РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 793/2013 НА КОМИСИЯТА
от 20 август 2013 година
за определяне на мерки по отношение на Фарьорските острови с цел опазване на запасите от атлантическо-скандинавска херинга
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1026/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно някои мерки, целящи опазването на рибни запаси, по отношение на държави, позволяващи неустойчив риболов (1), и по-специално член 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Запасите от атлантическо-скандинавска херинга (също наричана „размножаваща се през пролетта норвежка херинга“) са най-големите запаси от херинга в света. Тези запаси са позволявали улов от порядъка на един до два милиона тона. Прекалено интензивната експлоатация обаче, дължаща се на прекомерен улов, доведе до рязко намаляване на запасите и спиране на риболова за повече от две десетилетия - между началото на 70-те и средата на 90-те години на XX век, с изключително тежки последици за флотовете, експлоатиращи запаса.
(2)
След възстановяването на запасите от атлантическо-скандинавска херинга и подновяването на риболова през 1996 г. запасите бяха управлявани въз основа на консултации между петте страни, през чиито изключителни икономически зони (ИИЗ) преминава рибата от този вид при миграционния си цикъл: Руската федерация, Норвегия, Фарьорските острови, Исландия и Европейския съюз (наричани по-долу „крайбрежните държави“).
(3)
От 2007 г. в споразуменията, постигнати в хода на консултациите между крайбрежните държави, бяха включени окончателни правила за споделяне на общия допустим улов и ангажименти за запазване на относителна стабилност на дяловете през идните години. Дяловете от запаса от атлантическо-скандинавска херинга, за които бе достигнато споразумение, възлизаха на 5,16 % за Фарьорските острови, 14,51 % за Исландия, 6,51 % за Съюза, 61 % за Норвегия и 12,82 % за Руската федерация. Освен това крайбрежните държави имат също дългосрочна договореност да извършват преглед и ревизия на одобрените от всички страни споразумения за управление на запаса само съвместно и въз основа на нови научни препоръки и към дадена дата.
(4)
За да се улесни установяването на общия допустим улов, въз основа на наличните научни познания крайбрежните държави договориха и започнаха прилагането на съвместим с принципа на предпазливост дългосрочен план за управление на запаса, чиято цел е да се запази уловът в рамките на допустимите биологични равнища и да се осигури устойчиво рибарство.
(5)
Целта на дългосрочния план за управление беше да се избегне падането на запаса под 2 500 000 тона биомаса и да се положат всички възможни усилия запасът да остане над 5 000 000 тона - равнището, за което се смята, че ще доведе до максимален устойчив улов. Предвиденият начин за постигане на тази цел беше чрез ограничаване на улова по начин, който е съвместим със смъртност от риболов от 0,125. Беше договорено, че ако равнището на биомаса падне под нивото от 5 000 000 тона, смъртността от риболов следва да бъде ограничена, за да се гарантира бързото възстановяване на запаса.
(6)
През септември 2012 г. Международният съвет за изследване на морето (ICES) препоръча в съответствие с принципа на предпазливост, установен в плана за управление, общият допустим улов (ОДУ) за петте крайбрежни държави да не да надвишава 619 000 тона през 2013 г., което е намаление с 26 % в сравнение с определения за 2012 г. ОДУ.
(7)
На консултациите между крайбрежните държави, които се проведоха между октомври 2012 г. и януари 2013 г. с оглед постигане на договореностите за 2013 г., представителите на Фарьорските острови последователно и многократно заявяваха, че отхвърлят продължаването на настоящите споразумения за дяловете. Договореностите за 2013 г. бяха окончателно сключени на 18 януари 2013 г. от само четири крайбрежни държави, за да се запази, доколкото е възможно, съгласуваното управление на запаса от страна на крайбрежните държави. Съгласуваният протокол от консултациите, носещ дата 23 януари 2013 г., гласи: „Делегациите изразяват загрижеността си от това, че Фарьорските острови се оттеглят от Споразумението между крайбрежните държави без предварително уведомление“. С оглед на невъзможността да се достигне до споразумение между петте страни поради оттеглянето на Фарьорските острови от консултациите оставащите четири страни се споразумяха да вземат предвид риболовните интереси на Фарьорските острови, като запазят традиционния им дял, т.е. дела, предоставен на Фарьорските острови съгласно договореностите от 2007 г., който отговаря на 31 000 тона (5,16 % от ОДУ).
(8)
В хода на консултациите на крайбрежните държави до 23 януари 2013 г. представителите на Фарьорските острови не представиха никакво искане за конкретен дял, не отправиха писмено или устно предложение за ново споразумение за определяне на дяловете, не потърсиха контакт с другите четири страни и не положиха никакви усилия за сътрудничество в рамките на обсъжданията за договореност за 2013 г.
(9)
В изявление от 26 март 2013 г. министърът на риболова на Фарьорските острови заяви, че за флота на Фарьорските острови е било едностранно определено ограничение на улова от 105 230 тона, което представлява 17 % от препоръчания ОДУ, или повече от три пъти от дела, който би съответствал на прилагането на предишните договорености, и увеличение от 145 % на дела на Фарьорските острови през 2012 г. Посочената едностранна декларация следва да се оценява в контекста на споменатата по-горе научна препоръка за намаляване на улова с 26 % през 2013 г. С декларацията Фарьорските острови de facto се оттеглиха от съвместно приетия план за управление.
(10)
С тези действия Фарьорските острови се отказаха също от сътрудничество със Съюза и с другите крайбрежни държави в областта на управлението на запаса от атлантическо-скандинавска херинга от общ интерес, а освен това не изпълниха задълженията си по член 61, параграф 2, член 63, параграфи 1 и 2, членове 118, 119 и 300 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право от 10 декември 1982 г., както и членове 5 и 6 и член 8, параграфи 1 и 2 от Споразумението на Организацията на обединените нации за прилагане на разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г., свързани с опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси („Споразумението на ООН за рибните запаси“).
(11)
Ако бъдат постигнати ограниченията на улова, определени от четирите крайбрежни държави и Фарьорските острови, общият улов ще достигне 692 290 тона, което ще бъде прекомерен улов в сравнение с препоръчания ОДУ. Според оценките и предвижданията за улова, направени от ICES при издаване на препоръката за управление за риболовния сезон през 2013 г. (2), такъв улов би довел до намаляване на хвърлящата хайвер биомаса в началото на 2014 г. до равнището от 4 200 000 тона, което е далеч под равнището от 5 000 000 тона, за което се очаква, че ще произведе максимален устойчив улов.
(12)
Освен това новите достъпни за широката общественост научни данни, предоставени от ICES (3) през май 2013 г., потвърждават, че в настоящия си вид дългосрочният план за управление (при който се цели смъртност от риболов от 0,125) е предпазлив, докато увеличаването на целевата смъртност от риболов до стойност 0,15, съвпадаща със смъртността от риболов, която би настъпила при увеличаването на дела на Фарьорските острови, би превърнало плана в непредпазлив със свързания с това риск от изчерпване на запаса.
(13)
Според член 3 от Регламент (ЕС) № 1026/2012 дадена държава може да бъде определена като държава, позволяваща неустойчив риболов, когато: а) не сътрудничи в управлението на запас от общ интерес при пълно спазване на разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г. и Споразумението на Организацията на обединените нации за прилагане на разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г., свързани с опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси от 4 август 1995 г. („Споразумението на ООН за рибните запаси“), или на всякакво друго международно споразумение или норма на международното право; и б) или: i) не е приела необходимите мерки за управление на риболова; или ii) е приела мерки за управление на риболова без необходимото съобразяване с правата, интересите и задълженията на други държави и на Съюза, и тези мерки за управление на риболова, когато се разглеждат съвместно с мерките, предприети от други държави и Съюза, водят до риболовни дейности, които биха могли да причинят неустойчиво състояние на запаса.
(14)
От горните съображения произтича, че Фарьорските острови отговарят на всички критерии, за да бъдат определени като държава, която разрешава неустойчив риболов, поради което Комисията може да приеме мерките, предвидени в Регламент (ЕС) № 1026/2012.
(15)
В съответствие с член 6 от Регламент (ЕС) № 1026/2012 Комисията реши с Решение от 17 май 2013 г. (4) и с писмо от същата дата да уведоми местното правителство на Фарьорските острови и правителството на Дания за намерението си да определи Фарьорските острови като държава, която разрешава неустойчив риболов, като посочи доводи за това определяне и опише възможните мерки, които могат да се вземат в съответствие с посочения регламент. Още същия ден местното правителство на Фарьорските острови потвърди получаването на писмото.
(16)
На 17 юни 2013 г. местното правителство на Фарьорските острови отговори на уведомлението, като оспори изтъкнатите от Комисията доводи със свои собствени аргументи, а именно, че Фарьорските острови не са се оттеглили от консултациите, че поддържат ангажимента си за намиране на договорено решение за поделяне на запаса и че ЕС няма право да прилага мерки за процесуална принуда. Местното правителство на Фарьорските острови обаче не изрази намерение да измени решението си за неустойчивите ограничения на улова за 2013 г., нито обоснова по ясен начин увеличението на ограничението за улова за 2013 г., освен с лишеното от основание „увеличение на запаса през последните години в морските области под юрисдикцията на Фарьорските острови“.
(17)
Комисията проучи съществуващата научна литература по въпроса и намери твърдения само за отделни случаи, в които във водите под юрисдикцията на Фарьорските острови е констатирано присъствие на херинга по-дълго през сезона, но не и източник, който да позволи това явление да се тълкува като постоянно увеличаване на достъпното количество. По отношение на довода на Фарьорските острови, че през 2014 г. запасът ще намалее под максималния устойчив улов (МУУ) при всички случаи, а не в резултат от техния едностранно увеличен дял, следва да се отбележи, че съгласно последните научни препоръки (вж. съображение 12 по-горе) въпреки че запасът може да се възстанови и да достигне МУУ, той ще остане дълго под това равнище и под заплаха от изчерпване, ако настоящата целева смъртност от риболов се увеличи до стойност, еквивалентна на получената в резултат на увеличения дял на Фарьорските острови.
(18)
След подробен анализ на доводите на местното правителство на Фарьорските острови Комисията заключи, че те не опровергават доводите, посочени в нейното уведомление, нито са обективна причина за отказа за сътрудничество, изразен от тази държава. Това заключение, както и нежеланието да се коригират едностранните ограничения за улова за 2013 г., доведоха Комисията до заключението, че Фарьорските острови продължават да отговарят на условията да бъдат определени като държава, позволяваща неустойчив риболов.
(19)
Поради това Комисията е на мнение, че е необходимо да се приемат мерки в съответствие с член 4 от Регламент (ЕС) № 1026/2012.
(20)
Необходимо е мерките да бъдат ефективни и пропорционални, за да се постигне целта за запазване на запаса и да се попречи на Фарьорските острови да се възползват от пазара, пристанищата и съоръженията на Съюза, докато продължават неустойчивия улов на херинга.
(21)
Освен това Комисията оцени въздействието върху околната среда, търговското, икономическото и социалното въздействие в краткосрочен и в дългосрочен план на мерките, които може да бъдат приети в съответствие с член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1026/2012, както и административната тежест, свързана с тяхното прилагане.
(22)
Въз основа на тази оценка е целесъобразно да се приемат първоначално някои от мерките, изброени в член 4, параграф 1, букви в), г), д) и и) от Регламент (ЕС) № 1026/2012. Ако тези мерки се окажат неефективни и ако Фарьорските острови продължат да позволяват неустойчив риболов, могат да бъдат предприети допълнителни мерки.
(23)
Уловът на херинга на Фарьорските острови, който се извършва от пелагични траулери, може да бъде целеви риболов през студените месеци на годината и смесен риболов през късната пролет и лятото, когато се улавят херинга и скумрия в сходни количества. По време на сезона и двата вида могат да бъдат улавяни от един и същ кораб при едно хвърляне, при един риболовен рейс или една риболовна зона. Затова скумрията е съпътстващ вид за херингата. Следователно, като продължават да улавят и изнасят скумрия, Фарьорските острови по необходимост ще продължават да улавят големи количества херинга, която представлява необходим прилов, дори ако херингата не може да бъде изнасяна за Съюза. Поради това, ако вносът на скумрия не се включи в мерките, ефективността на забраната за внос на херинга като средство за предотвратяване на по-големите щети върху устойчивостта на запаса от херинга ще бъде намалена. Скумрията съжителства с херингата до такава степен, че при улов на скумрия в риболовните зони под контрола на Фарьорските острови винаги има риск от улов на херинга. Поради това всичката скумрия, уловена под контрола на Фарьорските острови, може да е била уловена заедно с херинга. Следователно, за да се гарантира ефективността на търговските мерки, те следва да обхванат както херингата, така и скумрията.
(24)
При оценката на пропорционалността на мерките и по-специално при вземането на решение дали ограниченията на търговията с основния вид, добиван при улова на херинга, следва да се ограничат до определено количество или да бъде забранен всякакъв внос, Комисията разгледа въпроса дали могат да бъдат предвидени по-пропорционални мерки, различни от цялостната забрана на вноса на всички продукти от херинга или скумрия или съдържащи тези видове риба. Бяха разгледани три възможности: i) количествено ограничение за всички продукти, като се ограничи вносът до традиционния обмен, ii) цялостна забрана само на прясна, замразена и консервирана риба, като не се включват преработени продукти, като рибно брашно и рибено масло, и iii) забрана за внос, ограничена до херингата и продуктите от нея. Въпреки че първата от трите възможности може да бъде много ефективна, като се има предвид голямата важност на износа на рибно брашно от Фарьорските острови за ЕС, на сегашния етап тя се възприема като твърде обременителна, особено като се има предвид, че от една страна, тя може да засегне сектори на рибарската промишленост на Фарьорските острови, които не са пряко свързани със сектора на пелагичния риболов, а от друга - че ще създаде голяма административна тежест, свързана с анализа на проби от рибно брашно и рибено масло в специализирани лаборатории с цел определяне на състава им по видове. Третата възможност, както бе посочено по-горе, се смята за неефективна, тъй като нейните възможни икономически последици могат лесно да се неутрализират от износа на скумрия. Ето защо втората възможност предлага най-добър баланс между средствата и желаното им въздействие, като няма по-лесноосъществими мерки за постигане на необходимия резултат.
(25)
При оценката на пропорционалността Комисията разгледа също необходимостта от други мерки освен ограниченията на вноса, а именно ограничения в ползването на пристанища. Тъй като използването на пристанища за зареждане с гориво, разтоварване на сушата, смяна на екипажи, ремонт и почивка е обичайна и необходима дейност, свързана с улова на херинга, Комисията заключи, че тези мерки също са необходими и че не съществуват алтернативни, по-малко ограничителни мерки, които да предотвратят използването от страна на флота на Фарьорските острови на съоръженията на ЕС при извършване на неустойчив улов на херинга.
(26)
При оценката на краткосрочното и дългосрочното въздействие на мерките върху околната среда, търговията, икономиката и обществото, както и на свързаната с прилагането им административна тежест, може да се заключи, че мерките са разумни и че няма да имат неприемливо въздействие или да създадат ненужна административна тежест. Въздействието върху околната среда е положително, тъй като се очаква мерките да подобрят устойчивостта на запаса от херинга. Въздействието върху търговията е умерено, тъй като независимо от незабавното икономическо влияние, което следва да се очаква, в средносрочен план могат да бъдат намерени алтернативни механизми за обмен и в крайна сметка не следва да се очакват затруднения в доставките в рамките на ЕС. Прогнозира се, че икономическото и социалното въздействие ще бъдат умерени в краткосрочен план, тъй като те са свързани с въздействието върху търговията; ако мерките постигнат желаното въздействие, в средносрочен и в дългосрочен план те със сигурност ще имат много положително въздействие върху редица флотове, които са силно зависими от пелагичния улов в икономическо отношение. Административната тежест от мерките ще бъде относително малка, като се има предвид, че повечето средства за контрол, включително персоналът, необходими за прилагане на мерките в държавите членки, вече съществуват.
(27)
На последно място, Комисията разгледа съвместимостта на мерките с международното право и стигна до заключението, че те се вземат с цел запазване на заплашен от изчерпване рибен запас и целят ефективно избягване на неговата свръхексплоатация, тъй като мерките имат за цел запасът от атлантическо-скандинавска херинга да се поддържа в безопасни биологични граници. Мерките се прилагат заедно със собствените мерки на Съюза за опазване (член 5, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1026/2012). По-специално, в съответствие с препоръките на Международния съвет за изследване на морето (ICES), Съюзът намали улова си с 26 % и се съобразява изцяло с условията и ограниченията на дългосрочния план за управление, който беше договорен и приведен в действие от крайбрежните държави през 1999 г., и който през май 2013 г. беше отново потвърден от ICES като съвместим с подхода на предпазливост и като правилен подход за управление, имащ за цел да се поддържа уловът в безопасни биологични граници. Освен това няма убедителни научни данни, които да сочат, че Фарьорските острови имат право върху по-голям дял от запаса на атлантическо-скандинавска херинга, поради което би било целесъобразно те да ограничат улова си в съответствие с препоръките на ICES за 2013 г.
(28)
Следователно мерките, приети на първо време, следва да включват: а) забрана за внос на херинга и скумрия от атлантическо-скандинавските запаси, както и рибни продукти, съдържащи тези риби или приготвени от тях, и б) ограничения за използването на пристанищата на Съюза от кораби, извършващи риболов от запасите на атлантическо-скандинавска херинга и скумрия под контрола на Фарьорските острови, както и от кораби, които превозват риба или рибни продукти с произход от такъв риболов. За да се улесни изпълнението на мерките, приложими към корабите, които извършват риболов от съответните запаси на херинга или скумрия или които превозват риба или рибни продукти с произход от тези запаси, на държавите членки следва да се предостави списък на тези кораби. За да се определи дали херингата или скумрията са уловени под контрола на Фарьорските острови, следва да се използва схемата за сертифициране на улова, предвидена в глава III от Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета от 29 септември 2008 г. за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов, за изменение на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1936/2001 и (ЕО) № 601/2004 и за отмяна на регламенти (ЕО) № 1093/94 и (ЕО) № 1447/1999 (5).
(29)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по рибарство и аквакултури,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
С настоящия регламент Фарьорските острови се определят като държава, която позволява неустойчив риболов на запаса от атлантическо-скандинавска херинга и се установяват мерки по отношение на Фарьорските острови с цел да се гарантира запазването в дългосрочен план на този запас.
Член 2
Обхват и цели
Настоящият регламент се прилага към улова на атлантическо-скандинавска херинга, извършван под контрола на Фарьорските острови. С него се цели да се гарантира запазването в дългосрочен план на запаса от атлантическо-скандинавска херинга.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„запас от атлантическо-скандинавска херинга“ означава запасът от херинга (Clupea harengus) от подзони I, II, V, XII и XIV на ICES (Международен съвет за изследване на морето) (6);
б)
„атлантическо-скандинавска херинга“ означава рибата от запаса от атлантическо-скандинавска херинга;
в)
„скумрия“ означава риба от вида Scomber scombrus, която е уловена в зоните, населявани от атлантическо-скандинавска херинга;
г)
„уловена под контрола на Фарьорските острови“ означава уловена от кораби, плаващи под флага на Фарьорските острови, или от кораби, плаващи под контрола на друга държава, на които е разрешено да извършват риболов в изключителната икономическа зона на Фарьорските острови или които са наети от стопански субект от Фарьорските острови или от органи на Фарьорските острови.
Член 4
Определяне
Фарьорските острови се определят като държава, която позволява неустойчив улов на риба от запаса от атлантическо-скандинавска херинга.
Член 5
Мерки
1. Забранява се въвеждането на територията на Съюза, включително за целите на трансбордиране в пристанищата, на посочените в приложението риба или рибни продукти, които се състоят от атлантическо-скандинавска херинга или скумрия, които са приготвени от такава риба или които съдържат такава риба, уловена под контрола на Фарьорските острови.
2. Забранява се използването на пристанищата на Съюза от кораби, плаващи под флага на Фарьорските острови, които извършват улов на атлантическо-скандинавска херинга или скумрия, и от кораби, които превозват риба или рибни продукти с произход от атлантическо-скандинавска херинга или скумрия, уловена от кораби, плаващи под флага на Фарьорските острови, или от кораби, получили разрешение от тази държава, които плават под друг флаг. Тази забрана не се прилага в случаите на непреодолима сила или бедствие по смисъла на член 18 от Конвенцията на ООН по морско право от 1982 г. по отношение на предоставянето на услуги, необходими единствено за справяне с тези ситуации.
Член 6
Изпълнение
1. Компетентните органи на държавите членки използват схемата за сертифициране на улова, предвидена в глава III от Регламент (ЕО) № 1005/2008, за да определят продуктите, обхванати от забраната, установена в член 5, параграф 1 от настоящия регламент.
2. За да се улесни изпълнението на забраната, установена в член 5, параграф 2, на държавите членки се предоставят примерни списъци на корабите, за които има достоверни данни, че са извършвали улов или понастоящем извършват улов на атлантическо-скандинавска херинга или скумрия под контрола на Фарьорските острови.
Член 7
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 20 август 2013 година.
VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 793/2013
z 20. augusta 2013,
ktorým sa zavádzajú opatrenia týkajúce sa Faerských ostrovov na účely zabezpečenia ochrany populácie atlanticko-škandinávskeho sleďa
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1026/2012 z 25. októbra 2012 o určitých opatreniach na účely ochrany populácie rýb v súvislosti s krajinami, ktoré umožňujú neudržateľný rybolov (1), a najmä na jeho článok 4,
keďže:
(1)
Populácia atlanticko-škandinávskeho sleďa (známym aj ako sleď, ktorý sa na jar neresí v nórskych vodách) je celosvetovo najväčšou populáciou sleďa. Úlovky tejto populácie v minulosti predstavovali jeden až dva milióny ton. V dôsledku výrazne nadmerného výlovu však došlo k jej zdecimovaniu a k zastaveniu rybolovných činností na viac ako dve desaťročia, v období od začiatku sedemdesiatych rokov až do polovice deväťdesiatych rokov dvadsiateho storočia, čo malo vážne dôsledky pre flotily loviace danú populáciu.
(2)
Po obnove populácie atlanticko-škandinávskeho sleďa a opätovnom spustení rybolovných činností v roku 1996 prebieha riadenie predmetnej populácie na základe konzultácií piatich strán, v ktorých výhradnom hospodárskom priestore sa táto populácia vyskytuje počas svojho migračného cyklu. Ide o Ruskú federáciu, Nórsko, Faerské ostrovy, Island a Európsku úniu (ďalej len „pobrežné štáty“).
(3)
Od roku 2007 patrili k dohode dosiahnutej počas konzultácií pobrežných štátov konečné pravidlá týkajúce sa rozdelenia podielov na celkovom povolenom výlove, ako aj záväzok udržiavať v nasledujúcich rokoch relatívnu stabilitu týchto podielov. Dohodnuté podiely na výlove populácie atlanticko-škandinávskeho sleďa predstavovali 5,16 % v prípade Faerských ostrovov, 14,51 % v prípade Islandu, 6,51 % v prípade Únie, 61 % v prípade Nórska a 12,82 % v prípade Ruskej federácie. Okrem toho existovala medzi pobrežnými štátmi dlhoročná dohoda, podľa ktorej preskúmanie a revíziu vzájomne dohodnutých pravidiel riadenia vykonávajú výlučne spolu, na základe nových vedeckých odporúčaní a do stanoveného termínu.
(4)
V záujme uľahčenia stanovenia úrovne celkového povoleného výlovu sa pobrežné štáty na základe dostupných vedeckých poznatkov dohodli na dlhodobom pláne riadenia vychádzajúcom z prístupu predbežnej opatrnosti, ktorého účelom bolo udržiavať lov v rámci bezpečných biologických medzí a zabezpečovať udržateľný rybolov.
(5)
Úlohou tohto dlhodobého plánu riadenia bolo predchádzať poklesu populácie pod úroveň biomasy 2 500 000 t a vyvíjať maximálne úsilie s cieľom udržať ju nad úrovňou 5 000 000 t, čo je predpokladaná úroveň maximálneho udržateľného výnosu. Tento cieľ sa mal dosiahnuť obmedzením lovu spôsobom, pri ktorom sa dodržiava miera rybolovnej úmrtnosti 0,125. Účastníci konzultácií sa dohodli, že v prípade poklesu biomasy pod úroveň 5 000 000 t by sa mala znížiť miera rybolovnej úmrtnosti s cieľom zabezpečiť rýchlu obnovu populácie.
(6)
V septembri 2012 odporučila Medzinárodná rada pre výskum mora (International Council for the Exploration of the Seas, ICES) v súlade s prístupom predbežnej opatrnosti uvedeným v pláne riadenia, aby v roku 2013 celkový povolený výlov (total allowable catch, TAC) v prípade daných piatich pobrežných štátov neprekročil 619 000 ton, čo predstavuje pokles o 26 % v porovnaní s TAC stanoveným na rok 2012.
(7)
V rámci konzultácií pobrežných štátov prebiehajúcich od októbra 2012 do januára 2013, ktorých cieľom bolo rokovať o dojednaniach na rok 2013, zástupcovia Faerských ostrovy opakovane odmietli pokračovať v plnení súčasnej dohody o rozdelení podielov na výlove. Dňa 18. januára 2013 napokon dohodu na rok 2013 uzavreli len štyri pobrežné štáty s cieľom čo najdlhšie zachovať koordinované riadenie stavov predmetnej populácie zo strany pobrežných štátov. V odsúhlasenej zápisnici z týchto konzultácií z 23. januára 2013 sa uvádza, že: „Delegácie vyjadrili svoje znepokojenie nad tým, že Faerské ostrovy bez predchádzajúceho oznámenia odstúpili od dohody pobrežných štátov.“ Vzhľadom na skutočnosť, že z dôvodu odstúpenia Faerských ostrovov od konzultácií nemožno uzavrieť dohodu s piatimi štátmi, sa zvyšné štyri strany dohodli na zohľadnení rybolovných záujmov Faerských ostrovov vymedzením ich zvyčajného podielu na výlove, teda podielu, ktorý Faerským ostrovom prislúchal na základe dohody z roku 2007, čo zodpovedá 31 000 tonám (5,16 % TAC).
(8)
V priebehu konzultácií pobrežných štátov, ktoré trvali do 23. januára 2013, zástupcovia Faerských ostrovov nevyjadrili žiadnu požiadavku ohľadom presného podielu, nepredložili žiadny písomný alebo ústny návrh týkajúci sa novej dohody o podiele, neusilovali sa spolupracovať s ostatnými štyrmi stranami a nevyvinuli žiadne úsilie podieľať sa na rokovaniach o dohode na rok 2013.
(9)
Vo svojom vyhlásení z 26. marca 2013 oznámil minister pre rybárstvo Faerských ostrovov, že v prípade flotily Faerských ostrovov sa jednostranne stanovilo obmedzenie výlovu na úrovni 105 230 ton. Táto hodnota predstavuje 17 % odporúčaného TAC, resp. viac ako trojnásobok podielu vyplývajúceho z minulých dohôd a zvýšenie podielu Faerských ostrovov z roku 2012 o 145 %. Toto jednostranné vyhlásenie treba vnímať v kontexte už uvedených vedeckých odporúčaní znížiť výlov v roku 2013 o 26 %. V danom oznámení Faerské ostrovy de facto odstúpili od spoločne odsúhlaseného plánu riadenia.
(10)
Takýmto konaním Faerské ostrovy porušili zásady spolupráce s Úniou a ďalšími pobrežnými štátmi pri riadení populácie spoločného záujmu, ktorou je populácia atlanticko-škandinávskeho sleďa a nesplnili si záväzky vyplývajúce z článku 61 ods. 2, článku 63 ods. 1 a 2, článkov 118, 119 a 300 Dohovoru Organizácie Spojených národov o morskom práve z 10. decembra 1982 (UNCLOS) a článkov 5 a 6 a článku 8 ods. 1 a 2 Dohody o uplatňovaní ustanovení Dohovoru Organizácie Spojených národov o morskom práve z 10. decembra 1982 o ochrane a využívaní transzonálnych populácií rýb a populácií rýb migrujúcich na veľké vzdialenosti (UNFSA).
(11)
Ak by sa podarilo dosiahnuť obmedzenia výlovu stanovené štyrmi pobrežnými štátmi a Faerskými ostrovmi, úroveň celkového výlovu by dosiahla 692 290 t, čo by v porovnaní s odporúčanými TAC predstavovalo nadmerný výlov. Podľa posúdení a prognóz lovu, ktoré vydala rada ICES v rámci svojich odporúčaní pri riadení rybolovnej sezóny 2013 (2), by takýto lov viedol k tomu, že by biomasa neresiacej sa populácie dosahovala začiatkom roka 2014 úroveň 4 200 000 t. Táto úroveň je však výrazne nižšia ako úroveň biomasy 5 000 000 t, od ktorej sa očakáva maximálny udržateľný výnos.
(12)
Z nových verejne dostupných vedeckých dôkazov predložených radou ICES v máji 2013 (3) okrem toho vyplýva, že dlhodobý plán riadenia v súčasnej podobe (ktorého cieľom je rybolovná úmrtnosť na úrovni 0,125) vychádza z prístupu predbežnej opatrnosti, zatiaľ čo v dôsledku nárastu cieľovej rybolovnej úmrtnosti na úroveň 0,15, ku ktorému by došlo v dôsledku zvýšenia podielu Faerských ostrovov, tento plán prestáva zodpovedať zásade predbežnej opatrnosti, s čím je spojené zvýšené riziko zdecimovania populácie.
(13)
Podľa článku 3 nariadenia (EÚ) č. 1026/2012 možno za krajinu umožňujúcu neudržateľný rybolov označiť krajinu, ktorá: a) nespolupracuje v oblasti riadenia populácie spoločného záujmu v plnom súlade s ustanoveniami Dohovoru Organizácie Spojených národov o morskom práve z 10. decembra 1982 (UNCLOS) a Dohody Organizácie Spojených národov o uplatňovaní ustanovení Dohovoru Organizácie Spojených národov o morskom práve z 10. decembra 1982 o ochrane a využívaní transzonálnych populácií rýb a populácií rýb migrujúcich na veľké vzdialenosti zo 4. augusta 1995 (UNFSA) alebo s inou medzinárodnou dohodou, alebo normou medzinárodného práva, a b) buď neprijme potrebné opatrenia v oblasti riadenia rybolovu, alebo ii) prijme opatrenia v oblasti riadenia rybolovu bez toho, aby riadne zohľadnila práva, záujmy a povinnosti ostatných krajín a Únie, a tieto opatrenia v oblasti riadenia rybolovu, keď sa posudzujú v súvislosti s opatreniami prijatými inými krajinami a Úniou, vedú k rybolovným činnostiam, na základe ktorých by sa takáto populácia mohla stať neudržateľnou.
(14)
V dôsledku týchto skutočností spĺňajú Faerské ostrovy kritériá na to, aby sa mohli označiť za krajinu umožňujúcu neudržateľný rybolov, a preto môže Komisia v tejto súvislosti prijať opatrenia stanovené v nariadení (EÚ) č. 1026/2012.
(15)
V zmysle článku 6 nariadenia (EÚ) č. 1026/2012 sa Komisia rozhodla rozhodnutím zo 17. mája 2013 (4) a listom s rovnakým dátumom oznámiť miestnej vláde Faerských ostrovov a vláde Dánska svoj zámer označiť Faerské ostrovy za krajinu umožňujúcu neudržateľný rybolov a uviesť dôvody tohto označenia, ako aj opis opatrení, ktoré sa môžu podniknúť v zmysle daného nariadenia. Miestna vláda Faerských ostrovov v rovnaký deň potvrdila prijatie listu.
(16)
Miestna vláda Faerských ostrovov zaslala 17. júna 2013 na toto oznámenie odpoveď, v ktorej reagovala na skutočnosti predložené Komisiou vlastnými argumentmi. Konkrétne uviedla, že Faerské ostrovy neodstúpili od konzultácií, že sú naďalej odhodlané hľadať v rámci rokovaní riešenie týkajúce sa podielov na výlove predmetnej populácie a že EÚ nemá právo používať donucovacie opatrenia. Vláda Faerských ostrovov však nevyjadrila žiadny úmysel zmeniť svoje rozhodnutie týkajúce sa obmedzení neudržateľného výlovu na rok 2013 a neposkytla ani žiadne odôvodnenie svojej vysokej hranice obmedzenia výlovu na rok 2013, okrem nepodloženého tvrdenia, že „za posledné roky sa výskyt danej populácie v morských oblastiach patriacich do právomoci Faerských ostrovov zvýšil“.
(17)
Komisia preskúmala v súčasnosti dostupnú vedeckú literatúru týkajúcu sa predmetnej problematiky. Stretla sa síce s konštatovaniami o občasnom dlhodobejšom sezónnom výskyte sleďa vo vodách Faerských ostrovov, no nenašla žiadnu zmienku, na základe ktorej si možno tento jav vykladať ako stabilný a stály nárast počtu jedincov uvedenej populácie. Pokiaľ ide o argument Faerských ostrovov, že populácia sleďa klesne pod úroveň maximálneho udržateľného výnosu v roku 2014 v každom prípade, a nie v dôsledku zvýšeného jednostranného podielu Faerských ostrovov na jeho výlove, treba poznamenať, že podľa posledných vedeckých odporúčaní (pozri odôvodnenie 12) sa daná populácia možno obnoví na úroveň maximálneho udržateľného výnosu, no pokiaľ sa súčasná rybolovná úmrtnosť zvýši na hodnotu rovnocennú úmrtnosti vyplývajúcej zo zvýšeného podielu Faerských ostrovov, zostane dlhšie pod touto úrovňou a bude jej hroziť vyššie riziko zdecimovania.
(18)
Po podrobnej analýze argumentov miestnej vlády Faerských ostrovov Komisia dospela k názoru, že sa predmetnými argumentmi nepodarilo vyvrátiť dôvody oznámenia Komisie a že nejde o objektívne dôvody opodstatňujúce nedostatočnú spoluprácu zo strany tejto krajiny. Vzhľadom na tento záver, ako aj na neochotou Faerských ostrovov napraviť jednostranne stanovené obmedzenia výlovu na rok 2013, musí Komisia konštatovať, že Faerské ostrovy aj naďalej spĺňajú kritériá, na základe ktorých ich možno označiť za krajinu umožňujúcu neudržateľný rybolov.
(19)
Komisia preto pokladá za potrebné prijať opatrenia podľa článku 4 nariadenia (EÚ) č. 1026/2012.
(20)
Tieto opatrenia musia byť účinné a primerané, aby sa dosiahla ochrana predmetnej populácie a mali by Faerským ostrovom zabrániť využívať trhy, prístavy a zariadenia Únie na účely zachovania svojho neudržateľného lovu atlanticko-škandinávskeho sleďa.
(21)
Komisia okrem toho vyhodnotila krátkodobé i dlhodobé environmentálne, obchodné, hospodárske a sociálne vplyvy daných opatrení, ktoré možno prijať podľa článku 4 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 1026/2012, ako aj administratívnu záťaž spojenú s ich realizáciou.
(22)
Na základe tohto hodnotenia sa zdá vhodné na úvod prijať niektoré opatrenia uvedené v písmenách c), d), e) a i) článku 4 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 1026/2012. Ak sa preukáže, že tieto opatrenia nie sú účinné a Faerské ostrovy naďalej umožňujú neudržateľný rybolov, možno pristúpiť k prijatiu ďalších opatrení.
(23)
V prípade rybolovu sleďa na Faerských ostrovoch, ktorý vykonávajú plavidlá s pelagickými vlečnými sieťami, môže ísť v chladnejších mesiacoch roka o cielený rybolov, ale koncom jari a v lete ide o zmiešaný rybolov, pri ktorom dochádza k výlovu podobných množstiev sleďa a makrely. Jedno plavidlo dokáže počas danej sezóny uloviť oba druhy v rámci jedného vytiahnutia siete, v rámci jedného rybárskeho výjazdu alebo v rámci jedného loviska. Makrela je teda druh, ktorý sa v rámci rybolovu spája so sleďom. Pokiaľ by Faerské ostrovy pokračovali v love a vývoze makrely, takisto by naďalej lovili aj veľké množstvá sleďa, ktorý je nevyhnutným vedľajším úlovkom, a to aj v prípade, že by sa sleď do Únie nemohol vyvážať. Preto by sa v prípade nezahrnutia vývozu makrely do daných opatrení ohrozila účinnosť zákazu vývozu sleďa, ktorý je prostriedkom predchádzania ďalšiemu zhoršovaniu situácie týkajúcej sa udržateľnosti populácie sleďa. Populácia makrely sa v danom prostredí vyskytuje spolu s populáciou sleďa až v takom rozsahu, že pri každom rybolove makrely v rámci správy Faerských ostrovov existuje riziko vedľajších úlovkov sleďa. Vzhľadom na to je opodstatnené predpokladať, že všetky makrely ulovené v rámci správy Faerských ostrovov boli ulovené spolu so sleďom. Preto by sa v záujme účinnosti obchodných opatrení mali tieto opatrenia týkať nielen sleďa, ale aj makrely.
(24)
V rámci posudzovania primeranosti opatrení, a najmä v rámci rozhodovania o tom, či by sa obmedzenia obchodovania s hlavnými druhmi ulovenými v rámci lovu sleďa mali týkať len určitého množstva, alebo by sa mal zakázať všetok vývoz, Komisia preskúmala, či by sa dalo počítať aj s inými, primeranejšími alternatívnymi opatreniami, ako je úplný zákaz všetkých produktov vyrobených zo sleďa alebo makrely alebo s ich obsahom. Posúdili sa tri možné alternatívy: i) kvantitatívne obmedzenie všetkých produktov, čím by sa znížil vývoz na tradičné trhy; ii) celkový zákaz týkajúci sa výlučne čerstvých mrazených a konzervovaných rýb bez produktov získaných ďalším spracovaním, ako napr. rybia múčka a rybí olej a iii) zákaz vývozu týkajúci sa výlučne sleďa a produktov z neho. Prvá z troch uvedených možností by síce mohla byť vysoko účinná vzhľadom na zásadný význam vývozu rybej múčky z Faerských ostrovov do EÚ, v tomto štádiu sa však považuje za príliš zaťažujúcu, a to najmä s prihliadnutím na skutočnosť, že by na jednej strane mohla ovplyvniť segmenty odvetvia rybárstva Faerských ostrovov, ktoré priamo nesúvisia s odvetvím pelagického rybolovu, pričom na druhej strane by mala za následok výraznú administratívnu záťaž v súvislosti s rozbormi vzoriek rybej múčky a oleja v špecializovaných laboratóriách na účely určenia ich zloženia podľa druhov. Ako sme už uviedli, tretia alternatíva sa považuje za neefektívnu, pretože jej potenciálne hospodárske dôsledky možno bez väčších problémov vyvážiť vývozom makrely. Druhá alternatíva tak prináša optimálnu rovnováhu medzi prostriedkami a ich želanými účinkami a neexistujú žiadne menej zaťažujúce opatrenia, ktorými by sa dosiahol potrebný výsledok.
(25)
Pri posudzovaní primeranosti Komisia zároveň posúdila potrebu iných opatrení, ako sú dovozné obmedzenia, najmä obmedzenia týkajúce sa využívania prístavov. Vzhľadom na to, že využívanie prístavov na doplnenie paliva, vylodenie, výmenu posádky, opravu či oddych sú rutinnými a nevyhnutnými činnosťami v súvislosti s lovom sleďa, Komisia dospela k záveru, že tieto opatrenia sú takisto potrebné a nie je možné prijať alternatívne, menej obmedzujúce opatrenia, ktorými by sa flotilám Faerských ostrovov zabránilo využívať zariadenia EÚ pri pokračujúcom neudržateľnom love sleďa.
(26)
Na základe hodnotenia environmentálnych, obchodných, hospodárskych a sociálnych vplyvov daných opatrení v krátkodobom i dlhodobom horizonte, ako aj hodnotenia administratívnej záťaže súvisiacej s ich realizáciou možno konštatovať, že dané opatrenia sú primerané a nebudú mať za následok neprijateľný vplyv, ani neúmernú záťaž. Opatrenia budú mať pozitívny vplyv na životné prostredie, pretože sa od nich očakáva zlepšenie udržateľnosti populácie sleďa. Ich vplyv na obchod bude mierny, pretože hoci sa očakávajú bezprostredné hospodárske účinky, v strednodobom horizonte možno počítať s alternatívnymi mechanizmami výmeny a v konečnom dôsledku sa neočakáva žiaden nedostatok v súvislosti so zásobovaním v rámci EÚ. Z krátkodobého hľadiska sa očakávajú len mierne hospodárske a sociálne vplyvy, lebo budú súvisieť s obchodnými vplyvmi. Zo strednodobého a dlhodobého hľadiska však platí, že ak sa podarí dosiahnuť želané účinky, bude to mať nevyhnutne priaznivý dosah najmä na flotily so silnou hospodárskou závislosťou od pelagického rybolovu. Administratívna záťaž v dôsledku uvedených opatrení bude relatívne nízka vzhľadom na skutočnosť, že väčšina prostriedkov kontroly (vrátane personálu), ktoré sú potrebné na presadzovanie opatrení v členských štátoch, už existuje.
(27)
Komisia napokon preskúmala zlučiteľnosť opatrení s medzinárodnými právnymi predpismi a dospela k názoru, že tieto opatrenia sa týkajú ochrany stavov populácií čeliacich hrozbe zdecimovania a ich cieľom je účinná prevencia nadmerného rybolovu danej populácie, keďže sú zamerané na zachovávanie populácie atlanticko-škandinávskeho sleďa v rámci bezpečných biologických medzí. Tieto opatrenia sa stávajú účinnými v spojení s vlastnými ochrannými opatreniami Únie [článok 5 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) č. 1026/2012]. Únia predovšetkým znížila svoj výlov o 26 %, čo je v súlade s odporúčaním Medzinárodnej rady pre výskum mora (ICES). Únia pritom v plnej miere dodržiava podmienky a obmedzenia dlhodobého plánu riadenia, na ktorom sa dohodli pobrežné štáty, a ktorý od roku 1999 uplatňujú. Podľa vyjadrenia rady ICES z mája 2013 je tento plán naďalej v súlade s prístupom predbežnej opatrnosti a je správnym riadiacim postupom na udržanie rybolovu v rámci bezpečných biologických medzí. Okrem toho neexistujú rozhodujúce vedecké dôkazy, z ktorých by vyplýval nárok Faerských ostrovov na vyšší podiel na rybolove atlanticko-škandinávskeho sleďa. Preto by bolo vhodné znížiť výlov tejto krajiny na rok 2013 v súlade s odporúčaniami rady ICES.
(28)
Preto by sa ako prvý krok mali prijať okrem iného tieto opatrenia: a) zákaz vývozu sleďa a makrely pochádzajúcich z populácií atlanticko-škandinávskeho sleďa, ako aj produktov rybolovu s obsahom týchto rýb alebo vyrobených z týchto rýb a b) obmedzenie využívania prístavov Únie plavidlami, ktoré v rámci správy Faerských ostrovov lovia populácie atlanticko-škandinávskeho sleďa a makrely, ako aj plavidlami prepravujúcimi ryby alebo produkty rybolovu pochádzajúce z takéhoto rybolovu. V záujme uľahčenia presadzovania opatrení uplatniteľných na plavidlá vykonávajúce rybolov predmetných populácií sleďa a makrely alebo na plavidlá prepravujúce ryby alebo produkty rybolovu pochádzajúce z týchto populácií by mali byť členským štátom poskytnuté zoznamy týchto plavidiel. Na účely zistenia, či k lovu sleďa alebo makrely došlo v rámci správy Faerských ostrov, by sa mal využívať systém osvedčovania úlovkov stanovený v kapitole III nariadenia Rady (ES) č. 1005/2008 z 29. septembra 2008, ktorým sa ustanovuje systém Spoločenstva na zabraňovanie nezákonnému, nenahlásenému a neregulovanému rybolovu, na odrádzanie od neho a jeho odstránenie, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a ktorým sa zrušujú nariadenia (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (5).
(29)
Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom Výboru pre rybolov a akvakultúru,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Predmet
V tomto nariadení sa Faerské ostrovy označujú za krajinu umožňujúcu neudržateľný rybolov populácie sleďa atlanticko-škandinávskeho. Týmto nariadením sa zavádzajú opatrenia týkajúce sa Faerských ostrovov na účely zabezpečenia dlhodobej ochrany predmetnej populácie.
Článok 2
Rozsah pôsobnosti a ciele
Toto nariadenie sa týka rybolovu sleďa atlanticko-škandinávskeho, ku ktorému dochádza v správe Faerských ostrovov. Cieľom tohto nariadenia je zabezpečiť dlhodobú udržateľnosť populácie sleďa atlanticko-škandinávskeho.
Článok 3
Vymedzenie pojmov
Na účely tohto nariadenia sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov:
a)
„populácia atlanticko-škandinávskeho sleďa“ znamená populáciu sleďa atlantického (Clupea harengus) v podoblastiach I, II, V, XII a XIV Medzinárodnej rady pre výskum mora (ICES) (6);
b)
„atlanticko-škandinávsky sleď“ znamená rybu z atlanticko-škandinávskej populácie sleďa;
c)
„makrela“ znamená rybu druhu Scomber scombrus, ktorá bola ulovená v oblastiach, kde sa vyskytuje atlanticko-škandinávsky sleď;
d)
„ryby ulovené v rámci správy Faerských ostrovov“ znamenajú ryby ulovené plavidlami plaviacimi sa pod vlajkou Faerských ostrovov alebo plavidlami plaviacimi sa pod vlajkou iného štátu, ktoré majú povolenie loviť ryby vo výhradnom hospodárskom priestore Faerských ostrovov, alebo ktoré sú prenajaté spoločnosťou so sídlom na Faerských ostrovoch alebo tunajšími orgánmi.
Článok 4
Označenie
Faerské ostrovy sa označujú za krajinu umožňujúcu neudržateľný lov populácie sleďa atlanticko-škandinávskeho.
Článok 5
Opatrenia
1. V prípade rýb alebo produktov rybolovu uvedených v prílohe, ktoré pozostávajú z atlanticko-škandinávskeho sleďa alebo makrely ulovených v správe Faerských ostrovov, sú z nich vyrobené alebo ich obsahujú, sa zakazuje ich vstup na územie Únie, a to vrátane na účely prekládky v prístavoch.
2. Plavidlám plaviacim sa pod vlajkou Faerských ostrovov, ktoré lovia atlanticko-škandinávskeho sleďa alebo makrelu, ako aj plavidlám prepravujúcim tieto ryby alebo produkty rybolovu pochádzajúce z atlanticko-škandinávskeho sleďa alebo makrely, ktoré boli ulovené buď plavidlami plaviacimi sa pod vlajkou uvedenej krajiny alebo plavidlami plaviacimi sa pod inou vlajkou s povolením tejto krajiny, sa zakazuje využívanie prístavov Únie. Tento zákaz sa neuplatňuje v prípadoch vyššej moci alebo núdze v zmysle článku 18 Dohovoru Organizácie Spojených národov o morskom práve z roku 1982, ktorý sa týka služieb, ktoré sú nevyhnutne potrebné na nápravu takýchto situácií.
Článok 6
Vykonávanie
1. Príslušné orgány členských štátov využívajú systém osvedčovania úlovkov stanovený v kapitole III nariadenia (ES) č. 1005/2008 s cieľom identifikovať všetky produkty, na ktoré sa vzťahuje zákaz uvedený v článku 5 ods. 1 tohto nariadenia.
2. S cieľom uľahčiť vykonávanie zákazu uvedeného v článku 5 ods. 2 sa členským štátom poskytnú orientačné zoznamy plavidiel, ktoré podľa spoľahlivých informačných zdrojov lovili alebo v súčasnosti lovia atlanticko-škandinávskeho sleďa alebo makrelu v správe Faerských ostrovov.
Článok 7
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť siedmym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 20. augusta 2013