ДИРЕКТИВА 2014/52/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 16 април 2014 година
за изменение на Директива 2011/92/ЕС относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (4) хармонизира принципите за оценяване на въздействието върху околната среда на проектите чрез въвеждане на минимални изисквания по отношение на типа на проектите, които подлежат на оценка, основните задължения на възложителите на проекти, съдържанието на оценката и участието на компетентните органи и на обществеността и допринася за поддържането на висока степен на опазване на околната среда и човешкото здраве. Държавите членки могат да определят по-строги защитни мерки в съответствие с Договора за функционирането на Европейския съюз.
(2)
В съобщение на Комисията от 30 април 2007 г., озаглавено „Междинният преглед на Шестата програма на Общността за действие за околната среда“ и в доклада на Комисията от 23 юли 2009 г. относно прилагането и ефективността на Директива 85/337/ЕИО на Съвета (5), предшественик на Директива 2011/92/ЕС, се подчертава необходимостта от подобряване на принципите за оценка на въздействието на проектите върху околната среда и от адаптиране на Директива 85/337/ЕИО към политическия, правния и техническия контекст, който е претърпял значително развитие.
(3)
Необходимо е Директива 2011/92/ЕС да бъде изменена, за да се повиши качеството на процедурата за оценка на въздействието върху околната среда, тази процедура да се приведе в съответствие с принципите на интелигентно регулиране и да се засилят съгласуваността и взаимодействията с други законодателни актове и политики на Съюза, както и със стратегии и политики, разработвани от държавите членки в области от национална компетентност.
(4)
С цел да се координират и улеснят процедурите за оценка за трансграничните проекти, и по-специално с цел провеждането на консултации в съответствие с Конвенцията за оценка на въздействието върху околната среда в трансграничен контекст от 25 февруари 1991 г. (Конвенцията от Еспо), заинтересованите държави членки могат да създадат, въз основа на равнопоставено представителство, съвместен орган.
(5)
Механизмите, установени с регламенти (ЕС) № 347/2013 (6), (ЕС) № 1315/2013 (7) и (ЕС) 1316/2013 (8) на Европейския парламент и на Съвета, които са от значение за съфинансирани от Съюза инфраструктурни проекти, също могат да улеснят прилагането на изискванията на Директива 2011/92/ЕС.
(6)
Директива 2011/92/ЕС също следва да бъде преразгледана по начин, който да осигури подобряване на опазването на околната среда, увеличаване на ефективността на ресурсите и подпомагане на устойчивия растеж в Съюза. За тази цел е необходимо да се опростят и хармонизират предвидените процедури.
(7)
През последното десетилетие въпросите, свързани с околната среда, като ефективното и устойчиво използване на ресурсите, опазването на биологичното разнообразие, изменението на климата и риска от аварии и бедствия, придобиха по-голяма важност в процеса на определяне на политиката. Поради това те би следвало да бъдат важни елементи и в процесите на оценка и вземане на решения.
(8)
В своето съобщение от 20 септември 2011 г., озаглавено „Пътна карта за ефективно използване на ресурсите в Европа“, Комисията пое ангажимент да отрази в по-голяма степен значението на ресурсната ефективност и устойчивостта при преразглеждането на Директива 2011/92/ЕС.
(9)
Съобщението на Комисията от 22 септември 2006 г., озаглавено „Тематична стратегия за опазване на почвите“ и Пътната карта за ефективно използване на ресурсите в Европа, подчертават значението на устойчивото използване на почвата и необходимостта от преодоляване на неустойчивото увеличение на населените райони с течение на времето (усвояване на земя). Освен това заключителният документ на Конференцията на ООН по въпросите на устойчивото развитие, проведена в Рио де Жанейро на 20 - 22 юни 2012 г., признава икономическото и социалното значение на доброто управление на земята, включително на почвата, и необходимостта от спешни действия за постигане на обрат в процеса на деградацията на земята. Поради това следва да бъде съобразено и ограничено въздействието върху земята на публични и частни проекти, по-специално върху усвояването на земята, върху почвата, включително органичните вещества в нея, ерозията, уплътняването и запечатването; в това отношение са относими и подходящи планове за земеползване и политики на национално, регионално и местно равнище.
(10)
Конвенцията на Организацията на обединените нации за биологичното разнообразие („Конвенцията“), по която Съюзът е договорна страна съгласно Решение 93/626/EИО на Съвета (9), изисква изготвянето на оценка, доколкото това е възможно и подходящо, на значителните неблагоприятни последици от проекти за биологичното разнообразие, дефинирано в член 2 от Конвенцията, с оглед избягване или свеждане до минимум на тези последици. Такава предварителна оценка на ефектите следва да допринася за постигането на основната цел на Съюза, приета от Европейския съвет в неговите заключения от 25 - 26 март 2010 г., за спиране на загубата на биологично разнообразие и влошаването на екосистемните услуги до 2020 г. и за тяхното възстановяване, когато това е възможно.
(11)
Предприетите мерки за избягване, предотвратяване, намаляване и ако е възможно, премахване на значителни неблагоприятни последици за околната среда, в частност върху видове и местообитания, защитени по силата на Директива 92/43/ЕИО на Съвета (10) и Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (11), трябва да допринесат за предотвратяване на влошаването на качеството на околната среда и нетната загуба на биологично разнообразие в съответствие с ангажиментите на Съюза в контекста на Конвенцията и с целите и действията на стратегията на Съюза за биологичното разнообразие до 2020 г., изложени в съобщение на Комисията от 3 май 2011 г., озаглавено „Нашата застраховка живот, нашият природен капитал: стратегия на ЕС за биологичното разнообразие до 2020 г.“
(12)
С цел да се гарантира висока степен на защита на морската околна среда, особено на видовете и местообитанията, оценката на въздействието върху околната среда и процедурите на скрининг за проекти във връзка с морската околна среда следва да отчитат характеристиките на проектите, като се отделя особено внимание на използваните технологии (например сеизмични проучвания, при които се използват активни сонари). За тази цел изискванията на Директива 2013/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (12) биха могли също да улеснят прилагането на изискванията на настоящата директива.
(13)
Изменението на климата ще продължи да причинява щети на околната среда и да пречи на икономическото развитие. Във връзка с това е необходимо да се оцени въздействието на проектите върху климата (например емисиите на парникови газове) и тяхната уязвимост спрямо изменението на климата.
(14)
След публикуването на съобщението от Комисията от 23 февруари 2009 г., озаглавено „Подход на Общността за превенция на природни и причинени от човека бедствия“, в заключенията си от 30 ноември 2009 г. Съветът прикани Комисията да гарантира, че при изпълнението, прегледа и по-нататъшното развитие на инициативите на Съюза ще бъде взета под внимание загрижеността относно предотвратяването и управлението на риска от бедствия, както и рамковата програма за действие от Хиого на Организацията на обединените нации (2005 - 2015 г.), приета на 22 януари 2005 г., в която се подчертава необходимостта от въвеждане на процедури за оценка на риска от възникване на бедствия вследствие на големи инфраструктурни проекти.
(15)
С цел да се гарантира висока степен на защита на околната среда, трябва да бъдат взети предпазни мерки за някои проекти, които поради уязвимостта си при големи аварии и/или природни бедствия (като наводнения, покачване на морското равнище, земетресения) е вероятно да имат значителни неблагоприятни последици за околната среда. За такива проекти е важно да се разгледа тяхната уязвимост (експозиция и устойчивост) при големи аварии и/или бедствия, рискът да възникнат такива аварии и/или бедствия и последствията за вероятността от значителни неблагоприятни последици за околната среда. С цел да се избегне дублиране, следва да бъде възможно да се използва съответната налична информация, получена чрез оценки на риска, осъществени съгласно законодателството на Съюза, като например Директива 2012/18/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (13) и Директива 2009/71/Евратом на Съвета (14), или чрез съответни оценки, извършени съгласно националното законодателство, при условие че са спазени изискванията на настоящата директива.
(16)
За да се опази и рекламира културното наследство, обхващащо градските исторически обекти и ландшафта, които са неразделна част от културното многообразие, което Съюзът се ангажира да зачита и насърчава в съответствие с член 167, параграф 4 от ДФЕС, могат да бъдат полезни определенията и принципите, развити в съответните конвенции на Съвета на Европа, и по-специално Европейската конвенция за опазване на археологическото наследство от 6 май 1969 г., Конвенцията за опазване на архитектурното наследство на Европа от 3 октомври 1985 г., Европейската конвенция за ландшафта от 20 октомври 2000 г. и Рамковата конвенция за значението на културното наследство за обществото от 27 октомври 2005 г. С цел по-добро опазване на историческото и културното наследство и ландшафта, е важно разглеждането на видимото въздействие на проектите, а именно промяната във външния вид или изгледа на застроения или природен ландшафт и на градските зони, в оценките на въздействието върху околната среда.
(17)
При прилагането на Директива 2011/92/ЕС е необходимо да се осигури интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж в съответствие с целите, изложени в съобщението на Комисията от 3 март 2010 г., озаглавено „Европа 2020 - Стратегия за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж“.
(18)
С оглед увеличаване на обществения достъп до информация и повишаване на прозрачността следва да се предоставя по електронен път навременна информация относно околната среда във връзка с прилагането на настоящата директива. Следователно държавите членки следва да установят най-малко централен портал или точки за достъп, на подходящото административно равнище, благодарение на които обществеността да има лесен и ефективен достъп до тази информация.
(19)
Опитът сочи, че в случаи на проекти или части от проекти, които служат на целите на отбраната, включително проекти, свързани с дейности на съюзническите сили на територията на държавите членки в съответствие с международните задължения, прилагането на Директива 2011/92/ЕС би могло да доведе до разкриването на важна поверителна информация, което би възпрепятствало целите на отбраната. По тази причина следва да се предвиди разпоредба, позволяваща на държавите членки да не прилагат тази директива в случаите, когато това е необходимо.
(20)
Опитът показва, че по отношение на проекти, чиято единствена цел е предприемането на действия в случай на извънредни ситуации, спазването на Директива 2011/92/ЕС би могло да има неблагоприятни последици, наред с другото за околната среда, и поради това следва да се предвиди разпоредба, позволяваща на държавите членки да не прилагат тази директива в случаите, когато това е необходимо.
(21)
Държавите членки имат избор при прилагането на Директива 2011/92/ЕС по отношение на включването на оценките на въздействието върху околната среда в националните процедури. Съответно елементите на тези национални процедури могат да варират. Поради този факт обоснованото заключение, чрез което компетентният орган приключва разглеждането на свързаните с околната среда въздействия на проекта, може да бъде част от интегрирана процедура по издаване на разрешение за осъществяване или може да бъде включено в друго обвързващо решение с оглед на спазването на целите на настоящата директива.
(22)
С цел да се гарантира висока степен на защита на околната среда и човешкото здраве, процедурите на скрининг и оценката на въздействието върху околната среда следва да вземат под внимание въздействието на съответния проект като цяло, включително, където е приложимо, подземните и подпочвените характеристики, на етапа на строеж, на етапа на експлоатация, и където е приложимо, на етапа на разрушаване.
(23)
С цел да се постигне цялостна оценка на преките и непреките въздействия на проект върху околната среда, компетентният орган следва да предприеме анализ, като разгледа съдържанието на информацията, предоставена от възложителя на проекта и получена чрез консултации, както и да вземе под внимание допълнителната информация, по целесъобразност.
(24)
За проекти, които са приети със специален акт на националното законодателство, държавите членки следва да гарантират, че целите на настоящата директива, свързани с обществените консултации, се постигат по законодателен път.
(25)
Обективността на компетентните органи следва да бъде осигурена. Конфликтите на интереси биха могли да се предотвратят, наред с другото, чрез функционално разделение на компетентния орган от възложителя на проекта. В случаите когато компетентният орган е също така възложител на проекта, държавите членки следва да осъществяват най-малко, в рамките на своята организация на административни правомощия, подходящо разделение между несъвместими функции на органите, които изпълняват задълженията, произтичащи от Директива 2011/92/EС.
(26)
За да се даде възможност на компетентния орган да определи дали за проектите, изброени в приложение II към Директива 2011/92/ЕС, за техните изменения или разширявания следва да бъде изготвена оценка на въздействието върху околната среда (процедура на скрининг), информацията, която трябва да бъде предоставена от възложителя на проекта, следва да бъде специфицирана, с акцент върху основните аспекти, които позволяват на компетентния орган да вземе решение за преценяване. Решението за преценяване следва да се направи обществено достояние.
(27)
Процедурата на скрининг следва да гарантира, че оценка на въздействието върху околната среда се изисква само за проекти, които е вероятно да имат значителни последици за околната среда.
(28)
Критериите за подбор, определени в приложение III към Директива 2011/92/ЕС, които следва да се вземат под внимание от държавите членки, за да се определи кои проекти трябва да бъдат подложени на оценка на въздействието върху околната среда въз основа на значителните последици от тях за околната среда, следва да бъдат адаптирани и уточнени. Например опитът показва, че проекти, при които се използват или са засегнати ценни ресурси, проекти, предвидени за изпълнение в екологично чувствителни райони, или проекти с потенциално опасни или необратими последици често е вероятно да имат значителни последици за околната среда.
(29)
При определянето на това дали се очакват съществени последици от проекта за околната среда, компетентните органи следва да установят кои са най-подходящите за целта критерии и следва да вземат предвид допълнителната информация, ако има такава на разположение, от други оценки, извършени съгласно законодателството на Съюза, за да бъде провеждането на процедурата на скрининг ефективно и прозрачно. В това отношение е подходящо да се специфицира съдържанието на решението за преценяване във връзка с необходимостта от скрининг, по-специално в случаите, когато не се изисква оценка на въздействието върху околната среда. Освен това, като се имат предвид доброволните коментари, които може да са били получени от други източници, като например представители на обществеността или публичните органи, независимо че на етапа на скрининг не се изисква официална консултация, това е добра административна практика.
(30)
С цел да се подобри качеството на оценката на въздействието върху околната среда, да се опростят процедурите и да се рационализира процесът на вземане на решения, компетентният орган следва, по искане на възложителя на проекта, да даде становище относно обхвата и степента на подробност на информацията за околната среда, която се представя под формата на доклад за оценка на въздействието върху околната среда („определяне на обхвата“).
(31)
Докладът за оценка на въздействието върху околната среда, който трябва да бъде предоставен от възложителя за даден проекта, следва да включва описание на разумните алтернативи, проучени от възложителя на проекта, на предлагания проект, включително по целесъобразност кратко изложение на вероятното развитие на текущото състояние на околната среда, ако проектът не бъде изпълнен (базов сценарий), като средство за подобряване на качеството на процеса на оценка на въздействието върху околната среда и за предоставяне на възможност за включване на екологични съображения на ранен етап от разработването на проекта.
(32)
Данните и информацията, включени от възложителя на проекта в докладите за оценка на въздействието върху околната среда, следва да бъдат пълни и с достатъчно високо качество по смисъла на приложение IV към Директива 2011/92/ЕС. С оглед избягване на дублирането на оценки резултатите от други оценки по реда на законодателството на Съюза, като например Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (15) или Директива 2009/71/Евратом или националното законодателство следва, по целесъобразност и в случай че има такива оценки, да бъдат взети под внимание.
(33)
Експертите, участващи в изготвянето на докладите за оценка на въздействието върху околната среда, следва да бъдат квалифицирани и компетентни. За целите на разглеждането на проекта от страна на компетентните органи е необходим достатъчно опит в съответната област, за да се гарантира, че предоставената от възложителя на проекта информация е изчерпателна и с високо качество.
(34)
С цел да се осигури прозрачност и отчетност, от компетентния орган следва да се изисква да обосновава решението, когато издава разрешение за осъществяване на даден проект, че са взети предвид резултатите от проведените консултации и събраната релевантна информация.
(35)
Държавите членки следва да гарантират, че се прилагат мерки за смекчаване и компенсация и че са определени подходящи процедури относно наблюдението на неблагоприятните последици за околната среда, произтичащи от изграждането и експлоатацията на даден проект, наред с другото за установяване на непредвидени значителни неблагоприятни последици, за да бъдат в състояние да предприемат подходящи коригиращи действия. Такова наблюдение не следва нито да дублира, нито да е в допълнение към наблюдението, изисквано съгласно законодателството на Съюза с изключение на настоящата директива и националното законодателство.
(36)
За да се насърчи по-ефикасното вземане на решения и да се повиши правната сигурност държавите членки следва да гарантират, че различните етапи на оценката на въздействието върху околната среда на проектите се осъществяват в разумен срок, съобразно характера, сложността, местоположението и размера на проекта. Тези срокове не бива в никакъв случай да застрашават постигането на високи стандарти при опазването на околната среда, по-специално на произтичащите от законодателството на Съюза в областта на околната среда с изключение на настоящата директива, както и ефективното публично участие и достъпа до правосъдие.
(37)
С цел да се повиши ефективността на оценката, да се намали административната сложност и да се повиши икономическата ефективност, когато задължението за изготвяне на оценки във връзка с въпроси, свързани с околната среда, възниква едновременно от настоящата директива, Директива 92/43/ЕИО и/или Директива 2009/147/ЕО, държавите членки следва да гарантират наличието на координирани и/или общи процедури, изпълняващи изискванията на посочените директиви, по целесъобразност и като се отчитат техните специфични организационни характеристики. Когато задължението за изготвяне на оценки във връзка с въпроси, свързани с околната среда, възниква едновременно от настоящата директива и от друг законодателен акт на Съюза, като например Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (16), Директива 2001/42/ЕО, Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (17), Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (18), и Директива 2012/18/ЕС, държавите членки следва да могат да предвидят координирани и/или общи процедури, изпълняващи изискванията на съответното законодателство на Съюза. Когато бъдат въведени координирани или общи процедури, държавите членки следва да определят органа, който ще отговаря за изпълнението на съответните задължения. Като вземат предвид институционалните структури, държавите членки следва да могат, ако счетат за необходимо, да определят повече от един орган.
(38)
Държавите членки следва да установят система от санкции за нарушаване на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива. Държавите членки следва да определят по своя преценка вида и формата на тези санкции. Предвидените санкции следва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи.
(39)
В съответствие с принципите на правна сигурност и пропорционалност и с цел да се гарантира, че преходът от действащия режим, определен в Директива 2011/92/ЕС, към новия режим, произтичащ от измененията, съдържащи се в настоящата директива, е възможно най-плавен, е целесъобразно да се определят преходни мерки. Тези мерки следва да гарантират, че регулаторната среда във връзка с оценката на въздействието върху околната среда не се променя по отношение на определен възложител на проект, когато процедурни стъпки вече са били предприети в рамките на действащия режим, а разрешението за осъществяване на проекта или друго обвързващо решение, необходимо за спазване на целите на директивата, все още не е предоставено на проекта. Следователно съответните разпоредби на Директива 2011/92/ЕС, преди нейното изменение от настоящата директива, следва да се прилагат и за проекти, за които е започната процедурата на скрининг, започнато е определянето на обхвата (когато определянето на обхвата е било поискано от възложителя на проекта или изискано от компетентния орган) или докладът за оценка на въздействието върху околната среда е предаден преди срока за транспониране.
(40)
В съответствие със Съвместната политическа декларация на държавите членки и Комисията от 28 септември 2011 г. относно обяснителните документи (19), държавите членки се ангажираха в случаите, когато това е оправдано, да прилагат към нотификацията на мерките си за транспониране един или повече документи, поясняващи връзката между съставните елементи на дадена директива и съответните части от националните инструменти за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят счита предаването на такива документи за обосновано.
(41)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно да се гарантира високо равнище на опазване на околната среда и човешкото здраве чрез установяване на минимални изисквания за оценката на въздействието върху околната среда на проектите, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а по-скоро поради обхвата, сериозността и трансграничния характер на екологичните проблеми, които трябва да бъдат разгледани, може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, предвиден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(42)
Поради това Директива 2011/92/ЕС следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2011/92/ЕС се изменя, както следва:
1)
Член 1 се изменя, както следва:
а)
в параграф 2 се добавя следната буква:
„ж)
„оценка на въздействието“ означава процес, състоящ се във:
i)
изготвянето на доклад за оценка на въздействието върху околната среда от страна на възложителя на проекта, както е посочено в член 5, параграфи 1 и 2;
ii)
провеждането на консултации, както е посочено в член 6 и по целесъобразност, член 7;
iii)
разглеждането от компетентния орган на информацията, която е представена в доклада за оценка на въздействието върху околната среда, и евентуално на допълнителната информация, която е предоставена, при необходимост, от възложителя на проекта в съответствие с член 5, параграф 3, както и получената чрез консултациите релевантна информация съгласно членове 6 и 7;
iv)
обоснованото заключение на компетентния орган относно значителното въздействие на проекта върху околната среда, като се вземат предвид резултатите от разглеждането, посочено в точка III) и по целесъобразност, собственото му допълнително разглеждане; и
v)
включването на обоснованото заключение на компетентния орган в решенията, посочени в член 8а.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Държавите членки могат да решават във всеки отделен случай, ако това е предвидено съгласно националното законодателство, да не прилагат настоящата директива за проекти или части от проекти, които служат единствено на целите на отбраната или а проекти, които служат единствено за реагирането в граждански аварийни ситуации, ако считат, че такова прилагане би имало неблагоприятни последици за постигането на тези цели.“;
в)
параграф 4 се заличава;
2)
Член 2 се изменя, както следва:
а)
параграфи 1 - 3 се заменят със следното:
„1. Държавите-членки приемат всички необходими мерки, за да гарантират, че преди да бъде дадено разрешение за осъществяване, проектите, които биха могли да окажат значително въздействие върху околната среда, наред с другото, поради своя характер, мащаби или местоположение, са предмет на изискването за получаване на разрешение за осъществяване и на оценка относно тяхното въздействие върху околната среда. Тези проекти са дефинирани в член 4.
2. Оценката на въздействието върху околната среда може да се обедини с други съществуващи процедури за издаване на разрешения за осъществяване за проекти в държавите членки или, ако няма такива, може да се обедини с други създадени процедури или с процедури, които следва да бъдат създадени в съответствие с целите на настоящата директива.
3. По отношение на проекти, за които задължението за изготвяне на оценки на въздействието върху околната среда възниква едновременно от настоящата директива и от Директива 92/43/ЕИО (20) на Съвета и/или Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (21), държавите членки гарантират, когато е подходящо, че са предвидени координирани и/или общи процедури, в съответствие с изискванията на посоченото законодателство на Съюза.
По отношение на проекти, за които задължението за изготвяне на оценки на въздействието върху околната среда възниква едновременно от настоящата директива и законодателство на Съюза, различно от посочените в първата алинея актове, държавите членки могат да предвидят координирани и/или общи процедури.
В рамките на координираната процедура, посочена в първа и втора алинеи, държавите членки се стремят да координират отделните оценки на въздействието върху околната среда на даден проект, изисквани от съответното законодателство на Съюза, като определят компетентен орган за тази цел, без да се засягат разпоредбите, изискващи противното, съдържащи се в съответното законодателство на ЕС.
В рамките на общата процедура, посочена в първа и втора алинеи, държавите членки се стремят да осигурят една оценка на въздействието върху околната среда на даден проект, изисквана от съответното законодателство на Съюза, без да се засягат разпоредбите, изискващи противното, съдържащи се в съответното законодателство на ЕС.
Комисията предоставя насоки относно създаването на координирани или общи процедури за проекти, които подлежат едновременно на оценка съгласно настоящата директива и директиви 92/43/ЕИО, 2000/60/ЕО, 2009/147/ЕО или 2010/75/ЕС.
(20) Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, 22.7.1992 г., стр. 7)." 						
(21) Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици (ОВ L 20, 26.1.2010 г., стр. 7).“;" 						
б)
в параграф 4 първа алинея се заменя със следното:
„4. Без да се засягат разпоредбите на член 7, държавите членки могат, в изключителни случаи, да освободят конкретен проект от разпоредбите на настоящата директива, когато прилагането на въпросните разпоредби би оказало отрицателно въздействие върху целите на проекта, при условие че са изпълнени целите на настоящата директива.“;
в)
добавя се следният параграф:
„5. Без да се засягат разпоредбите на член 7, в случаи когато даден проект е приет със специален акт на националното законодателство, държавите членки могат да освободят въпросния проект от разпоредбите във връзка с обществените консултации съгласно настоящата директива, при условие че са изпълнени целите на настоящата директива.
Държавите членки информират Комисията за всяко освобождаване, посочено в първата алинея, на всеки две години, считано от 16 май 2017 г.“;
3)
Член 3 се заменя със следното:
„Член 3
1. Оценката на въздействието върху околната среда определя, описва и оценява по подходящ начин, съобразно особеностите на всеки отделен случай, преките и непреките значителни въздействия на даден проект върху следните фактори:
а)
население и човешко здраве;
б)
биологично разнообразие, като се отделя особено внимание на видове и местообитания, защитени по силата на Директива 92/43/ЕИО и Директива 2009/147/ЕО;
в)
земя, почва, вода, въздух и климат;
г)
материални активи, културно наследство и ландшафт;
д)
взаимодействието между факторите, посочени в букви а) - г).
2. Последиците, посочени в параграф 1, върху факторите, определени там, включват очакваните последици, произтичащи от уязвимостта на проекта от риск от големи аварии и/или бедствия, които са от значение за съответния проект.“;
4)
Член 4 се изменя, както следва:
а)
параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. Когато се разглежда всеки отделен случай или се въвеждат прагове или критерии за целите на параграф 2, се вземат под внимание съответните критерии за подбор, посочени в приложение III. Държавите членки могат да въведат прагове или критерии, определящи случаите, когато проектите не трябва да бъдат подложени нито на преценка съгласно параграфи 4 и 5, нито на оценка на въздействието върху околната среда, и/или прагове или критерии, определящи случаите, когато проектите трябва задължително да бъдат подложени на оценка на въздействието върху околната среда, без да бъдат подложени на преценка съгласно параграфи 4 и 5.
4. Когато държавите членки решат да изискат преценка за проектите, изброени в приложение II, възложителят на проекта предоставя информация за характеристиките на проекта и вероятните значителни последици от него за околната среда. Подробен списък с информацията, която трябва да бъде предоставена, е посочен в приложение II, раздел А. Възложителят на проекта взема под внимание, когато е приложимо, наличните резултати от други съответни оценки на въздействието върху околната среда, извършени съгласно законодателството на Съюза с изключение на настоящата директива. Възложителят на проекта може също така да предостави описание на всички характеристики на проекта и/или предвидените мерки за избягване или предотвратяване на това, което иначе е можело да бъдат значителни неблагоприятни последици за околната среда.“;
б)
Добавят се следните параграфи:
„5. Компетентният орган взема своето решение за преценяване въз основа на информацията, предоставена от възложителя на проекта в съответствие с параграф 4, отчитайки, когато е целесъобразно, резултатите от предварителните проверки или оценки на последиците за околната среда, извършени съгласно законодателството на Съюза с изключение на настоящата директива. Решението за преценяване е обществено достояние и:
а)
в случай че се реши, че се изисква оценка на въздействието върху околната среда, посочва основните причини поради които се изисква такава оценка с позоваване на съответните критерии, изброени в приложение III; или
б)
в случай че се реши, че не се изисква оценка на въздействието върху околната среда, посочва основните причини, поради които не се изисква такава оценка с позоваване на съответните критерии, изброени в приложение III, и когато е предложено от възложителя на проекта, посочва всички характеристики на проекта и/или мерки, предвидени с цел избягване или предотвратяване на това, което иначе е можело да бъдат значителни неблагоприятни последици за околната среда.
6. Държавите членки гарантират, че компетентният орган взема решение за преценяване възможно най-бързо и в рамките на срок, който не надвишава 90 дни от датата, на която възложителят на проекта е представил цялата изискана информация съгласно параграф 4. В изключителни случаи, например свързани с характера, сложността, местоположението или размера на проекта, компетентният орган може да удължи посочения срок, за да вземе решение; в този случай компетентният орган информира възложителя на проекта писмено за причините, които налагат разширяването на проекта и датата, на която се очаква неговото решение.“;
5)
В член 5 параграфи 1 - 3 заменят със следното:
„1. Когато се изисква оценка на въздействието върху околната среда, възложителят на проекта изготвя и представя доклад относно оценката на въздействието върху околната среда. Информацията, която възложителят на проекта трябва да представи, включва най-малко:
а)
описание на проекта, включващо информация относно обекта, план, размери и други съответни характеристики на проекта;
б)
описание на вероятните значителни последици на проекта за околната среда;
в)
описание на характеристиките на проекта и/или мерките, предвидени с цел избягване, предотвратяване или намаляване и ако е възможно, премахване на вероятни значителни неблагоприятни последици за околната среда;
г)
описание на разумни алтернативи, проучени от възложителя на проекта, които са от значение за проекта и неговите специфични характеристики, и посочване на главните причини за избрания вариант, като се вземат предвид последиците на проекта върху околната среда;
д)
нетехническо описание на информацията, посочена в букви от а) до г) и
е)
всяка допълнителна информация, посочена в приложение IV, свързана със специфичните характеристики на даден проект или тип проект и на екологичните характеристики, които е вероятно да бъдат засегнати.
В случай че е изготвено становище съгласно параграф 2, докладът за оценката на въздействието върху околната среда се основава на това становище, и включва информация, която може разумно да се изисква за достигането до обосновано заключение относно значителните последици на проекта за околната среда, като се вземат предвид настоящите познания и методи за оценка. Възложителят на проекта, с оглед да се избегне дублиране на оценката, взема предвид наличните резултати от други съответни оценки по реда на законодателството на Съюза или на националното законодателство при изготвянето на доклада за оценка на въздействието върху околната среда.
2. В случай че възложителят на проекта поиска, компетентният орган, като взема предвид информацията, предоставена от възложителя на проекта, и по-специално относно специфичните характеристики на проекта (включително неговото местонахождение и технически капацитет) и вероятното му въздействие върху околната среда, издава становище относно обхвата и степента на подробност на информацията, която трябва да се включи от възложителя на проекта в доклада за оценка на въздействието върху околната среда, в съответствие с параграф 1 от настоящия член. Компетентният орган се консултира с органите, посочени в член 6, параграф 1, преди да даде своето становище.
Държавите членки могат също да изискат от компетентните органи да дадат становище, както е посочено в първата алинея, независимо дали възложителят на проекта е поискал становище или не.
3. За да се гарантира пълнотата и качеството на докладите за оценка на въздействието върху околната среда:
а)
възложителят на проекта гарантира, че докладът за оценка на въздействието върху околната среда е изготвен от компетентни експерти;
б)
компетентният орган гарантира, че разполага или има достъп, когато е необходимо, до експертни познания за разглеждане на доклада за оценка на въздействието върху околната среда; и
в)
когато е необходимо, компетентният орган търси от възложителя на проекта допълнителна информация в съответствие с приложение IV, която има пряко отношение към достигането до обосновано заключение относно значителните последици на проекта за околната среда.“;
6)
Член 6 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че органите, които е вероятно да имат отношение към проекта поради конкретните си задължения в областта на околната среда или местна или регионална компетентност, имат възможност да изразят становището си относно информацията, предоставена от възложителя на проекта, както и относно искането за разрешение за осъществяване на проекта, като се вземат предвид, при целесъобразност, случаите, посочени в член 8а, параграф 3. За тази цел държавите членки посочват органите, които следва да бъдат консултирани по принцип или за всеки отделен случай. Информацията, събрана съгласно член 5, се изпраща на тези органи. Държавите членки разработват подробни указания във връзка с осъществяването на консултациите.“;
б)
уводната част в параграф 2 се заменя със следното:
„2. С цел да се гарантира ефективното участие на заинтересованата общественост в процедурите за вземане на решение, обществеността се информира по електронен път и чрез публично оповестяване или чрез други подходящи средства за следните въпроси на ранен етап от процедурите за вземане на решения в областта на околната среда, посочени в член 2, параграф 2, и най-късно веднага след като информацията може разумно да се предостави.“;
в)
параграф 5 се заменя със следното:
„5. Подробните условия за информирането на обществеността, например чрез пускане на бюлетини по пощата в определен радиус или публикуване в местни вестници, и за консултиране на заинтересованата общественост,например писмено или чрез обществено допитване, се определят от държавите членки. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантира, че съответната информация е достъпна по електронен път за обществеността, най-малко чрез централен портал или лесно достъпни точки за достъп, на подходящото административно равнище.“;
г)
параграф 6 се заменя със следното:
„6. Определят се разумни срокове за различните етапи, които осигуряват достатъчно време за:
а)
информиране на органите, посочени в параграф 1, и обществеността, и
б)
да могат органите, посочени в параграф 1, и заинтересованата общественост да се подготвят и да участват ефективно във вземането на решения за околната среда, предмет на разпоредбите на настоящия член.“;
д)
добавя се следният параграф:
„7. Сроковете за консултации със заинтересованата общественост във връзка с доклада за оценка на въздействието върху околната среда, посочени в член 5, параграф 1, не могат да са по-кратки от 30 дни.“;
7)
Член 7 се изменя, както следва:
а)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Заинтересованите държави членки започват консултации, inter alia, относно потенциалното трансгранично въздействие на проекта и предвижданите мерки, целящи намаляването или елиминирането на това въздействие, като се договарят за провеждане на тези консултации в разумна времева рамка.
Подобни консултации могат да се провеждат чрез съответния съвместен орган.“;
б)
параграф 5 се заменя със следното:
„5. Подробните правила за прилагане на параграфи 1 - 4 от настоящия член, включително установяването на срокове за консултации, трябва да бъдат определени от съответните държави членки въз основа на договорености и срокове, посочени в член 6, параграфи 5 - 7, и трябва да дават възможност на заинтересованата общественост на територията на засегнатата държава членка да участва ефективно в процедурите по вземане на решения относно околната среда, посочени в член 2, параграф 2 за проекта.“;
8)
Член 8 се заменя със следното:
„Член 8
Резултатите от консултациите и информацията, събрана съгласно членове 5, 6 и 7, се вземат надлежно под внимание при процедурата за даване на разрешение за осъществяване.“;
9)
След член 8 се вмъква следният член:
„Член 8а
1. Решението за издаване на разрешение трябва да включва най-малко следната информация:
а)
обоснованото заключение, посочено в член 1, параграф 2, буква ж), точка iv);
б)
всички условия на околната среда, приложени към решението, описание на всички характеристики на проекта и/или предвидените мерки за избягване, предотвратяване или намаляване и ако е възможно, премахване на неблагоприятните последици върху околната среда, както и при целесъобразност, мерки за наблюдение.
2. В решението за отказ на разрешение за осъществяване се посочват основните причини за отказа.
3. Когато държави членки използват процедурите, посочени в член 2, параграф 2, различни от процедурите за даване на разрешение за осъществяване, изискванията по параграфи 1 и 2, в зависимост от случая, се считат за изпълнени, когато всяко решение, издадено в контекста на тези процедури, съдържа информацията, посочена във въпросните параграфи, и съществуват механизми, които дават възможност за изпълнение на изискванията по параграф 6 на настоящия член.
4. В съответствие с изискванията, посочени в параграф 1, буква б), държавите членки гарантират, че характеристиките на проекта и/или предвидените мерки за избягване, предотвратяване или намаляване и ако е възможно, премахване на значителните неблагоприятни последици за околната среда, се изпълняват от възложителя на проекта и определят процедурите относно наблюдението на значителни неблагоприятни последици за околната среда.
Видът на параметрите, които трябва да бъдат наблюдавани, и продължителността на наблюдението следва да съответстват на характера, местоположението и размера на проекта и на значимостта на неговите последици за околната среда.
Съществуващи мерки за наблюдение, произтичащи от законодателството на Съюза с изключение на настоящата директива и от националното законодателство могат да бъдат използвани, когато е подходящо, с цел избягване на дублиране на наблюдението.
5. Държавите членки гарантират, че компетентният орган взема всички решения, посочени в параграфи 1, 2 и 3, в рамките на разумен период от време.
6. Компетентният орган се уверява, че обоснованото заключение, посочено в член 1, параграф 2, буква ж), точка iv) или всяко друго решение, посочено в параграф 3 на настоящия член, е все още актуално, когато взема решение да даде разрешение за осъществяване. За тази цел държавите членки могат да определят срокове за валидността на обоснованото заключение, посочено в член 1, параграф 2, буква ж), точка iv), или всяко друго решение, посочено в параграф 3 на настоящия член.“;
10)
В член 9 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Когато е взето решение, с което се дава или отказва разрешение за осъществяване, компетентният орган или органи информират незабавно обществеността и органите, посочени в член 6, параграф 1, за това съгласно съответните национални процедури и гарантират, че следната информация е достъпна за обществеността и за органите, посочени в член 6, параграф 1, като се вземат предвид, при целесъобразност, случаите, посочени в член 8а, параграф 3:
а)
съдържанието на решението и всички свързани с него условия, определени в член 8а, параграфи 1 и 2;
б)
основните причини и съображения, на които се основава решението, включително информация за процеса на участие на обществеността. Това включва също така обобщение на резултатите от консултациите и информацията, събрана съгласно членове 5, 6 и 7, и начина, по който посочените резултати са били включени или разгледани по друг начин, по-специално коментарите, получени от засегнатата държава членка, посочена в член 7.“;
11)
Вмъква се следният член:
„Член 9а
Държавите членки гарантират, че компетентният орган или органи изпълняват задълженията, произтичащи от настоящата директива, по обективен начин и не се намират в ситуация, водеща до конфликт на интереси.
Когато компетентният орган е също така възложител на проекта, държавите членки осъществяват най-малко, в рамките на своята организация на административни правомощия, подходящо разделение между несъвместими функции при изпълнение на задълженията, произтичащи от настоящата директива.“;
(12)
В член 10 първият параграф се заменя със следното:
„Без да се засяга Директива 2003/4/ЕО, разпоредбите на настоящата директива не засягат задължението на компетентните органи да спазват ограниченията, налагани от законовите, подзаконовите и административните разпоредби и възприетите правни практики по отношение на търговската и промишлената поверителна информация, включително защитата на интелектуалната собственост и опазването на обществените интереси.“;
13)
Вмъква се следният член:
„Член 10а
Държавите членки определят правила за санкциите, приложими при нарушаване на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива. Така предвидените санкции са ефективни, съразмерни и възпиращи.“;
14)
В член 12 параграф 2 се заменя със следното:
„2. По-специално, на всеки шест години от 16 май 2017 г. държавите членки съобщават на Комисията, в случай че такива данни са налични:
а)
броя на проектите, посочени в приложения I и II, при условие че е направена оценка в съответствие с членове 5 - 10;
б)
разбивката на оценките съгласно категориите проекти, посочени в приложения I и II;
в)
броя на проектите, посочени в приложение II, подлежащи на оценка на въздействието на околната среда в съответствие с член 4, параграф 2;
г)
средната продължителност на процеса на изготвяне на оценка на въздействието върху околната среда.
д)
общите оценки относно средните преки разходи за оценка на въздействието върху околната среда, включително въздействието от прилагането на настоящата директивата спрямо МСП.“;
15)
Приложенията към Директива 2011/92/ЕС се изменят съобразно приложението към настоящата директива.
Член 2
1. Без да се засяга член 3, държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се приведе тяхното законодателство в съответствие с настоящата директива до 16 май 2017 г.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 3
1. Проекти, за които преценката, посочена в член 4, параграф 2 от Директива 2011/92/ЕС е започнала преди 16 май 2017 г., са обвързани със задълженията, посочени в член 4 от Директива 2011/92/ЕС, преди да бъде изменена с настоящата директива.
2. Проекти са обвързани със задълженията, посочени в член 3 и членове 5 - 11 от Директива 2011/92/ЕС, преди да бъде изменена с настоящата директива, когато преди 16 май 2017 г.:
а)
процедурата относно становището, посочена в член 5, параграф 2 от Директива 2011/92/ЕС е започнала; или
б)
информацията, посочена в член 5, параграф 1 от Директива 2011/92/ЕС е предоставена.
Член 4
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 5
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 16 април 2014 година.
SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2014/52/EÚ
zo 16. apríla 2014,
ktorou sa mení smernica 2011/92/EÚ o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 192 ods. 1,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov (2),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (3),
keďže:
(1)
Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2011/92/EÚ (4) harmonizovala zásady posudzovania vplyvov projektov na životné prostredie zavedením minimálnych požiadaviek podľa typu posudzovaného projektu, hlavných záväzkov navrhovateľa, obsahu posúdenia a účasti príslušných orgánov a verejnosti a prispieva k vysokej úrovni ochrany životného prostredia a ľudského zdravia. Členské štáty môžu ustanoviť prísnejšie ochranné opatrenia v súlade so Zmluvou o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ).
(2)
Oznámenie Komisie z 30. apríla 2007 s názvom Priebežné hodnotenie šiesteho environmentálneho akčného programu Spoločenstva a správa Komisie z 23. júla 2009 o uplatňovaní a účinnosti smernice Rady 85/337/EHS (5), ktorá predchádzala smernici 2011/92/EÚ, poukázali na potrebu zlepšenia zásad posudzovania vplyvov projektov na životné prostredie a prispôsobenia smernice 85/337/EHS politickému, právnemu a technickému kontextu, ktorý sa značne rozvinul.
(3)
Je nevyhnutné zmeniť smernicu 2011/92/EÚ s cieľom zvýšiť kvalitu postupu posudzovania vplyvov na životné prostredie, zosúladiť tento postup so zásadami inteligentnej regulácie a zvýšiť súdržnosť a súčinnosť s ostatnými právnymi predpismi a politikami Únie, ako aj stratégiami a politikami, ktoré vypracovali členské štáty v rámci svojich vnútroštátnych kompetencií.
(4)
Na koordináciu a zjednodušenie postupov posudzovania cezhraničných projektov, a najmä na vykonávanie konzultácií v súlade s Dohovorom o hodnotení vplyvu na životné prostredie presahujúceho hranice z 25. februára 1991 (Dohovor z Espoo), dotknuté členské štáty môžu zriadiť na základe rovnakého zastúpenia spoločný orgán.
(5)
Mechanizmy stanovené v nariadeniach Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 347/2013 (6), (EÚ) č. 1315/2013 (7) a (EÚ) č. 1316/2013 (8), ktoré majú význam pre projekty infraštruktúry spolufinancované Úniou, môžu tiež uľahčovať plnenie požiadaviek smernice 2011/92/EÚ.
(6)
Smernica 2011/92/EÚ by sa takisto mala zrevidovať, a to spôsobom, ktorý zabezpečí zlepšenie ochrany životného prostredia, zvýšenie efektívnosti využívania zdrojov a podporu trvalo udržateľného rastu v Únii. Preto by sa postupy, ktoré ustanovuje uvedená smernica, mali zjednodušiť a harmonizovať.
(7)
Za posledné desaťročie otázky týkajúce sa životného prostredia, ako sú účinnosť a udržateľnosť využívania zdrojov, ochrana biodiverzity, zmena klímy a riziká nehôd a katastrof, nadobudli oveľa vyššiu dôležitosť pri tvorbe politík. Preto by mali v rámci posudzovania a rozhodovania tiež predstavovať dôležité prvky.
(8)
Komisia sa vo svojom oznámení z 20. septembra 2011 s názvom Plán pre Európu efektívne využívajúcu zdroje zaviazala zahrnúť do kontextu revízie smernice 2011/92/EÚ viac aspektov týkajúcich sa efektívneho a udržateľného využívania zdrojov.
(9)
Oznámenie Komisie z 22. septembra 2006 s názvom Tematická stratégia na ochranu pôdy a Plán pre Európu efektívne využívajúcu zdroje zdôrazňujú význam trvalo udržateľného využívania pôdy a potrebu riešiť neudržateľný priebežný nárast sídel („zaberanie pôdy“). V záverečnom dokumente konferencie Organizácie Spojených národov o udržateľnom rozvoji, ktorá sa konala v Riu de Janeiro 20. - 22. júna 2012, sa uznáva hospodársky a sociálny význam dobrého manažmentu krajiny vrátane pôdy a potreba naliehavého prijatia opatrení zameraných na zastavenie degradácie pôdy. Pri verejných a súkromných projektoch by sa preto mal zvážiť a obmedziť ich vplyv na krajinu, najmä pokiaľ ide o zaberanie pôdy, ako aj ich vplyv na pôdu, v súvislosti s organickou hmotou, eróziou, zhutňovaním a zástavbou pôdy; primerané územné plány a politiky na vnútroštátnej, regionálnej a miestnej úrovni sú v tejto súvislosti tiež relevantné.
(10)
V Dohovore Organizácie Spojených národov o biologickej diverzite (ďalej len „dohovor“), ktorého signatárom je Únia na základe rozhodnutia Rady 93/626/EHS (9), sa vyžaduje posudzovanie významných nepriaznivých vplyvov projektov na biologickú diverzitu, a to v takej miere a rozsahu, ako je to možné, v súlade s definíciou v článku 2 dohovoru s cieľom predísť takýmto vplyvom alebo ich minimalizovať. Takéto predchádzajúce posudzovanie uvedených vplyvov by malo prispieť k dodržaniu hlavného cieľa Únie prijatého v záveroch Európskej rady z 25. - 26. marca 2010, ktorým je zastavenie straty biodiverzity a degradácie ekosystémových služieb do roku 2020, a ich obnova tam, kde je to uskutočniteľné.
(11)
Opatrenia prijaté s cieľom zabrániť, predísť, zmierniť, a ak je to možné, nahradiť straty spôsobené významnými nepriaznivými vplyvmi na životné prostredie a najmä na druhy a biotopy chránené podľa smernice Rady 92/43/EHS (10) a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES (11), by mali prispieť k zabráneniu zhoršenia kvality životného prostredia a čistej strate biodiverzity v súlade so záväzkami Únie v kontexte dohovoru a s cieľmi a opatreniami stratégie Únie v oblasti biodiverzity do roku 2020 ustanovenej v oznámení Komisie z 3. mája 2011 s názvom Naše životné poistenie, náš prírodný kapitál: stratégia EÚ v oblasti biodiverzity do roku 2020.
(12)
S cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany morského prostredia, najmä druhov a biotopov, posudzovania vplyvov na životné prostredie a zisťovacie konania pre projekty v morskom prostredí by mali brať do úvahy charakteristiky uvedených projektov, najmä s ohľadom na používané technológie (napríklad seizmické prieskumy pomocou aktívnych sonarov). Na tento účel by požiadavky smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/30/EÚ (12) mohli tiež uľahčiť vykonávanie požiadaviek tejto smernice.
(13)
Zmena klímy bude aj naďalej poškodzovať životné prostredie a ohrozovať rozvoj hospodárstva. V tejto súvislosti je vhodné posudzovať vplyv projektov na klímu (napríklad emisie skleníkových plynov) a ich zraniteľnosť voči zmene klímy.
(14)
Na základe oznámenia Komisie z 23. februára 2009 s názvom Prístup Spoločenstva k prevencii prírodných a človekom spôsobených katastrof vyzvala Rada vo svojich záveroch z 30. novembra 2009 Komisiu, aby zabezpečila, že v rámci vykonávania, preskúmania a ďalšieho rozvoja iniciatív Únie sa zohľadní prevencia rizika katastrof a výhrady týkajúce sa riadenia, ako aj Akčný rámec OSN z Hjóga (2005 - 2015) prijatý 22. januára 2005, ktorý poukazuje na potrebu zavedenia postupov na hodnotenie vplyvu rizika katastrof v prípade veľkých projektov infraštruktúry.
(15)
S cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany životného prostredia je potrebné vykonať preventívne opatrenia pre niektoré projekty, ktoré by mohli mať vzhľadom na ich zraniteľnosť voči závažným nehodám alebo prírodným katastrofám (ako sú záplavy, zvyšovanie hladiny mora alebo zemetrasenia), významné nepriaznivé účinky na životné prostredie. Pri takýchto projektoch je dôležité vziať do úvahy ich zraniteľnosť (expozíciu a odolnosť) voči závažným nehodám a/alebo katastrofám, riziko vzniku týchto nehôd alebo katastrof a dôsledky na pravdepodobnosť významných nepriaznivých vplyvov na životné prostredie. Aby sa zabránilo duplicite, malo by byť možné využívať všetky významné informácie, ktoré sú dostupné a získané z hodnotení rizík vykonávaných v súlade s právnymi predpismi Únie, ako je smernica Európskeho parlamentu a Rady 2012/18/EÚ (13) a smernica Rady 2009/71/Euratom (14), alebo z príslušných hodnotení vykonaných v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi, a to za predpokladu, že sú splnené požiadavky tejto smernice.
(16)
Vzhľadom na význam ochrany a podpory kultúrneho dedičstva, ktoré tvoria historické pamiatky v mestách a krajina, ako neoddeliteľná súčasť kultúrnej rozmanitosti, ktorú je Únia povinná rešpektovať a podporovať v súlade s článkom 167 ods. 4 ZFEÚ, sa môže účelne vychádzať z definícií a zásad vypracovaných v príslušných dohovoroch Rady Európy, najmä v Európskom dohovore o ochrane archeologického dedičstva zo 6. mája 1969, Dohovore o ochrane architektonického dedičstva Európy z 3. októbra 1985, Európskom dohovore o krajine z 20. októbra 2000 a v Rámcovom dohovore o hodnote kultúrneho dedičstva pre spoločnosť z 27. októbra 2005. S cieľom lepšie chrániť historické a kultúrne dedičstvo a krajinu je dôležité v posúdeniach vplyvov na životné prostredie riešiť vizuálny vplyv projektov, najmä zmeny vo vzhľade alebo výhľade na zastavanú alebo prírodnú krajinu a mestské oblasti.
(17)
Pri uplatňovaní smernice 2011/92/EÚ je potrebné zabezpečiť inteligentný, udržateľný a inkluzívny rast v súlade s cieľmi stanovenými v oznámení Komisie z 3. marca 2010 s názvom Európa 2020 - Stratégia na zabezpečenie inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rastu.
(18)
S cieľom posilniť prístup verejnosti k informáciám a transparentnosť by včasné informácie z oblasti životného prostredia v súvislosti s vykonávaním tejto smernice mali byť dostupné aj v elektronickom formáte. Členské štáty by preto mali vytvoriť aspoň centrálny portál alebo prístupové body na príslušnej administratívnej úrovni, ktoré umožnia verejnosti jednoduchý a efektívny prístup k týmto informáciám.
(19)
Zo skúseností vyplýva, že v prípade projektov alebo častí projektov, ktoré slúžia na obranné účely, vrátane projektov súvisiacich s činnosťou spojeneckých síl na území členských štátov v súlade s medzinárodnými záväzkami, uplatňovanie smernice 2011/92/EÚ by mohlo mať za následok sprístupnenie príslušných dôverných informácií, ktoré by narušilo obranné účely. Malo by sa preto vypracovať ustanovenie, ktoré by členským štátom v takýchto prípadoch umožnilo uvedenú smernicu v prípade potreby neuplatňovať.
(20)
Zo skúseností vyplýva, že pokiaľ ide o projekty, ktorých jediným účelom je reakcia na mimoriadne udalosti, by mohlo mať dodržiavanie smernice 2011/92/EÚ nepriaznivý vplyv, okrem iného, na životné prostredie, a preto by sa malo vypracovať ustanovenie, ktoré by členským štátom umožnilo v takýchto prípadoch uvedenú smernicu v prípade potreby neuplatňovať.
(21)
Členské štáty majú niekoľko možností na vykonávanie smernice 2011/92/EÚ, pokiaľ ide o integráciu posudzovaní vplyvov na životné prostredie do vnútroštátnych postupov. Prvky týchto vnútroštátnych postupov sa preto môžu odlišovať. Odôvodnený záver, ktorým príslušný orgán ukončí svoje skúmanie vplyvu projektu na životné prostredie, môže byť súčasťou integrovaného povoľovacieho konania, alebo môže byť súčasťou iného záväzného rozhodnutia potrebného na účely dosiahnutia súladu s cieľmi tejto smernice.
(22)
S cieľom zabezpečiť vysokú úroveň ochrany životného prostredia a ľudského zdravia by zisťovacie konania a posudzovania vplyvov na životné prostredie mali brať do úvahy vplyv celého daného projektu vrátane, ak je to vhodné, jeho podpovrchovej a podzemnej, stavebnej, prevádzkovej a, ak je to vhodné, demolačnej fázy.
(23)
S cieľom dosiahnuť úplné posúdenie priamych a nepriamych vplyvov projektu na životné prostredie by príslušný orgán mal vykonať analýzu preskúmaním základných informácií poskytnutých navrhovateľom a prijatých prostredníctvom konzultácií, ako aj zohľadnením všetkých doplňujúcich informácií, ak je to vhodné.
(24)
V prípade projektov prijatých osobitnými vnútroštátnymi právnymi predpismi by členské štáty mali zabezpečiť, že ciele tejto smernice týkajúce sa verejnej konzultácie sa dosiahnu prostredníctvom legislatívneho procesu.
(25)
Objektívnosť príslušných orgánov by mala byť zabezpečená. Konfliktom záujmov by sa mohlo predísť okrem iného funkčným oddelením príslušného orgánu a navrhovateľa. V prípadoch, keď príslušný orgán je tiež navrhovateľ, by členské štáty mali aspoň zaviesť v rámci svojej organizácie správnych právomocí náležitú odluku medzi konfliktnými funkciami týchto orgánov vykonávajúcich povinnosti vyplývajúce zo smernice 2011/92/EÚ.
(26)
S cieľom umožniť príslušnému orgánu stanoviť, či by projekty uvedené v prílohe II k smernici 2011/92/EÚ, ich zmeny alebo rozšírenia, mali podliehať posudzovaniu vplyvov na životné prostredie (zisťovacie konanie), mali by sa špecifikovať informácie, ktoré je navrhovateľ povinný predložiť, so zameraním na kľúčové aspekty umožňujúce príslušnému orgánu dospieť k rozhodnutiu. Uvedené rozhodnutie by sa malo sprístupniť verejnosti.
(27)
Zisťovacie konanie by malo zabezpečiť, aby posúdenie vplyvov na životné prostredie bolo potrebné len pre projekty, ktoré by mohli mať významný vplyv na životné prostredie.
(28)
Mali by sa prispôsobiť a objasniť výberové kritériá stanovené v prílohe III k smernici 2011/92/EÚ, ktoré majú členské štáty zohľadniť pri určovaní, ktoré projekty majú podliehať posudzovaniu vplyvov na životné prostredie na základe ich významného vplyvu na životné prostredie. Zo skúseností napríklad vyplýva, že projekty využívajúce cenné zdroje alebo s vplyvom na cenné zdroje, projekty navrhnuté pre environmentálne citlivé miesta alebo projekty s potenciálne nebezpečným alebo nezvratným vplyvom majú často pravdepodobne významný vplyv na životné prostredie.
(29)
Pri určovaní pravdepodobnosti významného vplyvu projektu na životné prostredie by príslušné orgány mali identifikovať najrelevantnejšie kritériá, ktoré by sa mali zvážiť, a mali by vziať do úvahy informácie, ktoré by mohli byť dostupné na základe iných posúdení vyžadovaných v rámci právnych predpisov Únie v záujme efektívneho a transparentného uplatňovania zisťovacieho konania. V tejto súvislosti je vhodné bližšie určiť obsah rozhodnutia zo zisťovacieho konania, najmä v prípade, keď sa nevyžaduje posúdenie vplyvov na životné prostredie. Okrem toho, zohľadňovanie nevyžadovaných pripomienok, ktoré mohli byť prijaté od iných zdrojov, napríklad od verejnosti alebo orgánov verejnej správy, aj keď sa nevyžadujú žiadne formálne konzultácie v štádiu zisťovacieho konania, predstavuje dobrý správny postup.
(30)
Na zlepšenie kvality posúdenia vplyvov na životné prostredie, zjednodušenie postupov a optimalizovanie rozhodovacieho procesu by príslušný orgán mal v prípade žiadosti navrhovateľa vydať stanovisko k rozsahu a úrovni podrobností týkajúcich sa environmentálnych informácií, ktoré sa majú predkladať vo forme správy o hodnotení vplyvov na životné prostredie („určenie rozsahu hodnotenia“).
(31)
Správa o hodnotení vplyvov na životné prostredie, ktorú musí navrhovateľ pri projekte predložiť, by mala obsahovať opis vhodných alternatív posudzovaných navrhovateľom, ktoré majú význam pre daný projekt vrátane prípadného náčrtu pravdepodobného vývoja súčasného stavu životného prostredia bez realizácie projektu (nulový variant) v záujme zlepšenia kvality procesu posudzovania vplyvov na životné prostredie a s cieľom umožniť v počiatočnej fáze začlenenie environmentálnych aspektov do návrhu projektu.
(32)
Údaje a informácie uvedené navrhovateľom v správach o hodnotení vplyvov na životné prostredie v súlade s prílohou IV k smernici 2011/92/EÚ by mali byť úplné a dostatočne kvalitné. S ohľadom na predchádzanie duplicitnému posudzovaniu, mali by sa v prípade potreby a dostupnosti zohľadňovať výsledky iných posúdení podľa právnych predpisov Únie, ako je napríklad smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/42/ES (15) alebo smernica 2009/71/Euratom, alebo podľa vnútroštátnych právnych predpisov.
(33)
Odborníci, ktorí sa zúčastňujú na vypracovaní správy o hodnotení vplyvov na životné prostredie, by mali byť kvalifikovaní a kompetentní. Dostatočné odborné znalosti v oblasti týkajúcej sa príslušného projektu sa vyžadujú pri jeho posudzovaní príslušnými orgánmi na účely uistenia, že informácie poskytované navrhovateľom sú úplné a vysoko kvalitné.
(34)
Príslušný orgán by mal byť v záujme zabezpečenia transparentnosti a zodpovednosti povinný odôvodniť svoje rozhodnutie udeliť povolenie na projekt a uviesť, že zohľadnil výsledky uskutočnených konzultácií a získané relevantné informácie.
(35)
Členské štáty by mali zabezpečiť, aby zmierňujúce a kompenzačné opatrenia boli vykonávané a aby boli ustanovené vhodné postupy týkajúce sa monitorovania významných nepriaznivých vplyvov na životné prostredie vyplývajúcich z výstavby a prevádzky projektu, okrem iného na identifikáciu nepredvídaných významných nepriaznivých účinkov, aby bolo možné vykonávať primerané nápravné opatrenia. Takéto monitorovanie by nemalo byť duplicitné alebo nad rámec monitorovania potrebného podľa právnych predpisov Únie iných ako táto smernica a podľa vnútroštátnych právnych predpisov.
(36)
S cieľom podporiť účinnejšie rozhodovanie a zvýšiť právnu istotu by mali členské štáty zabezpečiť, aby rôzne kroky vykonávané v rámci posudzovania vplyvov projektov na životné prostredie mali primeranú dĺžku trvania v závislosti na povahe, zložitosti, mieste a veľkosti projektu. Takéto časové rámce by za nijakých okolností nemali ohrozovať súlad s náročnými normami ochrany životného prostredia, najmä s tými, ktoré vyplývajú z právnych predpisov Únie o životnom prostredí iných ako táto smernica, a ani efektívnu účasť verejnosti a prístup k spravodlivosti.
(37)
S cieľom zlepšiť účinnosť posudzovania, znížiť zložitosť administratívy a zvýšiť hospodársku účinnosť v prípade, ak povinnosť vykonať posudzovanie v súvislosti s otázkami životného prostredia vyplýva z tejto smernice a smernice 92/43/EHS a/alebo smernice 2009/147/ES, by členské štáty mali zabezpečiť, aby boli ustanovené koordinované a/alebo spoločné postupy, ktoré by boli v súlade s požiadavkami týchto smerníc a v prípade potreby zohľadňovali ich osobitné organizačné charakteristiky. Ak povinnosť vykonať posudzovanie v súvislosti s otázkami životného prostredia vyplýva z tejto smernice a aj z iných právnych predpisov Únie, akými sú smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/60/ES (16), smernica 2001/42/ES, smernica Európskeho parlamentu a Rady 2008/98/ES (17), smernica Európskeho parlamentu a Rady 2010/75/EÚ (18), a smernica 2012/18/EÚ, by členské štáty mali mať možnosť ustanoviť koordinované a/alebo spoločné postupy, ktoré by boli v súlade s požiadavkami príslušných právnych predpisov Únie. Pri zriaďovaní koordinovaných alebo spoločných postupov by mali členské štáty určiť orgán zodpovedný za vykonávanie zodpovedajúcich povinností. Zohľadňujúc inštitucionálne štruktúry by členské štáty mali mať možnosť, ak to považujú za potrebné, určiť viac ako jeden orgán.
(38)
Členské štáty by mali ustanoviť pravidlá o sankciách uplatniteľných pri porušení vnútroštátnych ustanovení prijatých podľa tejto smernice. Členské štáty by mali mať voľnosť pri rozhodovaní o druhu alebo forme týchto sankcií. Takto stanovené sankcie by mali byť účinné, primerané a odrádzajúce.
(39)
V súlade so zásadami právnej istoty a proporcionality, aby sa zabezpečilo, že prechod od existujúceho režimu ustanoveného v smernici 2011/92/EÚ na nový režim vyplývajúci zo zmeny uvedenej v tejto smernici bude čo najbezproblémovejší, je vhodné ustanoviť prechodné opatrenia. Uvedené opatrenia by mali zabezpečiť, aby sa právne prostredie vo vzťahu k posudzovaniu vplyvov na životné prostredie nemenilo s ohľadom na konkrétneho navrhovateľa, ak už boli začaté akékoľvek procesné kroky v rámci súčasného režimu a ešte nebolo projektu udelené povolenie alebo iné záväzné rozhodnutie potrebné na dosiahnutie súladu s cieľmi tejto smernice. V súlade s tým by sa súvisiace ustanovenia smernice 2011/92/EÚ pred jej zmenou touto smernicou mali uplatňovať na projekty, u ktorých sa začalo zisťovacie konanie, bol určený rozsah hodnotenia (ak o rozsah hodnotenia žiadal navrhovateľ alebo bolo požadované príslušným orgánom), alebo ak správa o hodnotení vplyvov na životné prostredie bola predložená pred uplynutím lehoty na transpozíciu.
(40)
V súlade so spoločným politickým vyhlásením členských štátov a Komisie z 28. septembra 2011 k vysvetľujúcim dokumentom (19) sa členské štáty v odôvodnených prípadoch zaviazali doplniť oznámenie ich transpozičných opatrení o jeden alebo viacero dokumentov vysvetľujúcich vzťah medzi zložkami smernice a zodpovedajúcimi časťami vnútroštátnych transpozičných nástrojov. Pokiaľ ide o túto smernicu, zákonodarca považuje postúpenie takýchto dokumentov za opodstatnené.
(41)
Keďže cieľ tejto smernice, a to zabezpečiť vysokú úroveň ochrany životného prostredia a ľudského zdravia prostredníctvom stanovenia minimálnych požiadaviek na posudzovanie vplyvov projektov na životné prostredie, nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, ale z dôvodu rozsahu, závažnosti a cezhraničnej povahy environmentálnych aspektov, ktoré treba vyriešiť, ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku táto smernica neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.
(42)
Smernica 2011/92/EÚ by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Smernica 2011/92/EÚ sa mení takto:
1.
Článok 1 sa mení takto:
a)
v odseku 2 sa dopĺňa táto definícia:
„g)
‚posudzovanie vplyvov na životné prostredie‘ je proces, ktorý pozostáva z:
i)
prípravy správy o hodnotení vplyvov na životné prostredie navrhovateľom v zmysle článku 5 ods. 1 a 2;
ii)
vykonania konzultácií v zmysle článku 6 a prípadne článku 7;
iii)
preskúmania informácií uvedených v správe o hodnotení vplyvov na životné prostredie príslušným orgánom a prípadne všetkých doplňujúcich informácií predložených navrhovateľom v súlade s článkom 5 ods. 3, ako aj všetkých príslušných informácií získaných prostredníctvom konzultácií podľa článkov 6 a 7;
iv)
odôvodnených záverov príslušného orgánu o významných vplyvoch projektu na životné prostredie s ohľadom na výsledky preskúmania uvedeného v bode iii), a v prípade potreby, jeho vlastného doplňujúceho preskúmania, a
v)
integrácie odôvodnených záverov príslušného orgánu do akýchkoľvek rozhodnutí uvedených v článku 8a.“;
b)
odsek 3 sa nahrádza takto:
„3. Členské štáty sa môžu rozhodnúť pri každom jednotlivom prípade a ak to ustanovujú vnútroštátne právne predpisy, neuplatňovať túto smernicu na projekty alebo časti projektov, ktorých jediným účelom je obrana, alebo na projekty, ktorých jediným účelom je reakcia na mimoriadne udalosti, ak sa domnievajú, že takéto uplatňovanie by malo nepriaznivé účinky na tieto účely.“;
c)
odsek 4 sa vypúšťa.
2.
Článok 2 sa mení takto:
a)
odseky 1 až 3 sa nahrádzajú takto:
„1. Členské štáty prijmú všetky potrebné opatrenia, aby zabezpečili, že pred udelením povolenia sa pre projekty, ktoré pravdepodobne budú mať významné vplyvy na životné prostredie okrem iného z dôvodu ich charakteru, veľkosti alebo umiestnenia, bude vyžadovať povolenie a budú posúdené z hľadiska ich vplyvov na životné prostredie. Tieto projekty sú definované v článku 4.
2. Posudzovanie vplyvov na životné prostredie možno začleniť do jestvujúcich procesov povoľovania projektov v členských štátoch alebo, ak to nie je možné, do iných procesov alebo do procesov, ktoré sa ustanovia na dosiahnutie cieľov tejto smernice.
3. V prípade projektov, pre ktoré povinnosť uskutočniť posudzovanie vplyvov na životné prostredie vyplýva súčasne z tejto smernice a smernice Rady 92/43/EHS (20) a/alebo smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES (21), členské štáty v prípade potreby zabezpečia, aby bolo možné vykonať koordinované a/alebo spoločné procedúry, ktoré spĺňajú požiadavky uvedených právnych predpisov Únie.
V prípade projektov, pre ktoré povinnosť uskutočniť posudzovanie vplyvov na životné prostredie vyplýva súčasne z tejto smernice a iných právnych predpisov Únie než smerníc uvedených v prvom pododseku, môžu členské štáty umožniť vykonanie koordinovaných a/alebo spoločných procedúr.
V rámci koordinovanej procedúry uvedenej v prvom a druhom pododseku, sa členské štáty usilujú koordinovať rôzne samostatné posúdenia týkajúce sa vplyvov konkrétneho projektu na životné prostredie požadované príslušnými právnymi predpismi Únie určením orgánu na tento účel bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia v iných príslušných právnych predpisoch Únie, ktoré sú s týmto v rozpore.
V rámci spoločnej procedúry uvedenej v prvom a druhom pododseku sa členské štáty usilujú vykonať jedno posúdenie vplyvov konkrétneho projektu na životné prostredie požadované príslušnými právnymi predpismi Únie bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia v iných príslušných právnych predpisoch Únie, ktoré sú s týmto v rozpore.
Komisia poskytne usmernenia týkajúce sa zriadenia akýchkoľvek koordinovaných alebo spoločných procedúr pre projekty, ktoré sú súčasne predmetom posúdení podľa tejto smernice a smerníc 92/43/EHS, 2000/60/EÚ, 2009/147/ES a 2010/75/ES.
(20) Smernica Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, 22.7.1992, s. 7)." 						
(21) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (Ú. v. EÚ L 20, 26.1.2010, s. 7).“;" 						
b)
v odseku 4 sa prvý pododsek nahrádza takto:
„4. Bez toho, aby bol dotknutý článok 7, môžu členské štáty vo výnimočných prípadoch určitý projekt vyňať z ustanovení stanovených v tejto smernici, pokiaľ by uplatňovanie uvedených ustanovení malo za následok nepriaznivý vplyv na účel projektu, za predpokladu, že sú splnené ciele tejto smernice.“;
c)
dopĺňa sa tento odsek:
„5. Bez toho, aby bol dotknutý článok 7, v prípadoch, ak je projekt prijatý osobitným vnútroštátnym právnym predpisom, môžu členské štáty vyňať projekt z ustanovení týkajúcich sa verejnej konzultácie ustanovených v tejto smernici, za predpokladu, že sú splnené ciele tejto smernice.
Členské štáty informujú Komisiu každé dva roky od 16. mája 2017 o každom uplatnení výnimky uvedenej v prvom pododseku.“
3.
Článok 3 sa nahrádza takto:
„Článok 3
1. Posudzovanie vplyvov na životné prostredie identifikuje, opíše a posúdi náležitým spôsobom, pri každom prípade jednotlivo, priame a nepriame významné vplyvy projektu na tieto faktory:
a)
obyvateľstvo a ľudské zdravie;
b)
biodiverzitu s osobitným dôrazom na druhy a biotopy chránené podľa smernice 92/43/EHS a smernice 2009/147/ES;
c)
územie, pôdu, vodu, vzduch a klímu;
d)
hmotný majetok, kultúrne dedičstvo a krajinu;
e)
vzájomné pôsobenie medzi faktormi uvedenými v písmenách a) až d).
2. Vplyvy uvedené v odseku 1 na faktory v ňom stanovené zahŕňajú očakávané vplyvy vyplývajúce zo zraniteľnosti projektu voči rizikám závažných havárií a/alebo prírodných katastrof, ktoré majú význam pre dotknutý projekt.“
4.
Článok 4 sa mení takto:
a)
odseky 3 a 4 sa nahrádzajú takto:
„3. Ak sa vykonáva skúmanie každého jednotlivého prípadu, alebo ak sú stanovené prahy alebo kritériá na účely odseku 2, vezmú sa do úvahy relevantné výberové kritéria uvedené v prílohe III. Členské štáty môžu stanoviť prahy alebo kritériá určujúce, kedy projekty nemusia byť predmetom ani rozhodnutia podľa odsekov 4 a 5, ani posúdenia vplyvov na životné prostredie, a/alebo prahy či kritériá určujúce, kedy projekty budú v každom prípade predmetom posúdenia vplyvov na životné prostredie bez toho, aby boli predmetom rozhodnutia uvedeného v odsekoch 4 a 5.
4. Ak členské štáty rozhodnú, že budú vyžadovať rozhodnutie pre projekty uvedené v prílohe II, predloží navrhovateľ informácie o vlastnostiach projektu a jeho pravdepodobných významných vplyvoch na životné prostredie. Podrobný zoznam informácií, ktoré sa majú predložiť, je špecifikovaný v prílohe IIA. Navrhovateľ vezme v odôvodnených prípadoch do úvahy dostupné výsledky iných relevantných posúdení vplyvov na životné prostredie vykonaných v zmysle právnych predpisov Únie iných ako táto smernica. Navrhovateľ môže tiež poskytnúť opis akýchkoľvek vlastností projektu a/alebo plánovaných opatrení, aby sa zabránilo alebo predišlo tomu, čo by inak mohli byť významné nepriaznivé účinky na životné prostredie.“;
b)
dopĺňajú sa tieto odseky:
„5. Príslušný orgán prijme svoje rozhodnutie na základe informácií, ktoré mu poskytol navrhovateľ v súlade s odsekom 4, berúc do úvahy v určitých prípadoch výsledky predbežných overovaní alebo posudzovaní vplyvov na životné prostredie vykonaných v zmysle právnych predpisov Únie iných ako táto smernica. Rozhodnutie sa zverejní a:
a)
ak sa rozhodne, že je potrebné posúdenie vplyvov na životné prostredie, uvádza hlavné dôvody požadovania takéhoto posúdenia s odkazom na príslušné kritériá uvedené v prílohe III alebo
b)
ak sa rozhodne, že nie je potrebné posúdenie vplyvov na životné prostredie, uvádza hlavné dôvody nepožadovania takéhoto posúdenia s odkazom na príslušné kritériá uvedené v prílohe III a uvedie aj všetky vlastnosti projektu a/alebo plánované opatrenia, ktorými sa má zabrániť alebo predísť tomu, čo by inak mohli byť významné nepriaznivé účinky na životné prostredie, ak ich navrhovateľ navrhol.
6. Členské štáty zabezpečia, že príslušný orgán vypracuje svoje rozhodnutie čo najskôr a v lehote neprekračujúcej 90 dní od dátumu, kedy navrhovateľ predložil všetky požadované informácie podľa odseku 4. Vo výnimočných prípadoch, napríklad v závislosti od charakteru, zložitosti, umiestnenia alebo veľkosti projektu, môže príslušný orgán túto lehotu na účely prijatia rozhodnutia predĺžiť. V takomto prípade príslušný orgán písomne informuje navrhovateľa o dôvodoch tohto predĺženia a o očakávanom dátume prijatia jeho rozhodnutia.“
5.
V článku 5 sa odseky 1 až 3 nahrádzajú takto:
„1. Ak sa vyžaduje posudzovanie vplyvov na životné prostredie, navrhovateľ vypracuje a predloží správu o hodnotení vplyvov na životné prostredie. Informácie, ktoré má poskytnúť navrhovateľ, musia obsahovať aspoň:
a)
opis projektu obsahujúci informáciu o mieste, projektovom riešení, veľkosti projektu a ďalších podstatných vlastnostiach projektu;
b)
opis pravdepodobných významných vplyvov projektu na životné prostredie;
c)
opis vlastností projektu a/alebo navrhovaných opatrení, ktorých cieľom je zabrániť, predísť alebo zmierniť, a ak je to možné, nahradiť straty spôsobené pravdepodobne významnými nepriaznivými vplyvmi na životné prostredie;
d)
opis vhodných alternatív preštudovaných navrhovateľom, ktoré sú relevantné pre projekt a jeho špecifické vlastnosti, a uvedenie hlavných dôvodov vybraného variantu, s prihliadnutím na vplyvy projektu na životné prostredie;
e)
netechnické zhrnutie informácií uvedených v písmenách a) až d),a
f)
akékoľvek doplňujúce informácie uvedené v prílohe IV, ktoré sú dôležité vzhľadom na špecifické vlastnosti daného projektu alebo typu projektu a vzhľadom na pravdepodobne dotknuté zložky životného prostredia.
Ak bolo vydané stanovisko podľa odseku 2 tohto článku, správa o hodnotení vplyvov na životné prostredie vychádza z uvedeného stanoviska a obsahuje informácie, ktoré možno odôvodnene vyžadovať na dosiahnutie odôvodnených záverov o významných vplyvoch projektu na životné prostredie so zreteľom na súčasné znalosti a metódy posudzovania. Navrhovateľ s cieľom zabrániť duplicite posúdení zohľadní pri príprave správy o hodnotení vplyvov na životné prostredie dostupné výsledky z iných relevantných posúdení podľa právnych predpisov Únie alebo vnútroštátnych právnych predpisov.
2. Na žiadosť navrhovateľa príslušný orgán po zohľadnení informácií poskytnutých navrhovateľom, najmä o špecifických vlastnostiach projektu vrátane jeho umiestnenia a technickej kapacity a jeho pravdepodobného vplyvu na životné prostredie, vydá stanovisko o rozsahu a úrovni podrobnosti informácií, ktoré má navrhovateľ uviesť v správe o hodnotení vplyvov na životné prostredie v súlade s odsekom 1 tohto článku. Príslušný orgán uskutoční pred vydaním svojho stanoviska konzultácie s orgánmi uvedenými v článku 6 ods. 1.
Členské štáty môžu tiež požadovať od príslušných orgánov, aby vydali stanovisko uvedené v prvom pododseku bez ohľadu na to, či o to žiada navrhovateľ.
3. Na zabezpečenie úplnosti a kvality správy o hodnotení vplyvov na životné prostredie:
a)
navrhovateľ zabezpečí, aby správu o hodnotení vplyvov na životné prostredie vypracovali spôsobilí odborníci;
b)
príslušný orgán zabezpečí, že má dostatočné odborné znalosti na preskúmanie správy o hodnotení vplyvov na životné prostredie, alebo k nim má v prípade potreby prístup;
c)
v prípade potreby si príslušný orgán vyžiada od navrhovateľa doplňujúce informácie v súlade s prílohou IV, ktoré priamo súvisia s dosiahnutím odôvodneného záveru o významných vplyvoch projektu na životné prostredie.“
6.
Článok 6 sa mení takto:
a)
odsek 1 sa nahrádza takto:
„1. Členské štáty prijmú nevyhnutné opatrenia na zabezpečenie toho, aby orgány, ktorých sa projekt bude pravdepodobne týkať z dôvodu ich osobitných právomocí v oblasti životného prostredia alebo na základe miestnej alebo regionálnej príslušnosti, mali možnosť vyjadriť svoje stanovisko k informáciám predloženým navrhovateľom a k žiadosti o povolenie, zohľadňujúc podľa potreby prípady uvedené v článku 8a ods. 3. Na tento účel členské štáty určia, buď všeobecne, alebo pri každom jednotlivom prípade osobitne orgány, s ktorými treba konzultovať. Informácie získané podľa článku 5 sa postúpia týmto orgánom. Podrobné ustanovenia týkajúce sa konzultácií ustanovia členské štáty.“;
b)
v odseku 2 sa úvodné ustanovenie nahrádza takto:
„2. V záujme zabezpečenia účinnej účasti dotknutej verejnosti na rozhodovacích postupoch musí byť verejnosť informovaná elektronicky a prostredníctvom verejných oznamov alebo inými vhodnými prostriedkami o nasledujúcich skutočnostiach v skorom štádiu rozhodovacieho postupu v záležitostiach životného prostredia podľa článku 2 ods. 2 a najneskôr ihneď, ako možno informácie rozumne poskytnúť.“;
c)
odsek 5 sa nahrádza takto:
„5. Podrobné pravidlá pre informovanie verejnosti, napríklad vyvesením oznamov v určitom okruhu alebo zverejnením v miestnej tlači, a konzultácie s dotknutou verejnosťou, napríklad písomnými podaniami alebo prostredníctvom verejnej ankety, určia členské štáty. Členské štáty prijmú potrebné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby boli dôležité informácie dostupné pre verejnosť v elektronickej forme aspoň prostredníctvom centrálneho portálu alebo ľahko dostupných prístupových bodov na príslušnej správnej úrovni.“;
d)
odsek 6 sa nahrádza takto:
„6. Ustanovia sa primerané časové rámce pre rozličné fázy poskytujúce dostatočný čas:
a)
na informovanie orgánov uvedených v odseku 1 a verejnosti a
b)
pre orgány uvedené v odseku 1 a dotknutú verejnosť na prípravu a efektívnu účasť na environmentálnom rozhodovaní, ktoré podlieha ustanoveniam tohto článku.“;
e)
dopĺňa sa tento odsek:
„7. Časové rámce na konzultácie s dotknutou verejnosťou o správe o hodnotení vplyvov na životné prostredie uvedenej v článku 5 ods. 1 nesmú byť kratšie ako 30 dní.“
7.
Článok 7 sa mení takto:
a)
odsek 4 sa nahrádza takto:
„4. Dotknuté členské štáty začnú konzultácie o, okrem iného, možných cezhraničných vplyvoch projektu a predpokladaných opatreniach na zníženie alebo odstránenie týchto vplyvov a dohodnú sa na dostatočnom časovom rámci trvania konzultácií.
Takéto konzultácie sa môžu konať prostredníctvom príslušného spoločného orgánu.“;
b)
odsek 5 sa nahrádza takto:
„5. Podrobné opatrenia na vykonávanie odsekov 1 až 4 tohto článku vrátane stanovenia časových rámcov na konzultácie môžu určiť dotknuté členské štáty na základe pravidiel a časových rámcov uvedených v článku 6 ods. 5 až 7 a musia byť také, aby umožnili dotknutej verejnosti na území dotknutého členského štátu efektívnu účasť na procesoch environmentálneho rozhodovania o projektoch uvedených v článku 2 ods. 2.“
8.
Článok 8 sa nahrádza takto:
„Článok 8
Výsledky konzultácií a informácie získané v súlade s článkami 5 až 7 sa riadne vezmú do úvahy v povoľovacom konaní.“
9.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 8a
1. Rozhodnutie o udelení povolenia zahŕňa aspoň tieto informácie:
a)
odôvodnený záver uvedený v článku 1 ods. 2 písm. g) bode iv);
b)
akékoľvek environmentálne podmienky, ktoré sú súčasťou rozhodnutia, opis vlastností projektu a/alebo navrhovaných opatrení, ktorých cieľom je zabrániť, predísť alebo zmierniť, a ak je to možné, nahradiť straty spôsobené pravdepodobne významnými nepriaznivými vplyvmi na životné prostredie, a v prípade potreby aj opatrení na monitorovanie.
2. Rozhodnutie zamietnuť udelenie povolenia uvedie hlavné dôvody zamietnutia.
3. V prípade členských štátov využívajúcich postupy uvedené v článku 2 ods. 2, ktoré sú iné ako postupy na udelenie povolenia, sa požiadavky stanovené v odseku 1 prípadne v odseku 2 tohto článku považujú za splnené, ak akékoľvek rozhodnutie vydané v dôsledku týchto postupov obsahuje informácie uvedené v týchto odsekoch a sú zavedené mechanizmy, ktoré umožňujú splnenie požiadaviek uvedených v odseku 6 tohto článku.
4. V súlade s požiadavkami uvedenými v odseku 1 písm. b) členské štáty zabezpečia, že vlastnosti projektu a/alebo opatrenia navrhované s cieľom zabrániť, predísť alebo zmierniť, a ak je to možné, nahradiť straty spôsobené pravdepodobne významnými nepriaznivými vplyvmi na životné prostredie, sú realizované navrhovateľom, a stanovia postupy týkajúce sa monitorovania významných nepriaznivých vplyvov na životné prostredie.
Typ parametrov, ktoré sa majú monitorovať a dĺžka monitorovania musia byť primerané charakteru, umiestneniu a veľkosti projektu a významu jeho vplyvov na životné prostredie.
Aby sa zabránilo dvojitému monitorovaniu, môžu sa prípadne uplatniť existujúce monitorovacie opatrenia vyplývajúce z právnych predpisov Únie iných ako táto smernica a z vnútroštátnych právnych predpisov.
5. Členské štáty zabezpečia, aby príslušný orgán prijal všetky rozhodnutia uvedené v odsekoch 1 až 3 v primeranej lehote.
6. Príslušný orgán musí byť presvedčený, že odôvodnený záver uvedený v článku 1 ods. 2) písm. g) bode iv), alebo akékoľvek rozhodnutie uvedené v odseku 3 tohto článku, sú stále aktuálne pri prijímaní rozhodnutia o udelení povolenia. Na tento účel môžu členské štáty stanoviť časové rámce pre platnosť odôvodneného záveru uvedeného v článku 1 ods. 2 písm. g) bode iv), alebo akéhokoľvek rozhodnutia uvedeného v odseku 3 tohto článku.“
10.
V článku 9 sa odsek 1 nahrádza takto:
„1. Ak sa rozhodlo o udelení alebo zamietnutí povolenia, príslušný orgán alebo orgány o tom čo najskôr informujú verejnosť a orgány uvedené v článku 6 ods. 1 v súlade s vnútroštátnymi postupmi a zabezpečia, aby boli verejnosti a orgánom uvedeným v článku 6 ods. 1 k dispozícii tieto informácie zohľadňujúc podľa potreby prípady uvedené v článku 8a ods. 3:
a)
obsah rozhodnutia a akékoľvek súvisiace podmienky uvedené v článku 8a ods. 1 a 2;
b)
hlavné dôvody a úvahy, na ktorých sa rozhodnutie zakladá, vrátane informácií o procese účasti verejnosti. Toto zahŕňa aj zhrnutie výsledkov konzultácií a informácií získaných podľa článkov 5 až 7 a ako boli tieto výsledky zapracované alebo inak vysporiadané, najmä pripomienky získané od dotknutého členského štátu uvedeného v článku 7.“
11.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 9a
Členské štáty zabezpečia, aby príslušný orgán alebo orgány vykonávali úlohy vyplývajúce z tejto smernice objektívnym spôsobom a neocitli sa v situácii, ktorá by viedla ku konfliktu záujmov.
V prípadoch, keď je príslušný orgán súčasne navrhovateľom, členské štáty aspoň zavedú, v rámci svojej organizácie správnych právomocí, zodpovedajúce oddelenie konfliktných funkcií pri vykonávaní povinností vyplývajúcich z tejto smernice.“
12.
V článku 10 sa prvý odsek nahrádza takto:
„Bez toho, aby bola dotknutá smernica 2003/4/ES, ustanovenia tejto smernice neovplyvňujú záväzok príslušných orgánov dodržiavať obmedzenia stanovené vnútroštátnymi zákonmi, inými právnymi predpismi a správnymi opatreniami a uznanou právnou praxou vo veci obchodného a priemyselného tajomstva, vrátane duševného vlastníctva a ochrany verejného záujmu.“
13.
Vkladá sa tento článok:
„Článok 10a
Členské štáty ustanovia pravidlá o sankciách, ktoré sa uplatňujú pri porušení vnútroštátnych ustanovení prijatých podľa tejto smernice. Sankcie musia byť účinné, primerané a odrádzajúce.“
14.
V článku 12 sa odsek 2 nahrádza takto:
„2. Členské štáty informujú Komisiu každých šesť rokov od 16. mája 2017, ak majú takéto údaje k dispozícii, najmä o:
a)
počte projektov uvedených v prílohách I a II, ktoré podliehali posudzovaniu vplyvov na životné prostredie v súlade s článkami 5 až 10;
b)
zozname posudzovaní vplyvov na životné prostredie podľa kategórií projektu stanovených v prílohách I a II;
c)
počte projektov uvedených v prílohe II, ktoré podliehajú rozhodnutiu v súlade s článkom 4 ods. 2;
d)
priemernej dĺžke procesu posudzovania vplyvov na životné prostredie;
e)
všeobecných odhadoch týkajúcich sa priemerných priamych nákladoch na posudzovanie vplyvov na životné prostredie vrátane vplyvu uplatňovania tejto smernice na malé a stredné podniky.“
15.
Prílohy smernice 2011/92/EÚ sa menia tak, ako je stanovené v prílohe k tejto smernici.
Článok 2
1. Bez toho, aby bol dotknutý článok 3, uvedú členské štáty do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia nevyhnutné pre dosiahnutie súladu s touto smernicou do 16. mája 2017.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
2. Členské štáty oznámia Komisii znenie základných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 3
1. Projekty, v prípade ktorých bolo rozhodovanie uvedené v článku 4 ods. 2 smernice 2011/92/EÚ začaté pred 16. májom 2017, podliehajú povinnostiam uvedeným v článku 4 smernice 2011/92/EÚ pred jej zmenením touto smernicou.
2. Projekty podliehajú povinnostiam uvedeným v článku 3 a článkoch 5 až 11 smernice 2011/92/EÚ pred jej zmenou touto smernicou, ak pred 16. májom 2017:
a)
sa začal postup týkajúci sa stanoviska uvedený v článku 5 ods. 2 smernice 2011/92/EÚ alebo
b)
boli poskytnuté informácie uvedené v článku 5 ods. 1 smernice 2011/92/EÚ.
Článok 4
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 5
Táto smernica je určená členským štátom.
V Štrasburgu 16. apríla 2014