РЕШЕНИЕ (ЕС) 2015/162 НА КОМИСИЯТА
от 9 юли 2014 година
относно държавна помощ SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), приведена в действие от Латвия за предприятие Parex
(нотифицирано под номер C(2014) 4550)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочената/ите по-горе разпоредба/и (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
1.1. Предишни мерки в полза на Parex
(1)
На 10 ноември 2008 г. Латвия уведоми Комисията за пакет от мерки за държавна помощ в полза на AS Parex banka („Parex banka“), насочени към подкрепа на стабилността на финансовата система. Комисията временно одобри тези мерки на 24 ноември 2008 г. (2) („първо решение за оздравяване“) въз основа на ангажимента на Латвия да представи план за преструктуриране на Parex banka в срок от шест месеца.
(2)
След исканията от Латвия Комисията одобри два набора от изменения в мерките за помощ за Parex banka с решения от 11 февруари 2009 г. (3) („второто решение за оздравяване“) и от 11 май 2009 г. (4) („трето решение за оздравяване“).
(3)
На 11 май 2009 г. Латвия уведоми за план за преструктуриране на Parex banka. С решение от 29 юни 2009 г. (5) Комисията стигна до предварителното заключение, че мерките за преструктуриране, предмет на уведомлението, представляват държавна помощ за Parex banka, и изрази съмнения, че тези помощи могат да бъдат счетени за съвместими с вътрешния пазар. В резултат на това Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и изиска от Латвия да предостави информацията, необходима за оценяване на съвместимостта на помощта.
(4)
От 11 май 2009 г. до 15 септември 2010 г. няколко пъти се проведоха информационни обмени и дискусии между Латвия и Комисията за преструктурирането на Parex banka. През този период Латвия неколкократно актуализира плана за преструктуриране на Parex banka.
(5)
В плана за преструктуриране се предвиждаше разделянето на Parex banka на две: новосъздадената т. нар. „добра банка“ AS Citadele banka („Citadele“), която да поеме всички основни активи и някои неосновни активи (6), и т. нар. „лоша банка“ („Reverta“ (7)), която да запази останалите неосновни и неефективни активи. Това разделяне беше приведено в действие на 1 август 2010 г.
(6)
С решение от 15 септември 2010 г. (8) („окончателното решение за Parex“), Комисията одобри плана за преструктуриране на Parex banka, въз основа на ангажиментите, поети от органите на Латвия, представен на 3 септември 2010 г.
(7)
С решение от 10 август 2012 г. (наричано по-нататък „решението за изменение“) (9) Комисията одобри измененията в три ангажимента, включени в окончателното решение за Parex, по искане на Латвия. Тези изменения: 1) удължават срока за продажба на заемите в ОНД (10) до 31 декември 2014 г.; 2) увеличават границата на минималните изисквания в областта на капиталовата адекватност, разрешена за Citadele на равнище банка и група, и 3) позволяват пренос от предходни години на неусвоени ограничения на отпускането на заеми, като същевременно се зачитат първоначалните ограничения на пазарния дял.
(8)
Комисията отбелязва, че на 5 юни 2014 г. Латвия по изключение се е съгласила това решение да бъде прието на английски език.
1.2. Официална процедура по разследване
(9)
На 1 октомври 2013 г. Латвия изпрати искане за допълнително изменение на окончателното решение за Parex, като помоли за отлагане на крайния срок за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (11). В хода на оценката на заявлението за изменение Комисията откри, че Латвия е предоставила държавна помощ на Citadele и Parex извън мерките за помощ, одобрени от Комисията.
(10)
Между […] (12) и 4 март 2014 г. се проведоха няколко информационни обмена между Латвия и Комисията по отношение на тези допълнителни мерки за помощ. Латвия представи информация и документи на 30 октомври 2013 г., 31 януари 2014 г. и 4 март 2014 г. (включително преразгледан план за преструктуриране на Parex banka).
(11)
От 11 ноември 2013 г. насам Комисията получава и месечни актуални сведения относно напредъка на Латвия с продажбата на Citadele - процес, който започна през октомври 2013 г.
(12)
С решение от 16 април 2014 г. („решението за откриване на процедурата“) (13) Комисията уведоми Латвия, че след като се е запознала с информацията, предоставена от латвийските органи, тя е взела решение да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз („Договора“). В решението за откриване на процедурата Комисията също така прикани заинтересованите страни да представят своите мнения относно въпросната помощ, като получи един отговор на 23 май 2014 г.
(13)
Латвия информира Комисията, че от съображения за спешност по изключение е съгласна настоящото решение ще бъде прието на английски език.
2. ОПИСАНИЕ
2.1. Съответното предприятие
(14)
Към 31 декември 2008 г. Parex banka е била втората по големина банка в Латвия с общи активи от 3,4 млрд. LVL (4,9 млрд. EUR). Parex banka е основана през 1992 г. През ноември 2008 г. Латвия придоби 84,83 % от дяловия капитал на банката от двата най-големи акционера на символична обща покупна цена от 2 LVL (около 3 EUR), мярка за държавна помощ, одобрена от Комисията през първото и второто решение за оздравяване. След рекапитализацията, одобрена с решенията за оздравяване, Латвия увеличи допълнително своето участие в Parex banka до около 95 % чрез вливане на допълнително 140,75 млн. LVL, което се състоя през май 2009 г. - мярка, която беше одобрена от Комисията чрез третото решение за оздравяване.
(15)
През април 2009 г. Европейската банка за възстановяване и развитие („ЕБВР“) придоби 25 % от дяловия капитал на Parex banka плюс една акция. След разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка през 2010 г. заедно с последващите промени в акционерната структура, акционерите на Citadele понастоящем са Латвия (75 %) и ЕБВР (25 %), докато акционери на Reverta са Латвия (84,15 %), ЕБВР (12,74 %) и други (3,11 %).
(16)
Подробно описание на Parex banka до момента на окончателното решение за Parex може да бъде намерено в съображения 11 до 15 на това решение.
2.2. Мерките за помощ, одобрени за Citadele и Reverta
(17)
На Parex banka бе разрешено да получи поредица от мерки за помощ, одобрени от Комисията в първото, второто и третото решение за оздравяване („решения за оздравяване“), както и в окончателното решение за Parex.
(18)
Планът за преструктуриране, одобрен от Комисията в окончателното решение за Parex предвижда, че помощта за оздравяване, която вече е одобрена от Комисията, следва да се удължи до края на периода на преструктуриране и да се раздели между Citadele и Reverta. Окончателното решение за Parex одобрява и допълнителната помощ за преструктуриране на Reverta и Citadele. С него се определя и механизъм за усвояване на помощите, които са били временно одобрени чрез решението за оздравяване, след като Parex banka е била разделена, по отношение на:
а)
подкрепа за осигуряване на ликвидност под формата на държавни депозити в Citadele и Reverta (14);
б)
държавни гаранции за задълженията на Citadele и Reverta (15);
в)
държавна рекапитализация за Reverta и Citadele (16); както и
г)
мярка за облекчаване на активите за Citadele (17).
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
3.1. Допълнителните мерки, прилагани от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta.
(19)
Въз основа на доклада, предаден на 29 август 2013 г. от контролиращото доверено лице (18), и документите и информацията, предоставени от Латвия от октомври 2013 г., става ясно, че Латвия е привела в действие следните мерки, без да уведоми предварително Комисията за тях:
а)
На 22 май 2009 г. Латвия отпусна на Parex banka подчинен заем от 50,27 млн. LVL (определен като капитал от втори ред) със срок от седем години, т.е. до 21 май 2016 г. („първа мярка“). Падежът на този подчинен заем надвишава максималния петгодишен срок, посочен в първото решение за оздравяване и потвърден в окончателното решение за Parex;
б)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави на Citadele допълнително 18-месечно удължаване на срока („втора мярка“) на подчинени заеми в размер на 37 млн. LVL (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време) (19). Латвия не е изпратила уведомление на Комисията за удължаване на срока на подчинените заеми.
в)
Освен това от 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex („третата мярка“), както за основния сценарий, така и за най-лошия сценарий (20).
(20)
Въз основа на информацията, която беше на разположение на Комисията към момента на приемане на решението за откриване на процедурата, във връзка с първа и втора мярка Комисията изрази сериозни съмнения дали те могат да бъдат окачествени като съвместими с вътрешния пазар, като се има предвид, че:
а)
в първоначалната оценка на съвместимостта на подчинените заеми, предоставени от Латвия, 5-годишният срок до падежа беше счетен за необходимия минимум, поради което заемите можеха да бъдат обявени за съвместими на тази основа, и
б)
не бяха представени нови аргументи, с които да се обоснове защо по-дълъг падеж е абсолютно необходим.
(21)
По същия начин не бяха представени достатъчно аргументи в момента на решението за откриване на процедурата, за да се докаже съвместимостта на третата мярка.
(22)
Въз основа на тези съображения Комисията откри официалната процедура по разследване по силата на член 13, параграф 1 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (21) по отношение на неправомерната помощ, предоставена посредством първата, втората и третата мярка, описани в съображение 19.
3.2. Нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele
(23)
Латвия не е изпълнила и своя ангажимент, който е записан в окончателното решение за Parex, да продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбите или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбите („четвъртата мярка“) (22). Поради това задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в тези срокове е било нарушено.
(24)
В решението за откриване на процедурата Комисията стигна до заключението, че нарушението на задължението, описано в съображение 21, представлява неправилно използване на помощ. Поради това Комисията реши да открие официална процедура по разследване за неправилно използване на помощ по силата на член 16 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(25)
Вследствие на решението за откриване Комисията получи мнения от едно лице, което не представи елементи, доказващи, че лицето може да се определи като заинтересована страна, т.е. страна, чиито собствени интереси биха могли да бъдат засегнати от мярката (например конкуренти или търговски сдружения (23)), или че е действало от името на заинтересована страна.
(26)
Получените коментари бяха свързани с твърдения за нередности с участието на Parex banka и не бяха свързани с първата, втората и третата мярка, въведени от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta, нито с четвъртата мярка. По същество те се отнасят до факти и информация, които не са от пряко значение за прилагането на правилата за държавната помощ в конкретния случай. Поради това за оценката, извършена в настоящото решение, те бяха регистрирани и отчетени като обща пазарна информация.
5. МНЕНИЯ ОТ ЛАТВИЯ ЗА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(27)
След решението за откриване на процедурата на 26 май 2014 г. Латвия представи мнения, целящи преодоляване на съмненията, изразени от Комисията по отношение на съвместимостта на първата, втората и третата мярка, както и нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele.
(28)
На 30 май 2014 г. Латвия също представи актуализиран план за преструктуриране, в който бяха включени информацията и компенсаторните мерки, представени в раздели 5.1 - 5.5 от настоящото решение.
(29)
След искане за информация от Комисията на 23 юни 2014 г. Латвия представи допълнителни елементи по отношение на втората мярка.
5.1. Относно първоначалния срок до падежа на подчинените заеми, превишаващ условията от решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка)
(30)
В своите коментари от 26 май 2014 г. Латвия твърди, че приемането на първата мярка е било необходимо, за да се даде възможност на Parex banka да се съобрази с приложимите регулаторни изисквания за платежоспособност и по този начин да предотврати непоправим срив на нестабилната, силно взаимосвързана и взаимозависима латвийска банкова система.
(31)
Латвия твърди, че към момента на приемането на първото решение за оздравяване латвийските органи са имали ограничена информация относно действителното финансово състояние на Parex banka и относно качеството на нейните активи. Следователно в първоначалното си искане до Комисията за одобрение на мерките за държавна помощ Латвия е поела задължението да отпусне подчинени заеми със срок до падежа пет години, като този срок е минимумът, изискван за подчинени заеми, за да се определят като капитал от втори ред по силата на съответните разпоредби на латвийското право.
(32)
Латвия посочва още, че с цел по-добра оценка на финансовото състояние на Parex banka, тя е възложила на PricewaterhouseCoopers да извърши надлежна проверка на Parex banka, която е била извършена на 26 януари 2009 г. след приемането на първото решение за оздравяване.
(33)
В същото време Латвия подчертава факта, че ситуацията на пазара в периода 2008-2009 г. е била много динамична и влошаването на качеството на заемите е било по-бързо от очакваното. Това влошаване е било отразено и е довело до приемането от Комисията на три решения за оздравяване на Parex banka, както и до представянето от Латвия на няколко варианта на плана за преструктуриране на Parex banka, последният от които е изпратен на 11 май 2009 г. („план за преструктуриране от 2009 г.“).
(34)
В тази връзка Латвия обяснява, че предположенията и прогнозите, включени в решенията за оздравяване, бързо са изгубили актуалността си поради бързите промени в икономическата среда, главно поради световната финансова криза и спада на пазарното доверие в Parex banka. Така Латвия е стигнала до извода, че срокът от пет години за подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, вече няма да бъде достатъчен за стабилизиране на крехката латвийски банкова система. В действителност се оказва, че Parex banka, системна банка по това време, е трябвало да получи подчинени заеми с падеж повече от пет години, за да изпълни своите изисквания за платежоспособност, и по-специално да отговаря на приложимите изисквания по отношение на капиталовата адекватност.
(35)
Съгласно регулаторната рамка (въз основа на стандартите на Базел II (24)), приложима за Parex banka в момента на издаването на подчинените заеми, само 80 % от 5-годишните заеми от 50,27 млн. LVL (т.е. само 40,22 млн. LVL) биха били определени като капитал от втори ред. По-специално, за регулаторни цели трябваше да се приложи кумулативен дисконтов фактор (или амортизация) годишно по отношение на размера на подчинените заеми, за да се отрази намаляващата стойност на тези инструменти, като позитивни елементи на регулаторния капитал. В резултат на това само 80 % от 5-годишния заем в началото отговарят на изискванията за целите на капиталовата адекватност; 60 % в началото на втората година; и т.н.
(36)
Това твърдение е допълнително подкрепено от Латвия чрез сравнителни изчисления, показващи, че ако подчинените заеми бяха отпуснати от Латвия за срок от пет години, те нямаше да бъдат напълно допустими като капитал от втори ред от самото им създаване.
(37)
Определянето на срока до падежа на подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, на седем години се оказа необходимо, за да се позволи цялата сума от 50,27 млн. LVL подчинени заеми, отпуснати от държавата, да могат да се определят като капитал от втори ред за периода 2009-2010 г., така че да се даде възможност на Parex banka да постигне своята целева капиталова адекватност. В таблица 1 са посочени сумите на допустимия капитал от втори ред, притежаван от Parex banka в края на всяка година, въз основа на срока на подчинения заем в размер на 50,27 млн. LVL, представен през май 2009 г.
Таблица 1
Срок на подчинен заем, представен през май 2009 г., и квалифицирането му като капитал от втори ред (млн. LVL)
Срок до падежа
2009
2010
2011
5-годишен заем
40,22
30,16
20,11
6-годишен заем
50,27
40,22
30,16
7-годишен заем
50,27
50,27
40,22
8-годишен заем
50,27
50,27
50,27
(38)
Латвия обяснява, че на 9 юни 2009 г. Nomura International (назначено от Латвия през март 2009 г. да организира продажбата на Parex banka) е представило на латвийските органи стратегия за продажба на Parex banka с много агресивен график, с план процесът на продажбата да бъде завършен през 2010 г. Поради това е било необходимо Parex banka да остане в пълно съответствие с приложимите изисквания за капитал поне до края на 2010 г.
(39)
Накрая, Латвия твърди, че ако падежът на подчинения заем е бил само пет години, в плана за преструктуриране от 2009 г. е трябвало да се включат други мерки, насочени към укрепване на капиталовата адекватност на Parex banka по друг начин (напр. вливане на свеж капитал, незабавно разширяване на обхвата на подчинените заеми и т.н.). При липсата на подобни мерки вложителите щяха да бъдат оставени без защита и стабилността на латвийската финансова система щеше да бъде сериозно застрашена.
5.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(40)
По отношение на втората мярка Латвия счита, че допълнителното удължаване на срока до падежа на подчинения заем е било необходимо поради регулаторните промени, настъпили през 2013 г. По-специално, на 1 март 2013 г. Citadele е била информирана от Комисията за финансовия и капиталов пазар на Латвия („FCMC“), че коефициентът на капиталова адекватност на групата трябва да достигне минимум 10 % в абсолютно изражение до края на 2013 г., докато препоръчителното съотношение за справяне със съществуващите и потенциалните рискове е […]. Преди март 2013 г. минималният нормативен коефициентът на капиталова адекватност е бил 8,4 %.
(41)
Латвия счита, че втората мярка е приета добросъвестно, тъй като латвийските органи са смятали, че мярката е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като тя не води до финансови загуби за държавата.
(42)
Латвия декларира също, че към момента на приемането на втората мярка тя, заедно с Citadele, е считала добросъвестно, че възможността за удължаване на погасителния срок на въпросния подчинен заем е била предвидена в съответните решения на Комисията и в плана за преструктуриране.
(43)
Латвия посочва, че всеки инвеститор на пазара, ако е в позиция на мажоритарен акционер на Citadele, би направил всичко необходимо, за да запази, доколкото е възможно, стойността на своята инвестиция и би бил склонен да приеме и приложи необходимите мерки, за да се предотврати нетната балансова стойност на неговите дялови участия да бъде намалена в резултат на това, че банката не успява да изпълни капиталовите изисквания. Ако Citadele не беше успяла да отговори на по-строгите изисквания за капиталова адекватност, наложени от FCMC по това време, стабилността на банката, жизнеспособността и възможността за пазарна реализация щяха да бъдат застрашени, което в крайна сметка щеше да повлияе върху възможността за продажба в добро финансово състояние.
(44)
Латвия също така представи съпоставителен сценарий, при който втората мярка не е била отпусната. В този съпоставителен сценарий препоръчителното съотношение на капитала не би изпълнено, тъй като равнището на капиталова адекватност е под 9,3 % към 31 декември 2013 г. в сравнение с минималното изискване от 10 %.
(45)
Латвия също така твърди, че алтернативните мерки за подсилване на капиталовата адекватност на Citadele (т.е. увеличение на капитала и емитиране на нови подчинени заеми) не са били осъществими. По-конкретно, тя посочва, че би било невъзможно за Citadele да получи подчинени заеми от трети инвеститори през 2013 г., имайки предвид ангажимента на латвийските органи да продадат Citadele в кратък срок (т.е. до 31 декември 2014 г.). Несигурността по отношение на възможния приобретател и неговата бъдеща стратегия би накарала доставчиците на подчинени заеми да изискват пут опция за всички подчинени заеми, предоставени от тях на Citadele (промяна на клаузата за контрол) (25). Това на практика би означавало, че реалният срок до падежа на такива подчинени заеми при предоставяне би бил считан за по-кратък от пет години и следователно заемите не биха били квалифицирани като капитал от втори ред.
(46)
В отговор на искане за информация от страна на Комисията, за да прецени дали Латвия се е обърнала към ЕБВР относно възможно удължаване на срока до падежа на подчинените заеми във връзка с Citadele, компетентните латвийски органи представиха отговор на 23 юни 2014 г. В него те потвърждават, че преди да предоставят втората мярка, те не са се обърнали към ЕБВР, за да ѝ предложат да удължи срока на подчинените заеми, които държи. В този контекст те повтарят, че втората мярка е трябвало да бъде приета с цел предотвратяване на предстоящо нарушение от страна на Citadele на новите, по-строги капиталови изисквания.
(47)
Латвия посочва, че е трябвало незабавно да пристъпи към удължаване на срока до падежа на подчинения дълг, който притежава в Citadele, и не е договорила подобно удължаване на срока по отношение на подчинения дълг, който е държан от ЕБВР.
(48)
Латвия твърди, че нейното решение в тази връзка е било повлияно от следните три точки.
а)
Необходимостта от ефективно разрешаване на предстоящо нарушение на новите капиталови изисквания: Citadele е преизчислила своите потребности от капитал от втори ред и е направила заключението, че за разлика от приемането на втората мярка, която включва удължаване на срока до падежа с 18 месеца, всяка евентуална промяна на падежа на подчинения дълг, по който ЕБВР също е страна, би изисквала значително по-голямо удължаване на срока. Тази разлика се дължи на факта, че главницата на този заем е по-ниска и следователно неговото въздействие върху капиталовата позиция на Citadele би било значително по-ниско. Латвия също заявява, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, предполага водене на предварителни преговори с ЕБВР. Освен това, с оглед на разликите по отношение на приложимото право и на общата изисквана правна структура, която ще трябва да бъде въведена за удължаване на подчинения заем, по който ЕБВР също е страна, като в същото време се удължи само част от подчинения дълг, държан от Латвия, би изисквало по-сложни правни договорености.
б)
Латвия подчертава, че към момента на удължаването тя също така е смятала, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, ще направи продажбата на Citadele по-тежка, тъй като в момента на продажбата ще съществуват няколко взаимосвързани договори за подчинен дълг. Тя счита, че такава възможност би усложнила продажбата на Citadele, тъй като би могла да има последици за съответните крайни условия и вероятно би увеличила съответните разходи по сделката.
в)
Освен това Латвия отбелязва, че статутът на ЕБВР по отношение на Citadele би могъл да усложни решението на ЕБВР да даде съгласието си за удължаването на срока. Тя посочва в заявлението си от 23 юни 2014 г., че твърдо вярва, че по принцип ЕБВР би била склонна да се съгласи с удължаването на срока на съответния инструмент. Тя обаче признава, че позицията на ЕБВР се различава от тази на Латвия по това, че Латвия е мажоритарният акционер на Citadele и в това си качество тя би могла да упражнява решаващо влияние върху процеса на продажба и би могла да договори различни варианти във връзка с плащането на подчинените заеми с участниците в търга. Поради това Латвия призна, че липсата на контрол на ЕБВР върху продажбата на Citadele би могла да представлява демотивиращ фактор за удължаване на срока на съответния заем или във всеки случай би могла да доведе до продължителни преговори.
5.3. По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(49)
Латвия и Reverta признават, че от декември 2010 г. подкрепата за ликвидността, предоставена от Латвия на Parex banka (и след това на Reverta), е превишила разрешения таван на ликвидността, посочен в съображение (55) от окончателното решение за Parex. Решението за откриване на процедурата сочи, че оставащата подкрепа за ликвидността на Reverta към 31 декември 2013 г. е била 362,52 млн. LVL, което превишава с 55,52 млн. LVL тавана от 307 млн. LVL, определен за „най-лошия“ сценарий.
(50)
Латвия твърди, че в окончателното решение за Parex Комисията първоначално е разрешила преобразуването в капитал на отпусната подкрепа за ликвидността в размер на 218,7 млн. LVL за Parex banka. Тази сума, която е трябвало да бъде преобразувана, впоследствие е била намалена в измененото решение на 118,7 млн. LVL. Ако 118,7 млн. LVL подкрепа за ликвидността бяха трансформирани в капитал, подкрепата за ликвидността щеше да бъде намалена и щяха да бъдат спазени ограниченията. Въпреки това, само 49,5 млн. LVL от подкрепа за ликвидността в размер на 118,7 млн. LVL всъщност са били преобразувани в капитал. Този факт се изтъква от Латвия като основна причина за прекомерните нива на ликвидността.
(51)
Освен това Латвия счита, че допълнителната помощ се дължи също на забавяния в генерирането на парични средства в сравнение с темповете на генериране на парични средства, предвидени към момента на окончателното решение за Parex. Лошите длъжници са забавили плащанията и следователно паричното възстановяване е закъсняло с около две години. Латвия счита, че това явление е временно и очаква прекомерните ликвидни средства да намалеят през годините 2015-2016.
(52)
Въпреки това Латвия и Reverta признават отклонението от разрешения размер на помощта, дължащо се на трудностите, които те срещат при подходящото разпределяне на държавната подкрепа между разрешената подкрепа за ликвидността и капиталовите вноски, след приемането на решението за изменение.
(53)
Латвийските органи обясняват още, че ако банковият лиценз на Parex banka (понастоящем Reverta) беше запазен, на Латвия щеше да се наложи да инжектира повече капитал в Parex banka отколкото първоначално предвиденото (в действителност минималното равнище на изисквания капитал съгласно правилата за платежоспособност е бил над максималната капиталова подкрепа от 218,7 млн. LVL, разрешена от окончателното решение за Parex). Въз основа на първоначалния план за преструктуриране, представен на Комисията, икономическата стойност, реализирана от продажбата на активи, и превръщането на 218,7 млн. LVL биха били недостатъчни за Parex banka (Reverta) да отговори на регулаторните изисквания за капиталова адекватност.
(54)
Следователно, ако лицензът беше запазен, Parex banka (Reverta) щеше да има нужда от допълнителен капитал. След оттеглянето на банковия лиценз размерът на допълнителната помощ беше ограничен до сумата, необходима за процеса на ликвидация.
(55)
Съгласно Латвия след 31 декември 2011 г. вече не било необходимо подкрепата за ликвидността да се преобразува в капитал, тъй като банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен. Латвия беше съобщила на Комисията своя план да не преобразува подкрепата за ликвидността в капитал след 31 декември 2011 г. по време на обмен на мнения преди приемането на решението за изменение, въпреки че Латвия не потвърди намерението си да го прави на практика и не идентифицира изрично и не сподели с Комисията техническите последствия от липсата на преобразуване. По-специално, Латвия не спомена, че в резултат на „непреобразуването“ в капитал средствата, които вече са били отпуснати като подкрепа за ликвидността, няма да намалеят толкова бързо, колкото се изисква от окончателното решение за Parex.
(56)
Тъй като само 49,5 млн. LVL от подкрепата за ликвидността действително е била преобразувана в капитал до 31 декември 2011 г., а 69,2 млн. LVL подкрепа на ликвидността не е преобразувана в капитал, равнището на подкрепата за ликвидността е превишило одобреното равнище приблизително два пъти.
(57)
Съгласно Латвия запазването на подкрепата за ликвидността и избягването на нейното преобразуване в капитал е най-икономичната мярка за латвийските органи и всъщност намалява до минимум държавната помощ.
(58)
Латвия и Reverta потвърдиха, че Reverta вече не се нуждае от „свежи пари“. Като се има предвид по-ниската сума за подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, Латвия очаква, че Reverta ще запази [300-350] млн. LVL подкрепа за ликвидността в края на 2014 г., [250-300] млн. LVL в края на 2015 г. и [200-250] млн. LVL в края на 2016 г. и 2017 г. (при ликвидацията на Reverta). Съгласно Латвия тази подкрепа за ликвидността ще надхвърли първоначално разрешения таван, тъй като i) по-малко ликвидни активи са били преобразувани в капитал и ii) закриването на Reverta се очаква да донесе по-малко парични постъпления от първоначално планираното.
(59)
Според новите прогнози за паричните потоци, отразяващи трудностите при възстановяването на активите, Латвия очаква Reverta да има отрицателна капиталова позиция от [250-300] млн. LVL в края на процеса на ликвидация (31 декември 2017 г.).
5.4. Относно ангажимента за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (четвъртата мярка)
(60)
Латвия започна процеса на продажба на Citadele през 2011 г., за да спази поетите си ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Първият опит за продажба беше направен с Nomura International като консултант, но поради значителните сътресения в еврозоната, предизвикани от икономическата и финансова криза в Гърция, както и срива на Snoras и Krajbanka в Литва и Латвия, този опит беше неуспешен.
(61)
В допълнение, през февруари 2013 г. Латвия поръча специално проучване от независим експерт […] относно, между другото, въздействието на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, на датата, определена в ангажиментите. Експертът доказа, че стойността на двете отделни образувания (дейността за управление на благосъстоянието и останалата част на Citadele) е по-малка от стойността на Citadele като цяло. Следователно, лишавайки Citadele от дейността ѝ за управление на благосъстоянието би намалило балансовата стойност на банката и по този начин би засегнало акционерната стойност. Чрез различни прогнози експертът показа, че без дейността по управление на благосъстоянието „оперативната печалба на банката би спаднала, […]“ и нейните […] ще се влошат.
(62)
Според Латвия въз основа на експертното проучване продажбата на дейността по управление на благосъстояние, отделно от останалата част на Citadele, в рамките на 2013 г. би попречило на жизнеспособността на Citadele и следователно възможността за пазарна реализация. Това би намалило значително способността на банката да привлече частни участници да инвестират в Citadele на разумна цена. Ето защо през 2013 г. започна втора процедура за продажба на цялата Citadele със съдействието на Société Générale и Linklaters LLP като външни консултанти. Двата метода на продажба, които в момента се обмислят, са сливане и придобиване („M&A“) или първоначално публично предлагане („IPO“).
5.5. Компенсаторни мерки, предложени от Латвия
(63)
С цел да се осигури съвместимост с вътрешния пазар съгласно разпоредбите на Съюза за държавна помощ на допълнителните мерки за помощ, предоставени от Латвия на Parex banka, Citadele и Reverta посредством първата, втората и третата мярка, както и неспособността да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в определения срок (четвърта мярка), Латвия предложи редица ангажименти, които са посочени в съображения 64 - 73.
5.5.1. Краен срок за продажбата на Citadele и за продажбата на дейността по управление на благосъстоянието
(64)
Латвия и Citadele се задължават да положат всички усилия, за да получат възможно най-скоро и във всички случаи преди […] обвързващи оферти за продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele (включително дейността по управление на благосъстоянието). Продажбата трябва да бъде приключена до […] най-късно. Следва да се остави на преценката на Република Латвия (и нейния консултант) да реши какви са подходящите структура и условия на сделката за продажба (напр. търговска продажба или IPO), доколкото Република Латвия в крайна сметка продаде целия си дял в Citadele най-късно до […]. В случай на IPO Република Латвия се ангажира да приеме задължителен проспект с FCMC до […].
(65)
Латвия и Citadele също се ангажират, че ще бъде назначен управител по продажбата, ако до […] не бъдат получени обвързващи оферти или, в случай на IPO, с една и съща цел, ако не бъде договорен проспект с FCMC. В такъв случай Република Латвия ще предприеме необходимите стъпки, за да гарантира, че управителят по продажбата е назначен и функционира от […]. Подразбира се, че финансовият съветник за продажбата на Citadele също може да бъде назначен за управител по продажбата, считано от […]. Ако бъде назначен управител по продажбата, Латвия и Citadele се ангажират да приемат обвързващи и неотменими за всички страни оферти до […] и да подпишат обвързващо и неотменимо споразумение за продажба на целия дял на Република Латвия в Citadele до […], като сделката следва да бъде приключена най-късно до […].
(66)
Латвия и Citadele се ангажират още, че от […] Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще […], ако Република Латвия не е влязла до […] в обвързващо и неотменимо споразумение, предвиждащо приключване на продажбата до […] на целия дял на Република Латвия в Citadele или ако IPO не позволява на Република Латвия да продаде целия си дял в Citadele до […].
(67)
Латвия и Citadele се ангажират да приключат покупко-продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele до […]. Ако продажбата на този дял не е приключила до […], те се ангажират, че Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще бъде […].
(68)
Ако Citadele е […] в някой от случаите, посочени в съображения 64 - 67, всички части от стопанската дейност на Citadele, за които е налице интерес от трети страни, могат да бъдат продадени и прехвърлени от Република Латвия и/или Citadele на такова трето лице (без да се засягат принципите […] и без нова държавна помощ).
5.5.2. Допълнително намаляване на размера на разрешените капиталови вноски
(69)
Що се отнася до Reverta, с решението за изменение беше разрешено преобразуването в капитал на държавни депозити и лихви (подкрепа за ликвидността) за обща сума от 118,7 млн. LVL. Поради факта, че досега само 49,5 млн. LVL подкрепа за ликвидността са били преобразувани в капитал, Латвия предлага незабавно и окончателно да намали максималната обща сума на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от Латвия, на 49,5 млн. LVL (по-рано 118,7 млн. LVL).
5.5.3. Ангажимент за засилване на мерките за споделяне на тежестта чрез предотвратяване на обратните парични потоци към заварените подчинени кредитори на Reverta
(70)
Латвия признава, че засилените мерки за споделяне на тежестта са необходими, за да се гарантира съвместимостта на първата, втората и третата мярка с вътрешния пазар. Тези мерки ще гарантират наред с друго, че не се облагодетелстват неоснователно трети страни от допълнителната държавна помощ, предоставена на Reverta и Citadele.
(71)
За тази цел Латвия се ангажира да засили предишните ангажименти за споделяне на тежестта чрез рекапитализиране чрез вътрешни източници на предишните мажоритарни акционери на Parex banka, техните филиали и другите кредитори („заварените подчинени кредитори“), които са предоставили подчинени заеми („заварени подчинени заеми“).
(72)
Reverta е надхвърлила сумите на ликвидност, разрешени от окончателното решение за Parex, отчасти поради плащането на лихвата по заварените подчинените заеми. Ако Reverta не беше платила тези лихви или ако заварените подчинени заеми бяха обезценени веднага след окончателното решение за Parex, на Латвия може би нямаше да се наложи да прилага първата, втората и третата мярка, доколкото те действително са били предприети.
(73)
В светлината на изложеното по-горе Латвия предлага да изясни и да засили ангажиментите си по отношение на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми, както следва:
а)
Citadele и Reverta (по-рано Parex banka), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени), нито ще упражняват права на кол опция по отношение на същите, на притежателите на подчинени дългове или акции, които не са латвийската държава или ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и ако не съществува правно задължение да го правят. Доколкото съществуват такива правни задължения, Латвия се заема да ги премахне възможно най-скоро (и при всяко положение не по-късно от 30 април 2015 г.).
б)
Латвия също така се ангажира да изплати всички неизплатени дългове (главници) от заварените подчинени заеми (освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно изплатени), които ще бъдат:
i)
предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или
ii)
преобразувани в капитал от първи ред без право на глас; или
iii)
обезценени;
до степента, необходима за покриване на отрицателната нетна стойност на активите на Reverta, и при наличие на правно основание.
в)
Латвия ще предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се спазят горепосочените ангажименти, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
5.6. Реакция на Латвия на мненията на трети страни
(74)
На 6 юни 2014 г. Латвия представи отговора си по отношение на мненията на трети страни, получени от Комисията. Латвия заявява, че твърденията, съдържащи се в коментарите, са неоснователни и нямат отношение към решението за откриване на процедурата. Латвия отхвърля твърденията на третата страна и изисква те да не бъдат взети предвид от Комисията.
6. ОЦЕНКА
6.1. Наличие на държавна помощ вследствие на новите мерки
(75)
В съответствие с член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез държавни ресурси под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на определени стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(76)
Квалифицирането на дадена мярка като държавна помощ изисква кумулативно да бъдат изпълнени следните условия: а) мярката трябва да бъде финансирана чрез държавни ресурси; б) тя трябва да предоставя селективно предимство, което може да постави в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки; в) мярката трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията и да има потенциал да засегне търговията между държавите членки.
6.1.1. Първата мярка
(77)
Това, че предоставянето на подчинени заеми на Parex banka от страна на Латвия е включвало държавна помощ, е установено в първото решение за оздравяване, когато Комисията одобри емитирането на подчинен дълг с петгодишен срок като съвместима мярка за помощ. Комисията тогава реши, че инвеститор в условията на пазарна икономика не би предоставил подчинен дълг с петгодишен срок (26).
(78)
Подчинените заеми, които действително са били отпуснати от Латвия в полза на Parex banka, са били идентични с мярка, която е била одобрена от Комисията, с изключение на факта, че те имат по-продължителен срок до падежа, което създава допълнително предимство за Parex banka.
(79)
Подчинен дълг със 7-годишен срок би осигурил на заемополучателя по-голямо предимство от подчинен дълг с 5-годишен срок, тъй като рискът за инвеститора на дадена инвестиция се увеличава, когато срокът на инвестицията бъде удължен. Ако подчиненият дълг със 7-годишен срок беше предоставен, щеше да бъде още по-малко вероятно инвеститор в условията на пазарна икономика да предостави подчинен дълг с тези удължени срокове, отколкото за срок от пет години. По тази причина по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, който е бил одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Тъй като всички други изисквания за наличие на държавна помощ вече са установени в първото решение за оздравяване, първата мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.2. Втората мярка
(80)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL за Citadele (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време).
(81)
В решението за откриване на процедурата при липса на други аргументи Комисията е преценила, че подобно удължаване на срока не би било предоставено от инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като създава допълнителни рискове в сравнение с по-рано съществуващите форми на подчинените заеми. Поради това Комисията счете, че по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство, предоставено от държавата на Citadele, спрямо формата на подчинения дълг, която бе одобрена в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и следователно е допълнителна помощ.
(82)
Латвия заяви, че пазарен инвеститор рационално би решил да предприеме конкретни мерки за поддържане на капиталова адекватност на банката, за да запази стойността на своята инвестиция. Поради това тя твърди по същество, че втората мярка не предоставя предимство на Citadele, тъй като предоставянето на допълнителна подкрепа е в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(83)
Комисията не оспорва, че принципът за оператор в условията на пазарна икономика е приложим към сделка като втората мярка. Въпреки това тя припомня, че съдилищата на Съюза са посочили, че ако държава членка ползва този тест по време на административна процедура, тя трябва, когато има съмнения, да установи еднозначно и въз основа на обективни и проверими доказателства, че прилаганата мярка ще бъде приписана на държавата, действаща като акционер, и че в това отношение могат да се изискват доказателства, че решението се основава на икономически оценки, съпоставими с онези, които в дадените обстоятелства рационалният частен инвеститор в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, би направил, преди да извърши инвестицията, за да определи своята бъдеща доходност (27).
(84)
При това положение Комисията счита, че твърдението на Латвия, че е действала в съответствие с принципа на оператора в условията на пазарна икономика, не е обосновано с подходящи доводи и подробен анализ.
(85)
На първо място, не са представени никакви доказателства на Комисията, че Латвия е извършила оценка на стойността на своята инвестиция в Citadele едновременно с решението си да приложи втората мярка. Пазарен инвеститор, действащ в качеството си на акционер, би оценил стойността на Citadele, за да определи настоящата стойност на своите инвестиции в тази банка преди (и без) и след изпълнението на втората мярка и би сравнил тези две стойности. Комисията счита, че един целящ печалба пазарен инвеститор би започнал с определяне на настоящата стойност на своите инвестиции в банката и след това би проверил дали сегашната стойност на тази инвестиция ще бъде защитена от допълнителното удължаване на сроковете на подчинените заеми. Ако резултатът от този преглед показва, че стойността е можело да бъде защитена или дори увеличена, тогава като втора стъпка целящият печалба пазарен инвеститор би сравнил алтернативните разходи за защита (или дори увеличаване) на стойността и разликата в стойността.
(86)
Ако Латвия беше извършила такъв анализ, тя трябваше да докаже, че предоставянето на удължен срок е ефективна мярка поне за запазване на стойността на инвестицията и след това трябваше да докаже, че алтернативните разходи за предоставянето на такава мярка са по-ниски от увеличението на стойността. Само ако алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-малки от запазването на стойността в резултат на втората мярка, Комисията може да приеме, че Латвия е действала в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика. Латвия обаче не е представила нито валидна оценка за стойността на инвестицията, нито анализ, доказващ, че алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-ниски от запазването на стойността, произтичаща от прилагането на втората мярка.
(87)
По тази причина Комисията счита, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(88)
На второ място и при всички случаи, установените принципи за прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика изискват сравнението с поведението на рационален частен инвеститор да се прави в ситуация, която е възможно най-близка до тази на държавата членка (28). Следователно при оценяването на стойността на своята инвестиция в Citadele Латвия следва да е взела предвид ангажиментите, записани в окончателното решение за Parex, свързани с продажбата на Citadele. През юни 2013 г., когато втората мярка е приведена в действие, тези ангажименти включват задълженията за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. и още за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (тъй като дейността по управлението на благосъстоянието трябваше да бъде продадена отделно, ако не бъде продадена от 30 юни 2013 г.). Като се има предвид, че на 27 юни 2013 г., когато е било предоставено удължаването на срока, не е бил намерен купувач за дейността по управлението на благосъстоянието, един частен инвеститор би стигнал до извода, че е невъзможно да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието заедно със Citadele в срок до 30 юни 2013 г., определен в окончателното решение за Parex, и следователно двете дружества трябва да бъдат продадени поотделно.
(89)
Освен това, един частен акционер в банката в положение, което е възможно най-близко до това на държавата членка, не би имал никакви основания да приеме, че спазването на тези ангажименти би било отменено или отложено, тъй като такива изменения са предмет на одобрение от страна на Комисията. Поради това при определяне на стойността на инвестицията през юни 2013 г. не е можело да се очаква, че тези задължения ще бъдат невалидни, както не е можело да се очаква, че Комисията ще одобри всяко изменение на което и да е задължение преди срока, в рамките на който Латвия се е ангажирала да ги изпълни.
(90)
В резултат на това, с цел да се вземе решение дали да се предостави или не удължен срок до падежа, параметрите за оценяване на стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. трябва да включват ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Латвия не успя да докаже, че е взела предвид всички тези параметри или че стойността на нейната инвестиция в дадения момент, която би се получила от вземането под внимание на тези параметри, е по-голяма от алтернативната цена на удължаването на срока до падежа. По тази причина Комисията счита, че и втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(91)
На трето място, дори да се предположи, че Латвия е направила достатъчно подробен анализ на втората мярка като средство за запазване на стойността на инвестицията ѝ в Citadele през юни 2013 г., и дори ако беше отчела в този анализ ограниченията, които оператор в условията на пазарна икономика би взел предвид, произтичащи от предстоящата продажба на Citadele и отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието, твърденията на Латвия по отношение на разходите за втората мярка и по отношение на стойността на инвестицията в Citadele, която според Латвия ще се запази с тази мярка, не са приемливи.
(92)
От една страна, Латвия твърди, че втората мярка не включва никакви разходи за държавата, но това твърдение не е подкрепено от никакви допълнителни подробности или доказателства по отношение на оценката на разходите, извършени от Латвия към момента на предоставяне на втората мярка. Такъв анализ на алтернативните разходи и всички други видове разходи, свързани с втората мярка, би бил предварително условие за един частен инвеститор, за да вземе рационално решение дали да удължи срока на подчинения заем. Липсата на оценка на разходите води Комисията до заключението, че един частен инвеститор не би бил в състояние да оцени целесъобразността на втората мярка от гледна точка на максимизирането на печалбата.
(93)
От друга страна, Латвия твърди, че втората мярка запазва стойността на инвестицията на Латвия в Citadele, но това твърдение не се потвърждава от характеристиките на инвестицията в Citadele, притежавана от държавата членка от юни 2013 г. Комисията отбелязва, че за целящия печалба инвеститор текущата стойност на инвестицията зависи от перспективата за бъдещи потоци от доходи от тази инвестиция (под формата например на дивиденти) в комбинация с капиталовата стойност на тази инвестиция към този момент във времето (която може да бъде извлечена например от цената, която купувачът ще плати за акционерната инвестиция към този момент или от сконтираната стойност на цената, която купувачът би платил за акционерната инвестиция в бъдещето). Всички индекси на разположение на Комисията сочат, че стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. е била ниска, ако изобщо е била положителна.
(94)
Що се отнася до възможните бъдещи потоци от доходи от инвестиции на Латвия в Citadele, не бяха предоставени доказателства, че през юни 2013 г. акционерите са можели да очакват някакви дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще. Всяка оценка от частен акционер на банката в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, на очакваните приходи от разпределянето на дивиденти би било свързано със задължението за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. Освен това проучването, описано в съображение 61, установи, че дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele би станала губеща - заключение, което намали допълнително перспективата за печалба от разпределянето на дивиденти, като се има предвид, че от 27 юни 2013 г. оператор в условията на пазарна икономика би трябвало да приеме, че Citadele и дейността по управлението на благосъстоянието ще бъдат продадени поотделно.
(95)
Когато беше предоставено удължаване на погасителния срок, нямаше доказателства, че Citadele ще може (като се имат предвид неговите очаквани печалби и съотношение на капитала) да разпредели дивиденти преди 31 декември 2014 г., тъй като съотношението на капитала от 10,3 %, планирано да се достигне до 31 декември 2013 г., едва надвишава изискваното минимално съотношение на капитала от 10 % и е далеч под […] %, препоръчани от FCMC за справяне със съществуващите и потенциалните рискове за Citadele. Следователно един частен инвеститор би взел предвид, че от юни 2013 г. има малка вероятност акционерите да получат някакво разпределение на дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще.
(96)
Що се отнася до капиталовата стойност на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г., проучването, представено от латвийските органи, описано в съображение 61 и което бе изготвено през февруари 2013 г., показва, че Citadele би била засегната неблагоприятно от отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието. Един частен инвеститор в положение, което е възможно най-близко до това на Латвия през юни 2013 г., би взел предвид факта, че около четири месеца по-рано независим експерт е установил, че продажната стойност на Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието ще бъде по-ниска отколкото комбинираната цена на двата субекта. В резултат на това частният инвеститор би имал нужда от убедителни причини по отношение на оптимизиране на възвръщаемостта, коригирана спрямо риска, за да предприеме допълнителни рискове чрез предоставяне на удължаване на сроковете на подчинените заеми. Въпреки това Латвия не е предоставила доказателства за такива наложителни причини за оператор в условията на пазарна икономика да поеме тези допълнителни рискове по това време. Дори удължаването на срока да беше предоставено, няма доказателства, че Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието може да бъде продадена за […], което кара Комисията да заключи, че през юни 2013 г. Латвия не е […] в инвестицията си да бъде запазена, която е била […] за предоставянето на втората мярка.
(97)
Тези допълнителни причини също карат Комисията да смята, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(98)
На четвърто и последно място, Комисията също така отбелязва, че ЕБВР, която през юни 2013 г. е единственият друг акционер на Citadele освен латвийската държава, не е удължила срока на своя непогасен подчинен заем за Citadele и че Латвия никога не се е обръщала към ЕБВР, за да обсъдят участието на ЕБВР във втората мярка, както е обяснено в съображения 46-48. Тази липса на всякакъв опит за обсъждане на споделянето на тежестта на разходите за втората мярка, ако тази мярка е трябвало да бъде средство за запазване на стойността на инвестициите в Citadele, е допълнителен признак, че втората мярка не е в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(99)
В това отношение на първо място Комисията припомня, че според писмото от FCMC Citadele е разполагала с десет месеца (от 1 март до 31 декември 2013 г.), за да спази новия коефициент на капиталова адекватност. В този контекст Комисията счита, че повечето акционери биха използвали целия период от десет месеца за намиране на подходящо решение за посрещане на новите капиталови изисквания, което свежда до минимум техните разходи. Аргументът на Латвия относно улесняването на продажбата на Citadele не обяснява защо втората мярка е приета без допитване до миноритарните акционери на Citadele в срок от четири месеца от писмото на FCMC, вместо да се използва по-пълно периодът от десет месеца.
(100)
Освен това, дори ако участието на ЕБВР в удължаването на срока би предполагало мярка с характеристики, различни от тези на втората мярка, Латвия не предоставя никакви доказателства, че тази различна мярка, в която участва и ЕБВР, би била по-малко ефикасна от втората мярка, или че би струвала повече на мажоритарния акционер в сравнение с разходите за втората мярка.
(101)
Що се отнася до аргумента на Латвия, че удължаването от ЕБВР на срока на нейния подчинен заем би довело до допълнителна тежест в момента на продажбата на Citadele, латвийските органи не са представили никакви доказателства, че такова удължаване действително би създало такива допълнителни разходи. Не съществува специално проучване на разходите за продажбата на Citadele след втората мярка в сравнение с разходите за хипотетичната продажбата на Citadele след удължаване на срока, в което ЕБВР участва, за да се обоснове твърдението на Латвия, че би имало допълнителни тежести. Комисията счита, че всеки частен оператор, който обмисля начини за запазване на стойността на инвестицията си в Citadele, поне би могъл да посочи актуална оценка на евентуалните алтернативни разходи, при последваща продажба, в случай че миноритарният акционер в Citadele удължи срока на своите подчинени заеми в тази банка.
(102)
На последно място, както бе отбелязано в съображение 48, буква в), Латвия обяснява, че счита, че ЕБВР би била склонна да удължи срока на заемите си за Citadele. При това положение дори ако участието на ЕБВР би довело до по-голяма сложност, Комисията счита, че частен мажоритарен акционер, който обмисля удължаване на срока на собствения си съществуващ подчинен дълг в полза на Citadele, най-малко би се обърнал към миноритарния акционер, който също е притежател на подчинен дълг в Citadele, за да установи дали последният i) би поел част от разходите за допълнителна помощ за Citadele чрез удължаване на срока на собствените си заеми или ii) би сключил алтернативна договореност пряко с мажоритарния акционер, за да подкрепи разходите за втората мярка на мажоритарния акционер. В рамките на прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика Комисията не може да приеме, че мажоритарен акционер в дружество би приел всички разходи за защита на стойността на всички инвестиции в това дружество и по този начин би защитил стойността на инвестицията на миноритарния акционер, без дори да се допита до последния, за да потърси принос от него.
(103)
С оглед на всеки от тези фактори липсата на допитване до ЕБВР в периода между 1 март 2013 г. и 27 юни 2013 г. е още едно доказателство, че втората мярка не е била проведена в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(104)
За всяка една от четирите причини, посочени в съображения 85-103, не беше доказано недвусмислено и въз основа на обективни и проверими доказателства, че втората мярка следва да бъде приписана на държава членка, действаща като частен акционер. При тези обстоятелства Комисията не може да приеме, че Citadele би могла, при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на втората мярка.
(105)
Латвия е изпълнила втората мярка за Citadele, която е и ще бъде активна на пазарите, открити за международна конкуренция. Следователно всяко предимство от държавните ресурси би повлияло на конкуренцията в банковия сектор и би оказало въздействие върху търговията вътре в Съюза. Освен това тази мярка е селективна, тъй като е от полза единствено за Citadele. Тя е финансирана чрез държавни ресурси. През юни 2013 г., както е обяснено от Латвия в съображение 45, оператор в условията на пазарна икономика не би предоставил мярка, подобна на втората мярка, при съпоставими условия. Поради това Комисията потвърждава своята по-ранна предварителна оценка от решението за откриване на процедурата, че втората мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.3. Третата мярка
(106)
По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, тя е била първоначално одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, одобрени с първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити. По това време Комисията отбеляза, че Parex banka е имала недостиг на ликвидни обезпечения и че Латвия е депозирала средствата, предвид нуждите от ликвидност на банката, когато никой пазарен инвеститор не е бил готов да предостави ликвидност с оглед на нестабилното положение на Parex banka (29).
(107)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие беше прехвърлена на Citadele и Reverta. Citadele вече е изплатила изцяло своя дял от подкрепата за ликвидността. От Reverta е било изискано да ограничи размера на подкрепата за ликвидността, която е получила, както е посочено в съображение 19, буква в). Въпреки това размерът на подкрепата за ликвидността, действително предоставена на Reverta, надхвърля дори нивата, предвидени за най-лошия сценарий, одобрен в окончателното решение за Parex. Тази допълнителна подкрепа за ликвидността предоставя допълнително предимство за Reverta в сравнение с помощта, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Латвия не е твърдяла, че е действала като пазарен кредитор при предоставянето на такава ликвидност, нито е представила елементи, които да позволят на Комисията да заключи, че Reverta би могла при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на третата мярка. Никоя от останалите характеристики на подкрепата за ликвидността, освен количеството ѝ, не е била изменена и затова Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(108)
Въз основа на съображения 106 и 107, тъй като увеличената подкрепа за ликвидността очевидно представлява допълнително предимство в сравнение с одобрените мерки за помощ, следователно тя представлява допълнителна помощ (тъй като всички други критерии по член 107, параграф 1 от Договора са все още в сила).
6.2. Правно основание за съвместимостта на новата допълнителна помощ
(109)
Член 107, параграф 3, буква б) от Договора оправомощава Комисията да определи, че дадена помощ е съвместима с вътрешния пазар, ако цели „преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава членка“.
(110)
Предвид системното значение на Parex banka (която беше водеща банка в Латвия) и значимостта на нейните дейности по предоставяне на заеми за икономиката на Латвия към момента на одобряването на мерките за помощ Комисията прие, че неспособността да се преодолеят затрудненията на банката би довело до сериозни последици за икономиката на Латвия.
(111)
В решението за оздравяване и окончателното решение за Parex мерките за помощ, одобрени за Parex banka, бяха оценени съгласно член 107, параграф 3, буква б) от Договора, както и въз основа на съобщенията (30), приети в контекста на финансовата криза, които са били в сила по времето, когато е отпусната помощта.
(112)
Комисията счита, че същото правно основание се прилага за допълнителната помощ, отпусната чрез първата и втората мярка, въз основа на графика за тяхното изпълнение и техните сходни характеристики с одобрените мерки за помощ.
(113)
Що се отнася до третата мярка, оценката на Комисията на съвместимостта трябва да се извърши въз основа на актуализираните критерии, изложени в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. (31). Всяка помощ, изцяло или частично предоставена без разрешение от Комисията (и следователно в нарушение на член 108, параграф 3 на Договора) след публикуването в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г., трябва да бъде разгледана въз основа на това съобщение. Тъй като третата мярка е била прилагана непрекъснато от 2011 г. до настоящия момент, може да се заключи, че помощта е била частично отпусната след 1 август 2013 г., датата на публикуване в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г.
6.3. Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
6.3.1. По отношение на първата мярка
(114)
Подчиненият заем, предоставена от Латвия на Parex banka, от датата на емитиране (22 май 2009 г.) е със срок от седем години (т.е. до 21 май 2016 г.), като по този начин се надвишава максималният петгодишен срок, който е посочен в първото решение за оздравяване и е потвърден в окончателното решение за Parex. За тази мярка не беше отправено уведомление до Комисията.
(115)
По отношение на тази допълнителна мярка за помощ, предоставена чрез по-дълъг срок на погасяване на подчинените заеми от този в условията на решенията, Комисията има съмнения, че се поддържа до необходимия минимум и поради това не може да заключи, че всички критерии за съвместимост са изпълнени.
(116)
В решението за откриване на процедурата Комисията припомня, че подчиненият заем, одобрен за Parex banka с петгодишен срок, е бил оценен в решението за оздравяване като мярка, ограничена до необходимия минимум като размер и срок до падежа. Въз основа на това заключение 5-годишният подчинен заем е бил квалифициран като съвместим в решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(117)
Въз основа на доводите, представени в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и при липсата на нови аргументи, Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на удължения срок на подчинените заеми, емитирани със срок от седем години вместо пет години, както е първоначално одобрено.
(118)
С оглед на новите аргументи, представени от Латвия след решението за откриване и посочени в раздел 5.1, Комисията е в състояние да направи повторна оценка, ако подчинените заеми със 7-годишен срок, предоставени от Латвия на Parex banka, отговарят на изискването за съвместимост на държавна помощ, ограничена до необходимия минимум.
(119)
В съответствие със Съобщението относно банковия сектор от 2008 г. мярката за помощ трябва, по своя размер и форма, да е необходима за постигане на преследваната цел. Това означава, че вливането на капитал трябва да бъде в минималния необходим размер за постигане на целта. Целта на предоставянето на подчинен заем, квалифициран като капитал от втори ред) на Parex banka беше да се даде възможност на Parex banka да продължи да отговаря на коефициента на капиталова адекватност, и да се гарантира, че тя ще бъде капитализирана в достатъчна степен, така че по-добре да издържи на потенциални загуби, за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(120)
В първото решение за оздравяване минималните изисквания, за да могат подчинените заеми да бъдат допустими като капитал от втори ред на Parex banka, взети предвид от Комисията, се основават на приложимото латвийско законодателство, представено от Латвия (32). Следователно беше установено, че минималният срок до падежа, за да може подчиненият заем да се класифицират като капитал от втори ред, е пет години. Тази оценка не е била изменяна от последващите решения.
(121)
Като преразгледа допълнителната информация, предоставена от Латвия и отразена в съображения 30-39, Комисията признава, че допълнителните ограничения променят изискваните характеристики на подчинените заеми, така че да се определят изцяло като капитал от втори ред до 2010 г.
(122)
По-специално, Комисията отбелязва, че въздействието на критериите от рамката Базел II върху размера на подчинените заеми, получени от Parex banka през 2009 г., които са допустими като капитал от втори ред, представлява основен елемент за определянето на минималния първоначален срок на подчинените заеми. Правилното разглеждане на амортизационния коефициент по Базел II е било необходимо за постигането на крайната цел на мярката за помощ, а именно да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Parex banka и да се избегнат сериозни смущения в икономиката на Латвия към момента на предоставяне на първоначалния подчинен заем.
(123)
Комисията счита, че ако предположенията и предвижданията, представени от Латвия в момента на решението за оздравяване, са отразявали адекватно и напълно амортизацията на подчинения дълг по силата на правилата от Базел II, както е отразено в съображение 37, те щяха да доведат до различна оценка на сроковете на подчинените заеми, с извода, че необходимият минимум е седем години, а не пет години.
(124)
Комисията припомня също, че оценката на съвместимостта на помощите в третото решение за оздравяване се основава, наред с друго, на ангажимента на латвийските органи, че ще продадат своите акции в Parex banka във възможно най-кратък срок, но не по-късно от три години след като първите оздравителни мерки бяха предоставени на Parex banka (33), т.е. не по-късно от 2011 г.
(125)
В светлината на тези обстоятелства Комисията счита, че определянето на първоначалния срок на седем години може да се счита за необходимия минимум, така че подчинените заеми, предоставени от Латвия, да се определят изцяло като капитал от втори ред и да се гарантира, че Parex banka е постигнал целта за капиталова адекватност, с оглед на запазването на стабилността на латвийската банков система, както и спазването на ангажимента за продажба на банката.
6.3.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(126)
В решението за откриване на процедурата Комисията изрази съмнения, че допълнителната помощ, произтичаща от 18-месечното удължаване на падежите на подчинените заеми, може да се счита за съвместима, тъй като съществуващата оценка беше, че петгодишният срок на подчинения дълг, е това, което осигурява ограничаване до необходимия минимум, и не бяха представени нови доводи за обосновка на съвместимостта.
(127)
С оглед на информацията, представена от Латвия след решението за откриване на процедурата, Комисията отбелязва, че са настъпили регулаторни промени през 2013 г. (34), които се отнасят до минималните капиталови изисквания.
(128)
В това отношение на Комисията беше представено писмо от 1 март 2013 г. от FCMC до Citadele. Писмото представлява реакция от страна на банковия регулатор на вътрешен доклад за оценка на капиталовата адекватност, който Citadele е представила на FCMC по отношение на финансовото си състояние към 30 юни 2012 г.
(129)
В писмото от 1 март 2013 г. първо се обръща внимание на факта, че според политиката на FCMC всички банки трябва да поддържат коефициент на капиталова адекватност, надвишаващ 10 %. След това в писмото ясно се заявява, че „ако коефициентът на капиталова адекватност на банка и консолидирана група падне под 10 %, банката и консолидираната група се считат за недостатъчно капитализирани и FCMC може да наложи коригиращи мерки, например ограничаване на операциите на банката“. В случая на Citadele и консолидираната ѝ група в писмото се уточнява също, че за да се обхванат съществуващите и потенциалните рискове, произтичащи от операциите на Citadele, до края на 2013 г. съотношението на капиталовата адекватност на групата трябва да достигне до […] %.
(130)
Въз основа на това писмо Комисията приема, че Citadele е трябвало да има капиталова адекватност най-малко над 10 % в края на 2013 г., с цел да продължи изцяло операциите си.
(131)
Комисията припомня, че крайната цел за отпускане на държавна помощ под формата на подчинени заеми, както е определено в решение за оздравяване и окончателното решение за Parex, е да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Citadele на Parex banka (след 2010 г.), за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(132)
Поради това Комисията приема, че през юни 2013 г. Латвия е трябвало да предприеме корективни действия, за да се избегнат рисковете, които биха възникнали от неуспеха на Citadele да спази неочакваното увеличение на надзорните изисквания. За преодоляване на потенциалния недостиг на капитал спрямо новите изисквания, единствените възможни варианти биха били:
а)
вливане на допълнителни средства - като капитала от първи и втори ред (напр. предоставяне на нови подчинени заеми);
б)
удължаване на срока на съществуващите подчинени заеми, за да се промени техният амортизационен процент, както и да се даде възможност за по-голям процент от заемите да участват в капитала на банката.
(133)
Таблица 2 отразява сравнителен сценарий между ситуации, при които всички други параметри са равни и срокът на подчинените заеми е удължен през 2013 г. (както беше направено чрез втората мярка) или се запазва при същите условия, при които заемите са били първоначално издадени. Въз основа на изчислението Комисията констатира, че запазването на сроковете на подчинените заеми би довело, като всички други фактори се смятат за равни, до неуспех за Citadele да постигне съотношение на капиталова адекватност от 10 % в края на 2013 г.
Таблица 2
Сравнение на равнището на капиталова адекватност със или без удължаване на погасителния срок:
Капиталова адекватност в %
31 декември 2013 г.
Финансови прогнози преди удължаването на срока с 18 месеца (изготвени през юни 2013 г.)
9,75
Действителни стойности към 31 декември 2013 г., включително удължаването на погасителния срок
10,30 (35)
Проформа на действителната ситуация без удължаването на срока с 18 месеца
9,30
(134)
Предвид факта, че:
а)
новите капиталови изисквания трябва да се изпълнят до 31 декември 2013 г.,
б)
дейността по управлението на благосъстоянието трябва да бъде продадена до 31 декември 2013 г. и
в)
обезценяването на подчинения дълг оказва пряко влияние върху капиталовото съотношение,
Комисията е съгласна, че втората мярка представлява ефективно и ефикасно решение с оглед на новите изискванията за капиталова адекватност за Citadele и че предоставената отсрочка е необходимият минимум за постигането на тази цел. Това решение не налага трансфер на нови парични средства (въпреки че изисква от Латвия да се въздържа от събиране на средства, които иначе биха били дължими), като отговаря на надзорното искане, основано на необходимостта от запазване на финансовата стабилност.
(135)
Комисията също така положително отбелязва, че към 31 декември 2013 г. коефициентът на капиталова адекватност на Citadele е бил малко над минималното изискване от 10 % (36), което потвърждава становището ѝ, че 18-месечното удължаване на този срок е било ограничено до необходимия минимум.
6.3.3. По отношение на ликвидната подкрепа, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(136)
От 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex за базов сценарий и за най-лош възможен сценарий. Тези ограничения са припомнени в таблица 3 (37). Действителните размери на ликвидна подкрепа, от която се е ползвала Reverta (съобщени от Латвия в преработения план за преструктуриране, представен през януари 2014 г.), както е посочено в таблица 4, непрекъснато са превишавали размерите, постановени в окончателното решение за Parex:
Таблица 3
Тавани за ликвидността на Reverta, отразени в окончателното решение за Parex:
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Базов сценарий
458
446
419
349
315
Оптимистичен сценарий
458
446
419
356
322
Песимистичен сценарий
458
446
419
344
307
Таблица 4
Действителни размери на средствата за ликвидност, от които се е възползвала Reverta
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Излишък от подкрепа за ликвидност
446
446
428
385
363
(137)
Подкрепата за ликвидността, първоначално предоставена на Reverta, е била одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, обхванати от първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити.
(138)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие е била прехвърлена към Citadele и Reverta. Citadele вече е върнала изцяло своя дял от подкрепата на ликвидността, докато Reverta трябваше да ограничи размера на подкрепата на ликвидността, която е получила. Въпреки това, сумата на финансовата подкрепа, действително предоставена на Reverta, надвишава всички равнища, одобрени в рамките на окончателното решение за Parex.
(139)
Оценката на плана за преструктуриране в окончателното решение за Parex се базира на допускания, представени по това време по отношение на очакваните входящи потоци на ликвидни средства в Reverta, които биха дали възможност тя да започне да връща помощта за ликвидността, предоставена ѝ под формата на държавни депозити, до нивата, предварително определени в окончателното решение за Parex (38).
(140)
Сумите, които се очаква да останат неплатени, както е описано в окончателното решение за Parex, варират в диапазона от [0-100] млн. LVL (базов сценарий) до [100-200] млн. LVL (песимистичен сценарий). Въпреки това според последните прогнози за паричните потоци, представени от Латвия, предоставената подкрепа за ликвидността е планирана да превишава ограничението, определено в окончателното решение за Parex до 2017 г., както е отразено в таблица 5:
Таблица 5
Надплатени суми за ликвидност за Reverta спрямо плана за преструктуриране от 2010 г.
млн. LVL
31.12.14
31.12.15
31.12.16
31.12.17
Песимистичен сценарий (първоначален план за преструктуриране)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Очаквана подкрепа за ликвидността (актуализация от 2014 г.)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Разлика
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Комисията разбира, че поради следните трудности:
а)
по-ниско качество на активите и по-ниска стойност в сравнение с това, което е било предвидено в плана за преструктуриране, и
б)
по-бавно възстановяване на обезпечението и съдебни спорове с длъжници,
е имало закъснение от две години при събирането на паричните средства (както е посочено в съображение 45) спрямо предвижданото по време на приемането на окончателното решение за Parex. Това забавяне наложи увеличаване на държавната подкрепа.
(142)
Поради това допълнителната нужда от подкрепа за ликвидността бе предизвикана от влошаващото се финансово състояние на Reverta в сравнение с това, което е било очаквано в окончателното решение за Parex. Комисията отбелязва, че предоставената подкрепа на ликвидността постепенно е нараснала през последните години в съответствие с трудностите на Reverta при възстановяването на активи.
(143)
Както е посочено в съображение 56, Латвия твърди, че тъй като само 49,5 млн. LVL за подкрепа за ликвидността от общо 118,7 млн. LVL са били преобразувани в капитал, останалата подкрепа за ликвидността в размер на 69,2 млн. LVL е довела до прекомерна подкрепа за ликвидността в почти еднакъв размер.
(144)
Въпреки това, Комисията припомня, че, както е посочено в съображение 63, буква б) от окончателното решение за Parex, единствено държавните депозити могат да бъдат преобразувани в капитал. Ето защо Комисията счита, че по-ниското ниво на подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, не води автоматично до прекомерна подкрепа за ликвидността.
(145)
Комисията отбелязва още, че банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен през 2011 г., с което е била избегната необходимостта да се преобразува в капитал допълнителна ликвидност за удовлетворяване на регулаторния коефициент на платежоспособност. По този начин Комисията признава, че прекратяването на капиталовите изисквания (39) е позволило на Латвия да предостави по-нисък размер на помощ за рекапитализация за Reverta от максималната сума на рекапитализация, одобрена посредством решенията.
(146)
Въз основа на трудностите, с които се сблъсква Reverta при възстановяването на активи, и ограничения размер на капитализация, изискван след отнемане на банковия лиценз, Комисията заключава, че подкрепата за ликвидността, получена от Reverta, е била ограничена до минимума, необходим за доброто управление на процеса на ликвидация.
(147)
Комисията също така заключава, че допълнителната подкрепа за ликвидността отговаря на изискването за споделяне на тежестта, определено в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. По-специално, Комисията отбелязва, че в съответствие с точка 77 от Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. собственият капитал на бившите акционери на Parex banka е бил изцяло отписан и че Латвия се ангажирала да предотврати предоставянето на допълнителна помощ в полза на притежателите на подчинен дълг.
6.3.4. По отношение на нарушението на задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието на Citadele (четвъртата мярка)
(148)
Латвийските органи заявяват, че предвид сегашните трудни условия на пазара, Латвия не е успяла да намери купувачи за дейността по управление на благосъстоянието на Citadele в рамките на определения срок и няма да бъде в състояние да го направи дори в рамките на обозрим период от време.
(149)
Латвийските органи напомнят, че продажбата на Citadele бе установена, наред с други ангажименти, като ключова мярка за отстраняване на нарушенията на конкуренцията, които мерките за помощ са предизвикали. Но като се има предвид влошаването на финансовото състояние на Citadele в сравнение с това, което е било предвидено в момента на окончателното решение за Parex, продажбата на Citadele може да не бъде постигната в рамките на предвидените срокове.
(150)
Латвия твърди освен това, че комбинирането на продажбата на дейността по управление на благосъстоянието с продажбата на Citadele ще подобри пазарния интерес към Citadele и че удължаването на крайния срок за продажба е по-вероятно да позволи повторната приватизация на Citadele.
(151)
Комисията приема, че финансовото състояние на Citadele е по-лошо в сравнение с това, което се е очаквало да бъде в първоначалния план за преструктуриране. Тази оценка е потвърдена също от контролиращото доверено лице (40) и се отразява в показателите, посочени в таблица 6:
Таблица 6
Съпоставяне на основните финансови показатели в сравнение с плана за преструктуриране
31.12.2013 г.
План за преструктуриране
Действителен
Оперативни разходи/общи приходи
[50-60]
57,0 %
Обезценяване/нетни заеми
[0-5]
2,0 %
Нетни приходи (загуби) в млн. LVL
[20-30]
10,8
Възвръщаемост на собствения капитал (ROE) %
[20-30]
8,1 %
Собствен капитал/общи активи
[5-10]
6,9 %
Коефициент на капиталова адекватност
[10-20]
11,7 %
Като се има предвид по-ниското ниво на рентабилност на Citadele в сравнение с първоначалния план за преструктуриране, Комисията разбира трудностите, свързани с продажбата на Citadele в рамките на строго определения график.
(152)
Комисията припомня, че задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието, наред с ангажимента за продажба на самата Citadele, беше включено в окончателното решение за Parex за ограничаване на нарушенията на конкуренцията, тъй като това дава възможност на конкурентите да предложат оферта за тези предприятия (41).
(153)
Комисията отбелязва като положително, че след окончателното решение за Parex Citadele започна процес на продажба, за да тества пазарния интерес и също така назначи независим експерт за изготвяне на най-добрата стратегия за продажба, както е споменато в съображения 61 и 62, с което се опита на добра воля да спази посочените ангажименти.
(154)
Комисията взема под внимание, че Латвия сега има за цел удължаване на крайния срок за приключване на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието в сравнение със сроковете, които се е ангажирала да спази през 2009 г. Латвия иска изменение на окончателното решение за Parex, за да се отложи първоначалният краен срок за продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, за да може да я продаде заедно с Citadele, въз основа на допълнителни ангажименти, посочени в съображения 64-68.
6.3.5. Компенсаторни мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията и подобряване на споделянето на тежестта
(155)
За да може Комисията да одобри изменения на окончателните си решения, промените трябва да се основават на нови задължения, които могат да се считат за равностойни на тези, които първоначално са предвидени (42). В този случай мерките за помощ ще продължат да бъдат съвместими с вътрешния пазар въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от Договора само ако общият баланс на първоначалното решение остане незасегнат. С цел да се запази първоначалният баланс, изменените ангажименти не следва да оказва отрицателно въздействие върху жизнеспособността на получателя на помощта, като общият набор от поети ангажименти трябва да бъдат поне равностойни по отношение на споделянето на тежестта и компенсаторните мерки, като се отчитат изискванията на приложимите съобщения на Комисията.
(156)
В това отношение Комисията има положително отношение към набора от ангажименти, представени от Латвия и съдържащи се в съображения 64-73, тъй като те допринасят за преодоляването на евентуални нарушения на конкуренцията, произтичащи от първата, втората, третата и четвъртата мярка, както и за гарантиране на подходящо споделяне на тежестта от страна на заинтересованите страни на бенефициерите.
(157)
В раздел 4 от Съобщението за преструктурирането се призовава за прилагането на ефективни и пропорционални мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията.
(158)
Окончателното решение за Parex включва няколко такива мерки, сред които ангажиментът на Латвия да продаде или да възложи продажбата на Citadele до 31 декември 2015 г. (43) беше от основно значение. Комисията счита за достатъчни и адекватни за избягване на нарушаването на конкуренцията в резултат на държавните помощи, отпуснати на Parex banka, ангажиментите за продажба на Citadele в рамките на този срок, съчетано с намаление на големината и пазарното присъствие на Citadele.
(159)
В решението за откриване Комисията счете, че както първоначалният по-дълъг срок на подчинения дълг, така и 18-месечното му удължаване, приложено през 2013 г., представляват допълнителни предимства за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(160)
В този контекст Комисията приветства ангажимента, предлаган от Латвия, да изтегли напред крайния срок за приключване на продажбата на Citadele от 31 декември 2015 г. на […], като мярка за компенсиране на допълнителните предимства, произтичащи от по-дългия срок на подчинените заеми. Ускоряването на продажбата на Citadele допринася за запазване на равнопоставени условия на конкуренция.
(161)
В допълнение, Комисията отбелязва, че Латвия е предоставила ясен ангажимент за […], ако продажбата не бъде постигната в рамките на посочения по-горе краен срок. Този ангажимент предвижда допълнителна предпазна мярка (която не е била изрично включена в първоначалния план за преструктуриране), за да се гарантира, че нарушаването на конкуренцията ще бъде смекчено по подходящ начин, като в рамките на по-малко от […], Citadele ще […]
(162)
Комисията също така отбелязва с удовлетворение, че Латвия пое задължението за допълнително намаляване на размера на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от латвийските органи, както е посочено в съображение 69.
(163)
В раздел 3 от Съобщението за преструктуриране се предвижда банките и техните акционери да допринесат за разходите за преструктурирането във възможно най-голяма степен, за да се ограничи размерът на помощта до минимум и да се отстранят нарушенията на конкуренцията и въпросите, свързани с моралния риск.
(164)
В този отношение Комисията взема под внимание допълнителните компенсаторни мерки, предложени от Латвия, за да се гарантира, че трети страни няма да се облагодетелстват от допълнителната сума на помощта, получена от Reverta, а именно ангажимента за засилени механизми за споделяне на тежестта, описан в съображения 70-73.
(165)
Латвия се ангажира, че Citadele и Parex banka (по-рано Reverta), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат никакви лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени) или да упражняват каквито и да било права за изкупуване във връзка с тях на притежателите на подчинени дългове или други акционери, различни от латвийската държава или на ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и освен ако съществува правно задължение да го направи. В това отношение Латвия също така се ангажира да отстрани всички такива правни задължения във възможно най-кратък срок и не по-късно от 30 април 2015 г. В резултат на това притежателите на съществуващи капиталови инструменти няма да получават никакво заплащане, тъй като тези съществуващи капиталови инструменти не носят задължителен купон и в процеса на ликвидацията на Reverta (която ще се осъществи до края на 2017 г.) те се нареждат след първостепенния дълг. Тъй като Reverta има отрицателен капитал, ще бъде невъзможно от практическа гледна точка за притежателите на тези капиталови инструменти да получат заплащане или възстановяване.
(166)
Освен това, в допълнение към задълженията, посочени в съображение 165, Латвия се ангажира също да не изплати останалите дългове (главници) по заварени подчинени заеми, освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно върнати до степента, необходима за покриване на отрицателния нетен актив на Reverta, и при условие че съществува правно основание. За тази цел непогасеният дълг (главница) по заварените подчинени заеми ще бъде i) предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или ii) преобразуван в капитал от първи ред без право на глас; или iii) обезценен. В това отношение, като се има предвид, че националното право не предоставя подходяща правна основа, даваща възможност за спазване на този ангажимент, Латвия допълнително се ангажира да предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се съобрази с този ангажимент, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
(167)
Комисията приветства ангажиментите на Латвия, посочен в съображения 165 и 166, защото като се стреми към ограничаване на плащанията на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми и капиталовите инструменти на Reverta и Citadele, тя осигурява допълнително споделяне на тежестта.
(168)
В резултат на това Комисията счита, че предложените компенсаторни мерки, посочени в раздел 5.5, могат да се считат за подходящи и равностойни (от гледна точка на ефективността) на тези, предложени преди това от Латвия и одобрени от Комисията с окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение. В действителност предложените компенсаторни мерки преследват една и съща цел за ограничаване на нарушаването на конкуренцията. Те са добре насочени, тъй като имат за цел ограничаване на нарушаването на конкуренцията на пазарите, на които Citadele функционира.
(169)
Съответно Комисията стигна до заключението, че изменените ангажименти са равностойни на първоначалните по отношение на възстановяването на жизнеспособността, споделянето на тежестта и ограничаването на нарушенията на конкуренцията. Замяната на първоначалните ангажименти с новите ангажименти не нарушава съвместимостта на помощта с вътрешния пазар, установена от окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(170)
Комисията съжалява, че Латвия неправомерно е привела в действие първата, втората и третата мярка в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС и че е нарушила задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в рамките на срока, записан в окончателното решение за Parex (четвъртата мярка).
(171)
Въпреки това поради причините, изложени по-горе, и с оглед на допълнителните ангажименти, поети от Латвия и Citadele,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Следните мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора:
а)
предоставянето на Parex banka на подчинени заеми с първоначален срок до падежа, превишаващ условията на мярката, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка);
б)
предоставянето на Citadele на допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL (втората мярка);
в)
предоставянето на Reverta на подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex (третата мярка).
Член 2
Мерките за помощ, посочени в член 1, са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква б) от Договора в контекста на ангажиментите, поети от Латвия, както е посочено в приложение I.
Член 3
Крайните срокове за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (ДУБ) на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбата или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбата (четвъртата мярка), записани в съображение 73 от Решение C(2010) 6202 окончателен поправен на Комисията от 15 септември 2009 г. относно държавна помощ C 26/09 (ex N 289/09), която Латвия възнамерява да приведе в действие за преструктурирането на AS Parex banka, се изменят в съответствие с ангажимента, предоставен от Латвия, който е изложен в приложение II.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Република Латвия.
Съставено в Брюксел на 9 юли 2014 година.
ROZHODNUTIE KOMISIE (EÚ) 2015/162
z 9. júla 2014
o štátnej pomoci SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN) poskytnutej Lotyšskom banke Parex
[oznámené pod číslom C(2014) 4550]
(Iba anglické znenie je autentické)
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,
po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami (1),
keďže:
1. POSTUP
1.1. Predchádzajúce opatrenia v prospech banky Parex
(1)
Lotyšsko oznámilo 10. novembra 2008 Komisii balík opatrení štátnej pomoci v prospech spoločnosti AS Parex banka (ďalej len „banka Parex“) určených na podporu stability finančného systému. Komisia tieto opatrenia dočasne schválila 24. novembra 2008 (2) (ďalej len „prvé rozhodnutie o záchrane“) na základe záväzku Lotyšska predložiť do šiestich mesiacov plán reštrukturalizácie banky Parex.
(2)
Na základe žiadostí Lotyšska Komisia schválila dva súbory zmien opatrení pomoci týkajúcich sa banky Parex, a to rozhodnutiami z 11. februára 2009 (3) (ďalej len „druhé rozhodnutie o záchrane“) a 11. mája 2009 (4) (ďalej len „tretie rozhodnutie o záchrane“).
(3)
Lotyšsko oznámilo 11. mája 2009 plán reštrukturalizácie banky Parex. Komisia v rozhodnutí z 29. júna 2009 (5) dospela k predbežnému záveru, že oznámené reštrukturalizačné opatrenia predstavovali štátnu pomoc banke Parex, pričom vyjadrila pochybnosti, že takáto pomoc by sa mohla považovať za zlučiteľnú s vnútorným trhom. Komisia sa preto rozhodla začať konanie stanovené v článku 108 ods. 2 zmluvy a požiadala Lotyšsko, aby poskytlo informácie potrebné na posúdenie zlučiteľnosti pomoci.
(4)
V období od 11. mája 2009 do 15. septembra 2010 došlo medzi Lotyšskom a Komisiou k niekoľkým výmenám informácií a diskusiám týkajúcim sa reštrukturalizácie banky Parex. Lotyšsko počas tohto obdobia niekoľkokrát aktualizovalo plán reštrukturalizácie banky Parex.
(5)
V pláne reštrukturalizácie sa predpokladalo rozdelenie banky Parex na novozaloženú, tzv. dobrú banku, s názvom AS Citadele banka (ďalej len „banka Citadele“), ktorá prevezme všetky hlavné aktíva a niektoré vedľajšie aktíva (6), a tzv. zlú banku (ďalej len „banka Reverta“ (7)), v ktorej zostanú vedľajšie a nevýkonné aktíva. Toto rozdelenie sa uskutočnilo 1. augusta 2010.
(6)
Komisia rozhodnutím z 15. septembra 2010 (8) (ďalej len „konečné rozhodnutie o banke Parex“) schválila plán reštrukturalizácie banky Parex na základe záväzkov prijatých orgánmi Lotyšska, ktoré boli predložené 3. septembra 2010.
(7)
Komisia rozhodnutím z 10. augusta 2012 (ďalej len „rozhodnutie o zmene“) (9) schválila na žiadosť Lotyšska zmeny troch záväzkov obsiahnutých v konečnom rozhodnutí o banke Parex. Týmito zmenami sa: 1. predĺžila lehota na likvidáciu úverov v SNŠ (10) do 31. decembra 2014; 2. zvýšila hranica minimálnych požiadaviek na kapitálovú primeranosť banky Citadele na úroveň banky a skupiny a 3. povolil prenos nevyužitých horných hraníc úverovania z minulých rokov pri rešpektovaní pôvodných horných hraníc trhových podielov.
(8)
Komisia konštatuje, že 5. júna 2014 Lotyšsko výnimočne súhlasilo s tým, aby sa toto rozhodnutie prijalo v anglickom jazyku.
1.2. Formálne vyšetrovacie konanie
(9)
Lotyšsko oznámilo 1. októbra 2013 žiadosť o ďalšiu zmenu konečného rozhodnutia o banke Parex, v ktorej požiadalo o predĺženie lehoty na odpredaj činnosť banky Citadele v oblasti správy majetku (11). V priebehu posudzovania tejto žiadosti o zmenu Komisia zistila, že Lotyšsko poskytlo štátnu pomoc banke Parex a banke Citadele nad rámec opatrení pomoci schválených Komisiou.
(10)
V období od […] (12) do 4. marca 2014 došlo medzi Lotyšskom a Komisiou k niekoľkým výmenám informácií v súvislosti s týmito dodatočnými opatreniami pomoci. Lotyšsko poskytlo informácie a dokumenty 30. októbra 2013, 31. januára 2014 a 4. marca 2014 (vrátane revidovaného plánu reštrukturalizácie banky Parex).
(11)
Komisia dostáva od 11. novembra 2013 aj mesačné hlásenia s aktuálnymi informáciami o pokroku Lotyšska pri predaji banky Citadele, postup, ktorý sa začal v októbri 2013.
(12)
Komisia rozhodnutím zo 16. apríla 2014 (ďalej len „rozhodnutie o začatí konania“) (13) informovala Lotyšsko, že po preskúmaní informácií poskytnutých zo strany lotyšských orgánov sa rozhodla začať konanie stanovené v článku 108 ods. 2 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len „zmluva“). V rozhodnutí o začatí konania Komisia zároveň vyzvala zainteresované strany, aby predložili svoje pripomienky týkajúce sa pomoci. V reakcii na túto výzvu dostala jedno podanie 23. mája 2014.
(13)
Lotyšsko informovalo Komisiu, že z dôvodov naliehavosti výnimočne súhlasí, aby sa toto rozhodnutie prijalo v anglickom jazyku.
2. OPIS
2.1. Zainteresovaný podnik
(14)
Banka Parex bola s celkovými aktívami vo výške 3,4 miliardy LVL (4,9 miliardy EUR) k 31. decembru 2008 druhou najväčšou bankou v Lotyšsku. Banka Parex bola založená v roku 1992. V novembri 2008 Lotyšsko získalo 84,83 % podiel na akciovom kapitáli banky od dvoch najväčších akcionárov za symbolickú celkovú obstarávajúcu cenu 2 LVL (približne 3 EUR), čo predstavovalo opatrenie štátnej pomoci schválenej Komisiou v prvom a druhom rozhodnutí o záchrane. Lotyšsko po rekapitalizácii schválenej prostredníctvom rozhodnutí o záchrane ďalej zvýšilo svoju účasť v banke Parex približne na 95 % prostredníctvom kapitálovej injekcie ďalších 140,75 milióna LVL, ktorá sa uskutočnila v máji 2009 a ktorá predstavovala opatrenie schválené Komisiou v treťom rozhodnutí o záchrane.
(15)
V apríli 2009 Európska banka pre obnovu a rozvoj (ďalej „EBOR“) získala 25 % podiel na akciovom kapitáli banky Parex plus jednu akciu. Po rozdelení banky Parex v roku 2010 na „dobrú“ a „zlú“ banku a po následných zmenách v akcionárskej štruktúre sú teraz akcionármi banky Citadele: Lotyšsko (75 %) a EBOR (25 %), kým akcionármi banky Reverta sú: Lotyšsko (84,15 %), EBOR (12,74 %) a menšinoví akcionári (3,11 %).
(16)
Podrobný opis banky Parex do dátumu konečného rozhodnutia o banke Parex sa nachádza v odôvodneniach 11 až 15 uvedeného rozhodnutia.
2.2. Opatrenia pomoci schválenej pre banku Citadele a banku Reverta
(17)
Banka Parex bola oprávnená prijať súbor opatrení pomoci schválenej Komisiou v prvom, druhom a treťom rozhodnutí o záchrane (ďalej len „rozhodnutia o záchrane“), ako aj v konečnom rozhodnutí o banke Parex.
(18)
V pláne reštrukturalizácie schválenom Komisiou v konečnom rozhodnutí o banke Parex sa stanovuje, že pomoc na záchranu, ktorá bola predtým schválená Komisiou, bude predĺžená až do konca obdobia reštrukturalizácie a rozdelená medzi banky Citadele a Reverta. V konečnom rozhodnutí o banke Parex bola schválená aj dodatočná pomoc na reštrukturalizáciu banky Reverta a banky Citadele. Stanovuje sa v ňom aj mechanizmus použitia pomoci, ktorá bola predbežne schválená prostredníctvom rozhodnutí o záchrane po rozdelení banky Parex, pokiaľ ide o:
a)
podporu likvidity v podobe štátnych vkladov do banky Citadele, ako aj banky Reverta (14);
b)
štátne záruky za záväzky banky Citadele a banky Reverta (15);
c)
štátnu rekapitalizáciu banky Reverta a banky Citadele (16) a
d)
opatrenie pre banku Citadele na riešenie problematických aktív (17).
3. DÔVODY NA ZAČATIE FORMÁLNEHO VYŠETROVACIEHO KONANIA
3.1. Dodatočné opatrenia vykonané Lotyšskom pre banku Parex, banku Citadele a banku Reverta
(19)
Na základe správy dozorného správcu (18), ktorá bola predložená 29. augusta 2013, a na základe dokumentov a informácií predložených Lotyšskom od októbra 2013 sa ukázalo, že Lotyšsko vykonalo bez predchádzajúceho oznámenia Komisii tieto opatrenia:
a)
22. mája 2009 Lotyšsko poskytlo banke Parex podriadený úver vo výške 50,27 milióna LVL (kvalifikovaný ako kapitál Tier 2) so splatnosťou sedem rokov, t. j. do 21. mája 2016 (ďalej len „prvé opatrenie“); splatnosť tohto podriadeného úveru presahuje maximálnu päťročnú splatnosť stanovenú v prvom rozhodnutí o záchrane a potvrdenú v konečnom rozhodnutí o banke Parex;
b)
27. júna 2013 Lotyšsko predĺžilo banke Citadele splatnosť podriadených úverov vo výške 37 miliónov LVL (z celkovej sumy 45 miliónov LVL vo vlastníctve Lotyšska) o ďalších 18 mesiacov (ďalej len „druhé opatrenie“) (19); Lotyšsko neoznámilo Komisii toto predĺženie splatnosti podriadených úverov;
c)
okrem toho od roku 2011 Lotyšsko poskytlo banke Reverta podporu likvidity vo výške presahujúcej maximálne hranice pre základný a najhorší scenár schválený Komisiou v konečnom rozhodnutí o banke Parex (ďalej len „tretie opatrenie“) (20).
(20)
Na základe informácií dostupných Komisii v čase rozhodnutia o začatí konania, pokiaľ ide o prvé a druhé opatrenie, mala Komisia vážne pochybnosti, že by tieto opatrenia mohli byť kvalifikované ako zlučiteľné s vnútorným trhom, vzhľadom na to, že:
a)
v pôvodnom posúdení zlučiteľnosti podriadených úverov poskytnutých Lotyšskom bola za nevyhnutné minimum považovaná päťročná splatnosť týchto úverov, preto by sa na tomto základe mohli považovať za zlučiteľné, a
b)
neboli predložené žiadne nové argumenty na odôvodnenie, prečo v skutočnosti bola nevyhnutným minimom dlhšia doba splatnosti.
(21)
Rovnako tak v čase rozhodnutia o začatí konania neboli predložené dostatočné argumenty na preukázanie zlučiteľnosti tretieho opatrenia.
(22)
Z uvedených dôvodov Komisia začala formálne vyšetrovacie konanie podľa článku 13 ods. 1 a článku 4 ods. 4 nariadenia Rady (ES) č 659/1999 (21), pokiaľ ide o poskytnutie neoprávnenej pomoci prostredníctvom prvého, druhého a tretieho opatrenia, ktoré sú opísané v odôvodnení 19.
3.2. Porušenie záväzku odpredať činnosť banky Citadele v oblasti správy majetku
(23)
Lotyšsko navyše nedodržalo svoj záväzok, ktorý je zaznamenaný v konečnom rozhodnutí o banke Parex, a to odpredať činnosť banky Citadele v oblasti správy majetku do 30. júna 2013 bez správcu odpredaja alebo do 31. decembra 2013 so správcom odpredaja (ďalej len „štvrté opatrenie“) (22). Tento záväzok odpredať činnosť banky Citadele v oblasti správy majetku v uvedených lehotách bol preto porušený.
(24)
V rozhodnutí o začatí konania Komisia dospela k záveru, že porušenie záväzku opísaného v odôvodnení 21 predstavuje zneužitie pomoci. Komisia sa preto rozhodla začať formálne vyšetrovacie konanie týkajúce sa zneužitia pomoci podľa článku 16 nariadenia (ES) č. 659/1999.
4. PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN
(25)
Po oznámení rozhodnutia o začatí konania Komisia dostala pripomienky od jednej osoby, ktorá neposkytla prvky na preukázanie, že je zainteresovanou stranou, t. j. stranou, ktorej vlastné záujmy by mohli byť dotknuté opatrením (napríklad konkurenti alebo obchodné združenia (23)), ani že koná v mene zainteresovanej strany.
(26)
Doručené pripomienky sa týkali údajnej nezákonnosti zahŕňajúcej banku Parex a netýkali sa prvého, druhého ani tretieho opatrenia, ktoré boli zavedené Lotyšskom pre banku Parex, banku Citadele a banku Reverta, ako ani štvrtého opatrenia. Pripomienky sa v podstate týkali skutočností a informácií, ktoré neboli priamo relevantné pre presadzovanie pravidiel štátnej pomoci v príslušnom prípade. Na účely posúdenia vykonaného v tomto rozhodnutí boli preto zaevidované a považujú sa za všeobecné trhové informácie.
5. PRIPOMIENKY LOTYŠSKA KU KONANIU VO VECI FORMÁLNEHO ZISŤOVANIA
(27)
V nadväznosti na rozhodnutie o začatí konania Lotyšsko predložilo 26. mája 2014 pripomienky, v ktorých reagovalo na pochybnosti vyjadrené Komisiou, pokiaľ ide o zlučiteľnosť prvého, druhého a tretieho opatrenia, ako aj pokiaľ ide o porušenie záväzku odpredať činnosť banky Citadele v oblasti správy majetku.
(28)
Lotyšsko predložilo 30. mája 2014 aj aktualizovaný plán reštrukturalizácie, v ktorom sú zahrnuté informácie a kompenzačné opatrenia uvedené v oddieloch 5.1 až 5.5 tohto rozhodnutia.
(29)
Na základe žiadosti Komisie o poskytnutie informácií Lotyšsko predložilo 23. júna 2014 ďalšie prvky týkajúce sa druhého opatrenia.
5.1. Pôvodná splatnosť podriadených úverov, ktoré presahujú lehoty uvedené v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex (prvé opatrenie)
(30)
Lotyšsko vo svojich pripomienkach z 26. mája 2014 tvrdí, že prijatie prvého opatrenia bolo nevyhnutné na to, aby banka Parex splnila platné regulačné požiadavky na solventnosť a aby sa tak predišlo bezprostrednému kolapsu krehkého, značne prepojeného a vzájomne závislého bankového systému v Lotyšsku.
(31)
Lotyšsko tvrdí, že v čase prijatia prvého rozhodnutia o záchrane mali lotyšské orgány len obmedzené informácie o skutočnej finančnej situácii banky Parex a o kvalite jej aktív. Lotyšsko sa preto vo svojej prvej žiadosti Komisii o schválenie opatrení štátnej pomoci zaviazalo poskytnúť podriadené úvery s päťročnou splatnosťou, keďže táto splatnosť sa požadovala za minimálnu pre podriadené úvery, aby sa kvalifikovali ako kapitál Tier 2 v súlade s príslušnými ustanoveniami lotyšského práva.
(32)
Lotyšsko ďalej uvádza, že s cieľom lepšie zhodnotiť finančnú situáciu banky Parex poverilo spoločnosť PricewaterhouseCoopers vykonaním hĺbkovej analýzy v banke Parex, ktorá bola dokončená 26. januára 2009, t. j. po prijatí prvého rozhodnutia o záchrane.
(33)
Lotyšsko zároveň zdôrazňuje skutočnosť, že situácia na trhu v období rokov 2008 - 2009 bola veľmi dynamická a kvalita úverov sa zhoršovala rýchlejšie, než sa očakávalo. Táto zhoršujúca sa situácia sa premietla v troch rozhodnutiach, ktoré v jej dôsledku prijala Komisia na záchranu banky Parex, pričom Lotyšsko predložilo niekoľko verzií plánu reštrukturalizácie banky Parex, z ktorých posledná bola oznámená 11. mája 2009 (ďalej len „plán reštrukturalizácie z roku 2009“).
(34)
Lotyšsko v tejto súvislosti vysvetľuje, že predpoklady a prognózy obsiahnuté v rozhodnutiach o záchrane sa rýchlo stali neaktuálnymi vzhľadom na rýchle zmeny hospodárskeho prostredia, najmä v dôsledku celosvetovej finančnej krízy a poklesu dôvery trhu v banku Parex. Lotyšsko tak dospelo k záveru, že päťročná splatnosť podriadených úverov, ktoré poskytlo banke Parex, nebude už dostatočná na účel stabilizácie krehkého lotyšského bankového systému. Skutočne sa ukázalo, že banka Parex, ktorá bola v tom čase systémovou bankou, potrebuje získať podriadené úvery so splatnosťou dlhšou než päť rokov, aby spĺňala požiadavky na solventnosť, a najmä aby dodržala platné požiadavky na kapitálovú primeranosť.
(35)
Podľa regulačného rámca (na základe noriem Bazilej II (24)), ktorý sa vzťahoval na banku Parex v čase poskytnutia podriadených úverov, by sa ako kapitál Tier 2 kvalifikovalo len 80 % z päťročných úverov vo výške 50,27 milióna LVL (t. j. len 40,22 milióna LVL). Na regulačné účely bolo najmä potrebné každoročne uplatniť na sumu podriadených úverov faktor kumulatívnej zľavy (alebo amortizácie) na zohľadnenie klesajúcej hodnoty týchto nástrojov ako pozitívnej zložky regulatórneho kapitálu. V dôsledku toho na účely kapitálovej primeranosti je na začiatku päťročného úveru oprávnených len 80 % jeho sumy, na začiatku druhého roka 60 % jeho sumy atď.
(36)
Lotyšsko ďalej odôvodňuje toto tvrdenie prostredníctvom porovnávacích výpočtov z ktorých vyplýva, že ak by Lotyšsko poskytlo podriadené úvery len na obdobie piatich rokov, tieto úvery by sa v čase svojho vzniku nekvalifikovali v plnej výške ako kapitál Tier 2.
(37)
Nastavenie splatnosti podriadených úverov, ktoré Lotyšsko poskytlo banke Parex, na sedem rokov sa ukázalo ako nevyhnutné na to, aby bolo možné kvalifikovať ako kapitál Tier 2 celú sumu podriadených úverov poskytnutých štátom vo výške 50,27 milióna LVL v období rokov 2009 - 2010 s cieľom umožniť banke Parex splniť cieľový ukazovateľ kapitálovej primeranosti. V tabuľke 1 sú uvedené sumy oprávneného kapitálu Tier 2 vo vlastníctve banky Parex na konci každého roka na základe obdobia trvania podriadeného úveru vo výške 50,27 milióna LVL, ktorý jej bol poskytnutý v máji 2009.
Tabuľka 1
Obdobie trvania podriadeného úveru poskytnutého v máji 2009 a jeho kvalifikácia ako kapitál Tier 2 (v mil. LVL)
Splatnosť
2009
2010
2011
5-ročný úver
40,22
30,16
20,11
6-ročný úver
50,27
40,22
30,16
7-ročný úver
50,27
50,27
40,22
8-ročný úver
50,27
50,27
50,27
(38)
Lotyšsko vysvetľuje, že 9. júna 2009 spoločnosť Nomura International (ktorú Lotyšsko vymenovalo v marci 2009, aby zorganizovala predaj banky Parex) predložila lotyšským orgánom stratégiu predaja banky Parex s veľmi agresívnym časovým harmonogramom, v ktorom sa plánovalo skončenie procesu predaja v roku 2010. Preto bolo nutné, aby banka Parex zostala plne v súlade s platnými požiadavkami na kapitál minimálne do konca roka 2010.
(39)
A napokon Lotyšsko tvrdí, že ak by splatnosť podriadeného úveru bola len päť rokov, plán reštrukturalizácie z roku 2009 by zahŕňal ďalšie opatrenia zamerané na iné spôsoby posilnenia kapitálovej primeranosti banky (napr. zvýšenie úrovne vlastného imania, okamžité predĺženie splatnosti podriadených úverov atď.). Bez týchto opatrení by vkladatelia boli ponechaní bez ochrany a stabilita lotyšského finančného systému by bola významne ohrozená.
5.2. Neoznámené predĺženie splatnosti podriadených úverov (druhé opatrenie)
(40)
Pokiaľ ide o druhé opatrenie, Lotyšsko tvrdí, že ďalšie predĺženie splatnosti podriadeného úveru bolo nutné kvôli regulačným zmenám, ku ktorým došlo v roku 2013. Konkrétne 1. marca 2013 Komisia pre finančný a kapitálový trh Lotyšska („FCMC“) informovala banku Citadele, že je potrebné, aby ukazovateľ kapitálovej primeranosti skupiny dosiahol do konca roka 2013 minimálne 10 % v absolútnom vyjadrení, keďže odporúčaný ukazovateľ na riešenie súčasných a potenciálnych rizík bol […]. Pred marcom 2013 bol minimálny požadovaný ukazovateľ kapitálovej primeranosti 8,4 %.
(41)
Lotyšsko tvrdí, že druhé opatrenie bolo prijaté v dobrej viere, pretože lotyšské orgány sa domnievali, že toto opatrenie bolo v súlade so zásadou súkromného investora v trhovom hospodárstve, a pretože nespôsobovalo štátu majetkovú ujmu.
(42)
Lotyšsko ďalej vyhlasuje, že v čase prijatia druhého opatrenia sa spolu s bankou Citadele v dobrej viere domnievali, že možnosť predĺžiť splatnosť predmetného podriadeného úveru bola ustanovená v príslušných rozhodnutiach Komisie a v pláne reštrukturalizácie.
(43)
Lotyšsko tvrdí, že každý investor v trhovom hospodárstve, ktorý by bol v postavení majoritného akcionára banky Citadele, by vynaložil maximálne úsilie na udržanie - v najvyššej možnej miere - hodnoty svojej investície a mal by tendenciu prijať a vykonať potrebné opatrenia na zabránenie zníženiu účtovnej hodnoty svojho podielu v dôsledku neplnenia kapitálových požiadaviek zo strany banky. Keby banka Citadele nespĺňala prísnejšie požiadavky na kapitálovú primeranosť, ktoré v tom čase zaviedla Komisia pre finančný a kapitálový trh Lotyšska, bola by ohrozená jej stabilita, životaschopnosť a predajnosť, čo by v konečnom dôsledku ovplyvnilo možnosť jej predaja za dobrých finančných podmienok.
(44)
Lotyšsko predkladá aj kontrafaktuálny scenár, v ktorom sa druhé opatrenie neposkytlo. Podľa tohto kontrafaktuálneho scenára by odporúčaný kapitálový ukazovateľ nebol splnený, pretože ukazovateľ kapitálovej primeranosti k 31. decembru 2013 by bol nižší ako 9,3 %, pričom minimálna požiadavka bola 10 %.
(45)
Lotyšsko navyše tvrdí, že alternatívne opatrenia na posilnenie kapitálovej primeranosti banky Citadele (t. j. zvýšenie kapitálu alebo vydanie nových podriadených úverov) neboli možné. Konkrétne uvádza, že v roku 2013 by pre banku Citadele bolo nemožné získať podriadené úvery od investorov (tretích strán) vzhľadom na záväzok lotyšských orgánov odpredať banku Citadele v krátkom čase (t. j. do 31. decembra 2014). Neistota týkajúca sa potenciálneho nadobúdateľa a jeho budúcej stratégie by podnietila poskytovateľov podriadených úverov, aby požadovali opciu na predaj akéhokoľvek poskytnutého podriadeného úveru pre banku Citadele (doložku o zmene vlastníka a kontroly) (25). Reálne by to znamenalo, že skutočná splatnosť takýchto podriadených úverov v čase ich vydania by sa považovala za kratšiu než päť rokov, a tieto úvery by preto neboli kvalifikované ako kapitál Tier 2.
(46)
V reakcii na žiadosť o informácie Komisie o tom, či Lotyšsko oslovilo EBOR v súvislosti s možným predĺžením splatnosti podriadených úverov, ktoré EBOR poskytla banke Citadele, lotyšské orgány poskytli odpoveď 23. júna 2014. Vo svojej odpovedi potvrdzujú, že pred poskytnutím druhého opatrenia nepožiadali EBOR, aby navrhla predĺženie splatnosti podriadených úverov, ktoré boli v jej vlastníctve. V tejto súvislosti opätovne zdôraznili, že druhé opatrenie muselo byť prijaté, aby sa zabránilo hroziacemu porušeniu nových, prísnejších kapitálových požiadaviek zo strany banky Citadele.
(47)
Lotyšsko tvrdí, že muselo bezodkladne pristúpiť k predĺženiu splatnosti podriadeného dlhu, ktorý vlastnilo v banke Citadele, a že nerokovalo o porovnateľnom predĺžení v súvislosti s podriadeným dlhom, ktorý vlastnila EBOR.
(48)
Lotyšsko tvrdí, že jeho rozhodnutie bolo formované týmito tromi bodmi:
a)
Nutnosť účinne riešiť hroziace porušenie nových kapitálových požiadaviek: Banka Citadele vypočítala svoje potreby týkajúce sa kvalifikovania kapitálu Tier 2 a dospela k záveru, že na rozdiel od prijatia druhého opatrenia, ktoré by zahŕňalo predĺženie splatnosti o 18 mesiacov, akákoľvek prípadná zmena splatnosti podriadeného dlhu, na ktorom sa podieľala aj EBOR, by si vyžadovala podstatne dlhšie predĺženie. Tento rozdiel bol spôsobený tým, že istina tohto úveru bola nižšia, a preto jej vplyv na kapitálovú pozíciu banky Citadele by bol výrazne nižší. Lotyšsko takisto uvádza, že predĺženie splatnosti podriadeného dlhu voči EBOR by predpokladalo rokovania s EBOR v tejto súvislosti. Okrem toho vzhľadom na rozdiely, pokiaľ ide o rozhodné právo a vzhľadom na celkovú požadovanú právnu štruktúru, ktorá by musela byť zavedená, predĺženie splatnosti podriadeného úveru, na ktorom sa podieľala aj EBOR, pri súčasnom predĺžení splatnosti časti podriadeného dlhu vo vlastníctve samého Lotyšska by si vyžadovalo komplikované právne úpravy.
b)
Lotyšsko zdôrazňuje, že v čase predĺženia splatnosti zvážilo aj tú skutočnosť, že predĺženie splatnosti podriadeného dlhu vo vlastníctve EBOR by sťažilo predaj banky Citadele, pretože v čase predaja by existovalo viacero vzájomne prepojených zmlúv o podriadenom dlhu. Domnievalo sa, že takáto možnosť by skomplikovala predaj banky Citadele, pretože by mohla mať dosah na podmienky uzatvorenia predaja a pravdepodobne by mohla zvýšiť príslušné transakčné náklady.
c)
Lotyšsko ďalej uvádza, že postavenie EBOR voči banke Citadele by tiež mohlo skomplikovať rozhodnutie EBOR o súhlase s predĺžením splatnosti. Vo svojom podaní z 23. júna 2014 Lotyšsko uvádza, že bolo pevne presvedčené, že EBOR by v zásade bola ochotná súhlasiť s predĺžením splatnosti príslušného nástroja. Zároveň však tiež uznáva, že postavenie EBOR bolo odlišné od postavenia Lotyšska v tom, že Lotyšsko bolo majoritným akcionárom banky Citadele a v tomto postavení mohlo uplatňovať rozhodujúci vplyv na proces predaja a rokovať s uchádzačmi o rozličných možnostiach, pokiaľ ide o splatenie podriadených úverov. Lotyšsko preto uznalo, že chýbajúca kontrola zo strany EBOR nad predajom banky Citadele by mohla predstavovať prekážku predĺženiu splatnosti príslušného úveru alebo by v každom prípade viedla k zdĺhavým rokovaniam.
5.3. Pokiaľ ide o neoznámenú podporu likvidity poskytnutú banke Reverta (tretie opatrenie)
(49)
Lotyšsko a banka Reverta uznávajú, že od decembra 2010 podpora likvidity poskytnutá Lotyšskom banke Parex (a neskôr banke Reverta) prekročila povolený strop likvidity stanovený v odôvodnení 55 konečného rozhodnutia o banke Parex. V rozhodnutí o začatí konania sa uvádza, že nesplatená podpora likvidity pre banku Reverta k 31. decembru 2013 predstavovala 362,52 milióna LVL, čo znamenalo prekročenie stropu likvidity, ktorý bol stanovený vo výške 307 miliónov LVL pre „najhorší“ scenár, o 55,52 milióna LVL.
(50)
Lotyšsko namieta, že Komisia v konečnom rozhodnutí o banke Parex pôvodne schválila konverziu podpory likvidity pre banku Parex vo výške 218,7 milióna LVL na kapitál. Táto suma, ktorá mala byť premenená na kapitál, bola neskôr znížená v rozhodnutí o zmene na 118,7 milióna LVL. Keby bola na kapitál premenená podpora likvidity vo výške 118,7 milióna LVL, podpora likvidity by sa znížila a bola by v súlade s povolenými stropmi. V skutočnosti však z podpory likvidity vo výške 118,7 milióna LVL bolo na kapitál premenených len 49,5 milióna LVL. Lotyšsko predkladá túto okolnosť ako hlavnú príčinu nadmernej úrovne likvidity.
(51)
Lotyšsko okrem toho tvrdí, že nadmerná podpora bola spôsobená aj oneskorením v tvorbe peňažných prostriedkov oproti miere tvorby peňažných prostriedkov predpokladanej v čase konečného rozhodnutia o banke Parex. Nedisciplinovaní dlžníci odďaľovali splácanie dlhov, čo spôsobovalo oneskorenie návratnosti hotovosti asi o dva roky. Lotyšsko sa domnieva, že tento jav je dočasný, a očakáva, že nadmerná podpora likvidity sa skončí v rokoch 2015 - 2016.
(52)
Napriek tomu Lotyšsko a banka Reverta uznávajú odchýlku od schválených súm pomoci, ktorá bola spôsobená ťažkosťami, s ktorými sa stretli pri náležitom prideľovaní štátnej pomoci na oprávnenú podporu likvidity a na kapitálové vklady po prijatí rozhodnutia o zmene.
(53)
Lotyšské orgány ďalej vysvetľujú, že na to, aby si banka Parex (v súčasnosti banka Reverta) udržala bankovú licenciu, by do nej Lotyšsko muselo vložiť väčší kapitál, než sa pôvodne plánovalo (minimálna úroveň požadovaného kapitálu podľa pravidiel solventnosti bola v skutočnosti vyššia než maximálna kapitálová podpora vo výške 218,7 milióna LVL schválená v konečnom rozhodnutí o banke Parex). Na základe pôvodného plánu reštrukturalizácie predloženého Komisii by ekonomická hodnota realizovaná z predaja aktív a konverzie 218,7 milióna LVL bola pre banku Parex (Reverta) nedostatočná na splnenie regulatórnych požiadaviek kapitálovej primeranosti.
(54)
Aby si banka Parex (Reverta) udržala licenciu, bol preto potrebný ďalší kapitál. Po odobraní bankovej licencie bola výška dodatočnej pomoci obmedzená na sumu potrebnú na postup ukončenia činnosti banky.
(55)
Podľa Lotyšska po 31. decembri 2011 už nebolo potrebné premeniť ďalšiu podporu likvidity na kapitál, pretože banke Reverta bola odňatá banková licencia. Lotyšsko oznámilo Komisii svoj plán nepremeniť po 31. decembri 2011 podporu likvidity na kapitál v rámci výmeny informácií, ktorá predchádzala prijatiu rozhodnutia o zmene, aj keď nepotvrdilo svoj zámer skutočne tak urobiť, a výslovne neuviedlo ani Komisii neoznámilo technické dôsledky neuskutočnenia tejto premeny. Lotyšsko najmä neuviedlo, že v dôsledku neuskutočnenia premeny na kapitál sa suma finančných prostriedkov, ktoré už boli poskytnuté ako podpora likvidity, neznížila tak rýchlo, ako sa to požadovalo v konečnom rozhodnutí o banke Parex.
(56)
Keďže k 31. decembru 2011 bolo z podpory likvidity skutočne premenených na kapitál len 49,5 milióna LVL a 69,2 milióna LVL z podpory likvidity nebolo premenených na kapitál, úroveň podpory likvidity zostala vyššia, než bola schválená, a to približne o rovnakú sumu.
(57)
Zachovanie podpory likvidity a neuskutočnenie jej premeny na kapitál bolo preto podľa Lotyšska najmenej zložité opatrenie pre lotyšské orgány, ktorým sa v skutočnosti znižuje štátna pomoc na nevyhnutné minimum.
(58)
Lotyšsko a banka Reverta potvrdzujú, že banka Reverta už nepotrebuje „nové peniaze“. Vzhľadom na nižšiu sumu podpory likvidity premenenej na kapitál Lotyšsko očakáva, že banka Reverta si zachová podporu likvidity vo výške [300 - 350] miliónov LVL na konci roka 2014, [250 - 300] miliónov LVL na konci roka 2015 a [200 - 250] miliónov LVL na konci rokov 2016 a 2017 (pri likvidácii banky Reverta). Táto podpora likvidity bude preto podľa Lotyšska vyššia než pôvodne schválený strop, pretože: i) na kapitál bola premenená menšia podpora likvidity a ii) očakáva sa, že útlmové činnosti banky Reverta prinesú menšie peňažné príjmy, než bolo pôvodne plánované.
(59)
V nadväznosti na novú prognózu peňažných tokov, v ktorej sú zohľadnené problémy s návratnosťou aktív, Lotyšsko očakáva, že banka Reverta bude mať na konci procesu likvidácie (k 31. decembru roku 2017) zápornú kapitálovú pozíciu vo výške [250 - 300] miliónov LVL.
5.4. Záväzok odpredať činnosť v oblasti správy majetku (štvrté opatrenie)
(60)
Lotyšsko začalo proces predaja banky Citadele v roku 2011, aby dodržalo záväzky, na ktoré sa zaviazalo a ktoré boli zaznamenané v konečnom rozhodnutí o banke Parex. Prvý pokus o predaj urobila spoločnosť Nomura International ako poradca, ale vzhľadom na značnú nestabilitu v eurozóne spôsobenú hospodárskou a finančnou krízou v Grécku, ako aj kolapsom banky Snoras v Litve a Krajbanky v Lotyšsku tento pokus nebol úspešný.
(61)
Lotyšsko si okrem toho vo februári 2013 objednalo osobitný posudok nezávislého znalca […], ktorý sa týkal okrem iného vplyvu predaja činnosti v oblasti správy majetku k dátumu uvedenému v záväzkoch. Znalec preukázal, že hodnota dvoch samostatných subjektov (činnosť v oblasti správy majetku a zostávajúca časť banky Citadele) bola nižšia než hodnota banky Citadele ako celku. V dôsledku toho by zbavenie banky Citadele činnosti v oblasti správy majetku znížilo jej účtovnú hodnotu, a tým by sa znížila hodnota pre akcionárov. Znalec prostredníctvom rozličných predpokladov preukázal, že bez činnosti v oblasti správy majetku „by prevádzkový zisk banky prudko klesol, […]“ a že jej […] by sa zhoršila.
(62)
Na základe tohto znaleckého posudku by podľa Lotyšska odpredaj činnosti v oblasti správy majetku oddelene od zvyšku banky Citadele v roku 2013 zhoršil životaschopnosť banky Citadele a v konečnom dôsledku jej predajnosť. Tým by sa výrazne znížila schopnosť banky prilákať súkromné subjekty, aby do nej investovali za primeranú cenu. V roku 2013 sa preto začal druhý proces predaja celej banky Citadele s pomocou spoločností Société Générale a Linklaters LLP ako externými poradcami. V súčasnosti sa zvažujú dva spôsoby predaja, a to fúzia a akvizícia (ďalej len „M&A“) alebo prvotná verejná ponuka (ďalej len „IPO“).
5.5. Kompenzačné opatrenia navrhnuté Lotyšskom
(63)
S cieľom zabezpečiť zlučiteľnosť s vnútorným trhom podľa pravidiel Únie pre štátnu pomoc, pokiaľ ide o opatrenia dodatočnej pomoci, ktorú poskytlo Lotyšsko banke Parex, banke Citadele a banke Reverta prostredníctvom prvého, druhého a tretieho opatrenia, ako aj neuskutočnenie odpredaja činnosti banky Citadele v oblasti správy majetku v stanovenej lehote (štvrté opatrenie), Lotyšsko navrhlo rad záväzkov, ktoré sú uvedené v odôvodneniach 64 až 73.
5.5.1. Lehota na predaj banky Citadele a odpredaj činnosti v oblasti správy majetku
(64)
Lotyšsko a banka Citadele sa zaväzujú vynaložiť maximálne úsilie, aby čo najskôr, a v každom prípade pred […], získali záväzné ponuky na predaj celého podielu Lotyšskej republiky v banke Citadele (vrátane činnosti v oblasti správy majetku). Tento predaj sa ukončí najneskôr do […]. Rozhodnutie o vhodnej štruktúre transakcie a metóde predaja (napr. obchodný predaj alebo IPO) sa ponecháva na zváženie Lotyšskej republike (a jej poradcovi), pokiaľ Lotyšská republika v konečnom dôsledku odpredá celý svoj podiel v banke Citadele najneskôr do […]. V prípade IPO sa Lotyšská republika zaväzuje, že sa s Komisiou pre finančný a kapitálový trh Lotyšska dohodne na záväznom prospekte do […].
(65)
Lotyšsko a banka Citadele sa tiež zaväzujú, že bude vymenovaný správca odpredaja v prípade, ak do […] nebudú doručené žiadne záväzné ponuky, alebo - v prípade IPO s rovnakým cieľom - nebude dohodnutý prospekt s Komisiou pre finančný a kapitálový trh Lotyšska. V takom prípade Lotyšská republika podnikne kroky potrebné na zabezpečenie vymenovania správcu odpredaja a začatie jeho činnosti k […]. Rozumie sa, že ako správca odpredaja k […] by mohol byť vymenovaný aj finančný poradca pre predaj banky Citadele. Ak bude vymenovaný správca odpredaja, Lotyšsko a banka Citadele sa zaväzujú prijať záväzné ponuky, ktoré budú pre všetky zúčastnené strany neodvolateľné, do […] a uzavrieť záväznú a neodvolateľnú zmluvu o predaji celého podielu Lotyšskej republiky v banke Citadele do […], pričom tento predaj sa ukončí najneskôr do […].
(66)
Lotyšsko a banka Citadele sa ďalej zaväzujú, že k […] banka Citadele […] novú činnosť a zostávajúce činnosti banky Citadele budú […], ak Lotyšská republika neuzatvorí do […] záväznú a neodvolateľnú zmluvu, ktorou sa zabezpečí uzavretie predaja celého podielu Lotyšskej republiky v banke Citadele do […] alebo ak IPO neumožní Lotyšskej republike predať celý jej podiel v banke Citadele do […].
(67)
Lotyšsko a banka Citadele sa zaväzujú uzavrieť kúpno-predajnú transakciu na predaj celého podielu Lotyšskej republiky v banke Citadele do […]. Ak sa predaj tohto podielu neukončí do […], zaväzujú sa, že banka Citadele […] novú činnosť a zostávajúce činnosti banky Citadele budú […].
(68)
Ak banka Citadele je […] v ktorejkoľvek z udalostí uvedených v odôvodneniach 64 až 67, ktorékoľvek časti činnosti banky Citadele, o ktoré prejavia záujem tretie strany, môžu byť predané a Lotyšská republika a/alebo banka Citadele ich môžu na takúto tretiu stranu previesť (bez toho, aby boli dotknuté zásady […] a bez akejkoľvek novej štátnej pomoci).
5.5.2. Ďalšie zníženie výšky povolených kapitálových vkladov
(69)
Pokiaľ ide o banku Reverta, rozhodnutím o zmene sa schvaľuje konverzia štátnych vkladov a úrokov (podpora likvidity) na kapitál pre celkovú sumu vo výške 118,7 milióna LVL. Pretože dosiaľ bolo z podpory likvidity premenených na kapitál len 49,5 milióna LVL, Lotyšsko navrhuje, aby sa okamžite a trvalo znížila maximálna celková suma kapitálu, ktorý môže Lotyšsko poskytnúť banke Reverta, z pôvodných 118,7 milióna LVL na 49,5 milióna LVL.
5.5.3. Záväzok posilniť opatrenia zamerané na rozdelenie bremena tým, že sa zabráni akýmkoľvek tokom hotovosti v prospech predošlých podriadených veriteľov banky Reverta
(70)
Lotyšsko uznáva, že je nevyhnutné posilniť opatrenia zamerané na rozdelenie bremena, aby sa zabezpečila zlučiteľnosť prvého, druhého a tretieho opatrenia s vnútorným trhom. Týmito opatreniami by sa okrem iného zabezpečilo, že žiadne tretie strany by neoprávnene nevyužívali výhody z dodatočnej štátnej pomoci poskytnutej banke Reverta a banke Citadele.
(71)
Lotyšsko sa na tento účel zaväzuje posilniť predchádzajúce záväzky týkajúce sa rozdelenia bremena tým, že zachráni pomocou vnútorných zdrojov bývalých väčšinových akcionárov banky Parex, ich pridružené podniky a ostatných veriteľov (ďalej len „predošlí podriadení veritelia“), ktorí banke poskytli podriadené úvery (ďalej len „predošlé podriadené úvery“).
(72)
Banka Reverta prekročila výšku likvidity schválenú v konečnom rozhodnutí o banke Parex sčasti kvôli vyplateniu úrokov z predošlých podriadených úverov. Ak by banka Reverta tieto úroky nevyplatila alebo ak by boli predošlé podriadené úvery odpísané ihneď po prijatí konečného rozhodnutia o banke Parex, Lotyšsko by možno nemuselo vykonať prvé, druhé ani tretie opatrenie v takom rozsahu, v akom boli tieto opatrenia skutočne vykonané.
(73)
Na základe uvedeného Lotyšsko ponúka objasniť a posilniť svoje záväzky, pokiaľ ide o istinu a úroky splatné v súvislosti s predošlými podriadenými úvermi, takto:
a)
Banka Citadele a banka Reverta (predtým banka Parex), ako aj ich pridružené podniky nevyplatia žiadne úroky, dividendy ani kupóny z existujúcich kapitálových nástrojov (vrátane prioritných akcií, prioritných akcií triedy B a nástrojov vyššej a nižšej úrovne Tier 2) (či už splatné, alebo pripísané) žiadnym podriadeným veriteľom ani akcionárom, ktorými nie je striktne lotyšský štát ani EBOR, ani voči nim neuplatnia žiadne práva z kúpnych opcií vo vzťahu k uvedeným nástrojom, pokiaľ a kým štátna pomoc banke Reverta a/alebo banke Citadele nebude splatená v plnej výške a pokiaľ im nevznikne zákonná povinnosť tak urobiť. Ak takéto zákonné povinnosti existujú, Lotyšsko sa zaväzuje čo najskôr ich odstrániť (a v každom prípade najneskôr do 30. apríla 2015).
b)
Lotyšsko sa ďalej zaväzuje, že nesplatí žiadnu pohľadávku (istinu) z predošlých podriadených úverov (pokiaľ a kým nebude štátna pomoc banke Reverta/Citadele splatená v plnej výške), ktorá bude buď:
i)
predmetom záväzného príkazu, na základe ktorého nie sú splatné žiadne platby podľa predošlých podriadených úverov, alebo
ii)
premenená na kapitál Tier 1 bez hlasovacích práv, alebo
iii)
odpísaná,
v rozsahu potrebnom na pokrytie záporných čistých aktív banky Reverta a za predpokladu, že je k dispozícii právny základ.
c)
Lotyšsko prijme všetky potrebné opatrenia na zabezpečenie, že všetky právne predpisy potrebné na splnenie uvedených záväzkov budú zavedené najneskôr do 30. apríla 2015.
5.6. Reakcia Lotyšska na pripomienky tretích strán
(74)
Lotyšsko predložilo 6. júna 2014 svoju odpoveď vo vzťahu k pripomienkam tretích strán, ktoré boli doručené Komisii. Lotyšsko tvrdí, že tvrdenia uvedené v predložených pripomienkach sú nepodložené a nie sú relevantné vo vzťahu k rozhodnutiu o začatí konania. Lotyšsko odmieta tvrdenia tretej strany a žiada Komisiu, aby ich nebrala do úvahy.
6. POSUDZOVANIE
6.1. Existencia štátnej pomoci v nadväznosti na nové opatrenia
(75)
Podľa článku 107 ods. 1 zmluvy pomoc poskytovaná členským štátom alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.
(76)
Na to, aby sa opatrenie považovalo za štátnu pomoc, musia byť splnené tieto tri podmienky: a) opatrenie musí byť financované zo štátnych prostriedkov; b) musí poskytnúť selektívne zvýhodnenie, ktoré zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru; c) opatrenie musí narúšať hospodársku súťaž alebo hroziť narušením hospodárskej súťaže a musí byť schopné ovplyvňovať obchod medzi členskými štátmi.
6.1.1. Prvé opatrenie
(77)
Skutočnosť, že poskytnutie podriadených úverov banke Parex zo strany Lotyšska znamenalo štátnu pomoc, bola preukázaná v prvom rozhodnutí o záchrane, keď Komisia schválila vydanie podriadeného dlhu s päťročnou splatnosťou ako opatrenie pomoci zlučiteľné s vnútorným trhom. Komisia v tom čase rozhodla, že súkromný investor v trhovom hospodárstve by neposkytol podriadený dlh s päťročnou splatnosťou (26).
(78)
Podriadené úvery, ktoré v skutočnosti Lotyšsko poskytlo banke Parex, boli totožné s opatrením, ktoré bolo schválené Komisiou, s výnimkou toho, že mali dlhšiu splatnosť, čo vytváralo ďalšiu výhodu pre banku Parex.
(79)
Podriadený dlh so sedemročnou splatnosťou by poskytol dlžníkovi väčšiu výhodu než podriadený dlh s päťročnou splatnosťou, pretože riziko investora vo vzťahu k akejkoľvek poskytnutej investícii sa zvyšuje s predlžujúcou sa splatnosťou danej investície. Pri poskytnutí podriadeného dlhu so splatnosťou sedem rokov by bolo ešte menej pravdepodobné, že súkromný investor v trhovom hospodárstve by poskytol podriadený dlh za takýchto rozšírených podmienok, než že by poskytol podriadený dlh so splatnosťou päť rokov. Dlhšia splatnosť podriadeného dlhu preto predstavovala ďalšiu výhodu pre banku Parex v porovnaní s formou podriadeného dlhu, ktorý bol schválený v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex. Keďže splnenie všetkých ďalších požiadaviek na štátnu pomoc bolo preukázané už v prvom rozhodnutí o záchrane, prvé opatrenie predstavuje dodatočnú štátnu pomoc.
6.1.2. Druhé opatrenie
(80)
Lotyšsko predĺžilo 27. júna 2013 banke Citadele splatnosť podriadených úverov vo výške 37 miliónov LVL (z celkovej sumy 45 miliónov LVL v tom čase vo vlastníctve Lotyšska) o ďalších 18 mesiacov.
(81)
V rozhodnutí o začatí konania Komisia na základe absencie ďalších argumentov usúdila, že súkromný investor v trhovom hospodárstve by takéto predĺženie splatnosti neposkytol, pretože by predstavovalo ďalšie riziká v porovnaní s formou podriadených úverov, ktoré už existovali. Komisia preto usúdila, že dlhšia splatnosť podriadeného dlhu predstavovala ďalšiu výhodu poskytnutú štátom banke Citadele v porovnaní s formou podriadeného dlhu, ktorý bol schválený v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex, a teda dodatočnú pomoc.
(82)
Lotyšsko tvrdí, že investor v trhovom hospodárstve by sa racionálne rozhodol prijať osobitné opatrenia na udržanie kapitálovej primeranosti banky, aby zachoval hodnotu svojej investície. V podstate teda tvrdí, že druhým opatrením sa banke Citadele neposkytla žiadna výhoda, pretože poskytnutie dodatočnej podpory bolo v súlade so zásadou súkromného subjektu v trhovom hospodárstve.
(83)
Komisia nepopiera, že táto zásada súkromného subjektu v trhovom hospodárstve sa vzťahuje na transakciu, akou je druhé opatrenie. Pripomína však, že súdy Únie zdôraznili, že ak sa členský štát odvoláva v priebehu správneho konania na uvedené kritérium, prináleží mu v prípade pochybností preukázať jednoznačným spôsobom a na základe objektívnych a overiteľných prvkov, že vykonané opatrenie vyplýva z jeho postavenia ako akcionára a že možno najmä zohľadniť prvky, z ktorých vyplýva, že toto rozhodnutie je založené na ekonomickom posúdení porovnateľnom s tým, ktoré by vykonal za okolností daného prípadu racionálny súkromný investor nachádzajúci sa v situácii, ktorá je čo najbližšia situácii uvedeného členského štátu, pred tým, ako by pristúpil k uvedenej investícii, na účely určenia budúcej rentability takejto investície (27).
(84)
Komisia sa v tejto súvislosti domnieva, že tvrdenie Lotyšska, že konalo v súlade so zásadou súkromného subjektu v trhovom hospodárstve, nebolo doložené argumentmi a podrobnou analýzou na podporu tohto tvrdenia.
(85)
Po prvé Komisii nebol predložený žiadny dôkaz, že Lotyšsko vykonalo ocenenie svojej investície v banke Citadele súbežne s rozhodnutím vykonať druhé opatrenie. Súkromný investor v trhovom hospodárstve v postavení akcionára by posúdil hodnotu banky Citadele, aby stanovil súčasnú hodnotu svojej investície v tejto banke pred vykonaním druhého opatrenia (a teda bez neho) a po jeho vykonaní a urobil by porovnanie týchto dvoch hodnôt. Komisia sa domnieva, že súkromný investor v trhovom hospodárstve vedený ziskom by začal stanovením súčasnej hodnoty svojej investície v banke, a potom by zisťoval, či by aktuálna hodnota tejto investície bola chránená ďalším predĺžením splatnosti podriadených úverov. Ak by výsledok tohto preskúmania ukázal, že táto hodnota by mohla byť chránená alebo by sa dokonca zvýšila, súkromný investor v trhovom hospodárstve, ktorého cieľom je maximalizovať zisk, by potom porovnal príležitostné náklady na zabezpečenie (alebo dokonca zvýšenie) hodnoty a rozdiel medzi týmito hodnotami.
(86)
Ak by si Lotyšsko nechalo vypracovať takúto analýzu, malo by v nej preukázať, že poskytnutie predĺženej splatnosti bolo účinným opatrením minimálne na ochranu hodnoty investície, a následne by malo preukázať, že príležitostné náklady na poskytnutie takéhoto opatrenia by boli nižšie než zvýšenie hodnoty. Komisia by mohla prijať tvrdenie, že Lotyšsko konalo v súlade so zásadou súkromného subjektu v trhovom hospodárstve, len ak by príležitostné náklady na poskytnutie predĺženia splatnosti boli nižšie než hodnota ochrany vyplývajúcej z druhého opatrenia. Lotyšsko však neposkytlo ani súbežné posúdenie hodnoty investície, ani analýzu, v ktorej by sa preukázalo, že príležitostné náklady na poskytnutie predĺženia splatnosti by boli nižšie než hodnota ochrany vyplývajúcej z vykonania druhého opatrenia.
(87)
Komisia sa preto domnieva, že druhé opatrenie nemožno považovať za také, ktoré by bolo v súlade so správaním súkromného subjektu v trhovom hospodárstve, ktorý by sa ocitol v porovnateľnej situácii so situáciou Lotyšska v júni 2013.
(88)
Po druhé, a to v každom prípade, v zavedených zásadách uplatňovania zásady súkromného subjektu v trhovom hospodárstve sa vyžaduje vykonať porovnanie so správaním racionálneho súkromného investora v situácii, ktorá je čo najbližšia situácii členského štátu (28). Lotyšsko malo preto pri posudzovaní hodnoty svojej investície v banke Citadele zohľadniť záväzky zaznamenané v konečnom rozhodnutí o banke Parex a týkajúce sa predaja banky Citadele. V čase vykonania druhého opatrenia v júni 2013 tieto záväzky zahŕňali povinnosť predať banku Citadele do 31. decembra 2014, a tiež predať banku Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku (keďže činnosť v oblasti správy majetku mala byť predaná samostatne, ak by sa predaj neuskutočnil do 30. júna 2013). Vzhľadom na to, že k 27. júnu 2013, keď bolo poskytnuté predĺženie splatnosti, nebol nájdený žiadny kupec pre činnosť v oblasti správy majetku, súkromný investor by vyvodil záver, že v lehote do 30. júna 2013, ktorá bola stanovená v konečnom rozhodnutí o banke Parex, nemožno predať činnosť v oblasti správy majetku spolu s bankou Citadele, a preto sa tieto dva subjekty musia predať samostatne.
(89)
Súkromný akcionár banky v situácii, ktorá je čo najbližšia situácii členského štátu, by navyše nemal dôvod domnievať sa, že splnenie týchto záväzkov by mu bolo odpustené alebo by bolo odložené, pretože akékoľvek takéto úpravy podliehali schváleniu Komisiou. Pri stanovení hodnoty investície v júni 2013 sa preto nemohlo predpokladať, že tieto povinnosti by boli irelevantné, pretože nebolo možné predpokladať, že Komisia schváli akúkoľvek úpravu ktoréhokoľvek z uvedených záväzkov pred obdobím, v ktorom sa Lotyšsko zaviazalo tieto záväzky vykonať.
(90)
V dôsledku toho na účely rozhodnutia, či má, alebo nemá byť poskytnuté predĺženie splatnosti, musia parametre na posúdenie hodnoty investície Lotyšska v banke Citadele v júni 2013 zahŕňať záväzky, ktoré sú zaznamenané v konečnom rozhodnutí o banke Parex. Lotyšsko neposkytlo dôkazy, že vzalo do úvahy všetky tieto parametre ani že hodnota jeho investície v tom čase, ktorá by vyplynula zo zohľadnenia týchto parametrov, prevyšovala príležitostné náklady na poskytnutie predĺženia splatnosti. Komisia sa aj preto domnieva, že druhé opatrenie nemožno považovať za také, ktoré by bolo v súlade so správaním súkromného subjektu v trhovom hospodárstve, ktorý by sa ocitol v porovnateľnej situácii so situáciou Lotyšska v júni 2013.
(91)
Po tretie, aj keby Lotyšsko vykonalo dostatočne podrobnú analýzu druhého opatrenia ako prostriedku na zachovanie hodnoty svojej investície v banke Citadele k júnu 2013 a aj keby do takejto analýzy zapracovalo obmedzenia, ktoré by zohľadnil súkromný subjekt v trhovom hospodárstve a ktoré by vyplývali z blížiaceho sa predaja banky Citadele a zo samostatného odpredaja činnosti v oblasti správy majetku, tvrdenia Lotyšska, pokiaľ ide o náklady na druhé opatrenie a úroveň týmto opatrením údajne zachovanej hodnoty investície v banke Citadele, nie sú hodnoverné.
(92)
Na jednej strane, kým Lotyšsko tvrdí, že druhé opatrenie nezahŕňalo žiadne náklady pre štát, toto tvrdenie nie je podložené žiadnymi ďalšími podrobnosťami ani dôkazmi o posúdení nákladov, ktoré by vykonalo Lotyšsko v čase poskytnutia druhého opatrenia. Takáto analýza príležitostných nákladov a akýmkoľvek iným druhom nákladov spojených s druhým opatrením by bola základnou podmienkou pre súkromného investora, ktorý chce urobiť racionálne rozhodnutie o tom, či má byť splatnosť podriadeného úveru predĺžená. Chýbajúce vyhodnotenie nákladov vedie Komisiu k záveru, že súkromný investor by nebol schopný posúdiť vhodnosť druhého opatrenia, pokiaľ ide o maximalizáciu zisku.
(93)
Na druhej strane, kým Lotyšsko tvrdí, že druhým opatrením sa zachovala hodnota investície Lotyšska v banke Citadele, toto tvrdenie sa nezakladá na charakteristikách investície, ktorú v banke Citadele vlastnil členský štát k júnu 2013. Komisia poznamenáva, že pre investora, ktorého cieľom je maximalizovať zisk, aktuálna hodnota investície závisí od vyhliadok na budúce zdroje príjmov z danej investície (napr. v podobe dividend) v kombinácii s kapitálovou hodnotou predmetnej investície v danom čase (ktorú možno odvodiť napríklad z ceny, ktorú by zaplatil kupujúci za investíciu akcionára v tom čase, alebo z časovo diskontovanej hodnoty ceny, ktorú by kupujúci zaplatil za investíciu akcionára v budúcnosti). Všetky indície, ktoré má Komisia k dispozícii, poukazujú na to, že hodnota investície Lotyšska v banke Citadele v júni 2013 bola nízka, ak táto investícia vôbec mala kladnú hodnotu.
(94)
Pokiaľ ide o možné budúce zdroje príjmov z investície Lotyšska v banke Citadele, neboli poskytnuté žiadne dôkazy, ktoré by naznačovali, že v júni 2013 by akcionári kedykoľvek v dohľadnej budúcnosti mohli od banky Citadele očakávať akékoľvek dividendy. Akékoľvek posúdenie očakávaných výnosov z rozdelenia dividend, ktoré by vykonal súkromný akcionár banky v situácii, ktorá je čo najbližšia situácii členského štátu, by bolo spojené s povinnosťou predať banku Citadele do 31. decembra 2014. Okrem toho v posudku uvedenom v odôvodnení 61 bolo preukázané, že banka Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku by bola stratová. V dôsledku tohto záveru sa ďalej znížili vyhliadky na prospech z akéhokoľvek rozdelenia dividend, keďže k 27. júnu 2013 by súkromný subjekt v trhovom hospodárstve musel predpokladať, že banka Citadele a činnosť v oblasti správy majetku budú predané samostatne.
(95)
V skutočnosti, keď bolo poskytnuté predĺženie splatnosti, neexistovali žiadne dôkazy, že banka Citadele bude môcť (vzhľadom na jej očakávané zisky a kapitálový ukazovateľ) rozdeliť dividendy pred 31. decembrom 2014, pretože kapitálový ukazovateľ vo výške 10,3 %, ktorý sa mal podľa plánu dosiahnuť k 31. decembru 2013, by sotva prekročil minimálny požadovaný kapitálový ukazovateľ vo výške 10 % a bol by oveľa nižší než kapitálový ukazovateľ vo výške […] % odporúčaný pre banku Citadele Komisiou pre finančný a kapitálový trh Lotyšska na riešenie jej existujúcich a potenciálnych rizík. Súkromný investor by preto musel vziať do úvahy skutočnosť, že k júnu 2013 existovala nízka pravdepodobnosť, že akcionári by od banky Citadele mohli v dohľadnej budúcnosti očakávať akékoľvek rozdelenie dividend.
(96)
Pokiaľ ide o kapitálovú hodnotu investície Lotyšska v banke Citadele v júni 2013, v posudku predloženom lotyšskými orgánmi, ktorý je opísaný v odôvodnení 61 a ktorý bol vypracovaný vo februári 2013, sa preukazuje, že samostatný predaj činnosti v oblasti správy majetku by mal na banku Citadele negatívny dosah. Súkromný investor v situácii, ktorá je čo najbližšia situácii Lotyšska v júni 2013, by vzal do úvahy skutočnosť, že nezávislý znalec približne pred štyrmi mesiacmi preukázal, že predajná hodnota banky Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku by bola nižšia než predajná hodnota týchto dvoch subjektov dohromady. V dôsledku toho by takýto súkromný investor musel mať presvedčivé dôvody, pokiaľ ide o maximalizáciu návratnosti upravenej o riziká, aby prijal dodatočné riziká tým, že by poskytol predĺženie splatnosti podriadených úverov. Lotyšsko však nepredložilo žiadne dôkazy o takýchto presvedčivých dôvodoch pre súkromný subjekt v trhovom hospodárstve, aby v tom čase prevzal tieto dodatočné riziká. V skutočnosti, aj keby predĺženie splatnosti bolo poskytnuté, neexistovali žiadne dôkazy, že banka Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku by mohla byť predaná k […], čo Komisiu vedie k záveru, že v júni 2013 Lotyšsko nemalo […] vo svojej investícii, ktorá mala byť zachovaná, čo bolo […] na poskytnutie druhého opatrenia.
(97)
Aj tieto ďalšie dôvody vedú Komisiu k záveru, že druhé opatrenie nemožno považovať za také, ktoré by bolo v súlade so správaním súkromného subjektu v trhovom hospodárstve, ktorý by sa ocitol v porovnateľnej situácii so situáciou Lotyšska v júni 2013.
(98)
Po štvrté a nakoniec Komisia konštatuje aj to, že EBOR, ktorá bola v júni 2013 jediným ďalším akcionárom banky Citadele okrem lotyšského štátu, nepredĺžila splatnosť svojho nesplateného podriadeného úveru banke Citadele a že Lotyšsko neoslovilo EBOR, aby spolu rokovali o zapojení sa EBOR do druhého opatrenia, ako je vysvetlené v odôvodneniach 46 až 48. Táto absencia akéhokoľvek pokusu o rokovanie o rozdelení bremena nákladov na druhé opatrenie, ak toto opatrenie malo byť prostriedkom na zachovanie hodnoty investícií v banke Citadele, je ďalšou známkou toho, že druhé opatrenie nebolo v súlade s požiadavkami zásady súkromného subjektu v trhovom hospodárstve.
(99)
V tomto ohľade Komisia najprv pripomína, že podľa listu Komisie pre finančný a kapitálový trh Lotyšska mala banka Citadele desať mesiacov (od 1. marca do 31. decembra 2013) na to, aby dosiahla súlad s novým ukazovateľom kapitálovej primeranosti. Komisia sa v tejto súvislosti domnieva, že majoritný akcionár by využil celé desaťmesačné obdobie, aby určil vhodné riešenie na splnenie novej kapitálovej požiadavky, ktoré by minimalizovalo jeho náklady. V tvrdení Lotyšska o zjednodušení predaja banky Citadele sa v podstate nevysvetľuje, prečo bolo druhé opatrenie prijaté bez toho, aby bol oslovený menšinový akcionár banky Citadele v rámci štyroch mesiacov od listu Komisie pre finančný a kapitálový trh Lotyšska namiesto lepšieho využitia dlhšieho obdobia až desiatich mesiacov.
(100)
Okrem toho, aj keby zapojenie EBOR do predĺženia splatnosti zahŕňalo opatrenie s inými charakteristikami, než boli charakteristiky druhého opatrenia, Lotyšsko neposkytuje žiadne dôkazy, že takéto odlišné opatrenie, ktoré by zahŕňalo EBOR, by bolo menej účinné než druhé opatrenie alebo že by bolo pre majoritného akcionára oveľa nákladnejšie v porovnaní s nákladmi na samotné druhé opatrenie.
(101)
Pokiaľ ide o tvrdenie Lotyšska, že predĺženie splatnosti podriadeného úveru zo strany EBOR by viedlo k dodatočným bremenám v čase predaja banky Citadele, lotyšské orgány nepredložili žiadny fakt, ktorým by preukázali, že takéto predĺženie by skutočne vytvorilo dodatočné náklady. Nebolo vykonané žiadne osobitné posúdenie nákladov na predaj banky Citadele po poskytnutí druhého opatrenia v porovnaní s nákladmi na hypotetický predaj banky Citadele po predĺžení splatnosti, do ktorého by bola zapojená EBOR, na odôvodnenie tvrdenia Lotyšska, že by vznikli dodatočné bremená. Komisia sa domnieva, že každý súkromný subjekt, ktorý by uvažoval o tom, ako zachovať hodnotu svojej investície v banke Citadele, by bol minimálne schopný poukázať na súbežné hodnotenie - vo vzťahu k následnému predaju - výšky alternatívnych nákladov na presvedčenie menšinového akcionára v banke Citadele, aby predĺžil splatnosť svojich podriadených úverov poskytnutých tejto banke.
(102)
A napokon, ako je uvedené v odôvodnení 48 písm. c), Lotyšsko vysvetľuje, že bolo presvedčené, že EBOR by bola ochotná predĺžiť splatnosť svojich úverov poskytnutých banke Citadele. V tejto situácii, aj keby zapojenie EBOR znamenalo komplikovanejšiu situáciu, sa Komisia domnieva, že súkromný majoritný akcionár, ktorý by uvažoval o predĺžení splatnosti svojho existujúceho podriadeného dlhu v prospech banky Citadele, by aspoň oslovil menšinového akcionára, ktorý je takisto vlastníkom podriadeného dlhu banky Citadele, aby zistil, či by sa tento menšinový akcionár buď i) podelil o náklady na dodatočnú podporu pre banku Citadele tým, že by predĺžil dátum splatnosti svojich úverov, alebo by ii) uzatvoril nejaký alternatívny dohovor priamo s majoritným akcionárom o úhrade nákladov na druhé opatrenie majoritnému akcionárovi. V rámci uplatňovania zásady súkromného subjektu v trhovom hospodárstve Komisia nemôže súhlasiť s tým, že majoritný akcionár spoločnosti by prijal všetky náklady na ochranu hodnoty všetkých investícií v danej spoločnosti, a tým by chránil hodnotu investície menšinového akcionára, bez toho, aby ho oslovil s cieľom žiadať od neho príspevok.
(103)
So zreteľom na každý z týchto faktorov je absencia akéhokoľvek oslovenia EBOR v období od 1. marca do 27. júna 2013 ďalšou známkou toho, že druhé opatrenie nebolo vykonané v súlade s požiadavkami zásady súkromného subjektu v trhovom hospodárstve.
(104)
V prípade ani jedného zo štyroch dôvodov uvedených v odôvodneniach 85 až 103 nebolo jednoznačným spôsobom a na základe objektívnych a overiteľných dôkazov preukázané, že druhé opatrenie vyplýva z postavenia členského štátu ako súkromného akcionára. Za týchto okolností Komisia nemôže súhlasiť s tým, že banka Citadele by za okolností, ktoré zodpovedajú bežným trhovým podmienkam, získala rovnakú výhodu, ako je výhoda, ktorá jej bola sprístupnená prostredníctvom štátnych prostriedkov v podobe druhého opatrenia.
(105)
Lotyšsko vykonalo druhé opatrenie pre banku Citadele, ktorá je a bude aktívna na trhoch otvorených medzinárodnej hospodárskej súťaži. Preto by akákoľvek výhoda zo štátnych zdrojov ovplyvnila hospodársku súťaž v bankovom sektore a mala by dosah na obchod vnútri Únie. Okrem toho toto opatrenie je selektívne, pretože je výlučne v prospech banky Citadele. Opatrenie je financované zo štátnych prostriedkov. Ako Lotyšsko vysvetlilo v odôvodnení 45, v júni 2013 by súkromný subjekt v trhovom hospodárstve predstavujúci tretiu stranu neposkytol opatrenie podobné druhému opatreniu za porovnateľných podmienok. Komisia preto potvrdzuje svoje predchádzajúce predbežné posúdenie z rozhodnutia o začatí konania, že druhé opatrenie predstavuje dodatočnú štátnu pomoc.
6.1.3. Tretie opatrenie
(106)
Pokiaľ ide o podporu likvidity poskytnutú banke Reverta, táto podpora bola pôvodne schválená ako súčasť zlučiteľných opatrení štátnej pomoci schválených v prvom rozhodnutí o záchrane, a to v podobe štátnych vkladov. Komisia vtedy konštatovala, že banke Parex chýba likvidný kolaterál a že Lotyšsko vložilo finančné prostriedky s prihliadnutím na potreby likvidity banky v čase, keď žiadny súkromný investor v trhovom hospodárstve nebol ochotný poskytnúť banke Parex likviditu vzhľadom na jej nestabilnú situáciu (29).
(107)
Na základe konečného rozhodnutia o banke Parex (a po jej rozdelení na dobrú a zlú banku) bola podpora likvidity následne prevedená na banku Citadele a banku Reverta. Banka Citadele svoj podiel na podpore likvidity už splatila v plnej výške. Od banky Reverta sa vyžadovalo, aby obmedzila výšku podpory likvidity, ktorú dostala, ako je uvedené v odôvodnení 19 písm. c). Výška podpory likvidity skutočne poskytnutej banke Reverta však presahuje dokonca aj hodnoty stanovené v najhoršom scenári, ktorý bol schválený v konečnom rozhodnutí o banke Parex. Táto dodatočná podpora likvidity poskytuje banke Reverta ďalšiu výhodu v porovnaní s pomocou schválenou v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex. Lotyšsko netvrdilo, že pri poskytnutí tejto likvidity postupovalo ako veriteľ v trhovom hospodárstve, ani nepredložilo žiadne prvky, ktoré by Komisii umožnili konštatovať, že banka Reverta by za okolností, ktoré zodpovedajú bežným trhovým podmienkam, mohla získať rovnakú výhodu, ako bola výhoda, ktorá jej bola sprístupnená prostredníctvom štátnych zdrojov v podobe tretieho opatrenia. Žiadne z ďalších prvkov podpory likvidity okrem jej výšky neboli zmenené, Komisia preto konštatuje, že toto opatrenie predstavuje štátnu pomoc.
(108)
Na základe odôvodnení 106 a 107, keďže zvýšená podpora likvidity jednoznačne predstavuje ďalšiu výhodu v porovnaní so schválenými opatreniami pomoci, predstavuje dodatočnú pomoc (keďže všetky ostatné kritériá podľa článku 107 ods. 1 zmluvy naďalej platia).
6.2. Právny základ zlučiteľnosti novej dodatočnej pomoci
(109)
Článkom 107 ods. 3 písm. b) zmluvy sa Komisia oprávňuje, aby rozhodla o tom, že pomoc je zlučiteľná s vnútorným trhom, ak slúži „na nápravu vážnej poruchy fungovania v hospodárstve členského štátu“.
(110)
Vzhľadom na systémovú dôležitosť banky Parex (ktorá bola vedúcou bankou v Lotyšsku) a vzhľadom na význam jej činností poskytovania úverov pre lotyšské hospodárstvo v čase schválenia opatrení pomoci Komisia uznala, že neschopnosť riešiť problémy banky by spôsobila vážne dôsledky pre lotyšské hospodárstvo.
(111)
Opatrenia pomoci schválené pre banku Parex v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex preto boli posúdené podľa článku 107 ods. 3 písm. b) zmluvy, ako aj na základe oznámení (30) prijatých v súvislosti s finančnou krízou, ktoré boli v platnosti v čase poskytnutia pomoci.
(112)
Komisia sa domnieva, že rovnaký právny základ sa uplatňuje aj na dodatočnú pomoc poskytnutú prostredníctvom prvého a druhého opatrenia, a to na základe načasovania vykonania týchto opatrení a na základe ich charakteristík podobných schváleným opatreniam pomoci.
(113)
Pokiaľ ide o tretie opatrenie, Komisia musí posúdiť jeho zlučiteľnosť na základe aktualizovaných kritérií stanovených v oznámení o bankovníctve z roku 2013 (31). V skutočnosti každá pomoc poskytnutá bez schválenia Komisie (a teda v rozpore s článkom 108 ods. 3 zmluvy) v plnej výške alebo čiastočne po uverejnení oznámenia o bankovníctve z roku 2013 v Úradnom vestníku Európskej únie musí byť preskúmaná na základe tohto oznámenia. Vzhľadom na to, že tretie opatrenie sa uplatňuje nepretržite od roku 2011 a až do súčasnosti, možno konštatovať, že táto pomoc bola čiastočne poskytnutá po 1. auguste 2013, t. j. po dátume uverejnenia oznámenia o bankovníctve z roku 2013 v Úradnom vestníku Európskej únie.
6.3. Zlučiteľnosť pomoci s vnútorným trhom
6.3.1. Pokiaľ ide o prvé opatrenie
(114)
Podriadený úver, ktorý Lotyšsko poskytlo banke Parex, mal od dátumu vydania (22. mája 2009) splatnosť sedem rokov (t. j. do 21. mája 2016), a teda prekročil maximálnu päťročnú splatnosť, ktorá bola stanovená v prvom rozhodnutí o záchrane a neskôr potvrdená v konečnom rozhodnutí o banke Parex. Toto opatrenie nebolo oznámené Komisii.
(115)
Pokiaľ ide o toto opatrenie dodatočnej pomoci reprezentované splatnosťou podriadených úverov nad rámec podmienok rozhodnutí, Komisia mala pochybnosti o tom, že bolo na úrovni nevyhnutného minima, a preto nemohla konštatovať, že boli splnené všetky kritériá zlučiteľnosti.
(116)
V rozhodnutí o začatí konania Komisia preto pripomenula, že podriadený úver schválený pre banku Parex s päťročnou splatnosťou bol v rozhodnutiach o záchrane posúdený ako obmedzený na nevyhnutné minimum z hľadiska výšky aj splatnosti. Preto bol päťročný podriadený úver na základe tohto záveru kvalifikovaný ako zlučiteľný s rozhodnutiami o záchrane a s konečným rozhodnutím o banke Parex.
(117)
Na základe argumentov predložených v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex a vzhľadom na absenciu nových argumentov Komisia vyjadrila pochybnosti o zlučiteľnosti predĺženej splatnosti podriadených úverov vydaných so splatnosťou siedmich rokov namiesto pôvodne schválených piatich rokov.
(118)
Vzhľadom na nové argumenty, ktoré predložilo Lotyšsko po rozhodnutí o začatí konania a ktoré sú uvedené v oddiele 5.1, je Komisia schopná znovu posúdiť, či podriadené úvery so splatnosťou siedmich rokov, ktoré Lotyšsko poskytlo banke Parex, spĺňajú požiadavku zlučiteľnosti štátnej pomoci, podľa ktorej pomoc musí byť obmedzená na nevyhnutné minimum.
(119)
Podľa oznámenia o bankovníctve z roku 2008 opatrenie pomoci musí byť čo do svojej výšky a formy potrebné na dosiahnutie cieľa pomoci. To znamená, že kapitálová injekcia musí byť v minimálnej výške potrebnej na dosiahnutie tohto cieľa. Cieľom poskytnutia podriadeného úveru kvalifikovaného ako kapitál Tier 2 banke Parex bolo umožniť, aby banka naďalej spĺňala ukazovateľ kapitálovej primeranosti, a zabezpečiť jej dostatočnú kapitalizáciu, aby lepšie odolávala potenciálnym stratám a aby nedošlo k závažnej poruche fungovania lotyšského hospodárstva.
(120)
V prvom rozhodnutí o záchrane boli minimálne požiadavky na podriadené úvery, aby sa kvalifikovali ako kapitál Tier 2 banky Parex, ktoré Komisia brala do úvahy, založené na platných lotyšských právnych predpisoch, ako oznámilo Lotyšsko (32). Bolo teda preukázané, že minimálna splatnosť podriadeného úveru, aby sa kvalifikoval ako kapitál Tier 2, bola päť rokov. V nasledujúcich rozhodnutiach zostalo toto posúdenie nezmenené.
(121)
Po preskúmaní ďalších informácií poskytnutých Lotyšskom a uvedených v odôvodneniach 30 až 39 Komisia uznáva, že ďalšími obmedzeniami sa zmenili charakteristiky podriadených úverov, ktoré museli mať, aby sa plne kvalifikovali ako kapitál Tier 2 do roku 2010.
(122)
Komisia najmä poznamenáva, že vplyv kritérií rámca Bazilej II na výšku podriadených úverov, ktoré dostala banka Parex v roku 2009 a ktoré boli oprávnené ako kapitál Tier 2, predstavoval základný prvok na vymedzenie minimálnej počiatočnej splatnosti týchto podriadených úverov. Na dosiahnutie konečného cieľa opatrenia pomoci bolo potrebné správne posúdiť faktor amortizácie v zmysle pravidiel Bazilej II najmä s cieľom zabezpečiť dostatočnú kapitalizáciu banky Parex a predísť závažnej poruche fungovania lotyšského hospodárstva v čase, keď bol poskytnutý prvý podriadený úver.
(123)
Komisia sa domnieva, že ak by predpoklady a prognózy, ktoré predložilo Lotyšsko v čase rozhodnutí o záchrane, riadne a úplne odrážali amortizáciu podriadeného dlhu podľa pravidiel Bazilej II, ako je uvedené v odôvodnení 37, viedli by k odlišnému posúdeniu splatnosti podriadených úverov, pričom by sa dospelo k záveru, že nevyhnutné minimum by bolo sedem, a nie päť rokov.
(124)
Komisia pripomína aj to, že posúdenie zlučiteľnosti pomoci v treťom rozhodnutí o záchrane sa odvolávalo okrem iného na záväzok lotyšských orgánov predať svoje akcie v banke Parex v čo najkratšom čase, najneskôr však do troch rokov od poskytnutia prvých opatrení na záchranu banke Parex (33), t. j. najneskôr do roku 2011.
(125)
Vzhľadom na tieto okolnosti sa Komisia domnieva, že stanovenie počiatočnej splatnosti na sedem rokov možno považovať za nevyhnutné minimum na to, aby sa podriadené úvery poskytnuté Lotyšskom plne kvalifikovali ako kapitál Tier 2, a na zabezpečenie, aby banka Parex dosiahla cieľový ukazovateľ kapitálovej primeranosti na zachovanie stability v lotyšskom bankovom systéme, ako aj na splnenie záväzku predať banku.
6.3.2. Pokiaľ ide o neoznámené predĺženie splatnosti podriadených úverov (druhé opatrenie)
(126)
V rozhodnutí o začatí konania Komisia vyjadrila pochybnosti o tom, že dodatočná pomoc, ktorú predstavovalo predĺženie splatnosti podriadených úverov o 18 mesiacov, by sa mohla považovať za zlučiteľnú, pretože podľa existujúceho posúdenia to bola päťročná splatnosť podriadeného dlhu, ktorá zabezpečovala obmedzenie pomoci na nevyhnutné minimum, pričom neboli predložené žiadne nové argumenty na odôvodnenie zlučiteľnosti.
(127)
Na základe informácií, ktoré predložilo Lotyšsko po oznámení rozhodnutia o začatí konania, Komisia poznamenáva, že v roku 2013 došlo k regulačným zmenám v oblasti minimálnych kapitálových požiadaviek (34).
(128)
Komisii bol v tejto súvislosti predložený list Komisie pre finančný a kapitálový trh Lotyšska z 1. marca 2013 adresovaný banke Citadele. Tento list predstavuje reakciu bankového regulátora na správu o vnútornom posúdení kapitálovej primeranosti, ktorú predložila banka Citadele Komisii pre finančný a kapitálový trh Lotyšska v súvislosti so svojou finančnou situáciou k 30. júnu 2012.
(129)
V liste z 1. marca 2013 sa najprv upozorňuje na skutočnosť, že podľa politických dokumentov FCMC všetky banky musia udržiavať ukazovateľ kapitálovej primeranosti nad úrovňou 10 %. V liste sa ďalej jasne hovorí, že „ak ukazovateľ kapitálovej primeranosti banky a konsolidovaného celku klesne pod 10 %, banka a konsolidovaný celok sa považujú za nedostatočne kapitalizované a FCMC môže uložiť nápravné opatrenia, napr. obmedziť činnosť banky“. V prípade banky Citadele a jej konsolidovaného celku sa v liste dodáva, že na pokrytie súčasných a potenciálnych rizík vyplývajúcich z činnosti banky Citadele mal ukazovateľ kapitálovej primeranosti skupiny na konci roka 2013 dosiahnuť […] %.
(130)
Na základe tohto listu Komisia uznáva, že banka Citadele musela mať ukazovateľ kapitálovej primeranosti na konci roka 2013 minimálne nad úrovňou 10 %, aby jej činnosť pokračovala v plnom rozsahu.
(131)
Komisia pripomína, že konečným cieľom poskytnutia štátnej pomoci v podobe podriadených úverov, ako sú vymedzené v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex, bolo zabezpečiť dostatočnú kapitalizáciu banky Parex (po roku 2010 banky Citadele), aby nedošlo k závažnej poruche fungovania lotyšského hospodárstva.
(132)
Komisia preto súhlasí s tým, že v júni 2013 Lotyšsko muselo prijať nápravné opatrenia s cieľom zabrániť rizikám, ktoré by hrozili v dôsledku neschopnosti banky Citadele splniť neočakávané zvýšenie požiadaviek dohľadu. Jediné možné možnosti riešenia potenciálneho nedostatku kapitálu v porovnaní s novými požiadavkami by boli takéto:
a)
vložiť dodatočné finančné prostriedky - buď ako kapitál Tier 1, alebo ako kapitál Tier 2 (napr. poskytnúť nové podriadené úvery);
b)
predĺžiť splatnosť existujúcich podriadených úverov s cieľom zmeniť mieru ich amortizácie a umožniť, aby príspevok do kapitálu banky tvorilo vyššie percento úverov.
(133)
V tabuľke 2 je uvedené porovnanie situácií, keď je v roku 2013 pri nezmenených ostatných parametroch splatnosť podriadených úverov predĺžená (ako to bolo prostredníctvom druhého opatrenia) alebo zachovaná za rovnakých podmienok, za akých boli úvery pôvodne vydané. Komisia na základe výpočtu konštatuje, že zachovanie splatnosti podriadených úverov by za predpokladu, že všetky ostatné faktory zostanú rovnaké, viedlo k zlyhaniu banky Citadele, pokiaľ ide o dosiahnutie ukazovateľa kapitálovej primeranosti na úrovni 10 % na konci roka 2013.
Tabuľka 2
Porovnanie úrovne ukazovateľa kapitálovej primeranosti pri predĺžení splatnosti a bez predĺženia splatnosti
Ukazovateľ kapitálovej primeranosti v %
31. december 2013
Finančné prognózy pred predĺžením splatnosti o 18 mesiacov (stanovené v júni 2013)
9,75
Aktuálne údaje k 31. decembru 2013 zahŕňajúce predĺženie splatnosti
10,30 (35)
Pro forma informácie o skutočnej situácii bez predĺženia splatnosti o 18 mesiacov
9,30
(134)
Keďže:
a)
nová kapitálová požiadavka mala byť splnená do 31. decembra 2013;
b)
činnosť v oblasti správy majetku mala byť predaná do 31. decembra 2013 a
c)
amortizácia podriadeného dlhu má priamy vplyv na ukazovateľ kapitálu,
Komisia súhlasí s tým, že druhé opatrenie predstavovalo účinné a efektívne riešenie s cieľom splniť nové požiadavky na kapitálovú primeranosť banky Citadele a že poskytnuté predĺženie splatnosti bolo nevyhnutné minimum na dosiahnutie tohto cieľa. Toto riešenie si nevyžadovalo prevod novej hotovosti (aj keď si vyžadovalo, aby Lotyšsko upustilo od vrátenia svojich finančných prostriedkov, ktoré by mu inak museli byť splatené), zatiaľ čo sa ním riešila požiadavka dohľadu na základe potreby zabezpečiť finančnú stabilitu.
(135)
Komisia kladne hodnotí aj to, že ukazovateľ kapitálovej primeranosti banky Citadele k 31. decembru 2013 bol mierne nad požadovaným minimom 10 % (36), čo potvrdzuje jej názor, že poskytnuté predĺženie splatnosti o 18 mesiacov bolo obmedzené na nevyhnutné minimum.
6.3.3. Pokiaľ ide o neoznámenú podporu likvidity poskytnutú banke Reverta (tretie opatrenie)
(136)
Lotyšsko poskytlo banke Reverta od roku 2011 podporu likvidity vo výške presahujúcej maximálne hranice schválené Komisiou v konečnom rozhodnutí o banke Parex pre základný a najhorší scenár. Tieto stropy sú pripomenuté v tabuľke 3 (37). Skutočná výška podpory likvidity v prospech banky Reverta (oznámená Lotyšskom v revidovanom pláne reštrukturalizácie predloženom v januári 2014), ktorá je uvedená v tabuľke 4, stále prekračovala výšku podpory likvidity stanovenú v konečnom rozhodnutí o banke Parex:
Tabuľka 3
Stropy likvidity pre banku Reverta uvedené v konečnom rozhodnutí o banke Parex
v mil. LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Základný scenár
458
446
419
349
315
Najlepší scenár
458
446
419
356
322
Najhorší scenár
458
446
419
344
307
Tabuľka 4
Skutočná výška likvidity, z ktorej mala prospech banka Reverta
V mil. LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Nesplatená podpora likvidity
446
446
428
385
363
(137)
Podpora likvidity poskytnutá banke Reverta bola pôvodne schválená ako súčasť zlučiteľných opatrení štátnej pomoci, ktoré boli predmetom prvého rozhodnutia o záchrane, a to v podobe štátnych vkladov.
(138)
Na základe konečného rozhodnutia o banke Parex (a po rozdelení banky Parex na dobrú a zlú banku) bola podpora likvidity následne prevedená na banku Citadele a banku Reverta. Banka Citadele svoj podiel na podpore likvidity už splatila v plnej výške, zatiaľ čo banka Reverta musela obmedziť výšku podpory likvidity, ktorú dostala. Výška podpory likvidity skutočne poskytnutej banke Reverta však presahuje všetky úrovne schválené v rámci konečného rozhodnutia o banke Parex.
(139)
Posúdenie plánu reštrukturalizácie v konečnom rozhodnutí o banke Parex vychádzalo z predpokladov, ktoré boli v tom čase predložené v súvislosti s očakávaným prílevom likvidity do banky Reverta, ktorá by jej umožnila začať splácať podporu likvidity poskytnutú v podobe štátnych vkladov, a to až do úrovne vymedzenej v konečnom rozhodnutí o banke Parex (38).
(140)
Ako sa uvádza v konečnom rozhodnutí o banke Parex, sumy, ktoré podľa očakávaní mali zostať nesplatené, sa pohybovali v rozpätí od [0 - 100] miliónov LVL (základný scenár) do [100 - 200] miliónov LVL (najhorší scenár). Na základe najnovších prognóz peňažných tokov, ktoré predložilo Lotyšsko, poskytnutá podpora likvidity má však prekročiť limit stanovený v konečnom rozhodnutí o banke Parex do roku 2017, ako je uvedené v tabuľke 5:
Tabuľka 5
Nadmerná výška likvidity pre banku Reverta oproti plánu reštrukturalizácie z roku 2010
V mil. LVL
31.12.2014
31.12.2015
31.12.2016
31.12.2017
Najhorší scenár (pôvodný plán reštrukturalizácie)
[250 - 300]
[250 - 300]
[200 - 250]
[150 - 200]
Predpokladaná podpora likvidity (aktualizácia 2014)
[300 - 350]
[250 - 300]
[250 - 300]
[250 - 300]
Rozdiel
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Komisia usudzuje, že vzhľadom na nasledujúce problémy:
a)
nižšia kvalita a hodnota aktív v porovnaní s predpokladmi uvedenými v pláne reštrukturalizácie a
b)
pomalšie náhrady z realizácie záruk a zo súdnych sporov s dlžníkmi
sa návratnosť hotovosti oneskorila o dva roky (ako je uvedené v odôvodnení 45) v porovnaní s návratnosťou plánovanou v čase prijatia konečného rozhodnutia o banke Parex. To oneskorenie si vyžiadalo zvýšenie štátnej podpory.
(142)
Dodatočná potreba podpory likvidity bola preto vyvolaná zhoršením finančnej situácie banky Reverta v porovnaní s prognózami v konečnom rozhodnutí o banke Parex. Komisia podotýka, že poskytnutá podpora likvidity sa v posledných rokoch postupne zvyšovala v súlade s problémami banky Reverta vo vzťahu k návratnosti aktív.
(143)
Ako je uvedené v odôvodnení 56, Lotyšsko tvrdí, že keďže z podpory likvidity vo výške 118,7 milióna LVL bolo na kapitál premenených len 49,5 milióna LVL, zostávajúca podpora likvidity vo výške 69,2 milióna LVL vytvorila nadmernú úroveň podpory likvidity približne o rovnakú sumu.
(144)
Komisia však pripomína, že ako je uvedené v odôvodnení 63 písm. b konečného rozhodnutia o banke Parex, na kapitál môžu byť premenené len štátne vklady. Komisia sa preto domnieva, že nižšia úroveň likvidity premenenej na kapitál nemohla automaticky viesť k nadbytku podpory likvidity.
(145)
Komisia ďalej konštatuje, že v roku 2011 bola banke Reverta odňatá banková licencia, čím zanikla potreba premeniť na kapitál ďalšiu likviditu, aby banka spĺňala ukazovateľ platobnej schopnosti vyžadovaný regulačnými orgánmi. Komisia preto uznáva, že zastavenie kapitálových požiadaviek (39) dovolilo Lotyšsku poskytnúť nižšiu sumu pomoci na rekapitalizáciu banky Reverta, než bola maximálna suma rekapitalizácie schválená prostredníctvom rozhodnutí.
(146)
Na základe problémov, ktoré mala banka Reverta s návratnosťou aktív, a na základe obmedzenej výšky kapitalizácie vyžadovanej po odňatí bankovej licencie Komisia konštatuje, že podpora likvidity, ktorú dostala banka Reverta, bola obmedzená na nevyhnutné minimum na riadnu správu procesu ukončenia jej činnosti.
(147)
Komisia takisto konštatuje, že dodatočná podpora likvidity je v súlade s požiadavkou na rozdelenie bremena, ktorá je stanovená v oznámení o bankovníctve z roku 2013. Komisia najmä poznamenáva, že v súlade s bodom 77 oznámenia o bankovníctve z roku 2013 vlastné imanie bývalých akcionárov banky Parex bolo odpísané v plnej výške a že Lotyšsko sa teraz zaviazalo zabrániť poskytnutiu dodatočnej pomoci v prospech držiteľov podriadeného dlhu.
6.3.4. So zreteľom na porušenie záväzku odpredať činnosť v oblasti správy majetku (štvrté opatrenie)
(148)
Lotyšské orgány uviedli, že vzhľadom na súčasné zložité trhové podmienky sa Lotyšsku nepodarilo nájsť záujemcu o kúpu činnosti v oblasti správy majetku banky Citadele v stanovenej lehote a že nebude schopné tak urobiť ani v dohľadnom časovom horizonte.
(149)
Lotyšské orgány pripomínajú, že predaj banky Citadele bol označený okrem iných záväzkov ako kľúčové opatrenie na riešenie narušenia hospodárskej súťaže spôsobeného opatreniami pomoci. Vzhľadom na zhoršujúcu sa finančnú situáciu banky Citadele v porovnaní s predpokladmi v čase konečného rozhodnutia o banke Parex však odpredaj banky Citadele nebolo možné uskutočniť v predpokladanom časovom horizonte.
(150)
Lotyšsko ďalej tvrdí, že spojenie predaja činnosti v oblasti správy majetku s predajom banky Citadele zvýši záujem trhu o banku Citadele a že predĺženie obdobia predaja s vyššou pravdepodobnosťou umožní reprivatizáciu banky Citadele.
(151)
Komisia uznáva, že finančná situácia banky Citadele je horšia, než sa očakávalo v pôvodnom pláne reštrukturalizácie. Toto hodnotenie potvrdil aj dozorný správca (40) a premieta sa v ukazovateľoch uvedených v tabuľke 6:
Tabuľka 6
Porovnanie hlavných finančných ukazovateľov v porovnaní s plánom reštrukturalizácie
31.12.2013
Plán reštrukturalizácie
Skutočnosť
Prevádzkové náklady/celkový príjem
[50 - 60]
57,0 %
Znehodnotenie/čisté úvery
[0 - 5]
2,0 %
Čistý zisk (strata) v mil. LVL
[20 - 30]
10,8
ROE %
[20 - 30]
8,1 %
Vlastný kapitál/celkové aktíva
[5 - 10]
6,9 %
Ukazovateľ kapitálovej primeranosti
[10 - 20]
11,7 %
Vzhľadom na nižšiu úroveň ziskovosti banky Citadele v porovnaní s pôvodným plánom reštrukturalizácie Komisia chápe problémy spojené s predajom banky Citadele v krátkom čase.
(152)
Komisia pripomína, že záväzok týkajúci sa predaja činnosti v oblasti správy majetku bol spolu so záväzkom predať samotnú banku Citadele zahrnutý do konečného rozhodnutia o banke Parex s cieľom obmedziť narušenie hospodárskej súťaže, pretože tieto záväzky poskytnú konkurentom možnosť predkladať ponuky na tieto časti obchodnej činnosti (41).
(153)
Komisia kladne hodnotí skutočnosť, že na základe konečného rozhodnutia o banke Parex banka Citadele začala proces predaja s cieľom otestovať záujem trhu a vymenovala aj nezávislého znalca, aby navrhol najlepšiu stratégiu predaja, ako je uvedené v odôvodneniach 61 a 62, a teda sa snažila v dobrej viere tieto záväzky dodržať.
(154)
Komisia berie na vedomie, že Lotyšsko sa teraz usiluje o predĺženie lehoty na dokončenie predaja činnosti v oblasti správy majetku oproti lehotám, ktoré sa zaviazalo dodržať v roku 2009. Lotyšsko požaduje zmenu konečného rozhodnutia o banke Parex, aby sa posunula pôvodná lehota na predaj činnosti v oblasti správy majetku, s cieľom predať túto činnosť spoločne s bankou Citadele na základe dodatočných záväzkov uvedených v odôvodneniach 64 až 68.
6.3.5. Kompenzačné opatrenia zamerané na zmiernenie narušenia hospodárskej súťaže a posilnenie rozdelenia bremena
(155)
Aby Komisia schválila zmeny svojich konečných rozhodnutí, tieto zmeny musia byť založené na nových záväzkoch, ktoré možno považovať za rovnocenné s pôvodne stanovenými záväzkami (42). V takom prípade by opatrenia pomoci zostali zlučiteľné na základe článku 107 ods. 3 písm. b) zmluvy len v prípade, že celková vyváženosť pôvodného rozhodnutia by zostala nezmenená. Aby sa zachovala pôvodná vyváženosť, zmenené záväzky by nemali mať nepriaznivý vplyv na životaschopnosť príjemcu pomoci, pričom celkový súbor záväzkov by zostal prinajmenšom rovnocenný, pokiaľ ide o rozdelenie bremena a kompenzačné opatrenia, so zohľadnením požiadaviek príslušných oznámení Komisie.
(156)
V tejto súvislosti Komisia pozitívne posudzuje súbor záväzkov, ktoré predložilo Lotyšsko a ktoré sú uvedené v odôvodneniach 64 až 73, pretože prispievajú k riešeniu prípadného narušenia hospodárskej súťaže, ktoré vyplýva z prvého, druhého, tretieho a štvrtého opatrenia, a k zabezpečeniu vhodného rozdelenia bremena zainteresovaných strán príjemcov.
(157)
V oddiele 4 oznámenia o reštrukturalizácii sa vyzýva na uplatnenie účinných a primeraných opatrení, ktoré obmedzujú narušenie hospodárskej súťaže.
(158)
Konečné rozhodnutie o banke Parex zahŕňalo niekoľko takých opatrení, spomedzi ktorých bol kľúčový záväzok Lotyšska predať alebo zabezpečiť predaj banky Citadele do 31. decembra 2015 (43). Komisia považuje záväzky predať banku Citadele v uvedenej lehote v kombinácii s útlmom a obmedzením jej prítomnosti na trhu za dostatočné a primerané na to, aby sa zabránilo narušeniu hospodárskej súťaže, ktoré by vyplývalo zo štátnej pomoci poskytnutej banke Parex.
(159)
V rozhodnutí o začatí konania Komisia usúdila, že počiatočná dlhšia splatnosť podriadeného dlhu a jej predĺženie o 18 mesiacov vykonané v roku 2013 predstavovali ďalšie výhody pre banku Parex v porovnaní s formou podriadeného dlhu, ktorý bol schválený v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex.
(160)
Komisia v tejto súvislosti víta záväzok, ktorý ponúklo Lotyšsko a podľa ktorého Lotyšsko posunie lehotu na dokončenie predaja banky Citadele z 31. decembra 2015 na […], ako opatrenie na kompenzáciu ďalšej výhody vyplývajúcej z dlhšej splatnosti podriadených úverov. Zrýchlenie predaja banky Citadele prispieva k zachovaniu rovnakých podmienok.
(161)
Komisia navyše poznamenáva, že Lotyšsko poskytlo jasný záväzok […] v prípade, že predaj sa nevykoná v tomto skoršom termíne. Tento záväzok poskytuje dodatočnú ochranu (ktorá nebola výslovne zahrnutá v pôvodnom pláne reštrukturalizácie), ktorou sa zabezpečí, že narušenie hospodárskej súťaže bude primeraným spôsobom zmiernené, keďže za menej než […] banka Citadele bude […].
(162)
Komisia kladne hodnotí aj to, že Lotyšsko sa zaviazalo na ďalšie zníženie výšky kapitálu, ktorý môžu banke Reverta poskytnúť lotyšské orgány, ako je uvedené v odôvodnení 69.
(163)
V oddiele 3 oznámenia o reštrukturalizácii sa stanovuje, že banky a ich zainteresované strany by sa mali na reštrukturalizácii podieľať v najväčšej možnej miere s cieľom obmedziť pomoc na nevyhnutné minimum a riešiť otázky narušenia hospodárskej súťaže a morálneho rizika.
(164)
Komisia v tejto súvislosti berie na vedomie dodatočné kompenzačné opatrenia navrhnuté Lotyšskom na zabezpečenie, že tretie strany nebudú mať prospech zo sumy dodatočnej pomoci, ktorú dostala banka Reverta, najmä zo záväzku posilniť mechanizmy rozdelenia bremena, ktorý je opísaný v odôvodneniach 70 až 73.
(165)
Lotyšsko sa zaväzuje, že banka Citadele a banka Reverta (predtým banka Parex), ako aj ich pridružené podniky nevyplatia žiadne úroky, dividendy ani kupóny z existujúcich kapitálových nástrojov (vrátane prioritných akcií, prioritných akcií triedy B a nástrojov vyššej a nižšej úrovne Tier 2) (či už splatné, alebo pripísané) žiadnym podriadeným veriteľom ani iným akcionárom ako lotyšský štát alebo EBOR, ani voči nim neuplatnia žiadne práva z kúpnych opcií vo vzťahu k uvedeným nástrojom, pokiaľ a kým štátna pomoc banke Reverta a/alebo banke Citadele nebude splatená v plnej výške a pokiaľ im nevznikne zákonná povinnosť tak urobiť. V tejto súvislosti sa Lotyšsko ďalej zaväzuje odstrániť akékoľvek takéto zákonné povinnosti čo najskôr, najneskôr však do 30. apríla 2015. V dôsledku toho držitelia existujúcich kapitálových nástrojov nedostanú žiadnu platbu, pretože tieto existujúce kapitálové nástroje neobsahujú povinný kupón a v priebehu likvidácie banky Reverta (ktorá prebehne do konca roka 2017) sa radia za prednostný dlh. Keďže banka Reverta má záporný kapitál, v praxi to znamená, že pre držiteľov takýchto kapitálových nástrojov bude nemožné dostať akúkoľvek platbu či vrátenie prostriedkov.
(166)
Okrem záväzkov uvedených v odôvodnení 165 sa Lotyšsko ďalej zaväzuje, že nesplatí žiadnu pohľadávku (istinu) z predošlých podriadených úverov, pokiaľ a kým nebude štátna pomoc banke Reverta/Citadele splatená v plnej výške, v rozsahu potrebnom na pokrytie záporných čistých aktív banky Reverta, a za predpokladu, že je k dispozícii právny základ. Na tento účel bude pohľadávka (istina) z predošlých podriadených úverov buď i) predmetom záväzného príkazu, na základe ktorého nie sú splatné žiadne platby podľa predošlých podriadených úverov, alebo ii) premenená na kapitál Tier 1 bez hlasovacích práv, alebo iii) odpísaná. Vzhľadom na to, že vnútroštátne právne predpisy v súčasnosti neposkytujú vhodný právny základ umožňujúci splnenie tohto záväzku, Lotyšsko sa v tejto súvislosti ďalej zaväzuje prijať všetky potrebné opatrenia na zabezpečenie, že všetky právne predpisy potrebné na splnenie tohto záväzku budú zavedené najneskôr do 30. apríla 2015.
(167)
Komisia víta záväzky Lotyšska uvedené v odôvodneniach 165 a 166, pretože tým, že sú zamerané na obmedzenie platieb istiny a úrokov, ktoré sú splatné v súvislosti s predošlými podriadenými úvermi a kapitálovými nástrojmi banky Reverta a banky Citadele, poskytujú ďalšie rozdelenie bremena.
(168)
V dôsledku toho Komisia konštatuje, že navrhované kompenzačné opatrenia uvedené v oddiele 5.5 možno považovať za dostatočné a zodpovedajúce (z hľadiska účinnosti) opatreniam, ktoré Lotyšsko navrhlo už predtým a ktoré Komisia schválila v konečnom rozhodnutí o banke Parex v znení rozhodnutia o zmene. Navrhovanými kompenzačnými opatreniami sa skutočne sleduje rovnaký cieľ, a to obmedziť narušenie hospodárskej súťaže. Tieto opatrenia sú dobre cielené, pretože sú zamerané na obmedzenie narušenia hospodárskej súťaže na trhoch, na ktorých pôsobí banka Citadele.
(169)
Komisia preto dospela k záveru, že zmenené záväzky sú rovnaké ako pôvodné, pokiaľ ide o obnovenie životaschopnosti, rozdelenie bremena a zmiernenie narušenia hospodárskej súťaže. Nahradením pôvodných záväzkov novými záväzkami sa nemení zlučiteľnosť pomoci s vnútorným trhom, ako sa konštatuje v konečnom rozhodnutí o banke Parex v znení rozhodnutia o zmene.
7. ZÁVER
(170)
Komisia vyjadruje poľutovanie nad tým, že Lotyšsko neoprávnene vykonalo prvé, druhé a tretie opatrenie v rozpore s článkom 108 ods. 3 ZFEÚ a že porušilo záväzok odpredať činnosť banky Citadele v oblasti správy majetku banky v lehote zaznamenanej v konečnom rozhodnutí o banke Parex (štvrté opatrenie).
(171)
Z dosiaľ uvedených dôvodov a vzhľadom na dodatočné záväzky, ktoré prijalo Lotyšsko a banka Citadele, však
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Nasledujúce opatrenia predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 zmluvy:
a)
poskytnúť banke Parex podriadené úvery s pôvodnou splatnosťou presahujúcou podmienky opatrenia schváleného v rozhodnutiach o záchrane a v konečnom rozhodnutí o banke Parex (prvé opatrenie);
b)
predĺžiť banke Citadele splatnosť podriadených úverov vo výške 37 miliónov LVL o ďalších 18 mesiacov (druhé opatrenie);
c)
poskytnúť banke Reverta podporu likvidity vo výške presahujúcej maximálne hranice schválené Komisiou v konečnom rozhodnutí o banke Parex (tretie opatrenie).
Článok 2
Opatrenia pomoci uvedené v článku 1 sú zlučiteľné s vnútorným trhom podľa článku 107 ods. 3 písm. b) zmluvy vzhľadom na záväzky prijaté Lotyšskom podľa prílohy I.
Článok 3
Lehoty na predaj činnosti banky Citadele v oblasti správy majetku, a to do 30. júna 2013 bez správcu odpredaja alebo do 31. decembra 2013 so správcom odpredaja (štvrté opatrenie), ktoré sú zaznamenané v odôvodnení 73 rozhodnutia Komisie C(2010) 6202 v konečnom znení korigenda z 15. septembra 2009 o štátnej pomoci C 26/09 (ex N 289/09), ktorý Lotyšsko plánuje vykonať na reštrukturalizáciu banky AS Parex Banka, sa menia v súlade so záväzkom Lotyšska, ktorý je uvedený v prílohe II.
Článok 4
Toto rozhodnutie je určené Lotyšskej republike.
V Bruseli 9. júla 2014