РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 24 юни 2014 година
относно договореностите за прилагане от страна на Съюза на клаузата за солидарност
(2014/415/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 222, параграф 3, първо изречение от него,
като взе предвид съвместното предложение на Европейската комисия и на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
като има предвид, че:
(1)
С настоящото решение се урежда прилагането от Съюза на член 222 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) („клауза за солидарност“). То не се отнася до прилагането от страна на държавите членки на клаузата за солидарност съгласно член 222, параграф 2 от ДФЕС. В съответствие с Декларация (№ 37) по член 222 от Договора за функционирането на Европейския съюз държава членка може да избере най-подходящите средства, за да изпълни задължението си за солидарност към друга държава членка.
(2)
В съответствие с член 222, параграф 1 от ДФЕС Съюзът и неговите държави членки трябва да действат съвместно в дух на солидарност, ако държава членка е обект на терористично нападение или жертва на природно или предизвикано от човека бедствие. Действията на Съюза и на държавите членки следва да бъдат съгласувани и да се допълват взаимно в полза на всяка държава членка, която се позовава на клаузата, както и за да се избегне дублиране на усилията. Тъй като съгласно член 222, параграф 2 от ДФЕС държавите членки координират действията си в рамките на Съвета, за да изпълнят задълженията си за солидарност, е подходящо да се предвидят договорености за координиране в рамките на Съвета по отношение на прилагането от Съюза на клаузата за солидарност.
(3)
Договореностите за координация в рамките на Съвета следва да се основават на договореностите за интегрирана реакция на ЕС при политическа криза (ИРПК), одобрени от Съвета на 25 юни 2013 г., в които се заявява, че ИРПК ще подкрепя и договореностите за прилагане на клаузата за солидарност. Подходящо е Съветът да адаптира договореностите за ИРПК, по-специално в случай на преразглеждане.
(4)
Прилагането на клаузата за солидарност от Съюза следва да почива на съществуващите инструменти, доколкото е възможно, да повишава ефективността чрез засилване на координацията и избягване на дублирането, да функционира при отсъствие на допълнителни ресурси, да осигурява на държавите членки проста и ясна среда за взаимодействие на равнището на Съюза и да зачита компетенциите на всяка институция и служба на Съюза.
(5)
Клаузата за солидарност призовава Съюза да мобилизира всички правни инструменти на негово разположение. Сред инструментите, които имат отношение, са стратегията за вътрешна сигурност на Европейския съюз, механизмът за гражданска защита на Европейския съюз, създаден с Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (1) („механизмът на Съюза“), Решение № 1082/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (2) и структурите, изградени в рамките на общата политика за сигурност и отбрана (ОПСО).
(6)
Обхватът на договореностите за прилагане от Съюза на клаузата за солидарност следва да бъде ясно определен.
(7)
По отношение на борбата с тероризма стратегическата рамка за действие на Съюза е зададена в Стратегията на ЕС за борба срещу тероризма. Създадени са различни правни инструменти, като инструменти за засилване на защитата на критични инфраструктури в областта на енергетиката и транспорта (3). Действия бяха предприети вследствие на съобщението на Комисията, озаглавено „Политиката на ЕС за борба с тероризма: главни постижения и бъдещи предизвикателства“, например действия за укрепване на сътрудничеството между правоприлагащите органи, за по-добро предотвратяване на радикализацията, по-специално чрез създаването на Мрежа за осведоменост по въпросите на радикализацията и ограничаването на достъпа на терористи до парични средства, както и до експлозиви (4) и химически, биологични, радиологични и ядрени (ХБРЯ) материали, както и действия за подобряване на сигурността на експлозивите.
(8)
На равнището на Съюза следва да бъде определен механизъм за задействане и механизъм за постепенно отпадане на действието на договореностите по силата на настоящото решение въз основа на политическо искане на високо равнище от засегнатата(ите) държава(и) членка(и) и с подкрепата на единно звено за контакт на равнището на Съюза.
(9)
Чрез договореностите за реагиране на равнището на Съюза следва да се подобри ефективността посредством засилена координация въз основа на съществуващите инструменти.
(10)
Механизмът на Съюза има за цел укрепване на сътрудничеството между държавите членки и Съюза и улесняване на координацията в областта на гражданската защита. С Решение № 1313/2013/ЕС се създава Координационен център за реагиране при извънредни ситуации (КЦРИС), който трябва да осигурява непрекъснат денонощен оперативен капацитет и подпомага държавите членки и Комисията при преследването на целите на механизма на Съюза.
(11)
Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) разполага със структури за експертна помощ по разузнавателни и военни въпроси, както и с мрежата на делегациите, които също могат да допринасят за реагирането при заплахи или бедствия на територията на държавите членки или при кризи, които имат външно измерение. В зависимост от естеството на кризата други структури и агенции на Съюза в областта на общата външна политика и политика за сигурност (ОВППС), включително ОПСО, следва да предоставят, когато е подходящо, принос по силата на съответните разпоредби на правото на Съюза.
(12)
Когато е необходимо и осъществимо с оглед на спешността на въпроса, договореностите за реагиране на равнището на Съюза следва да бъдат допълнени от приемането на правни актове или от изменение на съществуващите актове съгласно съответните разпоредби на Договорите.
(13)
Настоящото решение не се отнася до отбраната. Ако в случай на криза е необходимо да се предприеме действие от областта на ОВППС или на ОПСО, следва да се вземе решение от Съвета съгласно съответните разпоредби на Договорите.
(14)
Настоящото решение не засяга член 42, параграф 7 от Договора за Европейския съюз.
(15)
В съобщението на Комисията, озаглавено „Стратегията за вътрешна сигурност на ЕС в действие: пет стъпки към една по-сигурна Европа“ е поставена целта да се увеличи устойчивостта на Съюза срещу кризи и бедствия чрез редица действия, включително чрез пълно прилагане на клаузата за солидарност. Както се припомня от Съвета в заключенията му от 24 и 25 февруари 2011 г., повишаването на устойчивостта на Европа срещу кризи и бедствия е от решаващо значение за по-нататъшното укрепване на свободата, сигурността и правосъдието в Съюза.
(16)
С цел да осигури на Съюза и на неговите държави членки възможност за ефективно действие, Европейският съвет редовно трябва да прави оценка на заплахите, пред които е изправен Съюзът. При поискване от Европейския съвет следва да бъдат представени доклади относно специфични заплахи.
(17)
В съответствие с член 346, параграф 1, буква а) от ДФЕС нито една държава членка не може да бъде задължавана да предоставя информация, чието разкриване тя счита за противоречащо на основните интереси на нейната сигурност.
(18)
На 22 ноември 2012 г. Европейският парламент прие Резолюция 2012/2223, озаглавена „Клаузите за обща отбрана и солидарност на ЕС: политическо и оперативно измерение“.
(19)
Настоящото решение зачита основните права и спазва принципите, признати от Хартата на основните права на Европейския съюз, и следва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.
(20)
Тъй като целта на настоящото решение, а именно прилагането на клаузата за солидарност от страна на Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки съгласно принципа на субсидиарност, определен в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, определен във въпросния член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Обща цел и предмет
1. С настоящото решение се създават правила и процедури за прилагане от Съюза на разпоредбата на член 222 от ДФЕС („клауза за солидарност“).
2. С цел да се гарантират съгласуваност и взаимно допълване на действията на Съюза и на държавите членки координацията на политическо равнище на реакцията при позоваване на клаузата се извършва от Съвета посредством Договореностите за ИРПК. Подкрепата за прилагането на ИРПК се осигурява от Генералния секретариат на Съвета, Комисията и ЕСВД.
3. Договореностите на равнището на Съюза се основават на съществуващите механизми в Съвета, Комисията, ЕСВД и агенциите на Съюза за предоставяне на информация и подкрепа. Когато е подходящо, върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност (ВП) и ЕСВД участват чрез инициативи и предоставяне на съответна информация и подкрепа в границите на сферата на компетентност на ВП.
4. Съответните инструменти на Съюза и договореностите за ИРПК следват предвидените за всеки от тях процедури и могат да бъдат задействани преди задействането и след постепенното отпадане на реакцията по силата на настоящото решение.
5. Чрез договореностите съгласно настоящото решение се подобрява ефективността благодарение на по-добрата координация на реакцията на Съюза и държавите членки.
Член 2
Обхват
1. В случай на терористично нападение или природно или предизвикано от човека бедствие, независимо от това дали е породено на територията на държавите членки или извън нея, настоящото решение се прилага:
а)
на територията на държавите членки, за които се прилагат Договорите, което означава земната площ, вътрешните води и въздушното пространство;
б)
когато засягат инфраструктура (като намиращи се в морето съоръжения за добив на нефт и газ), разположена в териториалните морски води, изключителната икономическа зона или континенталния шелф на държава членка.
Когато използва тези договорености съгласно настоящото решение, и най-вече при мобилизиране на инструментите на негово разположение, Съюзът е обвързан от международното право и не засяга правата на държавите, които не са членки на ЕС.
2. Настоящото решение не се отнася до отбраната.
Член 3
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„бедствие“ означава всяка ситуация, която има или може да има тежки последици за населението, околната среда или имуществото, включително културното наследство;
б)
„терористично нападение“ означава терористично престъпление, както е определено в Рамково решение 2002/475/ПВР на Съвета (5);
в)
„криза“ означава бедствие или терористично нападение, чието въздействие или политическа значимост са толкова съществени, че се налага своевременно координиране на политиката и реакция на политическо равнище от Съюза;
г)
„реакция“ означава всяко действие, предприето в случай на бедствие или терористично нападение, за преодоляване на непосредствените неблагоприятни последици от него.
Член 4
Позоваване на клаузата за солидарност
1. В случай на бедствие или терористично нападение засегнатата държава членка може да се позове на клаузата за солидарност, ако след като е използвала възможностите, предлагани от съществуващите средства и механизми на национално равнище и на равнището на Съюза, прецени, че кризата очевидно надвишава способностите за реагиране, с които разполага.
2. Политическите органи на засегнатата държава членка отнасят своето позоваване до председателството на Съвета. Позоваването се отнася и до председателя на Европейската комисия чрез КЦРИС.
Член 5
Договорености за реакция на равнището на Съюза
1. След като е налице позоваване на клаузата за солидарност, Съветът осигурява политическата и стратегическата насока на реакцията на Съюза на позоваването на клаузата за солидарност, като отчита в пълна степен правомощията на Комисията и на ВП. За тази цел председателството на Съвета незабавно задейства договореностите за ИРПК, в случай че това вече не е направено, и по този начин информира всички държави членки, че има позоваване на клаузата за солидарност.
2. Едновременно с това, в съответствие с член 1, параграф 3, Комисията и ВП:
а)
определят всички инструменти на Съюза, които имат отношение и които най-добре могат да допринесат за реакцията при кризата, включително специфични за сектора, оперативни, политически или финансови инструменти и структури, и предприемат всички необходими мерки, предвидени в тези инструменти;
б)
набелязват военните способности, които могат да допринесат най-съществено за реакцията при кризата с подкрепата на Военния секретариат на ЕС;
в)
определят и предлагат използването на правни инструменти и ресурси, попадащи в сферата на компетентност на агенциите на Съюза, които могат да допринесат най-съществено за реакцията при кризата;
г)
консултират Съвета дали съществуващите инструменти са достатъчно средство за подпомагане на засегната държава членка след позоваването на клаузата за солидарност;
д)
изготвят редовно интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ, за да предоставят информация и да оказват подкрепа за координацията и вземането на решения на политическо равнище в Съвета, в съответствие с член 6 от настоящото решение.
3. Когато е подходящо, в съответствие с член 1, параграф 3, Комисията и ВП представят на Съвета предложение, по-специално по отношение на:
а)
решение относно извънредни мерки, които не са предвидени в действащите инструменти;
б)
искания за военни способности, които надхвърлят съществуващите договорености в областта на гражданската защита; или
в)
мерки в подкрепа на бързата реакция от страна на държавите членки.
4. Посредством договореностите за ИРПК председателството на Съвета осигурява съгласуваност при работата в Съвета и цялостна реакция на политическо равнище на Съюза, включително относно разработването и актуализирането на предложения за действие, при зачитане на правото на инициатива на Комисията и на ВП в техните сфери на компетентност. В тази си дейност председателството се подпомага и получава експертни съвети от Генералния секретариат на Съвета, Комисията, ЕСВД и в случай на терористични нападения от координатора на ЕС за борбата с тероризма. В зависимост от естеството на кризата структурите и агенциите на Съюза в областта на ОВППС/ОПСО предоставят, когато е подходящо, принос по силата на съответните разпоредби на правото на Съюза.
5. Председателството на Съвета информира председателя на Европейския съвет и председателя на Европейския парламент относно позоваването на клаузата за солидарност, както и за други важни събития.
6. При позоваване на клаузата за солидарност КЦПИС действа като централна, денонощно действаща точка за контакт на равнището на Съюза с компетентните органи на държавите членки и други заинтересовани страни, без да се засягат поетите отговорности в рамките на Комисията и от ВП, нито съществуващите информационни мрежи. КЦПИС ще подпомогне изготвянето на интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ в сътрудничество със Ситуационната зала на ЕС и други кризисни центрове на Съюза в съответствие с член 6 от настоящото решение.
Член 6
Интегрирани доклади за наблюдение на ситуацията и анализ
Интегрираните доклади за наблюдение на ситуацията и анализ се изготвят в съответствие с конкретните нужди на политическо равнище на Съюза, набелязани от председателството на Съвета, и дават възможност за стратегически преглед на ситуацията в рамките на Съвета съобразно договореностите за ИРПК. В такива доклади се включва валидиран принос, направен на доброволен принцип от държавите членки, Комисията, ЕСВД и от съответните агенции на Съюза, както и от съответните международни организации. В случай на позоваване, което е свързано с терористични нападения, оценката на разузнавателните данни и информацията на разузнавателните служби се разглеждат отделно посредством съществуващите канали за това.
Член 7
Постепенно отпадане
Постепенното отпадане на реакцията по силата на настоящото решение следва процедурата, предвидена в член 4, параграф 2. Веднага щом прецени, че е отпаднала необходимостта от активиране на клаузата за солидарност, държавата членка, която се е позовала на клаузата, съобщава за това.
Член 8
Оценка на заплахите на равнището на Съюза
1. За да прави редовна оценка на заплахите, пред които е изправен Съюзът, Европейският съвет може да поиска от Комисията, ВП и агенциите на Съюза да представят доклади относно специфични заплахи, когато е подходящо.
2. Освен ако Европейският съвет е предвидил друго, тези доклади се основават единствено на съществуващите оценки на заплахите, обобщени от съответните институции, органи и агенции на Съюза в рамките на действащите договорености, както и на информацията, предоставена на доброволен принцип от държавите членки, като се избягва дублиране на усилията. Когато е подходящо, в изготвянето на такива доклади участва и координаторът на ЕС за борбата с тероризма. В съответствие с член 346, параграф 1, буква а) от ДФЕС нито една държава членка не може да бъде задължавана да предоставя информация, чието разкриване тя счита за противоречащо на основните интереси на нейната сигурност.
Член 9
Преглед
1. Договореностите в настоящото решение подлежат на периодичен преглед съобразно идентифицираните потребности и във всички случаи в рамките на 12 месеца след прекратяването на позоваването, за да се гарантира, че са формулирани съответните изводи и се предприемат подходящи мерки. Прегледът се извършва от Съвета въз основа на съвместен доклад, изготвен от Комисията и от ВП.
2. Настоящото решение може да бъде преразгледано, когато е подходящо. В този случай и в съответствие с член 222, параграф 3 от ДФЕС Съветът се подпомага от Комитета по политика и сигурност и от постоянния комитет за оперативно сътрудничество в областта на вътрешната сигурност.
3. Когато е подходящо, Съветът може да адаптира договореностите за ИРПК, по-специално за да отговори на потребностите, набелязани от Съвета в контекста на прегледа или след преразглеждане на настоящото решение.
Член 10
Финансови последици
Финансовите ресурси, необходими за прилагането на настоящото решение, се мобилизират в рамките на договорените ограничения за годишни разходи и в съответствие с обхвата на действащите правни инструменти на Съюза, при зачитане на годишните тавани, установени в многогодишната финансова рамка.
Член 11
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Люксембург на 24 юни 2014 година.
ROZHODNUTIE RADY
z 24. júna 2014
o podrobnostiach vykonávania doložky o solidarite Úniou
(2014/415/EÚ)
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 222 ods. 3 prvú vetu,
so zreteľom na spoločný návrh Európskej komisie a vysokej predstaviteľky Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku,
keďže:
(1)
Toto rozhodnutie sa týka vykonávania článku 222 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ) (ďalej len „doložka o solidarite“) Úniou. Netýka sa vykonávania doložky o solidarite podľa článku 222 ods. 2 ZFEÚ členskými štátmi. V súlade s Vyhlásením (č. 37) k článku 222 Zmluvy o fungovaní Európskej únie si členský štát môže vybrať najvhodnejšie prostriedky na splnenie vlastného záväzku solidarity voči inému členskému štátu.
(2)
Podľa článku 222 ods. 1 ZFEÚ majú Únia a členské štáty konať spoločne v duchu solidarity, ak sa niektorý členský štát stane objektom teroristického útoku alebo obeťou prírodnej katastrofy alebo katastrofy spôsobenej ľudskou činnosťou. Je potrebné vyvinúť úsilie o súlad a komplementárnosť opatrení Únie a členských štátov v prospech ktoréhokoľvek členského štátu, ktorý sa dovoláva ustanovení doložky o solidarite, aby sa zabránilo duplicite úsilia. Vzhľadom na to, že členské štáty majú koordinovať vzájomnú činnosť v Rade, aby si splnili vlastné záväzky solidarity podľa článku 222 ods. 2 ZFEÚ, je vhodné, aby sa s ohľadom na vykonávanie doložky o solidarite Úniou vymedzili podrobnosti tejto koordinácie v Rade.
(3)
Podrobnosti koordinácie v Rade by sa mali zakladať na dojednaniach o integrovanej politickej reakcii na krízu EÚ (IPCR), ktoré Rada schválila 25. júna 2013 a v ktorých sa uvádza, že z IPCR majú vychádzať aj podrobnosti vykonávania doložky o solidarite. Je vhodné, aby Rada upravila dojednania IPCR, najmä v prípade preskúmania.
(4)
Vykonávanie doložky o solidarite Úniou by malo vychádzať v čo najväčšej miere z existujúcich nástrojov, malo by zvýšiť účinnosť zlepšením koordinácie a zabránením duplicite, malo by fungovať bez akýchkoľvek dodatočných zdrojov, malo by poskytovať jednoduché a jasné rozhranie s členskými štátmi na úrovni Únie a malo by rešpektovať právomoci udelené každej inštitúcii a útvaru Únie.
(5)
Doložkou o solidarite sa Únia vyzýva, aby zmobilizovala všetky svoje dostupné nástroje. Príslušné nástroje zahŕňajú stratégiu vnútornej bezpečnosti Európskej únie, mechanizmus Európskej únie v oblasti civilnej ochrany zriadený rozhodnutím Európskeho parlamentu a Rady č. 1313/2013/EÚ (1) (ďalej len „mechanizmus Únie“), rozhodnutie Európskeho parlamentu a Rady č. 1082/2013/EÚ (2) a štruktúry vytvorené v rámci spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky (SZBP).
(6)
Rozsah podrobností vykonávania doložky o solidarite Úniou by sa mal jasne vymedziť.
(7)
Pokiaľ ide o boj proti terorizmu, strategickým rámcom pre opatrenia Únie je stratégia Európskej únie na boj proti terorizmu. Existujú rôzne nástroje, ako napríklad nástroje na posilnenie ochrany kritických infraštruktúr v oblasti energetiky a dopravy (3). Následne po oznámení Komisie nazvanom Politika EÚ v oblasti boja proti terorizmu: hlavné úspechy a budúce výzvy boli tiež prijaté opatrenia, napríklad opatrenia na posilňovanie spolupráce medzi orgánmi presadzovania práva, posilňovanie prevencie radikalizácie najmä zriadením siete na zvyšovanie povedomia o radikalizácii a na obmedzovanie prístupu teroristov k finančným prostriedkom, výbušninám (4) a k chemickým, biologickým, rádiologickým a jadrovým materiálom, ako aj opatrenia na posilnenie bezpečnosti výbušnín.
(8)
Na úrovni Únie by sa mal vymedziť mechanizmus dovolávania sa a mechanizmus postupného zrušenia doložky, pokiaľ ide o podrobnosti v zmysle tohto rozhodnutia, založené na žiadosti dotknutého členského štátu na vysokej politickej úrovni a podporované jediným kontaktným miestom na úrovni Únie.
(9)
Dojednaniami o reakcii na úrovni Únie by sa mala zlepšiť účinnosť, a to pomocou posilnenej koordinácie vychádzajúcej z existujúcich nástrojov.
(10)
Účelom mechanizmu Únie je posilniť spoluprácu medzi členskými štátmi a Úniou a uľahčiť koordináciu v oblasti civilnej ochrany. Rozhodnutím č. 1313/2013/EÚ sa zriadilo Koordinačné centrum pre reakcie na núdzové situácie (ďalej len „ERCC“), ktorým sa má zabezpečiť operačná kapacita 24 hodín denne 7 dní v týždni a ktoré pomáha členským štátom a Komisii pri plnení cieľov mechanizmu Únie.
(11)
Európska služba pre vonkajšiu činnosť (ESVČ) má k dispozícii štruktúry so skúsenosťami v oblasti spravodajstva a s odbornými vojenskými znalosťami, ako aj sieť delegácií, ktoré takisto môžu prispievať k reakcii na hrozby alebo katastrofy na území členských štátov alebo na krízy s vonkajším rozmerom. Iné štruktúry a agentúry Únie pôsobiace v oblasti spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky (SZBP) vrátane SBOP by mali poskytovať svoje príspevky v závislosti od krízy a podľa potreby v súlade s príslušnými ustanoveniami práva Únie.
(12)
Ak je to vzhľadom na naliehavosť situácie potrebné a uskutočniteľné, dojednania o reakcii na úrovni Únie by sa mali doplniť prijatím právnych aktov alebo zmenou existujúcich aktov v súlade s príslušnými ustanoveniami zmlúv.
(13)
Toto rozhodnutie nebude mať vplyv na obranu. V prípade, že si kríza vyžaduje prijatie opatrenia v rámci SZBP alebo SBOP, Rada by mala prijať takéto rozhodnutie v súlade s príslušnými ustanoveniami zmluvy.
(14)
Týmto rozhodnutím nie je dotknutý článok 42 ods. 7 Zmluvy o Európskej únii.
(15)
V oznámení Komisie nazvanom Stratégia vnútornej bezpečnosti EÚ: päť krokov k bezpečnejšej Európe sa stanovil cieľ zvýšiť odolnosť Únie voči krízam a katastrofám prostredníctvom niekoľkých opatrení vrátane plného využívania doložky o solidarite. Ako už pripomenula Rada vo svojich záveroch z 24. a 25. januára 2011, zvyšovanie odolnosti Európy voči krízam a katastrofám je zásadné pre ďalšie posilňovanie slobody, bezpečnosti a spravodlivosti v Únii.
(16)
Európska rada má pravidelne vyhodnocovať hrozby pre Úniu tak, aby Únia a jej členské štáty mohli prijímať účinné opatrenia. Na základe požiadavky zo strany Európskej rady by sa mali vypracúvať správy o špecifických hrozbách.
(17)
V súlade s článkom 346 ods. 1 písm. a) ZFEÚ nemá byť žiaden členský štát povinný poskytovať informácie, ktorých sprístupnenie odporuje podľa jeho názoru základným záujmom jeho bezpečnosti.
(18)
Európsky parlament prijal 22. novembra 2012 uznesenie 2012/2223 nazvané Doložky EÚ o vzájomnej ochrane a solidarite: politické a operačné rozmery.
(19)
Toto rozhodnutie rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznávané v Charte základných práv Európskej únie a malo by sa uplatňovať v súlade s týmito právami a zásadami.
(20)
Keďže cieľ tohto rozhodnutia, a to vykonávanie doložky o solidarite Úniou, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodov rozsahu a dôsledkov činnosti ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku toto rozhodnutie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie uvedeného cieľa,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Všeobecný cieľ a predmet úpravy
1. Týmto rozhodnutím sa stanovujú pravidlá a postupy na vykonávanie článku 222 ZFEÚ (ďalej len „doložka o solidarite“) Úniou.
2. Rada v záujme zabezpečenia súladu a komplementárnosti opatrení Únie a členských štátov koordinuje reakciu na dovolávanie sa doložky o solidarite, pričom využíva dojednania IPCR. Generálny sekretariát Rady (GSR), Komisia a ESVČ poskytujú podporu pri vykonávaní dojednaní IPCR.
3. Podrobnosti vykonávania doložky o solidarite na úrovni Únie, ktorých účelom je poskytovať informácie a podporu, vychádzajú z mechanizmov existujúcich v rámci Rady, Komisie, ESVČ a agentúr Únie. Vysoká predstaviteľka Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku (VP) a ESVČ prispievajú vo vhodných prípadoch prijímaním iniciatív a poskytovaním príslušných informácií a podpory v oblasti pôsobnosti VP.
4. Príslušné nástroje Únie a dojednania IPCR vychádzajú z vlastných postupov a môžu byť aktívne pred dovolávaním sa doložky a po postupnom zrušení reakcie v zmysle tohto rozhodnutia.
5. Podrobnosťami vykonávania doložky o solidarite podľa tohto rozhodnutia sa zlepší efektívnosť, a to pomocou lepšej koordinácie reakcie na úrovni Únie a členských štátov.
Článok 2
Rozsah pôsobnosti
1. V prípade teroristického útoku alebo prírodnej katastrofy či katastrof spôsobených ľudskou činnosťou, bez ohľadu na to, či majú pôvod na území členských štátov alebo mimo ich územia, sa toto rozhodnutie uplatňuje:
a)
na území členských štátov, na ktoré sa vzťahujú zmluvy, to znamená na pevnine, vo vnútrozemských vodách, v teritoriálnych vodách a vo vzdušnom priestore;
b)
v prípade, že je postihnutá infraštruktúra (napríklad pobrežné ropné a plynové zariadenia), ktorá sa nachádza v teritoriálnych vodách, vo výhradnej hospodárskej zóne alebo kontinentálnom šelfe členského štátu.
Únia je pri uplatňovaní podrobností vykonávania doložky o solidarite v zmysle tohto rozhodnutia, najmä pri mobilizácii nástrojov, ktoré má k dispozícii, viazaná medzinárodným právom a nesmie zasahovať do práv iných ako členských štátov.
2. Toto rozhodnutie nemá vplyv na obranu.
Článok 3
Vymedzenie pojmov
Na účely tohto rozhodnutia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
a)
„katastrofa“ je akákoľvek situácia, ktorá má alebo môže mať závažný vplyv na ľudí, životné prostredie alebo majetok, vrátane kultúrneho dedičstva;
b)
„teroristický útok“ je teroristický čin ako sa vymedzuje v rámcových rozhodnutiach Rady 2002/475/SVV (5);
c)
„kríza“ je katastrofa alebo teroristický útok s ďalekosiahlym vplyvom alebo politickým významom, ktorý si vyžaduje včasnú politickú koordináciu a reakciu na politickej úrovni Únie;
d)
„reakcia“ je akékoľvek opatrenie prijaté v prípade katastrofy alebo teroristického útoku zamerané na riešenie jej/jeho bezprostredných nepriaznivých následkov.
Článok 4
Dovolávanie sa doložky o solidarite
1. Dotknutý členský štát sa v prípade katastrofy alebo teroristického útoku môže dovolávať doložky o solidarite, ak po tom, čo vyčerpal možnosti existujúcich prostriedkov a nástrojov na vnútroštátnej úrovni a na úrovni Únie, dospeje k záveru, že kríza presahuje jeho dostupné kapacity v oblasti reakcie.
2. Politické orgány dotknutého členského štátu predložia svoje dovolanie sa predsedníctvu Rady. Dovolanie sa prostredníctvom Koordinačného centra pre reakcie na núdzové situácie (ERCC) adresuje aj predsedovi Európskej komisie.
Článok 5
Dojednania o reakcii na úrovni Únie
1. Len čo sa nejaký členský štát dovoláva doložky o solidarite, Rada zabezpečí politické a strategické riadenie reakcie Únie na dovolávanie sa doložky o solidarity, pričom sa v plnej miere zohľadnia právomoci Komisie a VP. Predsedníctvo Rady na tento účel bezodkladne aktivuje dojednania IPCR, ak sa už neuplatňujú, a následne informuje všetky členské štáty o dovolávaní sa doložky o solidarite.
2. Komisia a VP Únie v súlade s článkom 1 ods. 3 zároveň:
a)
identifikujú všetky relevantné nástroje Únie, ktoré môžu najlepšie pomôcť reagovať na krízu, vrátane odvetvových, operatívnych, politických alebo finančných nástrojov a štruktúr, a prijmú všetky potrebné opatrenia ustanovené v rámci týchto nástrojov;
b)
s podporou vojenského štábu EÚ identifikujú vojenské kapacity, ktoré môžu najlepšie pomôcť reagovať na krízu;
c)
identifikujú a navrhnú uplatňovanie nástrojov a zdrojov, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti agentúr Únie a ktoré môžu najlepšie pomôcť reagovať na krízu;
d)
poskytujú Rade poradenstvo o tom, či sú existujúce nástroje dostatočným prostriedkom pomoci pre dotknutý členský štát po dovolávaní sa doložky o solidarite;
e)
vypracúvajú pravidelné integrované hodnotiace a analytické správy o situácii, aby informovali a podporovali koordináciu a rozhodovanie na politickej úrovni v Rade v súlade s článkom 6 tohto rozhodnutia.
3. Komisia a VP predložia podľa potreby a v súlade s článkom 1 ods. 3 príslušné návrhy Rade, najmä pokiaľ ide o:
a)
rozhodnutia o mimoriadnych opatreniach, ktoré nie sú stanovené v existujúcich nástrojoch;
b)
žiadosti o vojenské kapacity, ktoré presahujú existujúce dojednania o civilnej ochrane, alebo
c)
podporné opatrenia na rýchlu reakciu členských štátov.
4. Predsedníctvo Rady, uplatňujúc dojednania IPCR, zabezpečí zosúladenie vybavovania žiadostí v Rade a celkovej reakcie na politickej úrovni Únie vrátane vypracovania a aktualizácie návrhov opatrení, pričom sa zohľadní právo iniciatívy Komisie a VP v rámci ich oblastí právomoci. GSR, Komisia, ESVČ a v prípade teroristických útokov koordinátor EÚ pre boj proti terorizmu pritom poskytujú predsedníctvu podporu a poradenstvo. Iné štruktúry a agentúry Únie pôsobiace v oblasti SZBP/SBOP poskytnú svoje príspevky v závislosti od krízy a podľa potreby v súlade s príslušnými ustanoveniami práva Únie.
5. Predsedníctvo Rady bude informovať predsedu Európskej rady a predsedu Európskeho parlamentu o dovolávaní sa doložky o solidarite a o akomkoľvek podstatnom vývoji.
6. Na základe dovolávania sa doložky o solidarite pôsobí ERCC 24 hodín denne 7 dní v týždni ako kontaktné miesto na úrovni Únie pre príslušné orgány a iné zainteresované strany členských štátov bez toho, aby boli dotknuté existujúce právomoci v rámci Komisie a VP a existujúce informačné siete. ERCC uľahčí vypracúvanie integrovaných hodnotiacich a analytických správ o situácii, a to v spolupráci so situačným centrom EÚ a ďalšími krízovými centrami Únie v súlade s článkom 6 tohto rozhodnutia
Článok 6
Integrované hodnotiace a analytické správy o situácii
Integrované hodnotiace a analytické správy o situácii zodpovedajú potrebám na politickej úrovni Únie, ktoré vymedzí predsedníctvo Rady, a umožňujú strategický prehľad situácie v Rade v súlade s dojednaniami IPCR. Takéto správy zahŕňajú potvrdené dobrovoľné príspevky členských štátov, Komisie, ESVČ a príslušných agentúr Únie, ako aj príslušných medzinárodných organizácií. V prípade dovolávania sa doložky v súvislosti s teroristickým útokom sa s hodnoteniami a brífingmi spravodajstva zaobchádza oddelene prostredníctvom existujúcich komunikačných kanálov.
Článok 7
Postupné zrušenie
Postupné zrušenie reakcie v zmysle tohto rozhodnutia vychádza z rovnakého postupu, ako sa ustanovuje v článku 4 ods. 2. Keď členský štát, ktorý sa dovoláva doložky o solidarite, zváži, že nie je potrebné, aby dovolávanie sa doložky bolo naďalej aktívne, svoje stanovisko oznámi čo najskôr po takom zvážení.
Článok 8
Hodnotenie hrozieb na úrovni Únie
1. Európska rada môže s cieľom posúdiť hrozby, ktorým Únia čelí, požiadať Komisiu, VP a podľa potreby agentúry Únie, aby vypracovali správy o špecifických hrozbách.
2. Pokiaľ Európska rada neustanoví inak, každá takáto správa sa zakladá výlučne na dostupných hodnoteniach hrozieb, ktoré zosumarizovali príslušné inštitúcie, orgány a agentúry Únie v rámci existujúcich dojednaní, a na informáciách, ktoré dobrovoľne poskytli členské štáty, čím sa zabráni duplicite úsilia. Koordinátor EÚ pre boj proti terorizmu sa v prípade potreby zapája do vypracovania takýchto správ. V súlade s článkom 346 ods. 1 písm. a) ZFEÚ nie je žiadny členský štát povinný poskytovať informácie, ktorých sprístupnenie odporuje podľa jeho názoru základným záujmom jeho bezpečnosti.
Článok 9
Preskúmanie
1. Podrobnosti vykonávania doložky o solidarite v zmysle tohto rozhodnutia sa v súlade so zistenými potrebami pravidelne preskúmajú, a to v každom prípade do 12 mesiacov po ukončení dovolávania sa doložky, aby sa zabezpečilo zistenie a riešenie príslušných skúseností. Toto preskúmanie sa vykonáva v Rade na základe spoločnej správy Komisie a VP.
2. Toto rozhodnutie možno podľa potreby revidovať. V takýchto prípadoch a v súlade s článkom 222 ods. 3 ZFEÚ pomáha Rade Politický a bezpečnostný výbor a Stály výbor pre operačnú spoluprácu v oblasti vnútornej bezpečnosti.
3. Rada môže podľa potreby upraviť dojednania IPCR, najmä s cieľom riešiť potreby zistené Radou pri skúmaní alebo v nadväznosti na revíziu tohto rozhodnutia.
Článok 10
Finančné dôsledky
Akékoľvek finančné zdroje potrebné na vykonávanie tohto rozhodnutia sa mobilizujú v rámci dohodnutých ročných výdavkových limitov a v súlade s rozsahom pôsobnosti existujúcich nástrojov Únie, pričom sa zohľadnia ročné stropy viacročného finančného rámca.
Článok 11
Nadobudnutie účinnosti
Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
V Luxemburgu 24. júna 2014