РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2015/478 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 март 2015 година
относно общите правила за внос
(кодифициран текст)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 260/2009 на Съвета (3) е бил съществено изменян (4). С оглед постигане на яснота и рационалност посоченият регламент следва да бъде кодифициран.
(2)
Общата търговска политика следва да се основава на единни принципи.
(3)
Европейската общност сключи Споразумението за създаване на Световната търговска организация („СТО“). Приложение IА към споразумението съдържа, inter alia, Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г. („ГАТТ 1994 г.“) и Споразумение за защитни мерки.
(4)
Споразумението за защитни мерки отговаря на необходимостта да се изяснят и да се засилят дисциплините на ГАТТ 1994 г. и в частност тези от член XIX. Това споразумение изисква премахването на защитните мерки, които избягват тези правила, като мерките по доброволни ограничения на износа, редовните договорености в областта на търговията или всяка друга сходна договореност относно вноса или износа.
(5)
Споразумението за защитни мерки обхваща също и продуктите от въглища и стомана. Общите правила за вноса, особено в областта на защитните мерки, поради това се прилагат и за тези продукти, без да засягат евентуалните мерки по прилагане на споразумение, отнасящо се по-специално до продуктите от въглища и стомана.
(6)
Текстилните продукти, обхванати от Регламент (ЕО) № 517/94 на Съвета (5), са обект на специфично третиране на равнището на Съюза и на международно равнище. Затова те следва да бъдат изключени от приложното поле на настоящия регламент.
(7)
Комисията следва да бъде информирана от държавите членки за всяка заплаха в резултат на тенденции на вноса, която би могла да направи необходимо въвеждането на наблюдение от страна на Съюза или прилагането на защитни мерки.
(8)
В такъв случай Комисията следва да проучи условията, при които се осъществява вносът, тенденциите в областта на вноса, както и различните аспекти на икономическото и търговското развитие, и където е подходящо, евентуалните мерки, които трябва да се вземат.
(9)
В случай на предварително наблюдение от страна на Съюза освобождаването за свободно движение на съответните продукти следва да бъде подчинено на представянето на документ за наблюдение, отговарящ на единни критерии. Този документ следва да бъде издаван от органите на държавите членки в определен срок, при подаване на заявление от вносителя, без при това вносителят да получава каквото и да било право на внос. Документът за наблюдение следва да остане валиден само докато режимът за внос не бъде променен.
(10)
Държавите членки и Комисията следва да осъществяват възможно най-пълен обмен на получената в рамките на наблюдението от страна на Съюза информация.
(11)
Комисията следва да приеме защитни мерки, наложени от интересите на Съюза. Тези интереси следва да бъдат отчетени в тяхната цялост и следва да обхванат в частност интересите на производителите от Съюза, на ползвателите и на потребителите.
(12)
Защитните мерки спрямо страна членка на СТО, могат да бъдат разглеждани само ако въпросният продукт се внася в Съюза в толкова увеличени количества и при такива условия, че е нанесена или съществува заплаха да бъде нанесена сериозна вреда на производителите от Съюза на подобни продукти или на пряко конкурентни продукти, освен ако международните задължения не позволяват дерогация от това правило.
(13)
Следва да бъдат определени понятията „сериозна вреда“, „заплаха от сериозна вреда“ и „производители от Съюза“ и да бъдат въведени прецизни критерии за определяне на вредите.
(14)
Следва да бъде проведено разследване преди прилагането на каквато и да било защитна мярка, при положение че на Комисията е разрешено да прилага временни мерки в спешни случаи.
(15)
Следва да се изработят детайлни разпоредби за започването на разследвания, за необходимите проверки и инспекции, за достъпа на държавите износителки и на заинтересованите лица до получената информация и за изслушването на засегнатите лица, както и за възможността на тези лица да представят своите мнения.
(16)
Въведените в областта на разследванията разпоредби чрез настоящия регламент не засягат прилагането на разпоредбите на Съюза или на националните правила за професионалната тайна.
(17)
Необходимо е също да се фиксират срокове за започване на разследвания и за определяне на целесъобразността на евентуалните мерки с оглед гарантиране на бързината на този процес, което ще позволи да бъде повишена правната сигурност за съответните икономически оператори.
(18)
Когато защитните мерки са под формата на квота, равнището ѝ по принцип не следва да бъде по-ниско от средното равнище на вноса през представителен период от най-малкото три години.
(19)
Ако квотата е разпределена между държави доставчици, делът на всяка от тези държави би могъл да бъде фиксиран чрез договаряне между тези държави или определен с отчитане на равнището на вноса, осъществен в течение на представителен период. Въпреки това в случай на сериозни вреди и на непропорционално нарастване на вноса следва да бъде възможна дерогация от тези правила, при положение че са осъществени необходимите консултации в рамките на Комитета по защитни мерки към СТО.
(20)
Следва да бъде определена максималната продължителност на защитните мерки и следва да се формулират специфични разпоредби за продължаване на действието на тези мерки, за тяхното постепенно либерализиране и тяхното преразглеждане.
(21)
Следва да бъдат установени условия, при които продуктите, произхождащи от развиваща се страна членка на СТО, следва да бъдат изключени от обхвата на защитните мерки.
(22)
Мерките за наблюдение или защитните мерки, ограничени в един или повече региони на Съюза, могат да се окажат по-подходящи отколкото мерките, приложими към Съюза като цяло. Въпреки това подобни мерки следва да бъдат разрешавани единствено по изключение и при липса на друга възможност. Необходимо е да се гарантира, че подобни мерки са временни и причиняват минимални смущения при функционирането на вътрешния пазар.
(23)
В интерес на еднообразието на правилата за внос следва да се опростят и да се направят идентични формалностите, които трябва да се извършват от вносителите, независимо от мястото на митническо освобождаване на стоките. Следователно е желателно да се предвиди при извършване на всички формалности да се използват формуляри, съответстващи на образеца, приложен към настоящия регламент.
(24)
Документите за наблюдение, издавани във връзка с мерките за наблюдение от страна на Съюза, следва да бъдат валидни за целия Съюз, независимо от това коя държава членка ги е издала.
(25)
За изпълнението на настоящия регламент са необходими еднакви условия за приемането на временни и окончателни защитни мерки и за налагането на мерки за предварително наблюдение. Тези мерки следва да се приемат от Комисията в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (6).
(26)
За приемането на временни мерки и на мерки за наблюдение следва да се използва процедурата по консултиране предвид въздействието на такива мерки и тяхната логическа последователност във връзка с приемането на окончателни защитни мерки. Когато евентуалното забавяне на налагането на мерки би причинило трудно поправима вреда, е необходимо да се разреши на Комисията да приема временни мерки с незабавно приложение,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПРИНЦИПИ
Член 1
1. Настоящият регламент се прилага за вноса на продукти с произход от трети държави, с изключение на:
а)
текстилни продукти, които подлежат на специфични правила за внос по силата на Регламент (ЕО) № 517/94;
б)
продукти с произход от някои трети държави, посочени в Регламент (ЕО) № 625/2009 на Съвета (7).
2. Продуктите, посочени в параграф 1, се внасят свободно в Съюза и съответно не се подлагат на количествени ограничения, без да се засягат защитните мерки, които могат да бъдат взети по силата на глава V.
ГЛАВА II
ПРОЦЕДУРА НА СЪЮЗА ЗА ИНФОРМИРАНЕ И КОНСУЛТИРАНЕ
Член 2
Държавите членки информират Комисията, ако тенденциите на вноса налагат използването на мерки за наблюдение или защитни мерки. Тази информация включва наличните доказателства, определени на базата на критериите, установени в член 9. Комисията предоставя незабавно тази информация на всички държави членки.
Член 3
1. Комисията се подпомага от Комитет по защитни мерки. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
4. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 8 от Регламент (ЕС) № 182/2011 във връзка с член 5 от него.
5. Съгласно член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011, когато се използва писмената процедура за приемането на окончателни мерки по член 16 от настоящия регламент, тази процедура се прекратява без резултат, ако в рамките на определения от председателя срок, председателят вземе такова решение или мнозинството от членовете на комитета по член 5, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 182/2011 отправят такова искане. Когато се използва писмената процедура в други случаи, при които е имало обсъждане на проекта за мярка в комитета, тази процедура се прекратява без резултат, ако в рамките на определения от председателя срок, председателят вземе такова решение или обикновено мнозинство от членовете на комитета отправят такова искане. Когато се използва писмената процедура в други случаи, при които не е имало обсъждане на проекта за мярка в комитета, тази процедура се прекратява без резултат, ако в рамките на определения от председателя срок, председателят вземе такова решение или най-малко една четвърт от членовете на комитета отправят такова искане.
ГЛАВА III
ПРОЦЕДУРА НА СЪЮЗА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
Член 4
1. Преди прилагането на каквато и да било защитна мярка се провежда процедура на Съюза по разследване, без да се засяга член 7.
2. Разследването си поставя за цел да определи на базата на посочените в член 9 елементи дали вносът на въпросния продукт предизвиква или заплашва да предизвика сериозна вреда за съответните производители от Съюза.
3. Прилагат се следните определения:
а)
„сериозна вреда“ означава значително общо влошаване на положението на производителите от Съюза;
б)
„заплаха от сериозна вреда“ означава сериозна вреда, която е очевидно предстояща;
в)
„производители от Съюза“ означава общият брой производители на подобни или пряко конкурентни продукти на територията на Съюза или такива, чиято обща продукция на подобни или пряко конкурентни продукти представлява значителна част от цялото производство на тези продукти в Съюза.
Член 5
1. Когато прецени, че са налице достатъчно доказателства, които дават основание за започването на разследване, Комисията започва разследване в срок от един месец от датата на получаване на информацията от държава членка и публикува известие в Официален вестник на Европейския съюз. Това известие:
а)
представя резюме от получената информация и указва, че всяка релевантна информация трябва да бъде съобщавана на Комисията;
б)
указва срока, в който заинтересованите лица могат да представят своите становища в писмена форма и да предоставят информация, ако такива становища и информация трябва да бъдат взети предвид по време на разследването;
в)
указва срока, в който заинтересованите лица могат да поискат да бъдат изслушани устно от Комисията в съответствие с параграф 4.
Комисията започва разследването в сътрудничество с държавите членки.
Комисията уведомява държавите членки за анализа, който е направила на информацията, обикновено в рамките на 21 дни от датата на предоставяне на информацията на Комисията.
2. Комисията се стреми да получи всяка информация, която смята за необходима, и когато счита за подходящо, след като уведоми държавите членки, полага усилия да провери тази информация при вносителите, търговците, посредниците, производителите, търговските сдружения и организации.
Комисията се подпомага в тази дейност от служители на държавата членка, на чиято територия се осъществяват тези проверки, при положение че тази държава членка е изразила желание за това.
3. Държавите членки предоставят на Комисията по нейно искане и съгласно определените от нея процедури информацията, с която те разполагат за развитието на пазара на продукта, предмет на разследването.
4. Заинтересованите лица, които са се представили съгласно параграф 1, първа алинея, както и представителите на държавата износител, могат при подаване на писмено искане да проверят цялата информация, предоставена на Комисията във връзка с разследването, освен вътрешните документи, изготвени от органите на Съюза или на нейните държави членки, доколкото тази информация е от значение за представянето на тяхното досие, не е поверителна по смисъла на член 8 и се използва от Комисията по време на разследването.
Заинтересованите лица, които са се представили, могат да представят на Комисията своите съображения, отнасящи се до тази информация. Техните съображения могат да бъдат взети под внимание, когато те са подкрепени от достатъчно доказателства.
5. Комисията може да изслуша заинтересованите лица. Те трябва да бъдат изслушани, когато са поискали това в писмена форма в срока, определен в известието, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз, като покажат, че действително е вероятно да бъдат засегнати от резултата от разследването и че съществуват особени причини да бъдат изслушани устно.
6. Когато информацията не бъде предоставена в сроковете, определени в настоящия регламент, или от Комисията съгласно настоящия регламент, или ако разследването бъде значително възпрепятствано, заключенията могат да бъдат изготвени въз основа на наличните данни. Когато Комисията установи, че заинтересовано лице или трето лице ѝ е предоставило невярна или заблуждаваща информация, тя не взема под внимание тази информация и може да използва наличните данни.
7. Когато според Комисията не са налице достатъчно доказателства, които дават основание за започването на разследване, Комисията информира държавите членки за своето решение в срок от един месец от датата на получаването на информацията, предоставена от държавите членки.
Член 6
1. При приключване на разследването Комисията предоставя на комитета доклад относно резултатите.
2. Когато в срок от девет месеца, считано от започването на разследване, Комисията счете, че не са необходими мерки за наблюдение или защитни мерки на Съюза, разследването приключва в срок от един месец. Комисията прекратява разследването в съответствие с процедурата по консултиране, предвидена в член 3, параграф 2.
3. Ако счете, че е необходима мярка на Съюза за наблюдение или защитна мярка, Комисията взема необходимите решения в съответствие с глави IV и V в срок, който не може да надхвърля девет месеца, считано от започване на разследването. В изключителни обстоятелства този срок може да бъде продължен с най-много два месеца; Комисията публикува с оглед на това известие в Официален вестник на Европейския съюз, което уточнява срока на продължаване и съдържа обобщение на мотивите за него.
Член 7
1. Разпоредбите на настоящата глава не изключват прилагането във всеки момент на мерки за наблюдение в съответствие с членове 10-14 или на временни защитни мерки в съответствие с членове 15, 16 и 17.
Временните защитни мерки се прилагат:
а)
при критични обстоятелства, когато всякакво отлагане би предизвикало вреди, които биха били трудно поправими и е необходимо незабавно предприемане на действие; и
б)
когато е било определено предварително, че са налице ясни доказателства, според които увеличаването на вноса е предизвикало или заплашва да предизвика сериозна вреда.
Продължителността на такива мерки не надхвърля 200 дни.
2. Временните защитни мерки са под формата на нарастване на съществуващото ниво на митата (когато то надхвърля или е равно на нула), ако такива мерки са в състояние да предотвратят или да възстановят сериозната вреда.
3. Комисията пристъпва незабавно към все още необходимите мерки на разследване.
4. Ако се окаже, че временните защитни мерки са отменени поради липсата на сериозна вреда или заплаха от сериозна вреда, митата, събрани в резултат от прилагането на временните мерки, се възстановяват автоматично в най-кратки срокове. Прилага се процедурата, предвидена в член 235 и следващите от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (8).
Член 8
1. Получената съгласно настоящия регламент информация се използва само за целта, за която е била поискана.
2. Комисията и държавите членки, включително техните служители, не разкриват информация от поверителен характер, получена съгласно настоящия регламент, или информация, предоставена на поверителна основа, освен при специално разрешение от лицето, предоставило информацията.
3. Във всяко искане за поверително третиране се посочват причините, поради които информацията е поверителна.
Все пак ако стане ясно, че искането за поверително третиране не е оправдано и ако този, който е предоставил информацията, не желае нито тя да бъде оповестявана публично, нито да разреши разкриването на същата общо или под формата на резюме, въпросната информация може да не се взема предвид.
4. Във всеки случай информация се счита за поверителна, ако е вероятно нейното разкриване да има значителни неблагоприятни последици за този, който я е предоставил или за източника на такава информация.
5. Параграфи 1-4 не изключват позоваване от страна на органите на Съюза на информация от общ характер, и по-специално на мотивите, на които са основани взетите по силата на настоящия регламент решения. Тези органи все пак отчитат законния интерес на съответните физически и юридически лица техните търговски тайни да не бъдат разкривани.
Член 9
1. Изследването на тенденциите на вноса и на условията, при които той се осъществява, както и изследването на сериозната вреда или заплахата от сериозна вреда за производителите от Съюза, които произтичат от този внос, обхващат по-специално следните фактори:
а)
обема на вноса, по-специално когато е налице значително нарастване, в абсолютни числа или по отношение на продукцията или на потреблението в Съюза;
б)
цената на вноса, по-специално когато е налице значително подбиване на цената по отношение на цената на подобен продукт в Съюза;
в)
съответното влияние върху производителите от Съюза, изразяващо се в тенденции за някои икономически фактори, като например:
-
производството,
-
използването на капацитета,
-
запасите,
-
продажбите,
-
пазарния дял,
-
цените (т.е. спадането на цени или предотвратяване на нарастването на цените, което нормално би се случило),
-
печалбите,
-
рентабилността на инвестираните капитали,
-
паричните потоци,
-
заетостта;
г)
другите фактори, освен тенденциите в областта на вноса, които причиняват или са в състояние да причинят вреда на съответните производители от Съюза.
2. Когато се твърди, че има заплаха от сериозна вреда, Комисията проучва също и дали е ясно предвидимо, че конкретна ситуация е в състояние да се превърне в реална вреда.
С оглед на това Комисията може също да отчете фактори като:
а)
размера на увеличаване на износа към Съюза;
б)
капацитета за износ в държавата на произход или в държавата износителка, който вече съществува или е вероятно да съществува в предвидимо бъдеще, и вероятността този капацитет да бъде използван за износ в Съюза.
ГЛАВА IV
НАБЛЮДЕНИЕ
Член 10
1. Когато тенденциите на вноса на продукт, произхождащ от трета държава, посочен в настоящия регламент, заплашват да причинят вреда на производители от Съюза, вносът на този продукт може, когато интересите на Съюза го изискват, съобразно случая да бъде обект на:
а)
последващо наблюдение на Съюза, извършено в съответствие с разпоредбите, установени в решението, посочено в параграф 2;
б)
предварително наблюдение на Съюза, извършено в съответствие с член 11.
2. Решението за поставяне под наблюдение се взема от Комисията чрез актове за изпълнение в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 3, параграф 2.
3. Мерките за наблюдение имат ограничен срок на действие. Освен ако не е предвидено друго, действието на мерките се прекратява в края на второто шестмесечие, следващо шестмесечието, през което те са били въведени.
Член 11
1. Продуктите под предварително наблюдение на Съюза могат да бъдат допуснати за свободно движение само чрез издаването на документ за наблюдение. Такъв документ се издава от компетентния орган, определен от държавите членки, безплатно, за всякакви поискани количества и в рамките на най-много пет работни дни от получаването от националния компетентен орган на заявление от който и да е вносител от Съюза, независимо от неговото място на стопанска дейност в Съюза. Това заявление се счита за получено от националния омпетентен орган не по-късно от три работни дни след подаването му, освен ако не бъде доказано друго.
2. Документът за наблюдение се изготвя върху формуляр, съответстващ на образеца в приложение I.
С изключение на случаите, когато решението за поставяне под наблюдение предвижда друго, заявлението на вносителя за документ за наблюдение съдържа само следното:
а)
пълното име и адреса на заявителя (включително телефонния номер и номера на факса и всякакви номера, идентифициращи заявителя пред компетентния национален орган), както и регистрационния номер по ДДС, ако заявителят е задължен по ДДС;
б)
когато е необходимо, пълното име и адреса на декларатора или всеки представител, определен от заявителя (включително телефонния номер и номера на факса);
в)
описание на стоките, посочващо:
-
тяхното търговско наименование,
-
техния код от Комбинираната номенклатура,
-
тяхното място на произход и място на доставка;
г)
декларираното количество в килограми и когато е необходимо - други допълнителни единици (чифтове, бройки и др.);
д)
стойността на стоките, CIF на границите на Съюза, в евро;
е)
следната декларация, с дата и подпис на заявителя, с имената на заявителя, написани с главни букви:
„Аз, долуподписаният, удостоверявам, че предоставената от мен в настоящото заявление информация е вярна и подадена добросъвестно и че аз съм установен в рамките на Съюза.“
3. Документът за наблюдение е валиден в целия Съюз, независимо от държавата членка, която го е издала.
4. Констатацията, че единичната цена, по която се извършва сделката, надхвърля с по-малко от 5 % посочената в документа за наблюдение, или че стойността или количеството на продуктите, представени за внос, надхвърлят с по-малко от 5 % посочените в документа за наблюдение, не изключва допускането за свободно движение на въпросния продукт. Комисията, след като е изслушала изразените в комитета становища и като е отчела естеството на продуктите и другите особености на съответните сделки, може да определи различен процент, който все пак обикновено не следва да надхвърля 10 %.
5. Документите за наблюдение могат да бъдат използвани само доколкото режимът на либерализиране на вноса остава в сила за разглежданите сделки. Такива документи за наблюдение не може да бъде използвани в никакъв случай след изтичането на срок, който е определен по същото време и съгласно същата процедура като поставянето под наблюдение, и отчитат естеството на продуктите и другите особености на сделките.
6. Когато взетото по силата на член 10 решение налага това, произходът на продуктите под наблюдение на Съюза трябва да бъде доказан със сертификат за произход. Настоящият параграф не засяга разпоредбите, свързани с представянето на такъв сертификат.
7. Когато продуктът под предварително наблюдение на Съюза е предмет на регионална защитна мярка в държава членка, разрешението за внос, предоставено от тази държава членка, може да замести документа за наблюдение.
8. Формулярите за документите за наблюдение и извлеченията от тях се издават в два екземпляра, един екземпляр, обозначен „Екземпляр за получателя“ и носещ номер 1, се издава на заявителя, а другият, обозначен „Екземпляр за компетентния орган“ и носещ номер 2, се съхранява от органа, издаващ документа. За административни цели компетентният орган може да добави допълнителни екземпляри към формуляр 2.
9. Формулярите се отпечатват на бяла хартия, без механични дефекти, подготвена за писане и тежаща между 55 и 65 грама на квадратен метър. Техният размер е 210 × 297 mm; разстоянието между редовете е 4,24 mm (една шеста от инча); подредбата на формулярите се спазва точно. Двете страни на екземпляр № 1, който представлява самият документ за наблюдение, в допълнение имат отпечатан фон от тънки линии в жълт цвят (гийош мотив), така че да бъде разкрито всякакво подправяне с механични или химически средства.
10. Държавите членки са отговорни за отпечатването на формулярите. Формулярите могат също да бъдат отпечатвани от печатници, определени от държавата членка, в която те са установени. В последния случай на всеки формуляр трябва да присъства забележка, отразяваща това определяне от държавата членка. Всеки формуляр съдържа името и адреса на печатницата или знак, позволяващ тя да бъде идентифицирана.
Член 12
Когато вносът на даден продукт не е подложен на предварително наблюдение от страна на Съюза, Комисията, в съответствие с член 17, може да въведе наблюдение, ограничено до вноса в един или повече региони на Съюза. Комисията предоставя информация на държавите членки, след като реши да въведе наблюдение.
Член 13
1. Продуктите, намиращи се под регионално наблюдение, могат да бъдат допуснати за свободно движение в съответния регион само срещу представяне на документ за наблюдение. Такъв документ се издава от компетентния орган, определен от съответната(ите) държава(и) членка(и), безплатно, за всякакви поискани количества и в рамките на най-много пет работни дни след получаването от ационалния компетентен орган на заявление от който и да било вносител от Съюза, независимо от неговото място на стопанска дейност в Съюза. Това заявление се счита за получено от националния компетентен орган не по-късно от три работни дни след подаването, освен ако не е предвидено друго. Документите за наблюдение могат да бъдат използвани само дотогава, докато режимът на либерализиране на вноса е в сила спрямо съответните сделки.
2. Прилага се член 11, параграф 2.
Член 14
1. В случай на наблюдение от страна на Съюза или на регионално наблюдение държавите членки съобщават на Комисията в рамките на първите десет дни на всеки месец:
а)
в случай на предварително наблюдение - подробна информация за сумите (изчислени на базата на цени CIF) и за количествата стоки, за които са били издадени документи за наблюдение през предходния период;
б)
във всички случаи - подробна информация за вноса, осъществен през периода, предхождащ този, посочен в буква а).
Предоставената от държавите членки информация се разбива по продукти и по държави.
Могат да бъдат установени различни разпоредби по същото време и съгласно същата процедура като тази за поставянето под наблюдение.
2. Когато естеството на продуктите или специални обстоятелства го изискват, Комисията може, по искане на държава членка или по своя собствена инициатива, да промени периодичността на предоставяне на информацията.
3. Комисията информира съответно държавите членки.
ГЛАВА V
ЗАЩИТНИ МЕРКИ
Член 15
1. Когато даден продукт се внася в Съюза в толкова увеличени количества и/или при такива условия, че е причинена или съществува заплаха да бъде причинена сериозна вреда на производителите от Съюза, с цел да защити интересите на Съюза Комисията може, по искане на държава членка или по своя собствена инициатива:
а)
да ограничи срока на валидност на документите за наблюдение по смисъла на член 11, които трябва да бъдат издадени след влизането в сила на тази мярка;
б)
да промени правилата за внос на разглеждания продукт, като постави неговото допускане за свободно движение в зависимост от представянето на разрешение за внос, предоставено съгласно разпоредбите и ограниченията, която тя определя.
Посочените в букви а) и б) мерки пораждат действие незабавно.
2. По отношение на членките на СТО предвидените в параграф 1 мерки се вземат само когато са изпълнени двете условия, посочени в първа алинея от същия параграф.
3. При установяването на квота се отчита по-специално:
а)
стремежът да се поддържат, доколкото е възможно, традиционните търговски потоци;
б)
обемът на стоките, изнесени съгласно договори, сключени при нормални условия преди влизането в сила на защитна мярка по смисъла на настоящата глава, когато Комисията е била уведомена за тези договори от заинтересованата държава членка;
в)
необходимостта да се избегне рискът от непостигане на целта, която се преследва с установяването на квотата.
Нивото на всяка квота не трябва да бъде по-ниско от средното ниво на вноса, осъществен през трите последни представителни години, за които са налице статистически данни, освен ако е необходимо различно ниво, което да предотврати настъпването или да поправи последиците от сериозна вреда.
4. В случай че квотата е разпределена между държави доставчици, разпределението може да бъде съгласувано с държавите доставчици, имащи съществен интерес от внос в Съюза на дадения продукт.
Ако това не е възможно, квотата се разпределя между тези държави доставчици пропорционално на техния дял във вноса в Съюза на дадения продукт, осъществен през предходен представителен период, като се отчитат всички специфични фактори, засегнали или можещи да засегнат търговията с този продукт.
При положение че спазва задължението си да следи, че консултациите се провеждат под егидата на Комитета по защитни мерки към СТО, Съюзът може въпреки това да се отклони от този метод на разпределение в случай на сериозна вреда, ако вносът, произхождащ от една или няколко държави доставчици, е нараснал с процент, несъразмерен по отношение на общото нарастване на вноса от дадения продукт през предходен представителен период.
5. Мерките, посочени в настоящия член, се прилагат за всеки продукт, пуснат в свободно движение, след тяхното влизане в сила. В съответствие с член 17 те могат да бъдат ограничени до един или няколко региона на Съюза.
Все пак тези мерки не пречат на допускането за свободно движение на продукти, които вече са на път към Съюза, при условие че местоназначението на последните не може да бъде променено и че тези продукти, които по силата на член 10 и член 11 могат да бъдат допускати за свободно движение само при представянето на документ за наблюдение, са действително съпроводени от такъв документ.
6. Когато държава членка е поискала намесата на Комисията, последната, като действа в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 3, параграф 3, или при спешни случаи в съответствие с член 3, параграф 4, взема решение в срок в рамките на най-много пет работни дни от датата на получаване на искането.
Член 16
Когато интересите на Съюза го изискват, Комисията, като действа в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 3, параграф 3 и с условията на глава III, може да приема подходящи мерки за предотвратяване на вноса на даден продукт в Съюза в такива увеличени количества и/или при такива условия, че да бъде причинена или да съществува заплаха да бъде причинена сериозна вреда на производителите на подобни или пряко конкурентни продукти в Съюза.
Прилага се член 15, параграфи 2-5.
Член 17
Когато стане ясно, главно въз основа на факторите, посочени в член 9, че условията, установени за приемане на мерки съгласно член 10 и член 15, са изпълнени в един или няколко региона на Съюза, Комисията, след като е проучила алтернативните решения, може да разреши по изключение прилагането на мерки за наблюдение или на защитни мерки, ограничени до този регион или тези региони, ако сметне, че такива мерки, приложени на такова равнище, са по-подходящи от мерките, приложими в целия Съюз.
Тези мерки трябва да бъдат временни и трябва да възпрепятстват възможно най-малко функционирането на вътрешния пазар.
Тези мерки се приемат съгласно разпоредбите, установени в член 10 и член 15.
Член 18
Никаква защитна мярка не може да бъде прилагана за продукт, произхождащ от развиваща се държава членка на СТО, доколкото делът на тази държава във вноса в Съюза на дадения продукт не надхвърля 3 %, при условие че развиващите се държави членки на СТО, чийто дял във вноса е по-малък от 3 %, не формират заедно повече от 9 % от общия внос в Съюза на дадения продукт.
Член 19
1. Срокът на действие на защитните мерки трябва да бъде ограничен до необходимия срок за предотвратяване или поправяне на последиците от сериозна вреда и да улеснява приспособяването на производителите от Съюза. Този срок не трябва да надхвърля четири години, включително срока на прилагане на евентуална временна мярка.
2. Този първоначален срок може да бъде продължен, с изключение на мерките, посочени в член 15, параграф 4, трета алинея, ако е определено, че:
а)
защитната мярка продължава да е необходима за предотвратяване или за поправяне на последиците от сериозна вреда;
б)
има доказателства, че производителите от Съюза са в процес на приспособяване.
3. Мерките за продължаване се приемат в съответствие с условията на глава III и съгласно същите процедури като първоначалните мерки. Мерките с продължен срок на действие не могат да бъдат по-ограничителни, отколкото са били в края на първоначалния срок.
4. Ако срокът на действие на защитната мярка надхвърля една година, мярката трябва да бъде постепенно либерализирана през редовни интервали от време през срока на прилагане, включително този на продължаване.
5. Общият срок на прилагане на защитна мярка, включително срокът на прилагане на всяка временна мярка, първоначалният срок на прилагане и евентуалното му продължаване, не може да надхвърля осем години.
Член 20
1. По време на прилагането на мярка за наблюдение или защитна мярка в съответствие с глави IV и V Комисията може, по искане на държава членка или по своя инициатива и не по-късно от средата на срока на прилагане на мерки, чиято продължителност надвишава три години:
а)
да проучи последиците от тази мярка;
б)
да определи дали и по какъв начин е уместно да се ускори темпът на либерализиране;
в)
да провери дали прилагането на мярката все още е необходимо.
Ако Комисията прецени, че прилагането на мярката все още е необходимо, тя информира съответно държавите членки.
2. Когато Комисията прецени, че дадена мярка за наблюдение или защитна мярка, посочена в член 10, член 12, член 15, член 16 и член 17, следва да бъде отменена или изменена, тя отменя или изменя мярката, като действа в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 3, параграф 3.
Когато решението засяга регионални мерки за наблюдение, то се прилага от шестия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 21
1. Не може да се прилага нова защитна мярка за вноса на продукт, който вече е бил обект на защитна мярка, като това важи за срок, равен на срока на прилагане на предходната мярка. Този срок не може да бъде по-кратък от две години.
2. Независимо от параграф 1 защитна мярка от 180 дни или по-малко може да бъде отново прилагана за вноса на даден продукт:
а)
ако е изтекла най-малко една година от датата на въвеждане на защитната мярка за вноса на този продукт; и
б)
ако такава защитна мярка не е била прилагана за същия продукт повече от два пъти за срок от пет години, предхождащ непосредствено датата на въвеждане на мярката.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 22
Когато интересите на Съюза изискват това, Комисията, като действа в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 3, параграф 3, може да приема подходящи мерки за изпълнение на законодателни актове, за да се позволи упражняването на правата и изпълнението на задълженията на Съюза или на всички държави членки в международен план, по-специално тези в областта на търговията със стоки.
Член 23
Комисията включва информация за изпълнението на настоящия регламент в годишния си доклад относно прилагането и изпълнението на мерките за защита на търговията, който се представя на Европейския парламент и на Съвета съгласно член 22а от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета (9).
Член 24
1. Настоящият регламент не препятства изпълнението на задълженията, произтичащи от специалните правила, съдържащи се в сключените между Съюза и трети държави споразумения.
2. Без да се засягат други разпоредби на Съюза, настоящият регламент не препятства приемането или прилагането от държавите членки на:
а)
забрани, количествени ограничения или мерки за наблюдение, основани на обществения морал, обществения ред или обществената сигурност, опазване на здравето и живота на хората, животните или опазването на растенията, защитата на националните богатства, притежаващи художествена, историческа или археологическа стойност, или защитата на индустриалната и търговската собственост;
б)
специални формалности относно обмяната на валута;
в)
формалности, въведени по силата на международни споразумения в съответствие с Договора за функционирането на Европейския съюз.
Държавите членки информират Комисията за мерките или формалностите, които предвиждат да въведат или да изменят в съответствие с първа алинея.
В случай на крайна спешност въпросните национални мерки или формалности се съобщават на Комисията незабавно след тяхното приемане.
Член 25
1. Настоящият регламент не засяга действието на инструментите, създаващи обща организация на земеделските пазари, или на административните разпоредби на Съюза или на националните административни разпоредби, които произтичат от тях, нито прилагането на специфични инструменти, приложими за стоки, които са резултат от преработка на селскостопански продукти. Той се прилага в допълнение към тези инструменти.
2. Ако продуктите са обхванати от инструментите, посочени в параграф 1, членове 10-14 и член 21 не се прилагат за продуктите, за които правилата на Съюза в областта на търговията с трети държави изискват представянето на сертификат или друг документ на внос.
Член 15, член 17 и членове 20-24 не се прилагат за продуктите, за които тези правила предвиждат прилагането на количествени ограничения за вноса.
Член 26
Регламент (ЕО) № 260/2009 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение III.
Член 27
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 11 март 2015 година.
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) 2015/478
z 11. marca 2015
o spoločných pravidlách na dovozy
(kodifikované znenie)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 207 ods. 2,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
keďže:
(1)
Nariadenie Rady (ES) č. 260/2009 (3) bolo podstatným spôsobom zmenené (4). V záujme jasnosti a prehľadnosti by sa malo uvedené nariadenie kodifikovať.
(2)
Spoločná obchodná politika by mala byť založená na jednotných zásadách.
(3)
Európske spoločenstvo uzavrelo Dohodu o založení Svetovej obchodnej organizácie (ďalej len „WTO“). Príloha 1A k uvedenej dohode zahŕňa okrem iného aj Všeobecnú dohodu o clách a obchode z roku 1994 (ďalej len „GATT 1994“) a dohodu o ochranných opatreniach.
(4)
Dohoda o ochranných opatreniach reaguje na potrebu vyjasniť a posilniť predpisy GATT 1994, a najmä článku XIX. Uvedená dohoda požaduje odstránenie ochranných opatrení, ktoré sú mimo týchto pravidiel, ako sú dobrovoľné vývozné obmedzenia, marketingové dohovory a akékoľvek iné podobné dovozné alebo vývozné úpravy.
(5)
Dohoda o ochranných opatreniach taktiež pokrýva výrobky uhlia a ocele. Spoločné pravidlá pre dovozy, najmä v súvislosti s ochrannými opatreniami, sa preto vzťahujú na tieto výrobky bez toho, aby boli dotknuté akékoľvek možné opatrenia pri uplatňovaní dohody osobitne sa týkajúcej výrobkov uhlia a ocele.
(6)
Textilné výrobky, na ktoré sa vzťahuje nariadenie Rady (ES) č. 517/94 (5), podliehajú špeciálnemu zaobchádzaniu na úrovni Únie a na medzinárodnej úrovni. Tieto by preto mali byť vyňaté z rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia.
(7)
Komisia by mala byť členskými štátmi informovaná o akýchkoľvek nebezpečenstvách spôsobených dovoznými trendmi, ktoré by si mohli vyžadovať dohľad Únie alebo použitie ochranných opatrení.
(8)
V takýchto prípadoch by mala Komisia preskúmať dovozné podmienky, dovozné trendy, rôzne aspekty hospodárskej a obchodnej situácie, a ak je to primerané, aj opatrenia, ktoré sa majú uplatňovať.
(9)
Ak sa uplatňuje predchádzajúci dohľad Únie, prepustenie dotknutých výrobkov do voľného obehu by malo podliehať predloženiu dokumentu dohľadu, spĺňajúceho jednotné kritériá. Tento doklad by mal byť na základe jednoduchej žiadosti dovozcu vydaný orgánmi členských štátov v rámci určitého obdobia bez toho, aby tým dovozca získal právo dovážať. Dokument dohľadu by preto mal byť platný iba v období, počas ktorého zostávajú dovozné pravidlá nezmenené.
(10)
Členské štáty a Komisia by si mali v čo najväčšom rozsahu vymieňať informácie získané z dohľadu Únie.
(11)
Komisii prináleží právo prijímať ochranné opatrenia, ktoré si vyžadujú záujmy Únie. Tieto záujmy by sa mali zohľadňovať ako celok a mali by hlavne zahŕňať záujmy výrobcov, užívateľov a spotrebiteľov Únie.
(12)
Zavedenie ochranných opatrení voči členovi WTO sa môže zvažovať, iba ak sa daný výrobok dováža do Únie v takých zvýšených množstvách a za takých podmienok, že to spôsobuje alebo hrozí, že to spôsobí vážnu ujmu výrobcom obdobných alebo priamo konkurenčných výrobkov Únie, ak medzinárodné záväzky neumožňujú výnimku z tohto pravidla.
(13)
Mali by sa vymedziť pojmy „vážna ujma“, „hrozba vážnej ujmy“ a „výrobcovia Únie“ a mali by sa stanoviť presné kritériá určovania ujmy.
(14)
Uplatneniu akéhokoľvek ochranného opatrenia by malo predchádzať prešetrenie, s výhradou toho, že Komisia môže v naliehavých prípadoch uplatniť dočasné opatrenia.
(15)
Mali by sa stanoviť podrobné ustanovenia o začatí prešetrovania, požadovaných kontrolách a inšpekciách, prístupe vyvážajúcich krajín a zainteresovaných strán k zhromaždeným informáciám, vypočutí dotknutých strán a príležitostiach pre tieto strany na predloženie svojich stanovísk.
(16)
Ustanovenia o prešetrovaní stanovené v tomto nariadení sa nedotýkajú pravidiel Únie alebo vnútroštátnych pravidliel týkajúcich sa služobného tajomstva.
(17)
Je taktiež nevyhnutné stanoviť lehoty pre iniciovanie konaní a pre určenie toho, či sú opatrenia primerané, alebo nie, s ohľadom na rýchle zabezpečenie takéhoto určenia tak, aby sa zvýšila právna istota dotknutých hospodárskych subjektov.
(18)
V prípadoch, keď majú ochranné opatrenia formu kvóty, jej výška by nemala byť v zásade stanovená na úrovni nižšej, ako je priemerná úroveň dovozov za reprezentatívne obdobie najmenej troch rokov.
(19)
V prípadoch, keď je kvóta rozdeľovaná medzi dodávateľské krajiny, môže byť kvóta každej krajiny stanovená dohodou medzi krajinami samotnými alebo na základe úrovne dovozov za reprezentatívne obdobie. Predsa by malo byť možné odchýliť sa od týchto pravidiel, keď ide o vážnu ujmu a neprimeraný nárast dovozov za predpokladu, že sa budú konať riadne konzultácie v rámci výboru WTO pre ochranné opatrenia.
(20)
Malo by sa stanoviť maximálne trvanie ochranných opatrení a mali by sa stanoviť špecifické ustanovenia ohľadom predĺženia, postupnej liberalizácie a prehodnotení takýchto opatrení.
(21)
Mali by sa ustanoviť okolnosti, za ktorých výrobky, pochádzajúce z rozvojovej krajiny, ktorá je členom WTO, majú byť vyňaté spod ochranných opatrení.
(22)
Opatrenia dohľadu alebo ochranné opatrenia obmedzené na jeden alebo viacero regiónov Únie sa môžu ukázať vhodnejšie ako opatrenia uplatňované na celú Úniu. Avšak takéto opatrenia by mali byť povolené iba výnimočne a ak k nim neexistuje žiadna alternatíva. Je nevyhnutné zabezpečiť, aby takéto opatrenia boli dočasné a spôsobili minimálne narušenie fungovania vnútorného trhu.
(23)
V záujme jednoty pravidiel pre dovozy by mali byť formality vybavované dovozcami jednoduché a identické bez ohľadu na miesto, kde prebieha colné konanie. Je preto žiaduce ustanoviť, že akékoľvek formality by sa mali vybavovať s použitím tlačív zodpovedajúcich vzorom uvedeným v prílohe k tomuto nariadeniu.
(24)
Dokumenty dohľadu vydané v spojitosti s opatreniami dohľadu Únie by mali byť platné v celej Únii bez ohľadu na členský štát vydania.
(25)
Vykonávanie tohto nariadenia si vyžaduje jednotné podmienky pre prijímanie dočasných a konečných ochranných opatrení a pre ukladanie opatrení predchádzajúceho dohľadu. Uvedené opatrenia by mala Komisia prijímať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 (6).
(26)
Konzultačný postup by sa mal uplatňovať pri prijímaní opatrení dohľadu a dočasných opatrení vzhľadom na účinky takýchto opatrení a ich logickú postupnosť vo vzťahu k prijatiu konečných ochranných opatrení. V prípade, že by omeškanie pri ukladaní opatrení spôsobilo škodu, ktorú by bolo ťažké napraviť, je nevyhnutné, aby sa Komisii umožnilo prijímať okamžite uplatniteľné dočasné opatrenia,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
KAPITOLA I
VŠEOBECNÉ ZÁSADY
Článok 1
1. Toto nariadenie sa vzťahuje na dovozy výrobkov s pôvodom v tretích krajinách s výnimkou:
a)
textilných výrobkov, ktoré podliehajú konkrétnym dovozným pravidlám podľa nariadenia (ES) č. 517/94;
b)
výrobkov s pôvodom v určitých tretích krajinách uvedených v nariadení Rady (ES) č. 625/2009 (7).
2. Výrobky uvedené v odseku 1 sa voľne dovážajú do Únie a teda nepodliehajú žiadnym množstvovým obmedzeniam bez toho, aby boli dotknuté ochranné opatrenia, ktoré môžu byť prijaté podľa kapitoly V.
KAPITOLA II
INFORMAČNÝ A KONZULTAČNÝ POSTUP ÚNIE
Článok 2
Členské štáty informujú Komisiu, ak by si dovozné trendy vyžadovali opatrenia dohľadu alebo ochranné opatrenia. Táto informácia musí obsahovať dostupné dôkazy na základe kritérií stanovených v článku 9. Komisia túto informáciu bezodkladne odovzdá všetkým členským štátom.
Článok 3
1. Komisii pomáha Výbor pre ochranné opatrenia. Uvedený výbor je výborom v zmysle nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 4 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
3. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
4. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 8 nariadenia (EÚ) č. 182/2011 v spojení s jeho článkom 5.
5. V prípade, že sa podľa článku 3 ods. 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011 na prijatie konečných opatrení podľa článku 16 tohto nariadenia používa písomný postup, takýto postup sa ukončí bez dosiahnutia výsledku, ak tak rozhodne predseda v ním stanovenej lehote alebo ak o to požiada väčšina členov výboru uvedená v článku 5 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 182/2011. Ak sa použije písomný postup v iných prípadoch, keď výbor rokoval o návrhu opatrenia, takýto postup sa ukončí bez dosiahnutia výsledku, ak tak rozhodne predseda v ním stanovenej lehote alebo ak o to požiada jednoduchá väčšina členov výboru. Ak sa použije písomný postup v iných prípadoch, keď výbor nerokoval o návrhu opatrenia, takýto postup sa ukončí bez dosiahnutia výsledku, ak tak rozhodne predseda v ním stanovenej lehote alebo ak o to požiada najmenej štvrtina členov výboru.
KAPITOLA III
POSTUPY ÚNIE NA PREŠETROVANIE
Článok 4
1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 7, postup Únie na prešetrovanie sa vykoná pred uplatnením akéhokoľvek ochranného opatrenia.
2. Na základe faktorov uvedených v článku 9 sa prešetrovanie zameria na určenie toho, či dovozy daného výrobku spôsobujú alebo hrozí, že spôsobia vážnu ujmu dotknutým výrobcom Únie.
3. Uplatňujú sa tieto vymedzenia pojmov:
a)
„vážna ujma“ znamená závažné celkové poškodenie pozície výrobcov Únie;
b)
„hrozba vážnej ujmy“ znamená vážnu ujmu, ktorá je zreteľne bezprostredne hroziaca;
c)
„výrobcovia Únie“ znamená výrobcov ako celok obdobných alebo priamo konkurenčných výrobkov, ktorí pôsobia na území Únie, alebo výrobcov, ktorých spoločná výroba obdobných alebo priamo konkurenčných výrobkov predstavuje väčšiu časť celkovej výroby týchto výrobkov v rámci Únie.
Článok 5
1. Ak sa Komisia domnieva, že existujú dostatočné dôkazy odôvodňujúce začatie prešetrovania, Komisia začne prešetrovanie do jedného mesiaca odo dňa prijatia informácií od členského štátu a uverejní oznámenie v Úradnom vestníku Európskej únie. Uvedené oznámenie:
a)
obsahuje súhrn obdržaných informácií a požaduje, aby sa všetky relevantné informácie oznámili Komisii;
b)
uvedie lehotu, v priebehu ktorej zainteresované strany môžu písomne vyjadriť svoje stanoviská a predložiť informácie, ak sa majú takéto stanoviská a informácie zohľadniť pri prešetrovaní;
c)
uvedie lehotu, v priebehu ktorej môžu zainteresované strany požiadať o ústne vypočutie Komisiou v súlade s odsekom 4.
Komisia začne prešetrovanie, konajúc v spolupráci s členskými štátmi.
Komisia informuje členské štáty o svojej analýze informácií obvykle do 21 dní odo dňa poskytnutia informácií Komisii.
2. Komisia vyhľadáva všetky informácie, ktoré považuje za potrebné, a tam, kde to považuje za vhodné, sa po tom, čo informovala členské štáty, snaží overiť uvedené informácie u dovozcov, obchodníkov, sprostredkovateľov, výrobcov, obchodných združení a organizácií.
Komisii pri tejto úlohe pomáha personál členského štátu, na ktorého území sú uvedené kontroly vykonávané, za predpokladu, že si to uvedený členský štát želá.
3. Členské štáty poskytnú Komisii na jej žiadosť a podľa postupov ňou stanovených informácie, ktoré majú k dispozícii o vývoji na trhu prešetrovaného výrobku.
4. Zainteresované strany, ktoré sa prihlásili podľa odseku 1 prvého pododseku, ako aj zástupcovia vyvážajúcej krajiny môžu na základe písomnej žiadosti preskúmať všetky informácie sprístupnené Komisii v rámci prešetrovania, odlišné od interných dokumentov pripravených orgánmi Únie alebo jej členskými štátmi za predpokladu, že informácie sú dôležité pre prezentáciu ich prípadu, nie sú dôverné v zmysle článku 8 a Komisia ich použije pri prešetrovaní.
Zainteresované strany, ktoré sa prihlásili, môžu Komisii oznámiť svoje názory k daným informáciám. Tieto názory môžu byť brané do úvahy, ak sú podporené dostatočnými dôkazmi.
5. Komisia môže vypočuť zainteresované strany. Tieto strany musia byť vypočuté, ak o to písomne požiadali v lehote stanovenej v oznámení uverejnenom v Úradnom vestníku Európskej únie, s preukázaním, že je skutočne pravdepodobné, že budú ovplyvnené výsledkom prešetrovania a že pre ich ústne vypočutie existujú osobitné dôvody.
6. Ak nie sú informácie poskytnuté v lehote stanovenej týmto nariadením alebo Komisiou podľa tohto nariadenia, alebo je prešetrovaniu podstatne bránené, zistenia môžu byť vyvodené z už dostupných faktov. Ak Komisia zistí, že zainteresovaná strana alebo tretia strana jej poskytla nepravdivé alebo zavádzajúce informácie, nebude na uvedené informácie brať ohľad a môže využiť dostupné fakty.
7. Ak sa Komisia domnieva, že neexistujú dostačujúce dôkazy odôvodňujúce prešetrovanie, informuje členské štáty o svojom rozhodnutí do jedného mesiaca odo dňa doručenia informácií od členských štátov.
Článok 6
1. Komisia na konci prešetrovania predloží výboru správu o výsledkoch.
2. Ak do deviatich mesiacov od začatia prešetrovania Komisia usúdi, že nie sú potrebné žiadne opatrenia dohľadu alebo ochranné opatrenia Únie, prešetrovanie sa ukončí do jedného mesiaca. Komisia ukončí prešetrovanie v súlade s konzultačným postupom uvedeným v článku 3 ods. 2.
3. Ak Komisia usúdi, že opatrenia dohľadu alebo ochranné opatrenia Únie sú potrebné, prijme potrebné rozhodnutia v súlade s kapitolami IV a V, najneskôr do deviatich mesiacov od iniciovania prešetrovania. Za výnimočných okolností sa môže táto lehota predĺžiť maximálne o dva mesiace; Komisia potom uverejní oznámenie v Úradnom vestníku Európskej únie uvádzajúce dobu trvania predĺženia a zhrnutie dôvodov predĺženia.
Článok 7
1. Ustanovenia tejto kapitoly nebránia kedykoľvek použitiu opatrení dohľadu v súlade s článkami 10 až 14 alebo dočasných ochranných opatrení v súlade s článkami 15, 16 a 17.
Dočasné ochranné opatrenia sa uplatňujú:
a)
za kritických okolností, ak by omeškanie spôsobilo škodu, ktorú by bolo ťažké napraviť, v dôsledku čoho je nevyhnutné okamžite konať, a
b)
keď predbežné určenie poskytuje jasné dôkazy, že narastajúce dovozy spôsobili alebo hrozí, že spôsobia vážnu ujmu.
Trvanie takýchto opatrení nesmie prekročiť 200 dní.
2. Dočasné ochranné opatrenia musia mať formu zvýšenia existujúcej úrovne ciel, či už je táto nulová, alebo vyššia, ak takýto krok pravdepodobne vážnej ujme zabráni alebo ju napraví.
3. Komisia neodkladne podnikne akékoľvek prešetrovacie opatrenia, ktoré sú ešte nevyhnutné.
4. Ak by boli dočasné ochranné opatrenia zrušené, pretože nejestvuje žiadna vážna ujma alebo jej hrozba, clá vybrané ako výsledok dočasných opatrení sa automaticky a čo najskôr vrátia. Uplatní sa postup stanovený v článku 235 a nasledujúcich článkoch nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 (8).
Článok 8
1. Informácie získané podľa tohto nariadenia sa použijú len na účel, na ktorý boli vyžiadané.
2. Komisia ani členské štáty, ani ich úradníci nezverejnia žiadne informácie dôverného charakteru získané podľa tohto nariadenia, ani akékoľvek informácie poskytnuté na dôvernom základe bez osobitného povolenia od poskytovateľa takýchto informácií.
3. Každá žiadosť o zachovanie dôvernosti musí uviesť dôvody, prečo sú informácie dôverné.
Ak sa však ukáže, že žiadosť o zachovanie dôvernosti je neodôvodnená, a ak poskytovateľ informácie nechce zverejniť ani povoliť zverejnenie informácie vo všeobecnej alebo v súhrnnej forme, na predmetnú informáciu sa nemusí prihliadať.
4. Informácia sa v každom prípade považuje za dôvernú, ak by jej zverejnenie malo pravdepodobne výrazný nepriaznivý dosah na poskytovateľa alebo zdroj takejto informácie.
5. Odseky 1 až 4 nebránia tomu, aby orgány Únie odkazovali na všeobecné informácie a najmä na dôvody, na ktorých sa zakladajú rozhodnutia prijaté podľa tohto nariadenia. Uvedené orgány však zohľadnia oprávnené záujmy dotknutých právnických a fyzických osôb, aby sa zabránilo vyzradeniu ich obchodných tajomstiev.
Článok 9
1. Hodnotenie dovozného trendu, podmienok, za ktorých sa uskutočňuje, a vážnej ujmy alebo hrozby vážnej ujmy výrobcom Únie, vyplývajúcej z takých dovozov, zahŕňa najmä tieto faktory:
a)
objem dovozov, najmä tam, kde došlo k významnému nárastu, buď v absolútnom meradle, alebo vo vzťahu k výrobe alebo spotrebe v Únii;
b)
cenu dovozov, najmä ak došlo k značnému zníženiu cien v porovnaní s cenou obdobného výrobku v Únii;
c)
následný dosah na výrobcov Únie, ako ukazujú trendy určitých hospodárskych faktorov, ako sú:
-
výroba,
-
využitie kapacít,
-
zásoby,
-
predaj,
-
podiel na trhu,
-
ceny (t. j. zníženie cien alebo zabránenie nárastu cien, ku ktorému by normálne došlo),
-
zisky,
-
kapitálová návratnosť,
-
peňažný tok,
-
zamestnanosť;
d)
faktory iné ako dovozné trendy, ktoré spôsobujú alebo môžu spôsobiť ujmu príslušným výrobcom Únie.
2. Ak údajne existuje hrozba vážnej ujmy, Komisia tiež zhodnotí, či je možné jasne predvídať, že sa daná situácia vyvinie do skutočnej ujmy.
V tomto ohľade je možné brať do úvahy nasledujúce faktory:
a)
miera nárastu vývozov do Únie;
b)
vývozná kapacita v krajine pôvodu alebo vývozu, už existujúca alebo predpokladaná v budúcnosti, a pravdepodobnosť, že táto kapacita bude využitá na vývoz do Únie.
KAPITOLA IV
DOHĽAD
Článok 10
1. Ak dovozný trend vo vzťahu k výrobku s pôvodom v tretej krajine, na ktorú sa vzťahuje toto nariadenie, hrozí, že spôsobí ujmu výrobcom Únie a ak si to vyžadujú záujmy Únie, dovoz takéhoto výrobku môže podľa okolností podliehať:
a)
spätnému dohľadu Únie vykonávanému v súlade s ustanoveniami stanovenými v rozhodnutí uvedenom v odseku 2;
b)
predchádzajúcemu dohľadu Únie vykonávanému v súlade s článkom 11.
2. Rozhodnutie o uložení dohľadu prijme Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov v súlade s konzultačným postupom uvedeným v článku 3 ods. 2.
3. Opatrenia dohľadu majú obmedzenú dobu platnosti. Pokiaľ nie je stanovené inak, prestanú platiť na konci druhého šesťmesačného obdobia nasledujúceho po šiestich mesiacoch, počas ktorých boli opatrenia zavedené.
Článok 11
1. Výrobky podliehajúce predchádzajúcemu dohľadu Únie môžu byť prepustené do voľného obehu iba po predložení dokumentu dohľadu. Takýto dokument vydáva bezplatne príslušný orgán, ktorý určia členské štáty, pre akékoľvek požadované množstvo a do maximálne piatich pracovných dní odo dňa prijatia žiadosti dovozcu Únie príslušným vnútroštátnym orgánom, bez ohľadu na miesto jeho podnikania v Únii. Pokiaľ sa nepreukáže inak, žiadosť sa považuje za prijatú príslušným vnútroštátnym orgánom najneskôr tri pracovné dni po podaní.
2. Dokument dohľadu sa vyhotoví na tlačive, ktoré zodpovedá vzoru v prílohe I.
Ak rozhodnutie o uložení dohľadu neustanovuje inak, žiadosť dovozcu o dokumenty dohľadu obsahuje iba tieto údaje:
a)
plné meno a adresu žiadateľa (vrátane telefónneho a faxového čísla a identifikačného čísla žiadateľa u príslušného vnútroštátneho orgánu), ako aj žiadateľove daňové identifikačné číslo platcu DPH, ak je žiadateľ povinný platiť DPH;
b)
v prípade potreby plné meno a adresu deklaranta alebo ktoréhokoľvek zástupcu vymenovaného žiadateľom (vrátane telefónnych a faxových čísel);
c)
opis tovaru s uvedením jeho:
-
obchodného mena,
-
kódu kombinovanej nomenklatúry,
-
miesta pôvodu a miesta odoslania;
d)
deklarované množstvo v kilogramoch a v prípade potreby v iných ďalších jednotkách (páry, kusy atď.);
e)
hodnota tovaru, výdavkov, poistenia a dopravy (cost, insurance and freight - CIF) na hranici Únie v eurách;
f)
nasledujúce vyhlásenie, s dátumom a podpisom žiadateľa, s menom žiadateľa napísaným paličkovým písmom:
„Ja, podpísaný, potvrdzujem, že informácie poskytnuté v tejto žiadosti sú pravdivé a poskytnuté v dobrej viere a že som usadený v Únii.“
3. Dokument dohľadu je platný na celom území Únie bez ohľadu na to, ktorý členský štát ho vydal.
4. Zistenie, že jednotková cena, za ktorú sa transakcia vykonáva, presahuje cenu uvedenú v dokumente dohľadu o menej ako 5 %, alebo že celková hodnota alebo množstvo výrobkov pre dovoz presahuje hodnotu alebo množstvo uvedené v dokumente dohľadu o menej ako 5 %, nebráni prepusteniu daného výrobku do voľného obehu. Komisia po vypočutí stanovísk vyjadrených vo výbore a s ohľadom na povahu výrobkov a iné osobitné vlastnosti príslušnej transakcie môže určiť iné percento, ktoré by však za bežných okolností nemalo presiahnuť 10 %.
5. Dokumenty dohľadu sa môžu použiť len počas platnosti úprav o liberalizácii dovozov vo vzťahu k dotknutým transakciám. Takéto dokumenty dohľadu nesmú byť v žiadnom prípade použité po uplynutí doby, ktorá je určená v tom istom čase a tým istým postupom ako uloženie dohľadu a ktorá berie do úvahy povahu výrobkov a iné osobitné vlastnosti transakcie.
6. Ak to vyžaduje rozhodnutie prijaté podľa článku 10, pôvod výrobkov pod dohľadom Únie musí byť preukázaný osvedčením o pôvode. Tento odsek sa nedotýka iných ustanovení týkajúcich sa predloženia akéhokoľvek takéhoto osvedčenia.
7. Ak výrobok podliehajúci predchádzajúcemu dohľadu Únie podlieha regionálnym ochranným opatreniam v členskom štáte, dovozné povolenie udelené týmto členským štátom môže nahradiť dokument dohľadu.
8. Tlačivá dokumentu dohľadu a výťahy z nich sa vypĺňajú dvojmo, jeden exemplár, ktorý je označený ako „kópia pre držiteľa“ a má číslo 1, sa vydá žiadateľovi a druhý exemplár, ktorý je označený ako „kópia pre príslušný orgán“ a má číslo 2, sa ponechá orgánu, ktorý dokument vyhotovuje. Na administratívne účely môže príslušný orgán k tlačivu 2 pripojiť dodatočné kópie.
9. Tlačivá musia byť vytlačené na bielom bezdrevnom písacom papieri s hmotnosťou 55 až 65 gramov na štvorcový meter. Tlačivá musia mať formát 210 × 297 mm; odstup riadkov je 4,24 mm (jedna šestina palca); úprava tlačiva sa musí presne dodržať. Predná i zadná strana exempláru č. 1, ktorý predstavuje samotný dokument dohľadu, majú popritom vytlačený žltý gilošovaný vzor na pozadí, ktorý zviditeľní akékoľvek falšovanie mechanickými alebo chemickými prostriedkami.
10. Členské štáty sú zodpovedné za vytlačenie tlačív. Tlačivá môžu takisto vytlačiť tlačiarne, ktoré sú ustanovené členským štátom, v ktorom sú usadené. V takom prípade musí každé tlačivo obsahovať odkaz na toto ustanovenie členským štátom. Na každom tlačive sa musí uviesť názov a adresa tlačiarne alebo značka, podľa ktorej je možné identifikovať tlačiareň.
Článok 12
Ak dovoz výrobku nepodliehal predchádzajúcemu dohľadu Únie, Komisia môže v súlade s článkom 17 zaviesť dohľad obmedzený na dovoz do jedného alebo viacerých regiónov Únie. Komisia poskytne členským štátom informácie, hneď ako rozhodne o zavedení dohľadu.
Článok 13
1. Výrobky podliehajúce regionálnemu dohľadu môžu byť prepustené do voľného obehu v regióne, ktorého sa to týka, iba po predložení dokumentu dohľadu. Takýto dokument vydáva bezplatne príslušný orgán, ktorý určí(-ia) dotknutý(-é) členský(-é) štát(-y), pre akékoľvek požadované množstvo a do maximálne piatich pracovných dní odo dňa prijatia žiadosti dovozcu Únie príslušným vnútroštátnym orgánom bez ohľadu na miesto jeho podnikania v Únii. Pokiaľ sa nepreukáže inak, táto žiadosť sa považuje za prijatú príslušným vnútroštátnym orgánom najneskôr tri pracovné dni po jej podaní. Dokumenty dohľadu sa môžu použiť iba na dobu, počas ktorej zostávajú úpravy o dovozoch liberalizované, pokiaľ ide o dotknuté transakcie.
2. Uplatní sa článok 11 ods. 2.
Článok 14
1. V prípade dohľadu Únie alebo regionálneho dohľadu oznámia členské štáty Komisii počas prvých desiatich dní každého mesiaca:
a)
v prípade predchádzajúceho dohľadu podrobnosti o finančných čiastkach (vypočítané na základe cien zahŕňajúcich výdavky, poistenie a dopravu) a množstvách tovaru, v súvislosti s ktorými boli dokumenty dohľadu vydané počas predchádzajúceho obdobia;
b)
v každom prípade podrobnosti o dovozoch počas obdobia predchádzajúceho obdobiu uvedenému v písmene a).
Informácie poskytnuté členskými štátmi sa rozčlenia podľa výrobku a krajiny.
V tom istom čase a tým istým postupom ako úpravy o dohľade je možné ustanoviť odlišné ustanovenia.
2. Ak si to povaha výrobkov alebo osobitné okolnosti vyžadujú, Komisia môže na žiadosť členského štátu alebo z vlastného podnetu zmeniť časový rozvrh na predkladanie týchto informácií.
3. Komisia o tom informuje členské štáty.
KAPITOLA V
OCHRANNÉ OPATRENIA
Článok 15
1. Ak je výrobok dovážaný do Únie v takých zvýšených množstvách a/alebo za takých podmienok, ktoré spôsobujú alebo hrozí, že spôsobia vážnu ujmu výrobcom Únie, Komisia s cieľom chrániť záujmy Únie, konajúc na žiadosť členského štátu alebo z vlastného podnetu, môže:
a)
obmedziť dobu platnosti dokumentov dohľadu v zmysle článku 11, ktoré majú byť vydané po nadobudnutí platnosti tohto opatrenia;
b)
zmeniť pravidlá dovozu pre daný výrobok podmienením jeho prepustenia do voľného obehu vydaním dovozného povolenia, ktorého udelenie bude upravené takými ustanoveniami a závislé na takých obmedzeniach, ako určí Komisia.
Opatrenia uvedené v písmenách a) a b) nadobúdajú účinnosť okamžite.
2. Pokiaľ ide o členov WTO, opatrenia uvedené v odseku 1 sa prijmú iba vtedy, ak sú splnené dve podmienky uvedené v prvom pododseku uvedeného odseku.
3. Pri stanovovaní kvóty sa vezme do úvahy najmä:
a)
potreba čo najväčšieho udržania tradičných obchodných tokov;
b)
objem tovarov vyvážaných podľa zmlúv uzavretých za bežných podmienok pred nadobudnutím platnosti ochranného opatrenia v zmysle tejto kapitoly, keď boli takéto zmluvy oznámené Komisii zo strany dotknutého členského štátu;
c)
potreba vyhnúť sa ohrozeniu dosiahnutia cieľa sledovaného zavedením kvóty.
Žiadna kvóta nesmie byť stanovená nižšie, než je priemer dovozov za reprezentatívne obdobie posledných troch rokov, pre ktoré je dostupná štatistika, pokiaľ nie je na zabránenie vážnej ujme alebo na jej nápravu nutná iná úroveň.
4. V prípadoch, keď je kvóta rozdeľovaná medzi dodávateľské krajiny, môže byť rozdelenie odsúhlasené tými z nich, ktoré majú podstatný podiel na dodávkach príslušného výrobku na dovozoch do Únie.
Ak by sa tak nestalo, kvóta sa rozdelí medzi dodávateľské krajiny v pomere k ich podielom na dovozoch dotknutého výrobku do Únie počas predchádzajúceho reprezentatívneho obdobia, pričom sa vezmú do úvahy špecifické faktory, ktoré mohli alebo môžu ovplyvňovať obchod s daným výrobkom.
Za predpokladu, že nie je odhliadnuté od jej povinnosti zabezpečiť, aby boli konzultácie vedené v rámci Výboru WTO pre ochranné opatrenia, môže Únia aj tak upustiť od tejto metódy rozdelenia v prípade vážnej ujmy, ak sa dovozy pochádzajúce z jednej alebo viacerých dodávateľských krajín zvýšili o neprimerané percento vo vzťahu k celkovému nárastu dovozov dotknutého výrobku za predchádzajúce reprezentatívne obdobie.
5. Opatrenia uvedené v tomto článku sa vzťahujú na každý výrobok, ktorý je prepustený do voľného obehu po nadobudnutí ich platnosti. V súlade s článkom 17 môžu byť tieto opatrenia obmedzené na jeden alebo viac regiónov Únie.
Takéto opatrenia však nesmú zabrániť prepusteniu do voľného obehu tých výrobkov, ktoré sú na ceste do Únie za predpokladu, že miesto určenia takýchto výrobkov sa nemôže zmeniť a že tie výrobky, ktoré podľa článkov 10 a 11 môžu byť prepustené do voľného obehu iba po vydaní dokumentu dohľadu, sú v skutočnosti takýmto dokladom sprevádzané.
6. Ak členský štát požiadal o intervenciu Komisie, Komisia rozhodne konajúc v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 3 ods. 3 alebo v naliehavých prípadoch v súlade s článkom 3 ods. 4, najneskôr do piatich pracovných dní odo dňa prijatia takej žiadosti.
Článok 16
Ak to záujmy Únie vyžadujú, Komisia môže, konajúc v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 3 ods. 3 a podmienkami kapitoly III, prijať primerané opatrenia na zabránenie tomu, aby bol výrobok do Únie dovážaný v takých zvýšených množstvách a/alebo za takých podmienok, že to spôsobuje alebo hrozí, že to spôsobí vážnu ujmu výrobcom obdobných alebo priamo konkurenčných výrobkov v Únii.
Uplatňuje sa článok 15 ods. 2 až 5.
Článok 17
Ak sa najmä na základe faktorov uvedených v článku 9 zistí, že podmienky stanovené pre prijatie opatrení podľa článkov 10 a 15 sú splnené v jednom alebo viacerých regiónoch Únie, Komisia po zhodnotení alternatívnych riešení môže výnimočne povoliť uplatnenie opatrení dohľadu alebo ochranných opatrení v rozsahu obmedzenom na dotknutý(-é) región(-y), ak sa domnieva, že takéto opatrenia uplatňované na tejto úrovni sú primeranejšie ako opatrenia uplatňované v celej Únii.
Uvedené opatrenia musia byť dočasné a musia čo možno najmenej obmedzovať fungovanie vnútorného trhu.
Opatrenia sa prijmú v súlade s ustanoveniami v článkoch 10 a 15.
Článok 18
Žiadne ochranné opatrenie sa nesmie uplatňovať na výrobok s pôvodom v rozvojovej členskej krajine WTO, pokiaľ podiel tejto krajiny na dovozoch dotknutého výrobku do Únie nepresiahne 3 % za predpokladu, že členovia WTO z rozvojových krajín s menej ako 3 % podielom na dovoze spoločne nemajú viac než 9 % podiel na celkových dovozoch dotknutého výrobku do Únie.
Článok 19
1. Trvanie ochranných opatrení musí byť obmedzené na obdobie nevyhnutné na zabránenie vážnej ujme alebo na jej nápravu a tak, aby uľahčovalo prispôsobenie sa zo strany výrobcov Únie. Toto obdobie nesmie presiahnuť štyri roky vrátane trvania akéhokoľvek dočasného opatrenia.
2. Takéto prvotné obdobie môže byť predĺžené, s výnimkou opatrení uvedených v článku 15 ods. 4 treťom pododseku, za predpokladu, že sa preukáže:
a)
že ochranné opatrenie je aj naďalej nevyhnutné na zabránenie vážnej ujme alebo na jej nápravu;
b)
že existuje dôkaz, ževýrobcovia Únie sa prispôsobujú.
3. Predĺženie sa prijme v súlade s podmienkami kapitoly III a s použitím rovnakých postupov ako pri prvotných opatreniach. Opatrenie takto predĺžené nesmie byť viac obmedzujúce ako bolo ku koncu prvotného obdobia.
4. Ak trvanie opatrenia presiahne jeden rok, musí byť toto opatrenie postupne a v pravidelných intervaloch počas doby uplatňovania liberalizované, a to vrátane doby predĺženia.
5. Celková doba uplatňovania ochranného opatrenia vrátane doby uplatňovania akýchkoľvek dočasných opatrení, prvotnej doby uplatňovania a akéhokoľvek jej prerušenia, nesmie presiahnuť osem rokov.
Článok 20
1. Pokiaľ je v platnosti akékoľvek opatrenie dohľadu alebo ochranné opatrenie uplatňované v súlade s kapitolami IV a V, Komisia môže na žiadosť členského štátu alebo z vlastného podnetu najneskôr uprostred doby uplatňovania opatrení, ktorých trvanie presahuje tri roky:
a)
zhodnotiť účinky opatrenia;
b)
určiť, či a ako je primerané zrýchliť tempo liberalizácie;
c)
uistiť sa, či je uplatňovanie opatrenia naďalej nevyhnutné.
Ak sa Komisia domnieva, že uplatňovanie opatrenia je naďalej nevyhnutné, informuje o tom členské štáty.
2. Ak sa Komisia domnieva, že opatrenie dohľadu alebo ochranné opatrenie uvedené v článkoch 10, 12, 15, 16 a 17 by malo byť zrušené alebo zmenené, Komisia, konajúc v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 3 ods. 3, opatrenie zruší alebo zmení.
Ak sa rozhodnutie týka opatrení regionálneho dohľadu, uplatňuje sa od šiesteho dňa nasledujúceho po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 21
1. Ak už dovozy výrobku podliehali ochrannému opatreniu, nesmie sa na tento výrobok uplatniť žiadne ďalšie opatrenie, pokiaľ neuplynula doba rovnajúca sa trvaniu predchádzajúceho opatrenia. Takáto doba nesmie byť kratšia ako dva roky.
2. Ochranné opatrenie v trvaní 180 dní alebo menej je možné, bez ohľadu na odsek 1, pre výrobok opätovne uložiť, ak:
a)
uplynul aspoň jeden rok od dátumu zavedenia ochranného opatrenia na dovoz príslušného výrobku a
b)
takéto ochranné opatrenie sa neuplatňovalo na ten istý výrobok viac ako dvakrát za päťročné obdobie bezprostredne predchádzajúce dátumu zavedenia opatrenia.
KAPITOLA VI
ZAVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 22
Ak si to záujmy Únie vyžadujú, môže Komisia konajúc v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 3 ods. 3 prijať primerané opatrenia, ktorými sa vykonávajú legislatívne akty, a to tak, aby mohli byť vykonané a naplnené práva a povinnosti Únie alebo všetkých členských štátov na medzinárodnej úrovni, najmä však tie, ktoré sa vzťahujú na obchod s komoditami.
Článok 23
Komisia vo svojej výročnej správe o uplatňovaní a vykonávaní opatrení na ochranu obchodu predloženej Európskemu parlamentu a Rade podľa článku 22a nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 (9) uvedie informácie o vykonávaní tohto nariadenia.
Článok 24
1. Toto nariadenie nebráni splneniu záväzkov, vyplývajúcich z osobitných pravidiel obsiahnutých v dohodách uzavretých medzi Úniou a tretími krajinami.
2. Bez toho, aby boli dotknuté iné ustanovenia Únie, toto nariadenie nebráni členským štátom prijať alebo uplatňovať:
a)
zákazy, množstvové obmedzenia alebo opatrenia dohľadu z dôvodov verejnej morálky, verejného poriadku alebo verejnej bezpečnosti, ochrany zdravia a života ľudí, zvierat alebo rastlín, ochrany národného kultúrneho bohatstva, ktoré má umeleckú, historickú alebo archeologickú hodnotu, alebo ochrany priemyselného a obchodného vlastníctva;
b)
osobitné formality týkajúce sa devíz;
c)
formality zavedené podľa medzinárodných dohôd v súlade so Zmluvou o fungovaní Európskej únie.
Členské štáty informujú Komisiu o opatreniach alebo formalitách, ktoré zamýšľajú prijať alebo zmeniť v súlade s prvým pododsekom.
V extrémne naliehavom prípade sa Komisii oznámia predmetné vnútroštátne opatrenia alebo formality bezodkladne po ich prijatí.
Článok 25
1. Toto nariadenie sa nedotýka uplatňovania nástrojov, ktoré zavádzajú spoločnú organizáciu poľnohospodárskych trhov alebo správnych predpisov Únie či vnútroštátnych správnych predpisov odvodených z týchto nástrojov, alebo osobitných nástrojov uplatňovaných pre tovar pochádzajúci zo spracovania poľnohospodárskych produktov. Použije sa ako doplnok týchto nástrojov.
2. Avšak v prípade výrobkov, na ktoré sa vzťahujú nástroje uvedené v odseku 1, sa články 10 až 14 a 21 nepoužijú na výrobky, v súvislosti s ktorými pravidlá Únie pre obchod s tretími krajinami vyžadujú predloženie licencie alebo iného dovozného dokladu.
Články 15, 17 a 20 až 24 sa neuplatňujú na tie výrobky, vo vzťahu ku ktorým tieto pravidlá ustanovujú uplatnenie množstvových dovozných obmedzení.
Článok 26
Nariadenie (ES) č. 260/2009 sa zrušuje.
Odkazy na zrušené nariadenie sa považujú za odkazy na toto nariadenie a znejú v súlade s tabuľkou zhody uvedenou v prílohe III.
Článok 27
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Štrasburgu 11. marca 2015