyšetrovacím útvarom alebo príslušnou národnou centrálnou bankou nie je úplný, môže ho vyšetrovaciemu útvaru alebo príslušnej národnej centrálnej banke vrátiť spolu s odôvodnenou žiadosťou o doplňujúce informácie.
4. Ak Výkonná rada na základe úplného spisu súhlasí s návrhom vyšetrovacieho útvaru alebo príslušnej národnej centrálnej banky uložiť sankciu danému podniku, príjme rozhodnutie v súlade s návrhom vyšetrovaciemu útvaru alebo príslušnej národnej centrálnej banky.
5. Ak sa Výkonná rada na základe úplného spisu domnieva, že skutočnosti uvedené v návrhu vyšetrovacieho útvaru alebo príslušnej národnej centrálnej banky nepredstavujú dostatočný dôkaz, že došlo k porušeniu, môže Výkonná rada prijať rozhodnutie, ktorým prípad uzatvorí.
6. Ak Výkonná rada na základe úplného spisu súhlasí so záverom, že daný podnik sa dopustil porušenia, ako bolo stanovené v návrhu vyšetrovacieho útvaru alebo príslušnej národnej centrálnej banky, ale nesúhlasí s navrhovanou sankciou, príjme Výkonná rada rozhodnutie, v ktorom stanoví sankciu, ktorú považuje za primeranú.
7. Ak Výkonná rada na základe úplného spisu nesúhlasí s návrhom vyšetrovacieho útvaru alebo príslušnej národnej centrálnej banky, ale dospeje k záveru, že daný podnik sa dopustil iného porušenia, alebo že by mal byť návrh vyšetrovacieho útvaru alebo centrálnej banky založený na inom skutkovom stave, písomne informuje daný podnik o svojich zisteniach, ako aj o výhradách vznesených proti danému podniku.
8. Výkonná rada príjme rozhodnutie, v ktorom stanoví, či sa daný podnik dopustil porušenia a uvedie sankcie, ktoré sa majú uložiť, ak sa majú uložiť. Rozhodnutia prijaté Výkonnou radou sú založené výlučne na skutočnostiach a výhradách, ku ktorým sa mal daný podnik možnosť vyjadriť.“
Článok 2
Záverečné ustanovenia
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je v súlade so zmluvami záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
Vo Frankfurte nad Mohanom