РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 575/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 26 юни 2013 година
относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателен акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура,
като имат предвид, че:
(1)
В декларацията на Г-20 от 2 април 2009 г. относно укрепването на финансовата система се настоява за съгласувани в международен план усилия за повишаване на прозрачността и засилване на отчетността и регулирането чрез подобряване на количеството и качеството на капитала в банковата система, след като бъде осигурено икономическото възстановяване. В декларацията се призовава и за въвеждането на допълнителна мярка, която не зависи от риска, за ограничаване на ливъриджа в банковата система, както и за разработването на рамка за по-устойчиви ликвидни буфери. В отговор на предоставения от Г-20 мандат, през септември 2009 г. Групата на управители на централни банки и ръководители на надзорни органи постигна съгласие по редица мерки за засилване на регулирането на банковия сектор. Тези мерки бяха утвърдени от ръководителите на държавите от Г-20 на срещата на високо равнище в Питсбърг от 24 и 25 септември 2009 г. и подробно представени през декември 2009 г. През юли и септември 2010 г. Групата на управители на централни банки и ръководители на надзорни органи излезе с две допълнителни съобщения относно разработването и калибрирането на тези нови мерки, а през декември 2010 г. Базелският комитет по банков надзор публикува окончателните мерки, известни като рамката Базел III.
(2)
Групата на високо равнище по въпросите на финансовия надзор в ЕС, председателствана от Жак дьо Ларозиер (наричана по-долу "групата дьо Ларозиер"), прикани Съюза да разработи по-хармонизирани инструменти за финансово регулиране. Във връзка с бъдещата архитектура на европейските надзорни органи Европейският съвет от 18 и 19 юни 2009 г. също подчерта необходимостта от създаване на „единен европейски наръчник“, приложим за всички кредитни институции и инвестиционни посредници на вътрешния пазар.
(3)
Както се посочва в доклада на групата "дьо Ларозиер“ от 25 февруари 2009 г. (наричан по-долу "докладът" дьо Ларозиер"), "дадена държава членка следва да бъде в състояние да приеме по-строги национални регулаторни мерки, които се считат за подходящи на национално ниво за поддържане на финансовата стабилност, при условие че се спазват принципите на вътрешния пазар и договорените минимални основни стандарти".
(4)
Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции (3) и в Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (4) бяха неколкократно съществено изменяни. Много от разпоредбите на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО са приложими както за кредитните институции, така и за инвестиционните посредници. От съображения за яснота и с цел да се осигури последователното прилагане на тези разпоредби, те следва да се обединят в нови правни актове, приложими както към кредитните институции, така и към инвестиционните посредници, а именно настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от (5). За по-голяма достъпност разпоредбите на приложенията към директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО следва да бъдат включени в постановителната част на Директива 2013/36/ЕС и на настоящия регламент.
(5)
Настоящият регламент и Директива 2013/36/ЕС заедно следва да съставляват правната рамка, уреждаща правилата за достъпа до осъществяване на дейност за кредитни институции и инвестиционни посредници (наричани по-долу заедно "институциите"), както и приложимите за тях надзорна рамка и пруденциални правила. Поради това настоящият регламент следва да се разглежда съвместно с посочената директива.
(6)
Директива 2013/36/ЕС, основаваща се на член 53, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), следва, наред с другото, да съдържа разпоредбите, уреждащи правилата за достъпа до осъществяване на дейност от институциите, условията и реда за тяхното управление и надзорната рамка, като например разпоредби, уреждащи лицензирането на дейността, придобиването на квалифицирано дялово участие, упражняването на свободата на установяване и на предоставяне на услуги, правомощията на компетентните органи на държавата членка по произход и приемащата държава членка в това отношение, както и относно началния капитал и надзорния преглед на институциите.
(7)
Настоящия регламент следва, наред с другото, да съдържа пруденциалните изисквания за институциите, които се ограничават до функционирането на пазарите на банкови и финансови услуги и имат за цел да се гарантира финансовата стабилност на участниците на тези пазари, както и високо ниво на защита на инвеститорите и вложителите. Настоящият регламент има за цел да допринесе осезаемо за безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар и поради това следва да се основава на разпоредбите на член 114 ДФЕС, тълкувани в съответствие с трайната практика на Съда на Европейския съюз.
(8)
Въпреки че директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО хармонизираха до известна степен правилата на държавите членки в областта на пруденциалния надзор, те съдържат значителен брой варианти и възможности държавите членки да налагат по-строги правила от установените в тях. Това води до различия между националните правила, които биха могли да възпрепятстват трансграничното предоставяне на услуги и свободата на установяване и по този начин да създадат пречки за безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар.
(9)
От съображения за правна сигурност и поради необходимостта от равнопоставеност в рамките на Съюза прилагането на единен набор от правила за всички участници на пазара е ключов елемент за функционирането на вътрешния пазар. За да се избегнат нарушения на функционирането на пазара и случаите на регулаторен арбитраж, минимални пруденциални изисквания следва да гарантират максимална хармонизация. Поради това преходните периоди, предвидени в настоящия регламент, са изключително важни за гладкото въвеждане на настоящия регламент и за избягване на несигурност на пазарите.
(10)
Във връзка с работата на Групата по прилагане на стандарти към Базелския комитет по банков надзор (БКБН) по отношение на мониторинга и прегледа на прилагането на рамката Базел III от държавите членки, Комисията следва периодично да предоставя актуализирани доклади, най-малкото след публикуването от БКБН на всеки доклад за напредъка, свързани с прилагането и въвеждането на национално равнище на рамката Базел III в други основни юрисдикции, включително оценка на съгласуваността на законодателството или разпоредбите на другите държави с международните минимални стандарти, за да се установят различия, които биха могли да породят опасения относно условията на равнопоставеност.
(11)
Следователно, за да се отстранят пречките пред търговията и нарушенията на конкуренцията в резултат на различията между националните правни уредби, както и за да не се позволи появата на нови възможни пречки пред търговията и съществени нарушения на конкуренцията, е необходимо да се приеме регламент, с който се установяват единни правила, приложими във всички държави членки.
(12)
Оформянето на пруденциалните изисквания под формата на регламент би гарантирало, че тези изисквания ще бъдат пряко приложими. Така ще се осигурят еднакви условия и ще се предотврати възникването на разминаващи се национални изисквания вследствие на транспонирането на директива. В резултат на настоящия регламент всички институции ще спазват едни и същи правила в целия Съюз, което ще засили и доверието в стабилността на институциите, особено по време на криза. Приемането на регламент ще намали също така регулаторната сложност и разходите на дружествата за спазване на нормативната уредба, особено за институциите с трансгранична дейност, както и ще допринесе за премахване на нарушенията на конкуренцията. По отношение на спецификите на пазарите на недвижимо имущество, които се характеризират със свойствено за всяка държава членка, регион или местен район икономическо развитие и правна уредба, компетентните органи следва да имат право да определят по-високи рискови тегла или да прилагат, в зависимост от случаите на неизпълнение и очакваното развитие на пазара, по-стриктни критерии за експозициите, обезпечени с ипотеки върху недвижимо имущество в дадени области.
(13)
Компетентните органи или държавите членки следва да могат да налагат национални правила, при условие че те не са несъвместими с настоящия регламент, в областите, които не са обхванати от него, например динамичното провизиране, разпоредбите относно националните схеми за покрити облигации които не се отнасят до третирането на тези облигации съгласно установените в настоящия регламент правила, придобиването и притежаването на дялови участия, както във финансовия, така и в нефинансовия сектор за цели, които нямат отношение към пруденциалните изисквания, определени в настоящия регламент.
(14)
Най-важните препоръки в доклада „дьо Ларозиер“, намерили приложение в Съюза на по-късен етап, бяха създаването на „единен европейски наръчник“ и на европейска рамка за макропруденциален надзор, като целта беше двата елемента заедно да осигурят финансова стабилност. Единният наръчник осигурява стабилна и единна регулаторна рамка, която способства за функционирането на вътрешния пазар и предотвратява възможностите за регулаторен арбитраж. В рамките на вътрешния пазар на финансови услуги обаче макропруденциалните рискове могат да се различават по редица начини и са свързани с характерни национални особености, които водят до различия, наблюдавани например в структурата и обема на банковия сектор в сравнение с икономиката като цяло и кредитния цикъл.
(15)
В настоящия регламент и в Директива 2013/36/ЕС се съдържат няколко инструмента за предотвратяване и редуциране на макропруденциалните и системните рискове, чрез които се осигурява гъвкавост, като едновременно с това се гарантира, че използването им подлежи на подходящ контрол, за да не се наруши функционирането на вътрешния пазар, като се извършва по прозрачен и последователен начин.
(16)
Когато макропруденциалните или системните рискове засягат една държава членка, компетентните или определените органи от съответната държава членка следва да имат възможност да предприемат действия по отношение на тези рискове, освен чрез предвидения в Директива 2013/36/ЕС инструмент буфер за системен риск, и чрез някои конкретни национални макропруденциални мерки, ако се прецени, че те са по-ефективни за преодоляването на тези рискове. Европейският съвет за системен риск (ЕССР), създаден с Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. (6) и Европейският надзорен орган (Европейски банков орган) (ЕБО), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски банков орган) (7), следва да имат възможност да предоставят становищата си относно това дали са изпълнени предпоставките за такива национални макропруденциални мерки и следва да има механизъм на Съюза, който да предотвратява въвеждането на национални мерки, когато има много сериозни доказателства, че не са налице съответните предпоставки. С настоящия регламент се установяват единни микропруденциални правила за институциите, като същевременно държавите членки запазват водеща роля при макропруденциалния надзор поради експертния си опит и съществуващите им задължения по отношение на финансовата стабилност. В този конкретен случай, тъй като решението за приемане на национални макропруденциални мерки включва определени оценки по отношение на рисковете, които могат в крайна сметка да засегнат макроикономическото, фискалното и бюджетното положение на съответната държава членка, е необходимо правомощието за отхвърляне на предложените на национално ниво макропруденциални мерки да бъде предоставено на Съвета в съответствие с член 291 ДФЕС, който действа по предложение на Комисията.
(17)
В случаите когато Комисията е представила на Съвета предложение за отхвърляне на национални макропруденциални мерки, Съветът следва да разгледа незабавно това предложение и да вземе решение дали да отхвърли или не националните мерки, като въпросът може да бъде подложен на гласуване по искане на държава членка или на Комисията в съответствие с Процедурния правилник на Съвета (8). В съответствие с член 296 ДФЕС Съветът следва да мотивира решението от гледна точка на условията за намеса, определени в настоящия регламент. Като се има предвид значението на макропруденциалния и на системния риск за финансовия пазар на засегнатата държава членка, а оттам и на нуждата от бързо реагиране, е важно срокът за това решение на Съвета да се определи на един месец. Ако след задълбочено разглеждане на предложението на Комисията за отхвърляне на предложената национална мярка Съветът стигне до заключението, че не са изпълнени определените в настоящия регламент условия за отхвърляне на национални мерки, той следва във всички случаи да посочи мотивите си по ясен и недвусмислен начин.
(18)
Държавите членки следва да могат да прилагат мерките, които считат за уместни, включително мерки за редуциране на макропруденциалния или системния риск в конкретна държава членка, до хармонизирането на ликвидните изисквания през 2015 г. и на отношението на ливъридж през 2018 г.
(19)
Буферите за системен риск или индивидуалните мерки, предприети от държавите членки за справяне със системните рискове, които ги заплашват, следва да могат да се прилагат за банковия сектор като цяло или за една или повече негови подгрупи, а именно подгрупи от институции, които показват сходни рискови профили при извършваната от тях стопанска дейност, или за експозициите към един или повече вътрешни икономически или географски сектори в рамките на банковия сектор.
(20)
Ако определените органи на две или повече държави членки установят едни и същи промени в проявлението на системен или макропруденциален риск, представляващ заплаха за финансовата стабилност на национално ниво във всяка от тези държави членки, и ако определените органи счетат, че срещу този риск би било по-добре да се предприемат национални мерки, държавите членки могат да подадат съвместно уведомление до Съвета, Комисията, ЕССР и ЕБО. При уведомяване на Комисията, Съвета, ЕССР и ЕБО държавите членки следва да представят подходящи доказателства, включително обосновката за съвместно уведомление.
(21)
Освен това на Комисията следва да бъде предоставено правомощието да приеме делегиран акт за временно увеличение на нивата на капиталовите изисквания, както и на изискванията за големи експозиции и за оповестяването. Тези разпоредби следва да се прилагат за период от една година, освен ако Европейският парламент или Съветът не възрази срещу делегирания акт в срок от три месеца. Комисията следва да посочи мотивите за използването на тази процедура. На Комисията следва да бъде предоставено единствено правомощието да налага по-строги пруденциални изисквания за експозиции, произтичащи от развитието на пазара в рамките на Съюза или извън него, което засяга всички държави членки.
(22)
Прегледът на макропруденциалните правила е обоснован, за да може Комисията да оцени, наред с другото, дали макропруденциалните инструменти в настоящия регламент и в Директива 2013/36/ЕС са ефективни, ефикасни и прозрачни, дали следва да се предложат нови инструменти, дали предвиденият в настоящия регламент или в Директива 2013/36/ЕС обхват и евентуалното припокриване на макропруденциалните инструменти за справяне със сходни рискове са подходящи и как международно приетите стандарти за системно значимите институции взаимодействат с настоящия регламент или на Директива 2013/36/ЕС.
(23)
Когато държавите членки приемат насоки от общ характер, по-специално в областите, в които приемането от Комисията на проекти за технически стандарти все още предстои, тези насоки не трябва да са в противоречие с правото на Съюза, нито да засягат прилагането му.
(24)
Настоящият регламент не препятства на държавите членки, когато е уместно, да налагат еквивалентни изисквания спрямо предприятията, които не попадат в обхвата му.
(25)
Общите пруденциални изисквания, предвидени в настоящия регламент, се допълват с индивидуални правила, които се определят от компетентните органи в резултат на постоянния надзорен преглед на отделни институции. Обхватът на подобни надзорни правила, следва, наред с другото, да бъде изложен в Директива 2013/36/ЕС, тъй като компетентните органи следва да могат самостоятелно да преценяват кои правила следва да бъдат наложени.
(26)
Настоящият регламент не следва да засяга способността на компетентните органи да налагат специфични, съобразени с рисковия профил на институциите изисквания в рамките на посочените в Директива 2013/36/ЕС надзорен преглед и оценка.
(27)
Регламент (ЕС) № 1093/2010 има за цел да се повиши качеството и да се постигне по-голяма последователност на националния надзор, както и да се подобри наблюдението и контролът върху трансграничните групи.
(28)
Предвид увеличения брой задачи, възложени на ЕБО с настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС, Европейският парламент, Съветът и Комисията следва да направят необходимото за осигуряването на достатъчно човешки и финансови ресурси.
(29)
Регламент (ЕС) № 1093/2010 задължава ЕБО да предприема действия в съответствие с директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО. ЕБО трябва да предприема действия и в сферата на дейност на институциите във връзка с въпроси, които не са обхванати изрично от тези директиви, при условие че подобни действия са необходими, за да се гарантира ефективното и последователното прилагане на посочените директиви. Настоящият регламент следва да вземе предвид ролята и функцията на ЕБО и да улесни упражняването на правомощията му, изложени в Регламент (ЕС) № 1093/2010.
(30)
След периода на наблюдение и пълното въвеждане на изискването за ликвидно покритие в съответствие с настоящия регламент Комисията следва да се направи оценка дали предоставянето на ЕБО на право на инициатива за провеждането на обвързваща медиация по отношение на вземането на съвместни решения от компетентните органи съгласно членове 20 и 21 от настоящия регламентби улеснило практическото създаване и функциониране на обособени ликвидни подгрупи, както и да определи дали са изпълнени условията за специално вътрешногрупово третиране на трансгранични институции. Следователно, към този момент и като част от редовните доклади относно дейността на ЕБО съгласно член 81 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, Комисията следва да проучи конкретно необходимостта от предоставянето на такива правомощия на ЕБО и да включи резултатите от това проучване в своя доклад, който следва да бъде придружен от подходящи законодателни предложения, ако е необходимо.
(31)
В доклада "дьо Ларозиер" се посочва, че микропруденциалният надзор не може да действа ефективно за запазване на финансовата стабилност без подходящо отчитане на процесите на макрониво, като макропруденциалното наблюдение и контрол се обезсмислят, ако не може да въздейства по някакъв начин върху надзора на микрониво. Тясното сътрудничество между ЕБО и ЕССР е от съществено значение, за да се осигури пълна ефективност на функционирането на ЕССР и на последващите действия, предприети в отговор на неговите предупреждения и препоръки. По-специално, ЕБО следва да може да предава на ЕССР цялата необходима информация, събрана от компетентните органи в съответствие със задълженията за отчитане, определени в настоящия регламент.
(32)
Предвид разрушителните последици от последната финансова криза, основните цели на настоящия регламент са насърчаване на икономически полезни банкови дейности, които служат на общото благо, и възпиране на неустойчиви финансови спекулации без реална добавена стойност. Това предполага всеобхватна реформа на начините, по които спестяванията се насочват към продуктивни инвестиции. За да се осигури устойчива и многообразна банкова среда в Съюза, компетентните органи следва да бъдат оправомощени да налагат по-високи капиталови изисквания за институциите със системно значение, които могат поради своите стопански дейности да представляват заплаха за световната икономика.
(33)
Необходими са еквивалентни финансови изисквания за институциите, които съхраняват парични средства или ценни книжа на свои клиенти, за да се осигурят сходни защитни механизми за вложителите и справедливи условия на конкуренция между съпоставими групи от институции.
(34)
Тъй като институциите на вътрешния пазар са в пряка конкуренция, изискванията за наблюдение следва да бъдат еквивалентни в целия Съюз, като се вземат предвид различните рискови профили на институциите.
(35)
Когато при упражняването на надзора е необходимо да се определи размерът на консолидирания собствен капитал на група от институции, изчисленията следва да се извършват в съответствие с настоящия регламент.
(36)
Съгласно настоящия регламент капиталовите изисквания се прилагат на индивидуална и консолидирана основа, освен ако компетентните органи не прилагат индивидуален надзор, когато счетат това за целесъобразно. Индивидуалният, консолидираният и трансграничният консолидиран надзор са полезни инструменти при наблюдението и контрола на институциите.
(37)
За да се осигури адекватна платежоспособност на институции в рамките на дадена група, от съществено значение е капиталовите изисквания да се прилагат въз основа на консолидираното финансово състояние на тези институции в групата. За да се осигури правилно разпределение на собствения капитал в рамките на групата и неговата наличност за защита на спестяванията при необходимост, капиталовите изисквания следва да се прилагат спрямо отделните институции в рамките на дадена група, освен когато тази цел може да бъде постигната ефективно по друг начин.
(38)
Малцинствените участия, произтичащи от междинните финансови холдинги, за които се прилагат изискванията на настоящия регламент на подконсолидирана основа, също могат да бъдат допустими (в рамките на съответните лимити) за включване в състава на базовия собствен капитал от първи ред на групата на консолидирана основа, тъй като и базовият собствен капитал от първи ред на междинния финансов холдинг, съставен от малцинствените участия, и частта от същия този капитал, собственост на дружеството майка, в еднаква степен поемат загубите, понесени от техните дъщерни предприятия, когато възникват такива.
(39)
Използването на точно определен счетоводен метод за изчисляване на собствения капитал, неговата адекватност спрямо рисковата експозиция на дадена институция, както и за оценка на концентрацията на експозициите, следва да се прави в съответствие с разпоредбите на Директива 86/635/ЕИО на Съвета от 8 декември 1986 г. относно годишните отчети и консолидираните счетоводни отчети на банки и други финансови институции (9), в която са включени някои промени на разпоредбите на Седма директива 83/349/ЕИО на Съвета от 13 юни 1983 г. относно консолидираните счетоводни отчети (10), или с тези на Регламент (ЕО) № 1606/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 19 юли 2002 г. за прилагането на международните счетоводни стандарти (11) - в зависимост от това с кой от тези актове се регулира счетоводната отчетност на институциите съгласно националното право.
(40)
За да се осигури подходящо ниво на платежоспособност, е важно да се предвидят капиталови изисквания, при които активите и задбалансовите позиции да се претеглят според степента на риска.
(41)
На 26 юни 2004 г. БКБН прие рамково споразумение относно международното сближаване на начините на оценка на капитала и на капиталовите изисквания (наричано по-долу „рамката Базел II“). Разпоредбите на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО, възпроизведени в настоящия регламент, са равностойни на разпоредбите в рамката Базел II. Следователно, чрез включването на допълнителните елементи от рамката Базел III настоящият става равностоен на разпоредбите в рамките Базел II и Базел III.
(42)
От съществено значение е да отчете разнообразието от институции в Съюза чрез осигуряването на алтернативни подходи за изчисляване на капиталовите изисквания за кредитен риск, включващи различни нива на чувствителност към риска и изискващи различни степени на усъвършенстване. Използването на външни рейтинги и на собствени оценки на институциите за отделните параметри на кредитния риск представлява значително подобряване на чувствителността към риска и пруденциалната надеждност на правилата във връзка с кредитния риск. Институциите следва да се насърчават да преминават към подходи с по-висока чувствителност към риска. При изчисленията, необходими за прилагането на посочените в настоящия регламент подходи за оценка на кредитния риск, институциите следва да подобрят процесите си на оценка и управление на кредитния риск, за да могат да се възползват от методи за определяне на регулаторни капиталови изисквания, които да отразяват естеството, мащаба и сложността на процесите при отделните институции. В това отношение следва да се счита, че обработката на данни във връзка с формирането и управлението на експозиции към клиенти включва разработването и утвърждаването на системи за управление и оценка на кредитния риск. Това служи не само за постигане на законните интереси на институциите, а и на целите на настоящия регламент за използването на по-добри методи за оценка и управление на риска и за тяхното използване при определянето на регулаторни капиталови изисквания. Независимо от това подходите с по-висока чувствителност към риска изискват съществен експертен опит и ресурси, както и достатъчни по обем данни с високо качество. Следователно институциите следва да отговарят на високи стандарти, преди да приложат тези подходи към регулаторните капиталови изисквания. Предвид текущата работа за осигуряване на подходящи ограничителни механизми за вътрешните модели, Комисията следва да изготви доклад относно възможността за удължаване на прилагането на минималния под по Базел I, заедно със законодателно предложение, ако е уместно,.
(43)
Капиталовите изисквания следва да съответстват на рисковете, за които се отнасят. По-специално, в изискванията следва да се отрази редуцирането на степента на риска, дължащо се на наличието на голям брой сравнително малки експозиции.
(44)
Малките и средните предприятия (МСП) са един от стълбовете на икономиката на Съюза предвид основополагащата им роля за създаване на икономически растеж и осигуряване на заетост. Възстановяването и бъдещият растеж на икономиката на Съюза зависят главно от наличието на капитал и финансиране за установени в Съюза МСП, за да могат да осъществяват необходимите инвестиции за внедряване на нови технологии и оборудване с цел повишаване на конкурентоспособността си. Поради ограничения брой алтернативни източници на финансиране МСП, установени в Съюза, са още по-чувствителни към въздействието на банковата криза. Ето защо е важно да се попълни съществуващият недостиг във финансирането на МСП и да се осигури достатъчен поток от банкови кредити за МСП в настоящия контекст. Капиталовите изисквания за експозиции към МСП следва да бъдат намалени чрез прилагането на коефициент за подпомагане, равен на 0,7619, за да се позволи на кредитните институции да увеличат предоставянето на кредити на МСП. За да се постигне тази цел, кредитните институции следва да използват ефективно освобождаването на капитал чрез прилагането на коефициента за подпомагане изключително с цел осигуряване на подходящ поток от кредити за МСП, установени в Съюза. Компетентните органи следва да наблюдават периодично общия размер на експозициите към МСП на кредитните институции и общия размер на приспадането от капитала.
(45)
В съответствие с решението на БКНБ, прието от Групата на управители на централни банки и ръководители на надзорни органи на 10 януари 2011 г., при нежизнеспособност на дадена институция всички нейни инструменти от допълнителния капитал от първи ред и от капитала от втори ред следва да могат да бъдат напълно и перманентно отписани или изцяло конвертирани в базов собствен капитал от първи ред. Законодателство, необходимо, за да се гарантира, че инструментите на собствения капитал подлежат на допълнителен механизъм за покриване на загуби, следва да стане част от законодателството на Съюза като част от изискванията за възстановяване и преструктуриране на институциите. Ако до 31 декември 2015 г. не бъде прието правна уредба на Съюза, която да урежда изискването при нежизнеспособност на дадена институция капиталовите инструменти да могат да бъдат напълно и перманентно отписани или преобразувани в инструменти от базовия собствен капитал от първи ред, Комисията следва да направи преглед и да докладва дали в настоящия регламент следва да бъде включена такава разпоредба и в контекста на този доклад да представи подходящи законодателни предложения.
(46)
Разпоредбите на настоящия регламент са в съответствие с принципа на пропорционалност, по-специално предвид разнообразието в размера и мащаба на операциите и обхвата на дейността на институциите. Спазването на принципа на пропорционалност означава също, че по отношение на експозициите на дребно се признават възможно най-простите процедури за определянето на рейтинг, дори в рамките на вътрешнорейтинговия подход. Държавите членки следва да гарантират, че определените в настоящия регламент изисквания се прилагат по начин, пропорционален на естеството, мащаба и сложността на рисковете, произтичащи от бизнес модела на дадена институция и от дейностите ѝ. Комисията следва да направи необходимото делегираните актове и актовете за изпълнение, регулаторните технически стандарти и техническите стандарти за изпълнение да са съобразени с принципа на пропорционалност, за да се гарантира пропорционалното прилагане на настоящия регламент. Поради това ЕБО следва да гарантира, че всички регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение са съставени по начин, който е съобразен с принципа на пропорционалност и го утвърждава.
(47)
Компетентните органи следва да обърнат подходящо внимание на случаи, при които подозират, че информацията се смята за търговска тайна или за поверителна с цел да се избегне оповестяването ѝ. Независимо от факта, че дадена институция може да избере да не оповестява информация, която счита за търговска тайна или за поверителна, фактът, че информацията се счита за търговска тайна или за поверителна не освобождава от отговорност за неоповестяването на такава информация, когато бъде констатирано, че неоповестяването има значителни последици.
(48)
Динамичният характер на настоящия регламент дава възможност на институциите да избират към кредитния риск между три подхода с различна сложност. С цел да се позволи, особено на малките институции, да изберат по-чувствителния към риска вътрешнорейтингов подход, съответните разпоредби следва да се тълкуват така, че класовете експозиции да включват всички експозиции, които в настоящия регламент са третирани пряко или косвено като принадлежащи към посочените класове. Като общо правило, компетентните органи не следва да правят разлика между трите подхода при процеса на надзорен преглед, т.е. институциите, избрали стандартизирания подход, не следва само поради тази причина да подлежат на по-строг надзор.
(49)
Следва да се отделя все по-голямо внимание на методите за редуциране на кредитния риск в рамките на правила, чиято цел е да се гарантира, че платежоспособността не се засяга поради неоправдано признаване. Винаги когато е възможно, при стандартизирания, а и при другите подходи, следва да се признава действащото в съответните държави членки обичайно банково обезпечение за редуциране на кредитния риск.
(50)
За да се гарантира, че рисковете и тяхното редуциране вследствие на предприети от институциите дейности по секюритизация и инвестиции са правилно отразени в капиталовите изисквания по отношение на институциите, е необходимо да се включат правила, предвиждащи третиране на тези дейности и инвестиции, характеризиращо се с чувствителност към риска и пруденциална надеждност. За тази цел е необходимо да се предвиди ясно и всеобхватно определение на понятието „секюритизация“, което да обхваща всяка трансакция или схема, при която кредитният риск, свързан с дадена експозиция или група експозиции, се разделя на траншове. Експозиция, която създава задължение за пряко плащане по трансакция или схема, които се използват за финансиране или стопанисване на материални активи, не следва да се счита за експозиция към секюритизация дори ако трансакцията или схемата включва задължения за плащане с различен приоритет.
(51)
Паралелно с наблюдението, имащ за цел гарантиране на финансова стабилност, съществува и необходимост от механизми, предназначени за постигането на засилено и ефективно наблюдение и предотвратяване на потенциални балони, за да се гарантира оптимално разпределение на капитал в контекста на макроикономическите предизвикателства и цели, по-специално по отношение на дългосрочните инвестиции в реалната икономика.
(52)
Операционният риск е значим риск, пред който са изправени институциите, който трябва да е покрит със собствен капитал. От съществено значение е да се отчете разнообразието от институции в Съюза, като се предоставят алтернативни подходи за изчисляване на изискванията за операционния риск чрез включването в тези подходи на различни нива на чувствителност към риска и като се изиска различна степен на усъвършенстваност. За институциите следва да има подходящи стимули за преминаване към подходи с по-висока чувствителност към риска. Предвид появата на изключително усъвършенствани методи за оценка и управление на операционния риск правилата следва да бъдат обект на прегледи и да се актуализират по подходящ начин, включително във връзка с коефициентите за различните групи дейности и признаването на техниките за редуциране на риска. Във връзка с това при опростените подходи за изчисляване на капиталовите изисквания за операционен риск следва да се обърне специално внимание върху отчитането на застраховането.
(53)
Наблюдението и контролът върху експозициите на институцията следва да са неразделна част от надзора над нея. Следователно прекомерната концентрация на експозиции към един клиент или група от свързани клиенти може да доведе до неприемлив риск от загуба. Такава ситуация може да се счита за неблагоприятна за платежоспособността на институцията.
(54)
При определяне дали съществуват групи от свързани клиенти и съответно - експозиции, съставляващи едно цяло от гледна точка на поемания риск, е важно да се отчитат и рисковете, породени от общ източник на значително финансиране, предоставено от самата институция, нейната финансова група или свързани лица.
(55)
Въпреки че е желателно изчисляването на размера на експозицията да се основава на размера, използван за целите на капиталовите изисквания, е уместно да се приемат правила за наблюдение на големите експозиции, без да се прилага претегляне или степенуване на риска. Освен това, прилаганите методи за редуциране на кредитния риск в рамките на режима за платежоспособност бяха създадени въз основа на предположението, че кредитният риск е добре диверсифициран. При големите експозиции, свързани с риск от концентрация, основани на задължения на едно лице, кредитният риск не е подходящо диверсифициран. Отчитането на ефекта от тези техники следва в такъв случай да се обвърже с пруденциални предпазни мерки. Във връзка с това е необходимо при големите експозиции да се предвиди ефективна реализация на кредитната защита.
(56)
Предвид факта, че загубата от експозиция към институция може да бъде толкова голяма, колкото и загуба от всяка друга експозиция, такива експозиции следва да бъдат третирани и отчитани по същия начин като всички останали. Въведено бе алтернативно количествено ограничение с цел намаляване на непропорционалното въздействие на такъв подход върху по-малките институции. Освен това, съвсем краткосрочните експозиции, свързани с парични преводи, включително извършването на разплащателни услуги, услуги по клиринг, сетълмент и попечителски услуги за клиенти, се изключват, за да се улесни безпрепятственото функциониране на финансовите пазари и на свързаната с тях инфраструктура. Тези услуги обхващат например изпълнението на паричен клиринг и сетълмент и подобни дейности с цел улесняване на сетълмента. Съответните експозиции включват експозиции, които могат да не са предвидими и следователно не са напълно контролирани от кредитната институция - например баланси по сметки по междубанкови операции в резултат от плащания на клиенти, включително удържани или начислени такси и лихви, и други плащания по услуги за клиенти, както и предоставени или получени обезпечения.
(57)
Важно е интересите на дружествата, които преобразуват заеми в търгуеми ценни книжа и други финансови инструменти (инициатори или спонсори), да се са съобразени с интересите на тези, които инвестират в тези ценни книжа или инструменти (инвеститори). За тази цел инициаторът или спонсорът следва да запазва значителен интерес в базисните активи. Следователно е важно инициаторите или спонсорите да запазват експозиция към риска, свързан с въпросните заеми. По-общо, секюритизационните сделки не следва да се структурират по начин, който да избягва прилагането на изискването за запазване, по-специално чрез такси или премии, или чрез двете. Такова запазване следва да бъде приложимо във всички случаи, при които се проявява икономическата същност на секюритизацията, независимо от правните структури или инструменти, които се използват за постигане на тази икономическа същност. По-специално, когато кредитният риск се прехвърля чрез секюритизация, инвеститорите следва да вземат решенията си едва след като извършат цялостна надлежна проверка, за което се нуждаят от подходяща информация относно секюритизациите.
(58)
В настоящият регламент се предвижда също така изискването за запазване да не се прилага многократно. За всяка секюритизация е достатъчно изискването да се прилага към инициатора, спонсора или първоначалния кредитор. По същия начин, когато секюритизационни сделки имат други секюритизиращи позиции като базисен актив, изискването за запазване се прилага само спрямо секюритизацията, в която е инвестирано. Закупени вземания не следва да подлежат на изискването за запазване, ако възникват от корпоративна дейност, когато са прехвърлени или продадени с отстъпка с цел финансиране на тази дейност. Компетентните органи следва да прилагат рисковото тегло при неспазване на задълженията за извършване на надлежна проверка и за управление на риска във връзка със секюритизация в случай на съществени нарушения на политиките и процедурите, които са от значение за анализа на базисните рискове. Комисията следва също да прецени дали избягването на многократното прилагане на изискването за запазване би могло да доведе до практики на заобикаляне на изискването за запазване и дали правилата за секюритизациите се прилагат ефективно от компетентните органи.
(59)
Надлежната проверка следва да се използва за правилна оценка на рисковете, породени от секюритизиращи експозиции в търговския и в банковия портфейл. Освен това задълженията за надлежна проверка трябва да бъдат пропорционални. Процедурите за надлежна проверка следва да допринесат за изграждане на по-голямо доверие между инициаторите, спонсорите и инвеститорите. Следователно е желателно съответната информация относно процедурите за надлежна проверка да се оповестява по подходящ начин.
(60)
Необходима е особена предпазливост в случаите, когато институция поема експозиция към своето собствено предприятие майка или към други негови дъщерни предприятия. Управлението на такива експозиции, поети от институциите, следва да е напълно независимо и да е съобразено с принципите за надеждно управление, без да се влияе от други съображения. Това е особено важно по отношение на големите експозиции и в случаите, които не са просто свързани с вътрешногруповото управление или обичайните вътрешногрупови сделки. Компетентните органи следва да обръщат особено внимание на такива вътрешногрупови експозиции. Такива стандарти не е необходимо да се прилагат обаче, когато предприятието майка е финансов холдинг или кредитна институция или когато останалите дъщерни предприятия са кредитни или финансови институции или предприятия, които предлагат спомагателни услуги, при условие че всички тези предприятия са обхванати от консолидирания надзор върху кредитната институция.
(61)
Предвид чувствителността им към риск, е желателно да се следи дали правилата, свързани с капиталовите изисквания, оказват съществено въздействие върху икономическия цикъл. Комисията, като отчита приноса на Европейската централна банка (ЕЦБ), следва да докладва по тези аспекти на Европейския парламент и на Съвета.
(62)
Следва да бъдат преразгледани капиталовите изисквания за дилърите на стоки, включително тези дилъри, които понастоящем са освободени от прилагането на изискванията на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно пазарите на финансови инструменти (12).
(63)
Либерализирането на пазарите на газ и електроенергия е важно за Съюза като цел както от икономическа, така и от политическа гледна точка. С оглед на това капиталовите изисквания и другите пруденциални правила, насочени към предприятията, извършващи дейност на тези пазари, следва да бъдат пропорционални и да не възпрепятстват необосновано постигането на целта за либерализация. Постигането на тази цел следва по-специално да се отчита при прегледа на настоящия регламент.
(64)
Институциите, които инвестират в схеми за пресекюритизация следва също да извършват надлежна проверка по отношение както на базисните схеми за секюритизация, така и на заложените в тях несекюритизирани експозиции. Институциите следва да преценят дали експозициите в рамките на програми с търговски книжа, обезпечени с активи, представляват пресекюритизиращи експозиции, включително в рамките на програми, при които се придобиват първостепенни траншове от отделни групи цели заеми, като нито един от тези заеми не е секюритизираща или пресекюритизираща експозиция, а защитата срещу „първа загуба“ за всяка инвестиция се осигурява от продавача на заема. Във втория случай присъщият за дадена група механизъм за ликвидност по правило не следва да бъде считан за пресекюритизираща експозиция, тъй като представлява транш от еднородна група активи (т.е. приложимата група от цели заеми), която не съдържа секюритизиращи експозиции. За разлика от това, кредитното подобрение за цяла програма, което покрива само някои от загубите над осигурената от продавача защита в различните групи, по принцип представлява разделяне на траншове на риска от дадена група разнородни активи, съдържаща поне една секюритизираща експозиция, и поради това се разглежда като пресекюритизираща експозиция. Въпреки това, ако подобна програма се финансира изцяло посредством единичен клас търговски книжа и ако кредитното подобрение за цялата програма не е пресекюритизация или ако търговските книжа се обезпечават изцяло от спонсориращата институция, като по този начин инвеститорът в търговските книжа на практика е изложен на риск от неизпълнение от страна на спонсора, а не от страна на базисните групи или активи, то въпросните търговски книжа по правило не следва да се считат за пресекюритизираща експозиция.
(65)
Разпоредбите за пруденциална оценка на търговския портфейл следва да се прилагат за всички инструменти, оценявани по справедлива стойност, независимо дали са в търговския или банковия портфейл на институциите. Следва да се уточни, че когато пруденциалната оценка би довела до по-ниска отчетна стойност от действително признатата при счетоводното отчитане, абсолютната стойност на разликата следва да се приспадне от собствения капитал.
(66)
Институциите следва да имат избор дали да прилагат капиталово изискване към секюритизиращите позиции, които получават 1 250 % рисково тегло съгласно настоящия регламент, или да ги приспаднат от своя базов собствен капитал от първи ред, независимо дали позициите са в търговския или в банковия портфейл.
(67)
Институциите инициатори или спонсори следва да не могат да избягват забраната за косвена подкрепа, като използват за осигуряването ѝ търговските си портфейли.
(68)
Без да се засягат оповестяванията, изисквани изрично съгласно настоящия регламент, целта на изискванията за оповестяване следва да бъде на участниците на пазара да се предоставя вярна и пълна информация относно рисковия профил на отделните институции. Поради това от институциите следва да се изисква да оповестяват допълнителна информация, която не е изрично описана в настоящия регламент, ако такова оповестяване е необходимо за постигане на тази цел. Същевременно компетентните органи следва да обърнат необходимото внимание на случаи, в които подозират, че информацията представлява търговска тайна или за поверителна с цел да се избегне оповестяването ѝ.
(69)
Когато във външна кредитна оценка за секюритизираща позиция се включва ефектът от кредитната защита, осигурявана от самата институция, извършваща инвестицията, институцията следва да не може да извлича ползи от по-ниското рисково тегло в резултат на тази защита. Секюритизиращата позиция не следва да се приспада от капитала, ако съществуват други начини за определяне на рисковото тегло в съответствие с действителния риск на позицията, където не се отчита тази кредитна защита.
(70)
Предвид последните им незадоволителни резултати следва да бъдат предвидени по-строги стандартите за вътрешните модели за изчисляване на капиталовите изисквания за пазарен риск. По-специално, отчитането на риска чрез тях следва да се допълни по отношение на кредитния риск в търговския портфейл. Освен това, капиталовите изисквания следва да включват елемент за кризисни условия, така че при влошаване на пазарната конюнктура да бъдат засилени с оглед намаляване на потенциала за проциклично движение. Институциите следва също да провеждат обратни стрес тестове, за да проучат какъв сценарий би могъл да представлява предизвикателство пред устойчивостта им, освен ако могат да докажат, че подобен тест е излишен. С оглед на неотдавнашните особени трудности при третиране на секюритизиращите позиции чрез подходи, основани на вътрешни модели, признаването на извършваното от страна на институциите моделиране на рисковете, свързани със секюритизацията за изчисляване на капиталовите изисквания, в търговския портфейл следва да се ограничи и като правило да се въведе стандартизирано капиталово изискване за секюритизиращите позиции в търговския портфейл.
(71)
В настоящия регламент се определят ограничен брой изключения за някои дейности по корелационно търгуване, при които надзорникът може да разреши на дадена институция да изчислява цялостно капиталово изискване за риск съобразно строги правила. В такива случаи институцията следва да прилага към тези дейности капиталово изискване, равно на по-високата от следните две стойности: капиталовото изискване по вътрешно разработения подход или 8 % от капиталовото изискване за специфичен риск съгласно стандартизирания метод на изчисляване. За тези експозиции не следва да е необходимо да се прилага изискването за допълнителен риск, но те следва да бъдат включени както в параметъра „стойност под риск“, така и в този за стресирана стойност под риск.
(72)
С оглед на естеството и мащаба на неочакваните загуби, понесени от институциите по време на финансовата и икономическа криза, е необходимо допълнително да се подобри качеството и хармонизацията на собствения капитал, който институциите са длъжни да поддържат. Това следва да включва въвеждането на ново определение за основните елементи на разполагаемия капитал за поемане на неочаквани загуби при възникването им, по-ясно определяне на хибридните капиталови инструменти и налагането на единни пруденциални корекции на собствения капитал. Необходимо е също да се повиши значително размерът на собствения капитал, включително новите капиталови съотношения, насочени към основните елементи на разполагаемия собствен капитал с цел поемане на неочаквани загуби при възникването им. От институциите, чиито акции са допуснати до търговия на регулиран пазар, се очаква да изпълняват капиталовите изисквания по отношение на основните елементи на капитала с такива акции, които отговарят на строги критерии за основните капиталови инструменти и оповестените резерви на институцията. За да могат да бъдат взети предвид по подходящ начин разнообразните правни форми, под които функционират институциите в Съюза, строгите критерии за основните капиталови инструменти следва да гарантират, че основните капиталови инструменти за институции, които не са допуснати до търговия на регулиран пазар, са с изключително високо качество. Това не следва да пречи на институциите да изплащат, за акции с диференцирано право на глас или без право на глас, разпределени печалби, изчислени на базата на коефициент от разпределените печалби за акции със сравнително високо равнище на право на глас, при условие че независимо от равнището на право на глас са изпълнени строгите критерии за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, включително критериите по отношение на гъвкавостта на плащанията, и при условие че когато се изплаща разпределена печалба, то тя трябва да се изплаща за всички емитирани от съответната институция акции.
(73)
Произтичащите от търговско финансиране експозиции се различават по своята същност, но имат общи характеристики като малка стойност, краткотрайност и установим източник за погасяване. Те се основават на движения на стоки и услуги, които подкрепят реалната икономика и в повечето случаи помагат на малки дружества да посрещат всекидневните си нужди, като по този начин създават икономически растеж и възможности за заетост. Входящите потоци обикновено съответстват на изходящите, което ограничава риска по отношение на ликвидността.
(74)
Уместно е ЕБО да поддържа актуализиран списък на всички форми на капиталови инструменти във всяка държава членка, които се признават за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред. ЕБО следва да изключи от този списък инструментите, които не представляват държавна помощ, емитирани след датата на влизане в сила на настоящия регламент, които не отговарят на определените в настоящия регламент критерии, и следва да съобщи публично изключването от списъка. Когато инструменти, изключени от списъка от ЕБО, продължат да бъдат признавани след съобщението на ЕБО, ЕБО следва да упражни правомощията си в пълна степен, по-специално предоставените съгласно член 17 от Регламент № 1093/2010 във връзка с нарушения на правото на Съюза. Припомня се, че се прилага механизъм от три етапа за предприемане на пропорционални действия при случаи на неправилно или недостатъчно прилагане на правото на Съюза, при който като първа стъпка ЕБО има правомощия да извършва проверка за възможно неправилно или недостатъчно прилагане от страна на националните органи в техните надзорни практики на задълженията, предвидени в правото на Съюза, която приключва с препоръка. Второ, когато компетентният национален орган не спазва препоръката, Комисията има правомощия да приема официално становище, като взема предвид препоръката на ЕБО, изискваща от компетентния орган да предприеме необходимите действия, за да се гарантира спазването на правото на Съюза. Трето, за да бъдат преодолени изключителни ситуации на системно бездействие от страна на съответния компетентен орган, ЕБО има правомощия, като последна мярка, да приема решения, насочени към отделни финансови институции. Освен това се припомня, че съгласно член 258 от ДФЕС, ако Комисията счита, че дадена държава членка не е изпълнила задължение, произтичащо от Договорите, Комисията има правомощия да сезира Съда на Европейския съюз по този въпрос.
(75)
Настоящият регламент не следва да засяга способността на компетентните органи да поддържат процедури на предварително одобрение по отношение на договорите, с които се уреждат инструменти на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред. В тези случаи такива капиталови инструменти следва да бъдат включени към допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред на институцията само след като са преминали успешно през процедурите на одобрение.
(76)
С оглед засилването на пазарната дисциплина и финансовата стабилност е необходимо да се въведат по-подробни изисквания за оповестяване на формата и естеството на регулаторния капитал и направените пруденциални корекции, за да се гарантира, че инвеститорите и вложителите са достатъчно добре информирани за платежоспособността на институциите.
(77)
Освен това е необходимо компетентните органи да разполагат най-малко с обобщена информация относно размера на репо споразуменията, на предоставените в заем ценни книжа и на всички форми на натрупване на активи. Тази информация следва да се докладва на компетентните органи. За целите на укрепването на пазарната дисциплина следва да се предвидят по-подробни изисквания за оповестяване на репо споразумения и на обезпечено финансиране.
(78)
Новите определения за капитала и регулаторните капиталови изисквания следва да бъдат въведени по начин, който отчита наличието на различия между държавите по отношение на обстоятелствата и отправните точки, както и че първоначалните разлики около новите стандарти ще намалеят през преходния период. С цел да се осигури необходимата приемственост в равнището на собствения капитал, инструментите, емитирани по линия на мерки за рекапитализиране съгласно правилата за държавна помощ и преди началната дата на прилагане на настоящия регламент, ще бъдат запазени в рамките на преходния период. Възможността да се разчита на държавна помощ следва да бъде намалено във възможно най-голяма степен в бъдеще. Доколкото държавната помощ е необходима в определени ситуации обаче, настоящият регламент следва да предвиди рамка за действие в такива ситуации. По-специално, в настоящия регламент следва да се определи как трябва да се третират инструментите на собствения капитал, емитирани по линия на мерки за рекапитализиране съгласно правилата за държавна помощ. Възможността институциите да се ползват от такова третиране следва да зависи от строги условия. Освен това, доколкото такова третиране допуска отклонения от новите критерии за качеството на инструментите на собствения капитал, тези отклонения следва да са ограничени във възможно най-голяма степен. При третирането на съществуващи капиталови инструменти, емитирани по линия на мерки за рекапитализиране съгласно правилата за държавна помощ, следва да се направи ясно разграничение между капиталовите инструменти, които отговарят на изискванията на настоящия регламент, и онези, които не отговарят. Ето защо в настоящия регламент следва да бъдат предвидени подходящи преходни разпоредби за втория случай.
(79)
Директива 2006/48/ЕО изисква от кредитните институции най-късно до 31 декември 2011 г. да разполагат със собствен капитал, който е поне равен на определените минимални суми. В контекста на продължаващите последствия от финансовата криза в банковия сектор и във връзка с удължаването на срока на преходните режими за капиталовите изисквания, приети от БКБН, е целесъобразно да се въведе отново долна граница за ограничен период от време, докато бъде натрупан достатъчно собствен капитал в съответствие с преходните режими за собствения капитал, предвидени в настоящия регламент, които ще бъдат поетапно въведени от началната дата на прилагането на настоящия регламент до 2019 г.
(80)
За групите, които извършват съществена банкова или инвестиционна дейност, както и застрахователна дейност, в Директива 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 г. относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните посредници към един финансов конгломерат (13) са предвидени конкретни правила за решаване на проблема с такова двойно отчитане на капитала. Директива 2002/87/ЕО се основава на международно приети принципи за справяне с рисковете в отделните сектори. Настоящият регламент укрепва начина на прилагане на тези правила за финансовите конгломерати към банковите групи и групите инвестиционни посредници, като осигурява тяхното надеждно и последователно прилагане. Всякакви допълнително необходими промени ще бъдат разгледани в прегледа на Директива 2002/87/ЕО, който се очаква през 2015 г.
(81)
Финансовата криза разкри, че институциите силно подценяват кредитния риск от контрагента, свързан с извънборсовите деривати. Това наложи през септември 2009 г. Г-20 да настоява за това повече извънборсови деривати да бъдат подложени на клиринг чрез централен контрагент (ЦК). Освен това те поискаха за извънборсовите деривати, които не могат да бъдат подложени на клиринг централизирано, да се прилагат по-високи капиталови изисквания с цел да се отразят правилно по-високите рискове, свързани с тях.
(82)
Вследствие на призива на Г-20 като част от рамката Базел III БКБН съществено измени третирането на кредитния риск от контрагента. Очаква се рамката Базел III да доведе до значително повишаване на капиталовите изисквания по отношение на сделките на институциите, свързани с извънборсовите деривати и финансирането на ценни книжа, както и да създаде значителни стимули за използването на ЦК от страна на институциите. Очаква се рамката Базел III да осигури и други стимули за укрепване на управлението на риска при експозициите към кредитен риск от контрагента и да преразгледа действащото третиране на кредитния риск от контрагента при експозиции към ЦК.
(83)
Институциите следва да заделят допълнителен собствен капитал поради риска от корекция на кредитната оценка на извънборсовите деривати. Институциите следва да прилагат и по-висока корелация със стойността на активите при изчисляването на капиталовите изисквания за кредитен риск от контрагента при експозиции към някои финансови институции поради операции с извънборсови деривати и финансиране на ценни книжа. От институциите следва също така да се изисква значително да подобрят оценяването и управлението на кредитния риск от контрагента чрез по-добро решаване на проблемите с утежняващия риск, на контрагентите, използващи изключително много ливъриджа, и на обезпеченията, като това бъде придружено от съответните подобрения в областите на бектестването и стрес тестването.
(84)
Експозициите по търговско финансиране към ЦК обикновено се ползват от предоставените от ЦК многостранно нетиране и механизъм за поделяне на загубата. Следователно те включват много нисък кредитен риск от контрагента и следва да подлежат на изискване за много нисък собствен капитал. В същото време това изискване следва да бъде положително с цел да се гарантира, че институциите проследяват и наблюдават експозициите си към ЦК като част от доброто управление на риска, както и да се отрази фактът, че дори експозициите по търговско финансиране към ЦК не са защитени от риск.
(85)
Гаранционен фонд на ЦК е механизъм, който позволява поделяне (общо поемане) на загубата между клиринговите членове на ЦК. Той се използва, когато загубите, претърпени от ЦК в резултат на неизпълнение от страна на клирингов член, са по-големи от маржовете и вноските в гаранционния фонд, предоставени от този клирингов член, както и от всякакви други средства на защита, които ЦК може да използва, преди да прибегне до вноските на останалите клирингови членове. С оглед на това, рискът от загуба при експозиции поради вноски в гаранционния фонд е по-висок от този при експозициите по търговско финансиране. Следователно този вид експозиции следва да подлежи на по-високо капиталово изискване.
(86)
„Хипотетичният капитал“ на ЦК следва да бъде променлива, необходима за определяне на капиталовото изискване за експозициите на клирингов член поради вноските му в гаранционния фонд на ЦК. Той не би следвало да се разбира по никакъв друг начин. По-специално, той не следва да се разбира като размера на капитала, който компетентният орган изисква ЦК да държи.
(87)
Прегледът на третирането на кредитния риск от контрагента и по-специално въвеждането на по-високи капиталови изисквания за двустранните деривати с цел отразяване на по-високия риск, който тези договори представляват за финансовата система, е неразделна част от усилията на Комисията за осигуряване на ефективни, сигурни и стабилни пазари на деривати. Ето защо настоящият регламент допълва Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на транзакции (14).
(88)
Комисията следва да направи преглед на съответните изключения за големите експозиции до 31 декември 2015 г. До публикуването на резултатите от този преглед държавите членки следва да продължат да се ползват от възможността да вземат решения за освобождаването на определени големи експозиции от тези правила през достатъчно дълъг преходен период. Предвид подготвителната работи и преговорите по Директива 2009/111/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. за изменение на директиви 2006/48/ЕО, 2006/49/ЕО и 2007/64/ЕО по отношение на банки - филиали на централни институции, определени елементи на собствения капитал, големи експозиции, надзорна уредба и управление при кризи (15) и и като отчитат събитията в международен план и в Съюза в тази област, Комисията следва да направи преглед дали тези изключения следва да продължат да се прилагат по преценка или като общо правило, както и дали се предприемат мерки за преодоляване на рисковете от тези експозиции чрез други ефективни инструменти, предвидени в настоящия регламент.
(89)
С цел да се гарантира, че изключването на експозиции от страна на компетентните органи не застрашава последователното прилагане на единните правила, установени като постоянно действащи разпоредби чрез настоящия регламент, след изтичането на преходен период и при липса на резултати от посочения преглед компетентните органи следва да се консултират с ЕБО дали е подходящо да продължат да се ползват от възможността за изключване на определени експозиции.
(90)
Годините преди финансовата криза се характеризираха с прекомерно натрупване в институциите на експозиции спрямо собствения им капитал (ливъридж). По време на финансовата криза загубите и недостигът на финансиране принудиха тези дружества да намалят значително своя ливъридж за кратък период от време. Това усили натиска за понижаване цените на активите, причинявайки допълнителни загуби както за институциите, което на свой ред доведе до по-нататъшно намаляване на техния собствен капитал. Крайният резултат от тази негативна спирала бе ограничаването на кредитирането на реалната икономика и по-сериозна и по-дълга криза.
(91)
Рисково базираните изисквания за собствен капитал са от първостепенно значение за гарантиране на достатъчно собствен капитал за покриване на неочаквани загуби. Въпреки това кризата показа, че тези изисквания сами по себе си не са достатъчни за предотвратяване на поемането от институциите на прекомерни рискове поради прекомерен ливъридж.
(92)
През септември 2009 г. ръководителите на Г-20 поеха ангажимент за разработване на международно приети правила, които да възпират прекомерния ливъридж. За тази цел те подкрепиха въвеждането на отношение на ливъридж като допълнителна мярка към рамката Базел II.
(93)
През декември 2010 г. БКБН публикува насоки, в които се определя методологията за изчисляване на коефициента на ливъридж. Тези правила предвиждат период на наблюдение от 1 януари 2013 г. до 1 януари 2017 г., през който ще бъдат наблюдавани отношението на ливъридж, неговите компоненти и връзката му с основаното на риска изискване. Въз основа на резултатите от периода на наблюдение БКБН възнамерява да направи евентуални окончателни корекции на определението и калибрирането на отношението на ливъридж през първата половина на 2017 г. с оглед въвеждането на 1 януари 2018 г. на задължително изискване въз основа на подходящ преглед и калибриране. В насоките на БКБН също така се предвижда оповестяване на отношението на ливъридж и неговите компоненти, считано от 1 януари 2015 г.
(94)
Отношението на ливъридж е нов регулаторен и надзорен инструмент на Съюза. В съответствие с международните споразумения той следва да се въведе първо като допълнителен елемент, който може да се прилага спрямо отделни институции по преценка на надзорните органи. Задълженията на институциите за отчитане ще позволят подходящ преглед и калибриране с оглед придаването на задължителен характер на мярката през 2018 г.
(95)
При прегледа на въздействието на отношението на ливъридж върху различни бизнес модели, особено внимание следва да се обърне на тези от тях, за които се смята, че водят до нисък риск - като ипотечното кредитиране и специализираното кредитиране на регионални правителства или местни органи на власт или субекти от публичния сектор. Въз основа на получените данни и констатациите от надзорния преглед през периода на наблюдение ЕБО, в сътрудничество с компетентните органи, следва да разработи класификация на бизнес моделите и рисковете. Въз основа на подходящ анализ и като се вземат предвид историческите данни или стрес сценариите, следва да се направи оценка на необходимите равнища на отношението на ливъридж, при които се запазва устойчивостта на съответните бизнес модели, и на това дали равнищата на отношението на ливъридж следва да бъдат зададени като прагове или интервали. След периода на наблюдение и калибрирането на съответните равнища на отношението на ливъридж и въз основа на оценката ЕБО може да публикува подходящ статистически преглед, включително усреднени стойности и стандартни отклонения, на отношението на ливъридж. След приемането на отношението на ливъридж ЕБО следва да публикува подходящ статистически преглед, в това число усреднени стойности и стандартни отклонения, на отношението на ливъридж по отношение на установените категории институции.
(96)
Институциите следва да наблюдават равнището и изменението на отношението на ливъридж, както и риска, свързан с ливъриджа, като част от вътрешния анализ на адекватността на капитала (ВААК). Това наблюдение следва да бъде включено в процеса на надзорен преглед. По-специално, след влизането в сила на изискванията за отношението на ливъридж компетентните органи следва да наблюдават ситуацията по отношение на бизнес модела и съответния рисков профил, за да се осигури актуална и адекватна класификация на институциите.
(97)
Добрите управленски структури, прозрачността и оповестяването на информация са от съществено значение за прилагането на разумни политики на възнаграждение. С цел да се гарантира адекватна пазарна прозрачност по отношение на техните структури на възнаграждение и на свързания с това риск, институциите следва да оповестяват подробна информация относно своите политики и практики за възнагражденията и от съображения за поверителност - общата сума на възнагражденията за членовете на персонала, чиито професионални дейности имат съществено въздействие върху рисковия профил на институцията. Тази информация следва да бъде достъпна за всички заинтересовани страни. Тези специални изисквания не следва да засягат по-общите изисквания за оповестяване относно политиките на възнаграждение, приложими в хоризонтален план за отделните сектори. Освен това държавите членки следва да имат право да изискват от институциите да предоставят по-подробна информация относно възнагражденията.
(98)
Признаването на агенция за кредитен рейтинг като агенция за външна кредитна оценка (АВКО) не следва да увеличава затвореният характер на пазара, който вече се доминира от три основни предприятия. ЕБО и централните банки в ЕСЦБ без да улесняват процедурата или да я правят по-малко строга, следва да предвиждат признаването на повече агенции за кредитен рейтинг като АВКО като начин за отваряне на пазара към други предприятия.
(99)
Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (16) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (17) следва да се прилагат в пълна степен при обработването на лични данни за целите на настоящия регламент.
(100)
Институциите следва да притежават диверсифициран буфер от ликвидни активи, които да могат да използват за покриване на нуждите си от ликвидност в краткосрочни ликвидни кризисни ситуации. Тъй като не е възможно предварително да се знае със сигурност конкретно кои активи във всеки клас активи може да са изложени впоследствие на сътресения, уместно е да се насърчава диверсифициран и висококачествен ликвиден буфер, състоящ се от различни категории активи. Концентрирането на активи и прекомерното разчитане на пазарната ликвидност създават системен риск за финансовия сектор и следва да се избягват. Ето защо по време на първоначалния период на наблюдение следва да се вземе предвид широк набор от качествени активи, които ще се използват за формулирането на определение за изискване за ликвидно покритие. Когато се изготвя единно определение на ликвидни активи, се очаква поне държавните облигации и покритите облигации, търгувани на прозрачни пазари, намиращи се в непрекъснато обращение, да се разглеждат като активи с изключително висока ликвидност и кредитно качество. Би било уместно активите, посочени в член 416, параграф 1, букви а)-в), да бъдат включени в буфера без ограничения. При използването на ликвидния запас, институциите следва да въведат план за възстановяването му, а компетентните органи следва да гарантират адекватността на плана и неговото изпълнение.
(101)
Запасите от ликвидни активи следва да бъдат на разположение по всяко време, за да компенсират изходящите ликвидни потоци. Потребностите от ликвидност при краткосрочни ликвидни кризисни ситуации следва да се определят по стандартизиран начин, за да се осигури единен стандарт за стабилността и равнопоставеност. Следва да се гарантира, че такова стандартизирано определяне няма да доведе до непредвидени последици за финансовите пазари, кредитирането и икономическия растеж, като се вземат предвид различните бизнес и инвестиционни модели и практики на финансиране на институциите в Съюза. За тази цел по отношение на изискването за ликвидно покритие следва да се предвиди период на наблюдение. Въз основа на наблюденията и доклади на ЕБО Комисията следва да бъде оправомощена да приема делегиран акт за своевременно въвеждане на подробно и хармонизирано изискване за ликвидно покритие в рамките на Съюза. С цел да се осигури хармонизация в световен мащаб по отношение на правилата за ликвидност, всеки делегиран акт за въвеждане на изискване за ликвидно покритие следва да бъде съобразен с изискването за отношението на ликвидно покритие, установено в окончателната международна рамка на БКБН относно измерването, стандартите и наблюдението на ликвидния риск, като се отчитат съюзните и националните особености.
(102)
За целта по време на периода на наблюдение ЕБО следва да направи преглед и оцени, наред с другото, целесъобразността на прага от 60 % за ликвидните активи от първо ниво, на тавана на входящите потоци, възлизащ на 75 % от изходящите потоци, и на поетапното въвеждане от 1 януари 2015 г. на изискване за ликвидно покритие от 60 %, което постепенно да достигне 100 %. Когато оценява единните определения за запас от ликвидни активи и докладва за тях, ЕБО следва да вземе предвид определението за висококачествени ликвидни активи на БКБН като основа за анализа си, като отчита съюзните и националните особености. ЕБО следва да определи валутите, за които нуждите от ликвидни активи на установените в Съюза институции надвишават наличието на такива ликвидни активи в тази валута, както и да прави ежегоден преглед доколко следва да се прилагат дерогации, включително предвидените в настоящия регламент. Освен това ЕБО следва да прави ежегодна оценка дали във връзка с такава дерогация, както и с вече установените в настоящия регламент дерогации, следва да бъдат предвидени допълнителни условия за прилагането им от установените в Съюза институции или съществуващите условия следва да бъдат преразгледани. ЕБО следва да представи резултатите от своя анализ в годишен доклад до Комисията.
(103)
За да се повиши ефективността и намали административната тежест, ЕБО следва да създаде съгласувана отчетна рамка въз основа на хармонизиран набор от стандарти за ликвидни изисквания, която да се прилага в целия Съюз. За целта ЕБО следва да разработи единни формати за отчетност и информационнотехнологични решения, които са съобразени с разпоредбите на настоящия регламент и на Директива 2013/36/ЕС До датата на прилагане на пълните ликвидни изисквания институциите следва да продължат да изпълняват националните си изисквания за отчетност.
(104)
ЕБО, в сътрудничество с ЕССР, следва да издаде насоки за принципите на използване на запасите от ликвидни активи в ситуации на стрес.
(105)
Не следва да се приема за даденост, че институциите ще получат ликвидна подкрепа от други институции, принадлежащи към същата група, когато се затрудняват да изпълнят своите задължения за плащане. Въпреки това, при спазване на строги условия и със съгласието на всеки един от участващите компетентни органи, последните следва да могат да освободят от прилагането на изискването за ликвидност отделни институции, като приложат към тях изискване на консолидирана основа, за да им дадат възможност да управляват централизирано своята ликвидност на равнище група или подгрупа.
(106)
Също така, когато не се предоставя освобождаване, ликвидните потоци между две институции, които принадлежат към една и съща група и са обект на консолидиран надзор, следва, когато изискването за ликвидност придобие обвързващ характер, да получават преференциални проценти за входящите и изходящите потоци само в случаите, когато са въведени всички необходими предпазни мерки. Едно такова специално преференциално третиране следва да бъде конкретизирано и свързано с изпълнението на редица строги и обективни условия. Специалното третиране, приложимо за вътрешногруповите потоци, следва да се определя чрез методология, която използва обективни критерии и параметри, за да се установят конкретни нива на входящите и изходящите потоци между институцията и нейния контрагент. Въз основа на наблюденията и доклада на ЕБО Комисията следва, когато е целесъобразно и като част от делегиран акт, който тя приема съгласно настоящия регламент за определяне на изискването за ликвидно покритие, да бъде оправомощена да приема делегирани актове за определяне на тези специални вътрешногрупови третирания, методологията с обективните критерии, с които те са свързани, както и условията за съвместно оценяване на тези критерии.
(107)
Облигациите, емитирани от Националната агенция по управление на активите (NAMA) в Ирландия, са от особено значение за възстановяването на банковия сектор в Ирландия и тяхното емитиране е получило предварителното съгласие на държавите членки и е било одобрено от Комисията като държавна помощ, представляваща мярка за подпомагане, въведена с цел балансите на някои кредитни институции да се изчистят от обезценени активи. Емитирането на тези облигации е преходна мярка, подкрепена от Комисията и ЕЦБ, и представлява неразделна част от преструктурирането на банковата система в Ирландия. Тези облигации са гарантирани от ирландското правителство и могат да служат като допустимо обезпечение пред паричните органи. Комисията следва да уреди въпроса за конкретните механизми относно завареното положение на прехвърляемите активи, емитирани или гарантирани от дружества след получаването на одобрение от Съюза за държавна помощ като част от делегирания акт, който тя приема съгласно настоящия регламент за определяне на изискването за ликвидно покритие. В този смисъл Комисията следва да отчете факта, че на институциите, изчисляващи изискванията за ликвидно покритие съгласно настоящия регламент, следва да бъде разрешено да приемат първостепенните облигации на NAMA като активи с извънредно висока ликвидност и кредитно качество до месец декември 2019 г.
(108)
По същия начин облигациите, емитирани от испанското дружество за управление на активи, са от особено значение за възстановяването на банковия сектор в Испания и са преходна мярка, подкрепена от Комисията и от ЕЦБ като неразделна част от преструктурирането на испанската банкова система. Тъй като емитирането им е предвидено в Меморандума за разбирателство относно стриктните изисквания за политиката във финансовия сектор, подписан от Комисията и испанските власти на 23 юли 2012 г., а прехвърлянето на активи изисква одобрение от Комисията като мярка за държавна помощ, въведена с цел балансите на определени кредитни институции да се изчистят от обезценени активи, и доколкото те се ползват с гаранция на испанското правителство и могат да служат като допустимо обезпечение пред паричните органи,.Комисията следва да уреди въпроса за конкретните механизми относно завареното положение на прехвърляемите активи, емитирани или гарантирани от дружества след получаването на одобрение от Съюза за държавна помощ като част от делегирания акт, който тя приема съгласно настоящия регламент за определяне на изискването за ликвидно покритие. В този смисъл Комисията следва да отчете факта, че на институциите, изчисляващи изискванията за ликвидно покритие съгласно настоящия регламент, следва да бъде разрешено да приемат първостепенните облигации на испанското дружество за управление на активи като активи с извънредно висока ликвидност и кредитно качество поне до месец декември 2023 г.
(109)
Въз основа на докладите, които се изискват да бъдат представени от ЕБО, и при изготвяне на предложението за делегиран акт относно ликвидните изисквания Комисията следва също така да разгледа въпроса дали първостепенните облигации на юридически лица, подобни на NAMA в Ирландия или на испанското дружество за управление на активи, създадени със същата цел и от особено значение за възстановяването на банковия сектор в която и да е друга държава членка, следва да бъдат третирани по същия начин, доколкото се ползват с гаранция на централното правителство на съответната държава членка и могат да служат като допустимо обезпечение пред паричните органи.
(110)
При разработване на проектите за регулаторни технически стандарти за определяне на методи за измерване на допълнителния изходящ поток ЕБО следва да възприема стандартизиран подход, основаващ се на исторически преглед, като метод за такова измерване.
(111)
До въвеждането на отношението на нетно стабилно финансиране като обвързващ минимален стандарт, институциите следва да спазват общо задължение за финансиране. Общото задължение за финансиране не следва да бъде изискване за отношение. Ако до въвеждането на отношението на нетно стабилно финансиране с национална разпоредба бъде въведено отношение на нетно стабилно финансиране като минимален стандарт, институциите следва да спазват този минимален стандарт.
(112)
С изключение на краткосрочните потребности от ликвидност, институциите следва също така да възприемат структури за финансиране, които са стабилни в дългосрочен план. През декември 2010 г. БКБН постигна съгласие, че отношението на нетно стабилно финансиране ще бъде превърнато в минимален стандарт до 1 януари 2018 г. и че БКБН ще въведе строги процедури за отчетност с оглед наблюдение на коефициента през преходния период, както и че ще продължи да извършва преглед на въздействието на тези стандарти върху финансовите пазари, кредитирането и икономическия растеж, като реагира на неочакваните последици, ако е необходимо. БКБН постигна съгласие, че отношението на нетно стабилно финансиране ще подлежи на период на наблюдение и ще включва клауза за преглед. В този контекст ЕБО следва, въз основа на изискваното в настоящия регламент отчитане, да анализира начина за разработване на изискване за стабилно финансиране. Въз основа на този анализ Комисията следва да докладва на Европейския парламент и на Съвета, както и да представи всякакви подходящи предложения за въвеждането на такова изискване до 2018 г.
(113)
Слабостите в корпоративното управление в редица допринесоха за прекомерното и непредпазливо поемане на риск в банковия сектор, което доведе до несъстоятелност на отделни институции и системни проблеми.
(114)
С цел да се улесни наблюдението върху практиките на корпоративно управление на институциите и да се подобри пазарната дисциплина, институциите следва да оповестяват публично организацията на корпоративното си управление. Техните управителни органи следва да одобрят и публично да оповестят изявление, с което пред обществеността да се гарантира, че тази организация е подходяща и ефикасна.
(115)
За да може да се вземе предвид разнообразието от бизнес модели на институциите в рамките на вътрешния пазар, следва внимателно да бъдат разгледани някои дългосрочни структурни изисквания, като отношението на нетно стабилно финансиране и отношението на ливъридж, с цел насърчаване на разнообразие от стабилни банкови структури, които служат и следва да продължат да служат на икономиката на Съюза.
(116)
За да може да има непрекъснато предоставяне на финансови услуги на домакинствата и предприятията, е необходима стабилна структура за финансиране. Потоците дългосрочно финансиране в основани на банки финансови системи в много държави членки могат като цяло да се различават по своите характеристики от тези на други международни пазари. Освен това в държавите членки може да са се развили специфични структури за финансиране с цел осигуряване на стабилно финансиране за дългосрочни инвестиции, включително децентрализирани банкови структури за насочване на ликвидни средства или обезпечени с ипотека ценни книжа, които се търгуват на високо ликвидни пазари или представляват желана инвестиция за дългосрочните инвеститори. Тези структурни фактори следва да бъдат разгледани внимателно. За тази цел е от съществено значение след окончателното утвърждаване на международните стандарти ЕБО и ЕССР въз основа на докладите, предвидени в настоящия регламент, да изготвят оценка за това как следва да се разработи изискване за стабилно финансиране, като се отчита изцяло многообразието от структури за финансиране на банковия пазар на Съюза.
(117)
С цел по време на преходния период да се осигури постепенно сближаване между равнището на собствен капитал и пруденциалните корекции, прилагани към определението за собствен капитал в рамките на Съюза и към определението за собствен капитал в настоящия регламент, въвеждането на капиталовите изисквания съгласно настоящия регламент следва да се извършва постепенно. От изключително значение е да се осигури съответствието на този процес на поетапно въвеждане с неотдавнашните подобрения, направени от държавите членки по отношение на равнищата на собствен капитал и определението им. За тази цел по време на преходния период компетентните органи следва да определят, в рамките на определена долна и горна граница, колко бързо да въведат необходимото равнище на собствен капитал и пруденциалните корекции, установени в настоящия регламент.
(118)
С цел да се улесни плавният преход от различни пруденциални корекции, прилагани понастоящем в държавите членки, към набора от пруденциални корекции, установени в настоящия регламент, компетентните органи следва да имат правото по време на преходния период да продължат да изискват от институциите, до известна степен, да правят пруденциални корекции спрямо собствения капитал, представляващи дерогация от настоящия регламент.
(119)
За да се гарантира, че институциите разполагат с достатъчно време, за да се съобразят с новите изисквания за равнището и определението за собствения капитал, някои капиталови инструменти, които не отговарят на определението за собствен капитал в настоящия регламент, следва да отпаднат постепенно между 1 януари 2013 г. и 31 декември 2021 г. Освен това, някои инструменти, предоставени от държавата следва да бъдат изцяло признати в собствения капитал за ограничен период. В допълнение, премийните резерви, свързани с елементи, определени като собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на Директива 2006/48/ЕО, при определени обстоятелства следва да се определят като базов собствен капитал от първи ред.
(120)
За да се осигури постепенното установяване на единни правила за оповестяване от институциите, така че на пазарните участници да се предостави вярна и задълбочена информация относно рисковия профил на отделните институции, изискванията за оповестяване също следва да се въвеждат постепенно.
(121)
За да се отчете развитието на пазара и опитът при прилагането на настоящия регламент, Комисията следва да бъде задължена да представя доклади на Европейския парламент и на Съвета, заедно със законодателни предложения, по целесъобразност, относно възможното въздействие на капиталовите изисквания върху икономическия цикъл, минималните капиталови изисквания за експозициите под формата на покрити облигации, големите експозиции, ликвидните изисквания, ливъриджа, експозициите към прехвърлен кредитен риск, кредитен риск от контрагента и метода на първоначалната експозиция, експозициите на дребно, относно определението за приемлив капитал и степента на прилагане на настоящия регламент.
(122)
Основната цел на правната рамка за кредитните институции следва да бъде гарантиране на предоставянето на жизненоважни услуги за реалната икономика, като в същото време се ограничава опасността от възникване на т.нар. „морален риск“. Структурното разделяне на търговски и инвестиционни банкови дейности в рамките на дадена банкова група може да бъде един от ключовите инструменти в подкрепа на тази цел. Ето защо никоя разпоредба в настоящата правна рамка не следва да бъде пречка за въвеждането на мерки с цел осъществяване на едно такова разделяне. Към Комисията следва да се отправи искане да анализира въпроса за структурното разделяне в рамките на Съюза и да представи доклад на Европейския парламент и на Съвета, заедно със законодателни предложения, по целесъобразност.
(123)
Също така с цел закрила на вложителите и запазване на финансовата стабилност държавите членки следва да могат да приемат структурни мерки, с които от лицензираните в тази държава членка кредитни институции се изисква да намалят експозициите си към различни юридически лица в зависимост от дейностите си, без значение къде се извършват тези дейности. Същевременно, тъй като такива мерки биха могли да окажат отрицателно въздействие като фрагментират вътрешния пазар, те следва да бъдат приемани само при спазване на строги условия до влизането в сила на бъдещ правен акт, който изрично хармонизира такива мерки.
(124)
С цел уточняване на изискванията, предвидени в настоящия регламент, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на технически корекции на настоящия регламент за изясняване на определенията с оглед осигуряване на еднаквото му прилагане или за да бъде взето предвид развитието на финансовите пазари; за уеднаквяване на терминологията и рамковите определения в съответствие с последващи актове в тази област; за адаптиране на разпоредбите на настоящия регламент относно собствения капитал с оглед отчитане на промените в счетоводните стандарти или правото на Съюза или с оглед на сближаването на надзорните практики; за разширяване на списъка на класовете експозиции за целите на стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход с оглед да бъде взето предвид развитието на финансовите пазари; за адаптиране на някои стойности от значение за тези класове експозиции с оглед отчитане на последиците от инфлацията; за коригиране на списъка и класификацията на задбалансовите позиции; както и за да се адаптират отделни разпоредби и технически критерии за третирането на кредитния риск от контрагента, за стандартизирания и вътрешнорейтинговия подход, редуцирането на кредитния риск, секюритизацията, операционния риск, пазарния риск, ликвидността, ливъриджа и оповестяването, така че да бъдат взети предвид промените на финансовите пазари или в счетоводните стандарти или в правото на Съюза, или с оглед на сближаването на надзорните практики и оценяването на риска, и да бъдат отчетени резултатите от прегледа на различни въпроси, свързани с обхвата на Директива 2004/39/ЕО.
(125)
На Комисията следва да бъде делегирано и правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС за предписване на временно намаляване на посоченото в настоящия регламент равнище на собствения капитал или рискови тегла с оглед отчитането на конкретни обстоятелства; разясняване на освобождаването на някои експозиции от разпоредбите на настоящия регламент относно големите експозиции; уточняването на размерите, свързани с изчисляването на капиталовите изисквания за търговския портфейл, за да се отчете развитието в икономическата и паричната област; адаптирането на категориите инвестиционни посредници, които могат да се ползват от някои дерогации във връзка с изискваните равнища на собствен капитал, с цел да бъдат взети предвид промените на финансовите пазари; разясняване на изискването към инвестиционните посредници да притежават собствен капитал, равен на една четвърт от режийните разходи за предходната година, за да се осигури еднаквото прилагане на настоящия регламент; определянето на елементите на собствения капитал, от които се приспадат позициите на институцията в инструменти на съответни дружества; въвеждането на допълнителни преходни разпоредби относно третирането на актюерските печалби и загуби при остойностяването на пасивите на институциите, свързани с пенсионни планове с дефинирани доходи;. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(126)
В съответствие с Декларация № 39 относно член 290 ДФЕС Комисията при изработването на проекти за делегирани актове в областта на финансовите услуги следва да продължи да се консултира с определените от държавите членки експерти, в съответствие с нейната установена практика.
(127)
Техническите стандарти в областта на финансовите услуги следва да осигурят хармонизиране, еднакви условия и достатъчна защита на вложителите, инвеститорите и потребителите в целия Съюз. Би било ефикасно и целесъобразно разработването на проекти за регулаторни стандарти и на технически стандарти за изпълнение, които не са свързани с политически решения, да се възложи на ЕБО като орган с високоспециализиран експертен опит, който да ги представя на Комисията. При изготвянето на регулаторни технически стандарти ЕБО следва да гарантира прилагането на ефективни административни процедури и процедури за отчетност. Форматите за отчетност следва да са пропорционални на естеството, мащаба и сложността на дейността на институциите.
(128)
Комисията следва да приема разработените от ЕБО проекти за регулаторни технически стандарти по отношение на взаимоспомагателните или кооперативните дружества, спестовни те институции или други подобни институции, някои инструменти на собствения капитал, пруденциалните корекции, приспаданията от собствения капитал, инструментите на допълнителния собствен капитал, малцинствените участия, спомагателните банкови услуги, третирането на корекцията за кредитен риск, вероятността от неизпълнение, загубата при неизпълнение, подходите за рисково претегляне на активите, сближаването на надзорните практики, ликвидността и преходните режими за собствения капитал посредством делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС и членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. Комисията и ЕБО следва да гарантират, че тези стандарти и изисквания могат да бъдат прилагани от всички съответни институции по начин, който е пропорционален на естеството, мащаба и сложността на тези институции и техните дейности.
(129)
Прилагането на част от делегираните актове, предвидени в настоящия регламент, като например относно изискването за ликвидно покритие, може да окаже съществено въздействие върху институциите, върху които се извършва надзор, както и върху реалната икономика. Комисията следва да гарантира, че още преди публикуването на делегираните актове Европейският парламент и Съветът ще бъдат винаги добре информирани относно актуалните събития на международно равнище, както и относно текущото разбиране в рамките на Комисията.
(130)
На Комисията следва също така да се предостави правомощието да приема технически стандарти за изпълнение,разработени от ЕБО във връзка с консолидирането, съвместните решения, отчитането, оповестяването, експозициите, обезпечени с ипотеки, оценката на риска, подходите към рисковото претегляне на активите, рисковите тегла и спецификацията на някои експозиции, третирането на опциите и вариантите, позициите в капиталови инструменти и валута, използването на вътрешни модели, ливъриджа и задбалансовите позиции, чрез актове за изпълнение съгласно член 291 ДФЕС и в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
(131)
С оглед на подробния характер и броя на регулаторни технически стандарти, които трябва да бъдат приети в съответствие с настоящия регламент, когато Комисията приема регулаторен технически стандарт, който съответства на проекта за регулаторен технически стандарт, представен от ЕБО, периодът, през който Европейският парламент и Съветът могат да възрази срещу регулаторен технически стандарт, следва да бъде удължен с един месец, когато е целесъобразно. Освен това Комисията следва да се стреми да приема регулаторните технически стандарти своевременно, така че Европейският парламент и Съветът да могат да направят пълна проверка, като се отчитат обемът и сложността на регулаторните технически стандарти и правилата в процедурните правилници, работната програма и съставът Европейския парламент и на Съвета.
(132)
За да се осигури висока степен на прозрачност, ЕБО следва да започне консултации относно проектите за технически стандарти, посочени в настоящия регламент. ЕБО и Комисията следва да започнат възможно най-скоро подготовката на своите доклади относно ликвидните изисквания и ливъриджа, както се предвижда в настоящия регламент.
(133)
За да се гарантират еднакви условия за прилагането на настоящия регламент на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (18).
(134)
В съответствие с член 345 ДФЕС, който предвижда, че договорите по никакъв начин не засягат разпоредбите в държавите членки, отнасящи се до режима на собственост върху имущество, настоящият регламент нито благоприятства, нито дискриминира видовете собственост, които попадат в неговото приложно поле.
(135)
Бе проведена консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните в съответствие с член 28, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 45/2001, като той прие становище (19),
(136)
Регламент (ЕС) № 648/2012 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ПЪРВА ЧАСТ
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
ДЯЛ I
ПРЕДМЕТ, ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Обхват
С настоящия регламент се установяват единни правила относно общите пруденциални изисквания, които институциите, подлежащи на надзор съгласно Директива 2013/36/ЕС, трябва да спазват по отношение на следните елементи:
а)
капиталови изисквания по отношение на изцяло количествено измерими, еднотипни и стандартизирани елементи на кредитния, пазарния и операционния риск и сетълмент риска;
б)
изисквания за ограничаване на големите експозиции;
в)
след влизането в сила на посочения в член 460 делегиран акт - ликвидни изисквания по отношение на изцяло количествено измерими, еднотипни и стандартизирани елементи на ликвидния риск;
г)
изисквания за отчитане във връзка с букви а). б) ив), както и с ливъриджа;
д)
изисквания за публично оповестяване.
Настоящият регламент не урежда изискванията за публично оповестяване на информация от компетентните органи в областта на пруденциалното регулиране и надзор върху институциите, определени в Директива 2013/36/ЕС.
Член 2
Надзорни правомощия
За да се осигури спазването на разпоредбите на настоящия регламент, компетентните органи разполагат с правомощията и следват процедурите, определени в Директива 2013/36/ЕС.
Член 3
Прилагане на по-строги изисквания от институциите
Настоящият регламент не възпрепятства институциите да притежават собствен капитал и негови компоненти, надхвърлящи изискванията по настоящия регламент, или да прилагат мерки, по-строги от предвидените в него.
Член 4
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„кредитна институция“ означава предприятие, чийто предмет на дейност е да извършва публично привличане на влогове или други възстановими средства и да предоставя кредити за своя сметка;
2)
„инвестиционен посредник“ означава лице по смисъла на в член 4, параграф 1, точка 1 от Директива 2004/39/ЕО, към които се прилагат изискванията на тази директива, с изключение на:
а)
кредитните институции;
б)
местните дружества;
в)
дружества, които не са лицензирани да предоставят допълнителни услуги, посочени в раздел Б, точка 1 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО, а предоставят само една или няколко от инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 1, 2, 4 и 5 на приложение I към посочената директива, и които нямат право да държат парични средства или ценни книжа на свои клиенти и по тази причина не могат в нито един момент да задлъжнеят към тези клиенти;
3)
„институция“ означава кредитна институция или инвестиционен посредник;
4)
„местно дружество“ означава дружество, което осъществява сделки за собствена сметка на пазарите на финансови фючърси, опции или други деривати и на паричните пазари единствено с цел хеджиране на позиции от пазарите на деривати, или което извършва сделки за сметка на други членове на тези пазари и което има гаранция от клирингови членове на същите пазари, като отговорността за осигуряване на изпълнението на сключените от него договори се поема от клирингови членове на тези пазари;
5)
„застрахователно предприятие“ означава предприятие, съгласно определението в член 13, точка 1 от Директива 2009/138/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г. относно започването и упражняването на застрахователна и презастрахователна дейност (Платежоспособност II) (20);
6)
„презастрахователно предприятие“ означава презастрахователно предприятие съгласно определението в член 13, точка 4 от Директива 2009/138/ЕО;
7)
„предприятие за колективно инвестиране“ или „ПКИ“ означава ПКИПЦК по смисъла на член 1, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (21), включително, освен ако не е предвидено друго, лица от трети държави, извършващи сходни дейности, които подлежат на надзор съгласно правото на Съюза или това на трета държава, прилагаща надзорни и регулаторни изисквания, които са поне равностойни на прилаганите в Съюза, АИФ по смисъла на член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. относно лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове (22), или АИФ от трета държава по смисъла на член 4, параграф 1, буква аа) от същата директива;
8)
„субект от публичния сектор“ означава нетърговски административни органи, които отговарят пред централното правителство, регионалните правителства или местните органи на власт или пред органи, които имат същите отговорности, както регионалните правителства и местните органи на власт, или нетърговски предприятия, които са собственост на централното правителство, регионалните правителства или местните органи на власт, или са създадени и подкрепяни от тях, и които имат изрични гаранционни споразумения и могат да включват самоуправляващи се органи, установени по закон, които са под публичен надзор;
9)
„ръководен орган“ означава ръководен орган съгласно определението в член 3, параграф 1, точка 7 от Директива 2013/36/ЕС;
10)
„висше ръководство“ означава висше ръководство съгласно определението в член 3, параграф 1, точка 9 от Директива 2013/36/ЕС;
11)
„системен риск“ означава системен риск съгласно определението в член 3, параграф 1, точка 10 от Директива 2013/36/ЕС;
12)
„риск, свързан с модела“ означава риск, свързан с модела съгласно определението в член 3, параграф 1, точка 11 от Директива 2013/36/ЕС;
13)
„инициатор“ означава субект, който:
а)
самостоятелно или чрез свързани с него субекти пряко или косвено е участвал в първоначалното споразумение, по което са възникнали задълженията или потенциалните задължения на длъжника или на потенциалния длъжник, от които произтича експозицията, предмет на секюритизация;
б)
купува експозиции от трети лица за своя сметка, след което ги секюритизира;
14)
„спонсор“ означава институция, различна от институцията инициатор, която създава и управлява финансов план под формата на търговски книжа, обезпечени с доходите от базови активи, или друга схема за секюритизация, при която се купуват експозиции от трети лица;
15)
„предприятие майка“ означава:
а)
предприятие майка по смисъла на членове 1 и 2 от Директива 83/349/ЕИО;
б)
за целите на дял VII, глави 3 и 4, раздел II и дял VIII от Директива 2013/36/ЕС и на пета част от настоящия регламент, предприятие майка по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО и всяко предприятие, което действително упражнява господстващо влияние върху друго предприятие;
16)
„дъщерно предприятие“ означава:
а)
дъщерно предприятие по смисъла на членове 1 и 2 от Директива 83/349/ЕИО;
б)
дъщерно предприятие по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО, както и всяко предприятие, върху което предприятието майка действително упражнява господстващо влияние.
Дъщерните предприятия на дъщерните предприятия също се разглеждат като дъщерни предприятия на предприятието, което е тяхното крайно предприятие майка;
17)
„клон“ означава място на стопанска дейност, което представлява юридически зависима част от дадена институция и което извършва пряко всички или някои от сделките, присъщи за дейността на институциите;
18)
„предприятие за спомагателни услуги“ означава предприятие, чиято основна дейност е притежаване или управление на собственост, управление на услуги за обработка на данни или подобна дейност, която е спомагателна за основната дейност на една или повече институции;
19)
„дружество за управление на активи“ е дружество за управление на активи съгласно определението в член 2, точка 5 от Директива 2002/87/ЕО, както и ЛУАИФ съгласно определението в член 4, параграф 1, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, включително, освен ако не е предвидено друго, субекти от трети държави, извършващи сходни дейности, за които се прилага правото на трета държава, която прилага надзорни и регулаторни изисквания, които са поне равностойни на прилаганите в Съюза;
20)
„финансов холдинг“ означава финансова институция, чиито дъщерни предприятия са изключително или предимно институции или финансови институции, като поне едно от тези дъщерни предприятия е институция, и която не е финансов холдинг със смесена дейност;
21)
„финансов холдинг със смесена дейност“ означава смесено финансово холдингово дружество съгласно определението в член 2, точка 15 от Директива 2002/87/ЕО;
22)
„холдинг със смесена дейност“ означава предприятие майка, различно от финансов холдинг, институция или финансов холдинг със смесена дейност, сред чиито дъщерни предприятия има поне една институция;
23)
„застрахователно предприятие от трета държава“ означава застрахователно предприятие от трета държава съгласно определението в член 13, точка 3 от Директива 2009/138/ЕО;
24)
„презастрахователно предприятие от трета държава“ означава презастрахователно предприятие от трета държава съгласно определението в член 13, точка 6 от Директива 2009/138/ЕО;
25)
„признати инвестиционни посредници от трета държава“ означава дружества, които отговарят на всички посочени по-долу условия:
а)
биха били обхванати от определението за инвестиционен посредник, ако бяха установени в рамките на Съюза;
б)
получили са лиценз в трета държава;
в)
за тях се прилагат и те спазват пруденциални норми, които според компетентните органи са поне толкова строги, колкото предвидените в настоящия регламент или в Директива 2013/36/ЕС
26)
„финансова институция“ означава предприятие, различно от институция, чиято основна дейност е да придобива дялови участия или да извършва една или повече от дейностите, изброени в точки 2-12 и точка 15 от приложение I към Директива 2013/36/ЕС, включително финансов холдинг, финансов холдинг със смесена дейност, платежна институция по смисъла на Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 г. относно платежните услуги във вътрешния пазар (23) и дружество за управление на активи, но не и застрахователни холдинги и застрахователни холдинги със смесена дейност съгласно определението в член 212, параграф 1, буква ж) от Директива 2009/138/ЕО;
27)
„предприятие от финансовия сектор“ означава някое от следните:
а)
институция;
б)
финансова институция;
в)
предприятие за спомагателни услуги, включено в консолидираното финансово състояние на дадена институция;
г)
застрахователно предприятие;
д)
застрахователно предприятие от трета държава;
е)
презастрахователно предприятие;
ж)
презастрахователно предприятие от трета държава;
з)
застрахователен холдинг;
и)
холдинг със смесена дейност;
й)
застрахователен холдинг със смесена дейност съгласно определението в член 212, параграф 1, буква ж) от Директива 2009/138/ЕО;
к)
предприятие, изключено от обхвата на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 4 от нея;
л)
предприятие от трета държава с основна дейност, сравнима с дейността на който и да е от субектите, посочени в букви а)-к);
28)
„институция майка в държава членка“ означава институция в държава членка, чието дъщерно предприятие е институция или финансова институция или която държи участие в такава институция или финансова институция, без да е дъщерно предприятие на друга институция, получила лиценз в същата държава членка, или на финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в същата държава членка;
29)
„институция майка от ЕС“ означава институция майка в държава членка, която не е дъщерно предприятие на друга институция, получила лиценз в държава членка, или на финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в държава членка;
30)
„финансов холдинг майка в държава членка“ означавa финансов холдинг, който не е дъщерно предприятие на институция, получила лиценз в същата държава членка, или на финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в същата държава членка;
31)
„финансов холдинг майка от ЕС“ означава финансов холдинг майка в държава членка, който не е дъщерно предприятие на институция, получила лиценз в държава членка или на друг финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в държава членка;
32)
„финансов холдинг майка със смесена дейност в държава членка“ означава финансов холдинг със смесена дейност, който не е дъщерно предприятие на институция, получила лиценз в същата държава членка, или на финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в същата държава членка;
33)
„финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС“ е финансов майка холдинг със смесена дейност в държава членка, който не е дъщерно предприятие на институция, получила лиценз в държава членка, или на друг финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в държава членка;
34)
„централен контрагент“ или„ЦК“ означава ЦК съгласно определението в член 2, точка 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
35)
„участие“ означава дяловото участие по смисъла на член 17, първо изречение от Четвърта директива 78/660/ЕИО на Съвета от 25 юли 1978 г. относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (24) или прякото или непряко притежание на 20 % или повече от правата на глас или от капитала на предприятие;
36)
„квалифицирано дялово участие“ означава пряко или непряко дялово участие в предприятие, което представлява 10 % или повече от капитала или от правата на глас или което осигурява възможност за упражняване на значително влияние върху управлението на това предприятие;
37)
„контрол“ означава връзката между предприятие майка и дъщерно предприятие по смисъла на член 1 от Директива 83/349/ЕИО, или счетоводните стандарти, които институцията е задължена да спазва съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002, или подобна връзка между физическо или юридическо лице и предприятие;
38)
„тесни връзки“ означава положение, при което две или повече физически или юридически лица са свързани по един от следните начини:
а)
участие под формата на притежание, пряко или чрез контрол, на 20 % или повече от правата на глас или капитала на предприятие;
б)
контрол;
в)
постоянна връзка на едно или всички тях с едно и също трето лице чрез отношение на контрол;
39)
„група от свързани клиенти“ означава всяко едно от следното:
а)
две или повече физически или юридически лица, които, освен ако не е доказано обратното, носят общ риск, защото едно от тях (пряко или непряко) контролира другото или другите;
б)
две или повече физически или юридически лица, между които няма контрол, както е описано в буква а), но които трябва да се разглеждат като носещи общ риск, тъй като са взаимосвързани до степен, в която ако едно от тях има финансови проблеми, по-специално затруднения при финансиране или погасяване на задълженията си, другото или всички останали вероятно също така ще имат затруднения при финансиране или погасяване на задълженията си;
Независимо от букви а) и б), когато централното правителство упражнява пряк контрол върху повече от едно физическо или юридическо лице или е пряко свързано с тях, съвкупността от централното правителство и всички физически или юридически лица, пряко или непряко контролирани съгласно буква а) или свързани съгласно буква б), може да се счита за несъставляваща група от свързани клиенти. Вместо това съществуването на група от свързани клиенти, състояща се от централното правителство и други физически или юридически лица, може да се прецени за всяко отделно лице, пряко контролирано съгласно буква а) или пряко свързано съгласно буква б), както и спрямо всички физически и юридически лица, контролирани от това лице съгласно буква а) или свързани с това лице съгласно буква б), включително централното правителство. Същото важи и при регионалните правителства или местните органи на власт, за които се прилага член 115, параграф 2;
40)
„компетентен орган“ означава официално признат от националното право публичен орган или структура, която е оправомощени по националното право да упражнява надзор върху кредитните институциите като част от действащата надзорна система в съответната държава членка;
41)
„консолидиращ надзорник“ означава компетентен орган, който отговаря за надзора на консолидирана основа върху институции майки от ЕС и върху институции, контролирани от финансови холдинги майки от ЕС или от финансови холдинги майки със смесена дейност от ЕС;
42)
„лиценз“ означава издаден от органите документ, независимо под каква форма, с който се предоставя правото за извършване на дейността;
43)
„държава членка по произход“ означава държавата членка, в която на дадена институция е издаден лиценз;
44)
„приемаща държава членка“ означава държавата членка, в която дадена институция има клон или предоставя услуги;
45)
„централни банки от ЕСЦБ“ означава националните централни банки, които са членове на Европейската система на централните банки (ЕСЦБ), и Европейската централна банка (ЕЦБ);
46)
„централни банки“ означава централните банки от ЕСЦБ и централните банки на трети държави;
47)
„консолидационно състояние“ означава състояние, което се дължи на прилагането на изискванията на настоящия регламент в съответствие с разпоредбите на първа част, дял II, глава 2 към определена институция, така както ако тази институция съставляваше, заедно с един или повече други субекти, една-единствена институция;
48)
„на консолидирана основа“ означава въз основа на консолидационното състояние;
49)
„на подконсолидирана основа“ означава въз основа на консолидационното състояние на институцията майка, финансовия холдинг или смесения финансов холдинг, като се изключи определена подгрупа лица, или въз основа на консолидационното състояние на институция майка, финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, който/която не е крайната институция майка, крайният финансов холдинг или крайният финансов холдинг със смесена дейност.
50)
„финансов инструмент“ означава всяко едно от следното:
а)
договор, който поражда финансов актив за едната страна и финансов пасив или капиталов инструмент за другата страна;
б)
инструмент, посочен в раздел В от приложение I към Директива 2004/39/ЕО;
в)
дериватен финансов инструмент;
г)
първичен финансов инструмент;
д)
паричен инструмент.
Инструментите, посочени в букви а), б) и в) са финансови инструменти само ако тяхната стойност произтича от цената на базисен финансов инструмент или друга базисна позиция, процент, курс или индекс;
51)
„начален капитал“ означава размерът и вида собствен капитал, посочен в член 12 от Директива 2013/36/ЕСза кредитните институции и в дял IV от посочената директива за инвестиционните посредници;
52)
„операционен риск“ означава рискът от загуба, произтичащ от неадекватни или недобре функциониращи вътрешни процеси, лица и системи, или поради външни събития, като включва в себе си правния риск;
53)
„риск от разсейване“ е рискът от намаляване на размера на дадено вземане чрез признаване на парични или непарични задължения към длъжника;
54)
„вероятност от неизпълнение“ означава вероятността в рамките на период от една година даден контрагент да изпадне в неизпълнение;
55)
„загуба при неизпълнение“ или „LGD“ означава съотношението на загубата по експозиция, дължаща се на неизпълнение от страна на контрагент, към размера на експозицията в момента на неизпълнение;
56)
„конверсионен коефициент“ означава съотношението на текущо неусвоения размер на поет ангажимент, който би могъл да бъде усвоен и поради това да се окаже при изпадане в неизпълнение, към целия текущо неусвоен размер на ангажимента, като размерът на поетия ангажимент се определя съгласно препоръчания лимит, освен ако е наличен по-висок абсолютен лимит;
57)
„редуциране на кредитния риск“ означава техника, използвана от дадена институция за намаляване на кредитния риск на една или няколко експозиции, които институцията продължава да държи;
58)
„обезпечена кредитна защита“ означава техника за редуциране на кредитния риск, при която намалението на кредитния риск по експозицията на дадена институция произтича от правото на тази институция - в случай на неизпълнение от контрагента или при настъпване на други, изрично посочени кредитни събития, отнасящи се до контрагента - да реализира, да бъде извършено прехвърляне в нейна полза, да придобие или да задържи определени активи или суми, или да намали експозицията към,или да я замени с размера на разликата между размера на експозицията и размера на претенцията към институцията;
59)
„кредитна защита с гаранции“ означава техника за редуциране на кредитния риск, при която намаляването на кредитния риск по експозицията на дадена институция произтича от задължението на трето лице да изплати определена сума при неизпълнение от страна на длъжника или при настъпване на други, изрично посочени кредитни събития;
60)
„подобен на паричен инструмент“ означава депозитен сертификат, облигация, включително с покритие, или друг неподчинен инструмент, емитиран от институция, за които тя вече е получила цялото плащане и които тя ще възстанови безусловно по номинална стойност;
61)
„секюритизация“ означава сделка или схема от сделки, при която кредитният риск по експозиция или група от експозиции се разделя на траншове със следните характеристики:
а)
плащанията по сделката или схемата зависят от финансовите риск и доходност на експозицията или групата от експозиции;
б)
подчинеността на траншовете определя разпределението на загубите през срока на валидност на сделката или схемата;
62)
„секюритизираща позиция“ означава експозиция към секюритизация;
63)
„пресекюритизация“ означава секюритизация, при която рискът, свързан с базисна група от експозиции, е разделен на траншове, като поне една от базисните експозиции е секюритизираща позиция;
64)
„пресекюритизираща позиция“ означава експозиция към пресекюритизация;
65)
„кредитно подобрение“ означава договорно споразумение, с което кредитното качество на дадена позиция при секюритизация се подобрява в сравнение с това, което би било без осигуряването на подобрение, като тук се включва и подобрението, осигурено чрез траншове с по-голяма степен на подчиненост в секюритизацията и други видове кредитна защита;
66)
„дружество със специална цел - секюритизация“ или „ДСЦС“ означава предприятие доверител или друго лице, различно от институция, създадено за извършване на секюритизация или секюритизации, чиито дейности са ограничени до необходимите за постигане на тази цел и чиято структура е предназначена да изолира задълженията на ДСЦС от тези на институцията инициатор, и в което притежателите на права могат да ги залагат или разменят без ограничение;
67)
„транш“ означава договорно установен сегмент от кредитния риск по една или няколко експозиции, като позиция в даден сегмент води до риск от кредитна загуба, който е по-голям или по-малък от този на позиция със същия размер във всеки друг сегмент, без да се отчита кредитната защита, пряко предоставена от трети лица на държателите на позиции в сегмента или в другите сегменти;
68)
„оценка по пазарни цени“ означава оценка на позициите по лесно достъпни окончателни цени, информация за които е получена от независим източник, включително борсови цени, цени от системи за пазарна информация или котировки, предоставени от няколко независими брокери с добра репутация;
69)
„оценка по модел“ означава всяка оценка, която трябва да се съпостави с база, да се екстраполира или да се изчисли по друг начин въз основа на данни за пазара;
70)
„независима проверка на цените“ означава процедура, при която редовно се проверяват точността и независимото определяне на пазарните цени или на използваните в моделите данни;
71)
„приемлив капитал“ означава сборът от:
а)
капитала от първи ред, посочен в член 25.;
б)
капитала от втори ред, посочен в член 71, който е равен или по-малък от една трета от капитала от първи ред;
72)
„призната борса“ означава борса, която отговаря на всички изброени по-долу условия:
а)
тя е регулиран пазар;
б)
тя има клирингов механизъм, съгласно който към договорите, посочени в приложение II, се прилагат ежедневни изисквания за марж, които според становището на компетентните органи осигуряват подходяща защита;
73)
„пенсионни права по преценка на работодателя“ означава допълнителни пенсионни права, които институцията предоставя по своя преценка на служител като част от условията на променливото му трудово възнаграждение и които не включват натрупаните права, осигурявани на служителите съгласно пенсионната схема на дружеството;
74)
„ипотечна заемна стойност“ означава стойността на недвижимия имот, определена посредством разумна оценка на възможността за бъдеща пазарна реализация на имота при отчитането на неговите дългосрочни устойчиви аспекти, общите и местните пазарни условия, както и текущото използване и възможностите за друго подходящо използване на имота;
75)
„жилищен имот“ означава жилище, в което живее собственикът или наемателят на жилището, включително правото да се обитава апартамент в жилищна кооперация в Швеция.
76)
„пазарна стойност“ по отношение на недвижим имот означава очакваната сума, по която на датата на определянето на оценката му имотът може да бъде прехвърлен между желаещи да встъпят в сделка продавач и купувач като необвързани помежду си страни след подходящо проучване на пазара, при което всяка от страните е действала информирано, благоразумно и без принуда;
77)
„приложима счетоводна рамка“ означава счетоводните стандарти, които институцията е задължена да спазва съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002 или Директива 86/635/ЕИО;
78)
„процент на неизпълнение за една година“ означава съотношението между броя на случаите на неизпълнение на задълженията по време на период, който започва една година преди дата T, и броя на длъжниците, отнесени към тази категория или група една година преди тази дата;
79)
„спекулативно финансиране на недвижима собственост“ означава заем с оглед на придобиването, разработването или изграждането върху земя във връзка с недвижима собственост, или във връзка с недвижима собственост, с намерение за препродажба с цел печалба.
80)
„търговско финансиране“ означава финансиране, включително гаранции, свързано с обмена на стоки и услуги чрез финансови продукти с фиксиран краткосрочен матуритет - обикновено по-малко от една година, без автоматично подновяване;
81)
„официално подкрепяни експортни кредити“ са заеми или кредити за финансиране на износа на стоки и услуги, за които официална агенция за експортно кредитиране предоставя гаранции, застраховки или пряко финансиране;
82)
„репо споразумение“ и „обратно репо споразумение“ означава споразумение, при което дадена институция или неин контрагент прехвърля ценни книжа, стоки или гарантирани права, свързани с някое от следните:
а)
право на собственост върху ценни книжа или стоки, когато тази гаранция е издадена от призната борса, която държи правата по отношение на ценните книжа или стоките, без споразумението да разрешава на дадена институция да прехвърли или заложи дадена ценна книга или стока едновременно пред повече от един контрагент, като се поема задължение за обратното им изкупуване;
б)
замяна на ценни книжа или стоки със същите характеристики по определена цена на уточнена или предстояща да бъде уточнена от прехвърлителя бъдеща дата - това е репо споразумение за институцията, продаваща ценните книжа или стоките, и обратно репо споразумение за институцията, която ги купува;
83)
„репо сделка“ означава сделка, уредена от „репо споразумение“ или „обратно репо споразумение“;
84)
„обикновено репо споразумение“ означава репо сделка за единични, еднородни или сходни, несложни активи вместо за съвкупност от активи;
85)
„позиции, държани с намерение за търгуване“ означава всяко едно от следното:
а)
собствените позиции и позициите, произтичащи от обслужване на клиенти или активно участие на пазара;
б)
позициите, предназначени за препродажба в краткосрочен план;
в)
позициите с цел възползване от действителните или очакваните краткосрочни разлики между цени „купува“ и „продава“ или от други колебания на цените или лихвените проценти;
86)
„търговски портфейл“ означава всички позиции във финансови инструменти и стоки, които дадена институция държи с намерение за търгуване или за хеджиране на позиции, държани с намерение за търгуване;
87)
„многостранна система за търговия“ означава многостранна система за търговия съгласно определението в член 4, точка 15 от Директива 2004/39/ЕО;
88)
„квалифициран централен контрагент“ означава централен контрагент, на който е било предоставено разрешение в съответствие с член 14 от Регламент (ЕС) № 648/2012 или който е бил признат в съответствие с член 25 от същия регламент;
89)
„гаранционен фонд“ означава фонд, създаден от ЦК в съответствие с член 42 от Регламент (ЕС) 648/2012 [, който се използва в съответствие с член 45 от същия регламент;
90)
„предварителна вноска в гаранционния фонд на ЦК“ означава платената от институция вноска в гаранционния фонд на ЦК;
91)
„експозиция по търговско финансиране“ означава текущата експозиция, включваща маржа на отклонение, който се дължи на клиринговия член,но все още не е получен, и потенциалната бъдеща експозиция на клирингов член или клиент към ЦК, произтичаща от договорите и сделките, изброени в член 301, параграф 1, букви а)-д), както и първоначален марж;
92)
„регулиран пазар“ означава регулиран пазар съгласно определението в член 4, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО;
93)
„ливъридж“ означава относителният размер на активите, задбалансовите задължения и условните задължения на дадена институция за плащане или предоставяне на обезпечение, включително задълженията, произтичащи от получено финансиране, поети ангажименти, деривати или репо споразумения, но без задълженията, които могат да се изискат само при ликвидация - спрямо собствения капитал на тази институция;
94)
„риск от прекомерен ливъридж“ означава рискът, произтичащ от уязвимостта на дадена институция поради равнището на ливъридж или на условен ливъридж, което може да наложи включването на непредвидени корективни мерки в плана за дейността, в т.ч. спешна продажба на активи, която може да доведе до загуби или до преоценка на оставащите активи на институцията;
95)
„корекция за кредитен риск“ означава размерът на специфичните и общите провизии срещу загуби по кредити във връзка с кредитни рискове, които са включени във финансовите отчети на институцията съгласно приложимата счетоводна рамка;
96)
„вътрешно хеджиране“ означава позиция, която в значителна степен компенсира съставните рискови елементи между позиции или групи от позиции в търговския и банковия портфейл;
97)
„референтно задължение“ е задължението, използвано за определяне на стойността на паричния сетълмент по кредитен дериват.
98)
„Агенция за външна кредитна оценка“ или „АВКО“ означава агенция за кредитен рейтинг, която е регистрирана или сертифицирана в съответствие с Регламент (ЕО) № 1060/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. относно агенциите за кредитен рейтинг (25), или централна банка, която присъжда кредитни рейтинги, към които разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1060/2009 не се прилагат;
99)
„избрана АВКО“означава АВКО, избрана от институция;
100)
„натрупан друг всеобхватен доход“ има същото значение, както в международен счетоводен стандарт (МСС) 1, приложим съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002;
101)
"базисен собствен капитал“ означава „основни собствени средства“ по смисъла на член 88 от Директива 2009/138/ЕО;
102)
„елементи на капитала от първи ред при застрахователните предприятия“ означава „основни собствени средства“ на предприятията, за които се прилагат изискванията на Директива 2009/138/ЕО, когато тези елементи са класифицирани като капитал от първи ред по смисъла на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 94, параграф 1 от нея;
103)
„елементи на допълнителния капитал от първи ред при застрахователните предприятия“ означава „основни собствени средства“ на предприятията, за които се прилагат изискванията на Директива 2009/138/ЕО, когато тези елементи са класифицирани в първи ред по смисъла на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 94, параграф 1 от нея и включването на тези елементи е ограничено с делегираните актове, приети в съответствие с член 99 от същата директива;
104)
„елементи на капитала от втори ред при застрахователните предприятия“ означава „основни собствени средства“ на предприятията, за които се прилагат изискванията на Директива 2009/138/ЕО, когато тези елементи са класифицирани във втори ред по смисъла на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 94, параграф 2 от нея;
105)
„елементи на капитала от трети ред при застрахователните предприятия“ означава „основни собствени средства“ на предприятията, за които се прилагат изискванията на Директива 2009/138/ЕО, когато тези елементи са класифицирани в трети ред по смисъла на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 94, параграф 3 от нея;
106)
„отсрочени данъчни активи“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
107)
„отсрочени данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба“ означава отсрочени данъчни активи, чиято бъдеща стойност може да бъде реализирана само ако институцията генерира облагаема печалба в бъдеще;
108)
„отсрочени данъчни пасиви“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
109)
„активи на пенсионен фонд с предварително определен размер на пенсията“ означава активите на пенсионен фонд или план с предварително определен размер на пенсията, в зависимост от случая, след приспадане на задълженията по същия фонд или план;
110)
„разпределяния“ означава изплащането на дивиденти или лихви в каквато и да е форма;
111)
„финансово предприятие“ има същото значение, както в член 13, параграф 25, букви б) и г) от Директива 2009/138/ЕО;
112)
„фонд за покриване на общи банкови рискове“ има същото значение, както в член 38 от Директива 86/635/ЕИО;
113)
„репутация“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
114)
„непряка позиция“ е експозиция към междинен субект, който има експозиция към капиталови инструменти, емитирани от предприятие от финансовия сектор, когато при евентуална окончателна обезценка на капиталовите инструменти, емитирани от предприятието от финансовия сектор, загубата за институцията не би се различавала съществено от загубата, която институцията би понесла от пряка позиция в тези капиталови инструменти, емитирани от предприятието от финансовия сектор;
115)
„нематериални активи“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка, и включва репутацията;
116)
„други капиталови инструменти“ означава капиталовите инструменти, емитирани от предприятия от финансовия сектор, които не отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред, нито за елементи на капитала от първи ред при застрахователните предприятия, елементи на допълнителния капитал от първи ред при застрахователните предприятия, елементи на капитала от втори ред при застрахователните предприятия или елементи на капитала от трети ред при застрахователните предприятия;
117)
„други резерви“ означава резервите по смисъла на приложимата счетоводна рамка, за които съгласно приложимия счетоводен стандарт се прилага изискването за оповестяване, с изключен на сумите, вече включени в натрупания друг всеобхватен доход или неразпределената печалба;
118)
„собствен капитал“ означава сумата на капитала от първи ред и капитала от втори ред;
119)
„инструменти на собствения капитал“ означава капиталовите инструменти, емитирани от институция, които отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред;
120)
„малцинствено участие“ означава размерът на базовия собствен капитал от първи ред на дъщерно предприятие на дадена институция, който се дължи на физически или юридически лица, различни от включените в обхвата на пруденциалната консолидация на институцията.
121)
„печалба“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
122)
„реципрочна кръстосана позиция“ означава позицията на институция в инструменти на собствения капитал или в други капиталови инструменти, емитирани от предприятия от финансовия сектор, когато последните също държат инструменти на собствения капитал, емитирани от институцията;
123)
„неразпределена печалба“ означава печалбата и загубата, пренесена от окончателния резултат от дейността съгласно приложимата счетоводна рамка;
124)
„премийни резерви“има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
125)
„временни разлики“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
126)
„синтетична позиция“ означава инвестиция на институция във финансов инструмент, чиято стойност е пряко свързана със стойността на капиталовите инструменти, емитирани от предприятие от финансовия сектор;
127)
„кръстосана гаранционна схема“ означава схема, която отговаря на всички условия по-долу:
а)
институциите попадат в рамките на една и съща институционална защитна схема, както е посочено в член 113, параграф 7;
б)
институциите са напълно консолидирани в съответствие с член 1, параграф 1, букви б), в), г) или член 1, параграф 2 от Седма директива 83/349/ЕИО и са обхванати от надзора на консолидирана основа на институцията, която е институцията майка в държава членка съгласно първа част, дял II, глава 2 и за която се прилага капиталово изискване;
в)
институцията майка в държава членка и дъщерните предприятия са установени в една и съща държава членка и подлежат на лицензиране и надзор от един и същ компетентен орган;
г)
институцията майка в държава членка и дъщерните предприятия са встъпили в договорно или нормативно установено споразумение във връзка със задълженията, което защитава тези институции и по-специално осигурява тяхната ликвидност и платежоспособност, когато е необходимо да се избегне несъстоятелност;
д)
осигурени са механизми, които при необходимост гарантират бързо предоставяне на финансови средства под формата на капитал и ликвидност съгласно договорното или нормативно установеното споразумение във връзка със задълженията, посочено в буква г);
е)
адекватността на споразуменията, посочени в букви г) и д), се наблюдава редовно от компетентния орган;
ж)
минималният срок за предизвестие за доброволно оттегляне от споразумението във връзка със задълженията от дъщерно предприятие е десет години;
з)
компетентният орган е оправомощен да забрани доброволно оттегляне на дъщерно предприятие от споразумението във връзка със задълженията;
128)
„разпределяеми позиции“ означава размерът на печалбата в края на последната финансова година заедно с пренесената печалба и резервите, предназначени за тази цел, преди разпределенията в полза на държателите на инструменти на собствения капитал, намален с пренесените загуби, печалбата, която не подлежи на разпределяне съгласно предвиденото в законодателството или правилата на институцията, и сумите, отнесени в резерви, които не подлежат на разпределяне съгласно приложимото национално право или учредителния акт на институцията, като загубата и резервите се определят въз основа на индивидуалните отчети на институцията, а не на консолидираните отчети.
2. Когато в настоящия регламент се използват понятията "недвижима собственост", "жилищен имот или търговски недвижим имот" или "ипотека" върху такъв имот включва дялове във финландски жилищни кооперации, действащи в съответствие с финландския Закон за жилищните кооперации от 1991 г. или последващо равностойно законодателство. Държавите членки или техните компетентни органи могат да разрешат дялове, представляващи еквивалентно непряко притежание на недвижима собственост, да се третират като пряко притежание на недвижим имот, при условие че такова непряко притежание е специално уредено в националното право на съответната държава членка и когато се предоставя като обезпечение, то осигурява еквивалентна защита за кредиторите.
3. Търговското финансиране, посочено в параграф 1, точка 80 по принцип не е обвързано с твърд ангажимент и изисква задоволителна съпътстваща документация на сделките за всяка заявка за теглене, което дава възможност за отказ от финансиране в случай на евентуално съмнение относно кредитоспособността или съпътстващата документация на сделките. Погасяването на произтичащите от търговско финансиране експозиции обикновено не зависи от кредитополучателя, вместо това средствата се получават в парични средства от вносители или от приходи от продажби на съответните базисни стоки.
Член 5
Определения, които са специфични за капиталовите изисквания за кредитен риск
За целите на трета част, дял II се прилагат следните определения:
1)
„експозиция“ означава актив или задбалансова позиция;
2)
„загуба“ означава икономическата загуба, включително съществена промяна в стойността на вземанията поради дисконтиране и съществените преки и непреки разходи, свързани със събирането на вземанията по съответния инструмент;
3)
„очаквана загуба“ или „EL“ означава съотношението между размера на очакваната загуба по дадена експозиция при потенциално неизпълнение от контрагент или при разсейване в рамките на една година към остатъчните към момента на неизпълнението непогасени задължения;
ДЯЛ II
РАВНИЩЕ НА ПРИЛАГАНЕ НА ИЗИСКВАНИЯТА
ГЛАВА 1
Прилагане на изискванията на индивидуална основа
Член 6
Общи принципи
1. Институциите изпълняват задълженията, определени във втора - пета част и осма част, на индивидуална основа.
2. Всяка институция, която е дъщерно предприятие в държавата членка, в която е лицензирана и обект на надзор, или предприятие майка, както и всяка институция, която е включена в консолидацията съгласно член 19, не е задължена да изпълнява посочените в членове 89, 90 и 91 задължения на индивидуална основа.
3. Всяка институция, която е предприятие майка, или дъщерно предприятие, както и всяка институция, която е включена в консолидацията съгласно член 19, не е задължена да изпълнява посочените в осма част задължения на индивидуална основа.
4. Кредитните институции и инвестиционните посредници, които са получили лиценз за предоставяне на инвестиционните услуги и дейностите, изброени в раздел А, точки 3 и 6 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, изпълняват посочените в шеста част задължения на индивидуална основа. До изготвянето на доклада на Комисията в съответствие с член 508, параграф 3 компетентните органи могат да освобождават инвестиционните посредници от посочените в шеста част задължения в зависимост от естеството, мащаба и сложността на дейностите на инвестиционните посредници.
5. Институциите, с изключение на инвестиционните посредници по член 95, параграф 1 и член 96, параграф 1 и на институциите, за които компетентните органи са приложили дерогацията по член 7, параграф 1 или параграф 3, изпълняват посочените в седма част задължения на индивидуална основа.
Член 7
Дерогация от прилагането на пруденциалните изисквания на индивидуална основа
1. Компетентните органи могат да освободят от изискванията на член 6, параграф 1 дъщерно предприятие на дадена институция, когато дъщерното предприятие и институцията подлежат на лицензиране и надзор от същата държава членка и дъщерното предприятие е включено в надзора на консолидирана основа на институцията, която е предприятието майка, и когато са изпълнени всички изброени по-долу условия, за да се осигури адекватно разпределение на собствения капитал между предприятието майка и дъщерното предприятие:
а)
понастоящем няма и не се предвиждат съществени практически или правни пречки за бързо прехвърляне на собствен капитал или за изплащане на задължения от предприятието майка;
б)
компетентният орган приема, че предприятието майка управлява дъщерното предприятие разумно, а самото предприятие майка със съгласието на компетентния орган е заявило, че гарантира поетите от дъщерното предприятие задължения, или рисковете в дъщерното предприятие са пренебрежимо малки;
в)
процедурите за оценка, измерване и контрол на риска на предприятието майка обхващат дъщерното предприятие;
г)
предприятието майка държи повече от 50 % от акциите с право на глас в капитала на дъщерното предприятие или има право да назначава или отстранява мнозинството от членовете на управителния му орган.
2. Компетентните органи могат да се възползват от възможността, предвидена в параграф 1, когато предприятието майка е финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в същата държава членка като институцията, при условие че то подлежи на същия надзор като упражнявания над институциите, и по-специално на стандартите, предвидени в член 11, параграф 1.
3. Компетентните органи могат да освободят от изискванията на член 6, параграф 1 институция майка в държава членка, когато тази институция подлежи на лицензиране и надзор от същата държава членка, включена е в надзора на консолидирана основа и са изпълнени всички изброени по-долу условия, за да се осигури адекватно разпределение на собствения капитал между предприятието майка и дъщерните предприятия:
а)
към момента няма и не се предвиждат съществени практически или правни пречки за бързо прехвърляне на собствен капитал или за изплащане на задължения към институцията майка в държава членка;
б)
процедурите за оценка, измерване и контрол на риска от значение за консолидирания надзор обхващат институцията майка в държава членка.
Компетентният орган, който прилага настоящия параграф, информира компетентните органи на всички останали държави членки.
Член 8
Дерогация от прилагането на ликвидните изисквания на индивидуална основа
1. Компетентните органи могат да освободят изцяло или частично от изискванията на шеста част дадена институция и всички или на някои от нейните дъщерни предприятия в Съюза и да упражняват надзор върху тях като обособена ликвидна подгрупа, при условие че те изпълняват всички изброени по-долу изисквания:
а)
институцията майка на консолидирана основа или дъщерната институция на подконсолидирана основа изпълнява изискванията на шеста част;
б)
институцията майка на консолидирана основа или дъщерната институция на подконсолидирана основа наблюдава и контролира непрекъснато ликвидните позиции, на всички институции в групата или подгрупата, които са освободени от изискването, и осигурява достатъчно ниво на ликвидност за всички тези институции;
в)
институциите са сключили удовлетворяващи компетентните органи договори, които предвиждат свободно движение на средства между тях, за да могат да изпълнят своите индивидуални и съвкупни задължения, щом същите станат изискуеми;
г)
към момента няма и не се предвиждат съществени практически или правни пречки пред изпълнението на договорите, посочени в буква в).
До 1 януари 2014 г. Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета за евентуалното наличие на правни пречки, които биха могли да направят невъзможно прилагането на първа алинея, буква в), и се приканва при необходимост да представи до 31 декември 2015 г. законодателно предложение за това кои от тези пречки да бъдат премахнати.
2. Компетентните органи могат изцяло или частично да освободят от прилагането на шеста част дадена институция и всички или някои от нейните дъщерни предприятия, когато всички институции от обособената ликвидна подгрупа са лицензирани в една и съща държава членка и при условие че са изпълнени условията по параграф 1.
3. Когато институциите от обособена ликвидна подгрупа са лицензирани в няколко държави членки, параграф 1 се прилага само след изпълнение на процедурата, посочена в член 21, и само за институциите, чиито компетентни органи са постигнали съгласие относно следното:
а)
тяхната оценка за това дали организацията и третирането на ликвидния риск отговарят на условията по член 86 от Директива 2013/36/ЕС за цялата обособена ликвидна подгрупа;
б)
разпределението на сумите, местонахождението и собствеността върху ликвидните активи, които трябва да се държат в обособената ликвидна подгрупа;
в)
определянето на минималния размер ликвидни активи, които трябва да се държат от институциите, които се освобождават от прилагането на шеста част;
г)
необходимостта от по-строги параметри от посочените в шеста част;
д)
неограничен обмен на цялостната информация между компетентните органи;
е)
пълно разбиране на последствията от такова освобождаване.
4. Компетентните органи могат да прилагат параграфи 1, 2 и 3 и по отношение на институции, които са членове на една и съща институционална защитна схема, посочена в член 113, параграф 7, буква б), при условие че изпълняват всички изисквания по член 113, параграф 7, както и по отношение на други институции, свързани с отношение по смисъла на член 113, параграф 6, при условие че отговарят на всички посочени в него изисквания. В този случай компетентните органи определят една от институциите, която може да бъде освободена от изискванията на шеста част въз основа на консолидационното състояние на всички институции от обособената ликвидна подгрупа.
5. Когато е предоставено освобождаване от изискванията по параграф 1 или параграф 2, компетентните органи могат да прилагат и член 86 от Директива 2013/36/ЕС или части от него на нивото на обобщената ликвидна подгрупа и, на индивидуална основа, да освободят от прилагане на член 86 от Директива 2013/36/ЕСили части от него.
Член 9
Метод на самостоятелното консолидиране
1. При спазване на параграфи 2 и 3 от настоящия член и на член 144, параграф 3 от Директива 2013/36/ЕС, компетентните органи могат да разрешат, след преценка на всеки отделен случай, на институции майки да включват в изчисляването на изискванията към тях по член 6, параграф 1 дъщерни предприятия, които отговарят на условията, предвидени в член 7, параграф 1, букви в) и г), и чиито съществени експозиции или съществени задължения са към тази институция майка.
2. Предвиденото в параграф 1 третиране се разрешава само когато институцията майка представи на компетентните органи пълна информация за наличието на обстоятелства и договорености, включително правни договорености, съгласно които няма съществени практически или правни пречки - и не се предвиждат такива - за бързо прехвърляне на собствен капитал или за изплащане на задълженията, когато станат изискуеми, от дъщерното предприятие към предприятието майка.
3. Когато компетентен орган използва предвидената в параграф 1 възможност за преценка, той периодично информира, но не по-рядко от веднъж годишно, компетентните органи на всички останали държави членки за това как е използван параграф 1 и за обстоятелствата и договореностите, посочени в параграф 2. Когато дъщерното предприятие е в трета държава, компетентните органи предоставят същата информация и на компетентните органи на тази трета държава.
Член 10
Освобождаване за кредитни институции, които са дълготрайно свързани с централен орган
1. Компетентните органи могат, в съответствие с националното си право, да освободят частично или изцяло от изискванията, определени от втора част до осма част, една или повече кредитни институции, разположени в същата държава членка и дълготрайно свързани с централен орган, който извършва надзор над тях и е установен в същата държава членка, ако са изпълнени следните условия:
а)
задълженията на централния орган и свързаните институции са солидарни и някои от задълженията на свързаните институции са напълно гарантирани от централния орган;
б)
платежоспособността и ликвидността на централния орган и на всички свързани институции се наблюдават като едно цяло въз основа на консолидираните отчети на въпросните институции;
в)
ръководството на централния орган има право да дава инструкции на ръководствата на свързаните институции.
Държавите членки могат да запазят и да продължат да използват действащото си националното законодателство относно прилагането на освобождаването, посочено в първа алинея, доколкото то не противоречи на настоящия регламент и на Директива 2013/36/ЕС.
2. Ако компетентните органи са се уверили, че условията по параграф 1 са изпълнени и ако задълженията или ангажиментите на централния орган са изцяло гарантирани от свързаните институции, компетентните органи могат да освободят централния орган от прилагането на втора - осма част на индивидуална основа.
ГЛАВА 2
Пруденциална консолидация
Раздел 1
Прилагане на изискванията на консолидирана основа
Член 11
Общо третиране
1. Институциите майки в държава членка изпълняват, в степента и по начина, описани в член 18, задълженията, предвидени от втора част до четвърта част и в седма част, въз основа на консолидационното си състояние. Предприятията майки и дъщерните им предприятия, обхванати от настоящия регламент, установяват необходимата организационна структура и подходящи механизми за вътрешен контрол с цел да се осигури надлежното обработване и изпращане на данните, необходими за консолидацията. По-конкретно те гарантират прилагането, от страна на дъщерните предприятия, които не са обхванати от настоящия регламент, на правила, процедури и механизми, осигуряващи качеството на консолидацията.
2. Институциите, контролирани от финансов холдинг майка или финансов холдинг майка със смесена дейност в държава членка, изпълняват, в степента и по начина, описани в член 18, задълженията, предвидени от втора до четвърта част и в седма част, въз основа на консолидационното състояние на този финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност.
Когато повече от една институция се контролира от финансов холдинг майка или финансов холдинг майка със смесена дейност в държава членка, първа алинея се прилага само спрямо институцията, върху която се упражнява надзор на консолидирана основа в съответствие с член 111 от Директива 2013/36/ЕС.
3. Институциите майки от ЕС, институциите, контролирани от финансов холдинг майка от ЕС, и институциите, контролирани от финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС, изпълняват задълженията, предвидени в шеста част, въз основа на консолидационното състояние на въпросната институция майка, финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, ако групата се състои от една или повече кредитни институции или инвестиционни посредници, лицензирани да предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 3 и 6 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО. До изготвянето на доклада на Комисията в съответствие с член 508, параграф 2 и ако групата включва единствено инвестиционни посредници, компетентните органи могат да освобождават инвестиционните посредници от посочените в шеста част задължения на консолидирана основа в зависимост от естеството, мащаба и сложността на дейностите на инвестиционните посредници.
4. Когато се прилага член 10, посоченият в него централен орган изпълнява изискванията на втора - осма част въз основа на консолидационното състояние на съвкупността, образувана от централния орган и свързаните с него институции.
5. В допълнение към изискванията на параграфи 1-4 и без да се засягат останалите разпоредби на настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС, когато е оправдано за надзорни цели поради конкретното естество на риска или на капиталовата структура на дадена институция, или когато държавите членки приемат национални закони, изискващи структурно разделение на дейностите в рамките на банкова група, компетентните органи могат да изискват от структурно разделените институции да изпълняват задълженията, посочени във втора до четвърта част и шеста до осма част от настоящия регламент и в дял VII от Директива 2013/36/ЕС, на подконсолидирана основа.
Прилагането на подхода, предвиден в първа алинея, не засяга ефективния надзор на консолидирана основа и не трябва да води до несъразмерни отрицателни последици за финансовата система или за части от нея в други държави членки или Съюза като цяло, нито да представлява или да създава пречка пред функционирането на вътрешния пазар.
Член 12
Финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност с дъщерно предприятие - кредитна институция и дъщерно предприятие - инвестиционен посредник
Когато финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност има за дъщерно предприятие поне една кредитна институция и един инвестиционен посредник, приложимите въз основа на консолидационното състояние на финансовия холдинг или на смесения финансов холдинг изисквания се прилагат към кредитната институция.
Член 13
Прилагане на изискванията за оповестяване на консолидирана основа
1. Институциите майки от ЕС изпълняват предвидените в осма част задължения въз основа на консолидационното си състояние.
Значимите дъщерни предприятия на институциите майки от ЕС и дъщерните предприятия, които имат съществено значение за техния местен пазар, оповестяват информацията, посочена в членове 437, 438, 440, 442, 450, 451 и 453, на индивидуална или подконсолидирана основа.
2. Институциите, контролирани от финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС, изпълняват предвидените в осма част задължения въз основа на консолидационното състояние на този финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност.
Значимите дъщерни предприятия на финансови холдинги майки от ЕС или финансови холдинги майки със смесена дейност от ЕС и дъщерните предприятия, които имат съществено значение за техния местен пазар, оповестяват информацията, посочена в членове 437, 438, 440, 442, 450, 451 и 453, на индивидуална или подконсолидирана основа.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат изцяло или отчасти за институциите майки от ЕС и институциите, контролирани от финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС, доколкото те са включени в еквивалентни оповестявания на консолидирана основа, предоставяни от предприятие майка, установено в трета държава.
4. Когато се прилага член 10, посоченият в него централен орган изпълнява изискванията в осма част въз основа на консолидационното състояние на централния орган. Член 18, параграф 1 се прилага спрямо централния орган, като свързаните институции се третират като негови дъщерни предприятия.
Член 14
Прилагане на изискванията на пета част на консолидирана основа
1. Предприятията майки и дъщерните им предприятия, обхванати от настоящия регламент, изпълняват предвидените в пета част задължения на консолидирана или подконсолидирана основа, така че да осигуряват съгласуваност и висока степен на интегрираност на своите правила, процедури и механизми, изисквани съгласно посочените разпоредби, както и възможност за генериране на данните и информацията, необходими за надзорни цели. По-конкретно, те гарантират прилагането, от страна на дъщерните предприятия, които не са обхванати от настоящия регламент, на правила, процедури и механизми, осигуряващи спазването на посочените разпоредби.
2. При прилагането на член 92 на консолидирана или подконсолидирана основа институциите прилагат допълнително рисково тегло в съответствие с член 407, ако изискванията на член 405 или член 406 са нарушени на ниво субект, установен в трета държава, който е включен в консолидацията в съответствие с член 18, и ако нарушението е съществено по отношение на общия рисков профил на групата.
3. Произтичащите от пета част задължения за дъщерните предприятия, които не са обхванати от настоящия регламент, не се прилагат, ако институцията майка от ЕС или институциите, контролирани от финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС, могат да докажат пред компетентните органи, че прилагането на пета част недопустимо съгласно законодателството на съответната трета държава, в която е установено дъщерното предприятие.
Член 15
Дерогация от прилагането на капиталовите изисквания на консолидирана основа спрямо групи от инвестиционни посредници
1. В зависимост от конкретния случай консолидиращият надзорник може да освободи от прилагането на консолидирана основа на трета част от настоящия регламент и дял VII, глава 4 от Директива 2013/36/ЕС, при условие че са изпълнени следните изисквания:
а)
всеки инвестиционен посредник от ЕС в групата използва алтернативното изчисление на общата рискова експозиция, посочено в член 95, параграф 2;
б)
всички инвестиционни посредници в групата попадат в категориите по член 95, параграф 1 и член 96, параграф 1;
в)
всеки инвестиционен посредник от ЕС в групата изпълнява на индивидуална основа изискванията на член 95 и същевременно приспада от елементите на своя базов собствен капитал от първи ред всяко условно задължение към инвестиционни посредници, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги, което в противен случай би било консолидирано;
г)
всеки финансов холдинг, който е финансов холдинг майка в държава членка на инвестиционен посредник в групата, притежава като минимум капитал, определен тук като сбор от елементите, посочени в член 26, параграф 1, членове 51, параграф 1 и 62, параграф 1, който да е достатъчен за покриване на сумата от:
i)
цялата балансова стойност на всички дялови участия, подчинени вземания и инструменти, посочени в член 36, параграф 1, букви з) и и), член 56, параграф 1, букви в) и г) и член 66, параграф 1, букви в) и г), на инвестиционни посредници, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги, които в противен случай биха били консолидирани; и
ii)
общия размер на всички условни задължения към инвестиционни посредници, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги, които в противен случай биха били консолидирани;
д)
групата не включва кредитни институции.
Когато са изпълнени критериите по първа алинея, всеки инвестиционен посредник от ЕС трябва да разполага със системи за наблюдение и контрол на източниците на капитал и на финансиране на всички финансови холдинги, инвестиционни посредници, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги в групата.
2. Компетентните органи могат също така да предоставят освобождаване, ако даден финансов холдинг притежава собствен капитал в размер по-малък от изчисления в съответствие с параграф 1, буква г), но не по-малък от сбора на капиталовите изисквания, приложими на индивидуална основа за инвестиционните посредници, финансовите институции, дружествата за управление на активи и предприятията за спомагателни услуги, които в противен случай биха били консолидирани, и на общия размер на всички условни задължения към инвестиционни посредници, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги, които в противен случай биха били консолидирани. За целите на настоящия параграф капиталовото изискване за инвестиционни посредници от трети държави, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги е изискване за номинален размер на собствения капитал.
Член 16
Дерогация от прилагането на изискванията за отношение на ливъридж на консолидирана основа спрямо групи от инвестиционни посредници
Когато всички субекти в група от инвестиционни посредници, включително предприятието майка, са инвестиционни посредници, които съгласно член 6, параграф 5 са освободени от прилагане на изискванията по седма част на индивидуална основа, инвестиционният посредник майка може да реши да не прилага изискванията по седма част на консолидирана основа.
Член 17
Надзор на инвестиционните посредници, освободени от прилагането на консолидирана основа на капиталовите изисквания
1. Инвестиционните посредници в група, на която е било предоставено предвиденото в член 15 освобождаване, уведомяват компетентните органи за рисковете, които биха могли да застрашат финансовото им състояние, включително рисковете по отношение на състава и източниците на техния собствен капитал, вътрешен капитал и финансиране.
2. Когато компетентните органи, отговарящи за пруденциалния надзор на инвестиционния посредник, освободят от изискването за надзор на консолидирана основа съгласно член 15, те предприемат други подходящи мерки за наблюдение на рисковете по отношение на цялата група, по-конкретно на големите експозиции, в това число на всяко предприятие, което не се намира в държава членка.
3. Когато компетентните органи, отговарящи за пруденциалния надзор на инвестиционния посредник, освободят от капиталовите изисквания на консолидирана основа по член 15, изискванията в осма част се прилагат на индивидуална основа.
Раздел 2
Методи за пруденциална консолидация
Член 18
Методи за пруденциална консолидация
1. Институциите, от които се изисква да прилагат изискванията на раздел 1 въз основа на консолидационното си състояние, извършват пълна консолидация на всички институции и финансови институции, които са техни дъщерни предприятия или, когато е приложимо, дъщерни предприятия на същия финансов холдинг майка или финансов холдинг майка със смесена дейност. Параграфи 2-8 от настоящия член не се прилагат, когато шеста част се прилага въз основа на консолидационното състояние на институцията.
2. Компетентните органи обаче могат да позволят, за всеки конкретен случай, пропорционална консолидация според дела на предприятието майка в капитала на дъщерното предприятие. Пропорционална консолидация може да бъде разрешена само когато са изпълнени всички условия по-долу:
а)
отговорността на предприятието майка е ограничена до дела на предприятието майка в капитала на дъщерното предприятие с оглед отговорността на останалите акционери или членове;
б)
платежоспособността на другите акционери или членове е задоволителна;
в)
отговорността на останалите акционери и членове е ясно установена по правнообвързващ начин.
3. Когато предприятията са свързани с отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО, компетентните органи определят как да се извърши консолидацията.
4. Консолидиращият надзорник изисква пропорционална консолидация според дела от капитала, включващ участия в институции и финансови институции, управлявани от предприятие, включено в консолидацията заедно с едно или повече предприятия, които не са включени в консолидацията, когато отговорността на тези предприятия е ограничена до дела в капитала, който притежават.
5. При участия или капиталови връзки, различни от посочените в параграфи 1 и 2, компетентните органи определят дали да се извърши консолидация и под каква форма. По-конкретно те могат да разрешат или да изискат прилагането на метода на собствения капитал. Този метод обаче не означава включване на съответните предприятия в надзора на консолидирана основа.
6. Компетентните органи определят дали и под каква форма да се извърши консолидация в следните случаи:
а)
когато по мнение на компетентните органи дадена институция упражнява значително влияние върху една или повече институции или финансови институции, но без да има участие или други капиталови връзки с тези институции; и
б)
когато две или повече институции или финансови институции имат единно ръководство, което не е установено в учредителен договор или устав.
По-конкретно, компетентните органи могат да разрешат или да изискат прилагането на метода, посочен в член 12 от Директива 83/349/ЕИО. Този метод обаче не означава включване на съответните предприятия в консолидирания надзор.
7. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията на извършване на консолидация в случаите, посочени в параграфи 2-6 от настоящия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2016 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
8. Когато се изисква консолидиран надзор съгласно член 111 от Директива 2013/36/ЕС, предприятията за спомагателни услуги и дружествата за управление на активи по смисъла на член 2, точка 5 от Директива 2002/87/ЕО се включват в консолидацията в случаите и в съответствие с методите, предвидени в настоящия член.
Раздел 3
Обхват на пруденциалната консолидация
Член 19
Субекти, изключени от обхвата на пруденциалната консолидация
1. Не е необходимо в консолидацията да бъдат включени институция, финансова институция или предприятие за спомагателни услуги, които са дъщерни предприятия или в които се притежава участие, когато общият размер на активите и задбалансовите позиции на въпросното предприятие е по-нисък от по-малката от следните две стойности:
а)
10 милиона евро;
б)
1 % от общия размер на активите и задбалансовите позиции на предприятието майка или на предприятието, което притежава това участие.
2. Компетентните органи, отговарящи за упражняването на надзор на консолидирана основа в съответствие с член 111 от Директива 2013/36/ЕС, могат да решат, за всеки отделен случай, че не е необходимо дадена институция, финансова институция или предприятие за спомагателни услуги, които са дъщерни предприятия или в които се притежава участие, да бъдат включени в консолидацията:
а)
когато въпросното предприятие се намира в трета държава, където има правни пречки по отношение на предаването на необходимата информация;
б)
когато значението на въпросното предприятие е пренебрежимо малко предвид целите на наблюдението на кредитните институции;
в)
когато по мнението на компетентните органи, отговарящи за упражняването на надзор на консолидирана основа, консолидирането на финансовото състояние на въпросното предприятие би било неподходящо или подвеждащо по отношение на целите на надзора на кредитните институции.
3. Ако в случаите по параграф 1 и параграф 2, буква б) няколко предприятия отговарят на посочените там критерии, те въпреки това се включват в консолидацията, когато заедно значението им не е пренебрежимо малко по отношение на посочените цели.
Член 20
Съвместни решения относно пруденциалните изисквания
1. Компетентните органи работят заедно, като се консултират пълноценно:
а)
при заявления за разрешенията, посочени в член 143, параграф 1, член 151, параграфи 4 и 9, член 283, член 312, параграф 2 и член 363, подадени съответно от институция майка от ЕС и нейни дъщерни предприятия или съвместно от дъщерните предприятия на финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС, за да се реши дали да се даде исканото разрешение и да се определят условията, ако има такива, с които то да бъде обвързано;
б)
за да определят дали са изпълнени критериите за специфично вътрешногрупово третиране съгласно член 422, параграф 9 и член 425, параграф 5, допълнени от регулаторните технически стандарти на ЕБО по член 422, параграф 9 и член 425, параграф 4б.
Заявленията се подават само до консолидиращия надзорник.
Заявлението, посочено в член 312, параграф 2, включва описание на методологията, използвана за разпределянето на капитала за обезпечаване на операционен риск сред различните субекти в групата. В заявлението се посочва дали и как ще се отрази въздействието на диверсификацията в системата за измерване на риска.
2. Компетентните органи правят всичко възможно, за да достигнат в рамките на шест месеца до съвместно решение по отношение на:
а)
заявлението, посочено в параграф 1, буква а);
б)
оценката на критериите и определянето на специфичното третиране, посочено в параграф 1, буква б).
Това съвместно решение се излага в документ, съдържащ напълно мотивираното решение, който се предоставя на заявителя от компетентния орган, посочен в параграф 1.
3. Периодът, посочен в параграф 2, започва на:
а)
датата на получаване на пълното заявление, посочено в параграф 1, буква а), от консолидиращия надзорник. Консолидиращият надзорник незабавно препраща пълното заявление на останалите компетентни органи;
б)
датата на получаване от компетентните органи на доклад, изготвен от консолидиращия надзорник, в който се анализират вътрешногруповите ангажименти в групата.
4. Ако компетентните органи не достигнат до съвместно решение в рамките на шест месеца, консолидиращият надзорник взема самостоятелно решение за случаите по параграф 1, буква а). Решението на консолидиращия надзорник не ограничава правомощията на компетентните органи по член 105 от Директива 2013/36/ЕС.
Решението се излага в документ, съдържащ напълно мотивираното решение, и отразява становищата и резервите, които останалите компетентни органи са изразили през шестмесечния срок.
Консолидиращият надзорник предоставя решението на институцията майка от ЕС, финансовия холдинг майка от ЕС или смесения финансов холдинг майка от ЕС и на останалите компетентни органи.
Ако в края на шестмесечния срок някой от съответните компетентни органи е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, консолидиращият надзорник отлага вземането на решение за случаите по параграф 1, буква а), изчаква решението, което ЕБО може да вземе във връзка с това в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, и взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Шестмесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в едномесечен срок. Ако шестмесечният срок е изтекъл или е постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО.
5. Ако компетентните органи не достигнат до съвместно решение в рамките на шест месеца, компетентният орган, който отговаря за надзора на дъщерното предприятие на индивидуална основа, взема самостоятелно решение за случаите по параграф 1, буква б).
Решението се излага в документ, съдържащ напълно мотивираното решение, и отразява становищата и резервите, които останалите компетентни органи са изразили през шестмесечния срок.
Решението се предоставя на консолидиращия надзорник, който уведомява институцията майка от ЕС, финансовия холдинг майка от ЕС или смесения финансов холдинг майка от ЕС.
Ако в края на шестмесечния срок консолидиращият надзорник е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, компетентният орган, който отговаря за надзора на дъщерното предприятие на индивидуална основа, отлага вземането на решение за случаите по параграф 1, буква б) от настоящия член, изчаква решението, което ЕБО може да вземе във връзка с това в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, и взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Шестмесечният период се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в едномесечен срок. Ако шестмесечният срок е изтекъл или е постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО.
6. Когато институция майка от ЕС и нейните дъщерни предприятия или дъщерните предприятия на финансов холдинг майка от ЕС или на финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС използват усъвършенствания подход за измерване, посочен в член 312, параграф 2, или вътрешнорейтинговия подход, посочен в член 143, на единна основа, компетентните органи позволяват критериите за приемливост, посочени съответно в членове 321 и 322 или в трета част, дял II, глава 3, раздел 6, да се изпълняват от предприятието майка и неговите дъщерни предприятия, разглеждани заедно, по начин, който е в съответствие със структурата на групата и нейните системи, процедури и методологии за управление на риска.
7. Решенията, посочени в параграфи 2, 4 и 5, се признават за окончателни и се прилагат от компетентните органи в съответните държави членки.
8. С оглед улесняване взимането на съвместни решения ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, с които се определя процедурата за взимане на посоченото в параграф 1, буква а) съвместно решение относно заявленията за разрешения, посочени в член 143, параграф 1, член 151, параграфи 4 и 9, член 283, член 312, параграф 2 и член 363.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 31 декември 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 21
Съвместни решения за нивото на прилагане на ликвидните изисквания
1. При постъпило искане на институция майка от ЕС, финансов холдинг майка от ЕС, финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС или подконсолидиращо дъщерно предприятие на институция майка от ЕС, финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС консолидиращият надзорник и компетентните органи, отговорни за надзора върху дъщерните предприятия на институция майка от ЕС, финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС в дадена държава членка, полагат всички възможни усилия за постигането на съвместно решение за това дали са изпълнени условията по член 8, параграф 1, букви а)-г) и за определяне на обособена ликвидна подгрупа с оглед на прилагането на член 8.
До съвместното решение трябва да се достигне в рамките на шест месеца след представянето от консолидиращия надзорник на доклад, в който е определил единни обособените ликвидни подгрупи въз основа на критериите, предвидени в член 8. В случай на разногласия в рамките на шестмесечния период консолидиращият надзорник се консултира с ЕБО по искане на някой от другите заинтересовани компетентни органи. Консолидиращият надзорник може да се консултира с ЕБО и по своя собствена инициатива.
Съвместното решение може да наложи и ограничения по отношение на местонахождението на ликвидните активи и собствеността върху тях, както и да изиска определени минимални размери от тях да бъдат държани от институции, освободени от прилагането на шеста част.
Съвместното решение се излага в документ, съдържащ напълно обоснованото решение, който консолидиращият надзорник предава на институцията майка на ликвидната подгрупа.
2. Ако в рамките на шест месеца не се достигне до съвместно решение, всеки компетентен орган, отговарящ за надзор на индивидуална основа, взема самостоятелно решение.
Въпреки това по време на шестмесечния срок всеки компетентен орган може да отправи запитване до ЕБО дали са изпълнени условията по член 8, параграф 1, букви а)-г). В този случай ЕБО може да проведе необвързваща медиация в съответствие с член 31, буква в) от Регламент (ЕС) № 1093/2010, като всички засегнати компетентни органи отлагат вземането на своето решение до приключването на необвързващата медиация. Когато в рамките на медиацията компетентните органи не постигнат съгласие в срок от три месеца, всеки компетентен орган, отговарящ за надзор на индивидуална основа, взема самостоятелно решение, като отчита пропорционалността на ползите и рисковете на нивото на държавата членка на институцията майка и пропорционалността на ползите и рисковете на нивото на държавата членка на дъщерното предприятие. Ако шестмесечният срок е изтекъл или е постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО.
Съвместното решение, посочено в параграф 1, и решенията, посочени във втора алинея от настоящия параграф, са задължителни.
3. В рамките на шестмесечния срок всеки заинтересован компетентен орган може да се консултира с ЕБО в случай на разногласие относно изпълнението на условията по член 8, параграф 3, букви а)-г). В този случай ЕБО може да проведе необвързваща медиация в съответствие с член 31, буква в) от Регламент (ЕС) № 1093/2010, като всички засегнати компетентни органи отлагат вземането на своето решение до приключването на необвързващата медиация. Когато в рамките на медиацията компетентните органи не постигнат съгласие в срок от три месеца, всеки компетентен орган, отговарящ за индивидуален надзор, взема самостоятелно решение.
Член 22
Подконсолидация в случаите на лица в трети държави
Дъщерните институции изпълняват изискванията, установени в, членове 89-91 и в трета част и пета част, въз основа на своето подконсолидационно състояние, ако те или предприятието майка, когато то е финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, имат институция или финансова институция като дъщерно предприятие в трета държава или имат участие в такова предприятие.
Член 23
Предприятия в трети държави
За целите на надзора на консолидирана основа в съответствие с настоящата глава понятията „инвестиционен посредник“, „кредитна институция“, „финансова институция“ и „институция“ се прилагат и за предприятия, установени в трети държави, които, ако бяха установени в Съюза, биха отговаряли на определенията на тези понятия в член 4.
Член 24
Оценка на активи и задбалансови позиции
1. Оценката на активите и задбалансовите позиции се извършва в съответствие с приложимата счетоводната рамка.
2. Чрез дерогация от параграф 1 компетентните органи могат да изискват от институциите да извършват оценка на активите и задбалансовите позиции и определянето на собствения капитал в съответствие с международните счетоводни стандарти, приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002.
ВТОРА ЧАСТ
СОБСТВЕН КАПИТАЛ
ДЯЛ I
ЕЛЕМЕНТИ НА СОБСТВЕНИЯ КАПИТАЛ
ГЛАВА 1
Капитал от първи ред
Член 25
Капитал от първи ред
Капиталът от първи ред на дадена институция е сборът от нейния базов собствен капитал от първи ред и допълнителен капитал от първи ред.
ГЛАВА 2
Базов собствен капитал от първи ред
Раздел 1
Елементи и инструменти на базовия собствен капитал от първи ред
Член 26
Елементи на базовия собствен капитал от първи ред
1. Елементите на базовия собствен капитал от първи ред на дадена институция включват:
а)
капиталови инструменти, при условие че са спазени условията по член 28, или ако е приложимо - условията по член 29;
б)
премийни резерви от емисии, свързани с посочените в буква а) инструменти;
в)
неразпределена печалба;
г)
натрупан друг всеобхватен доход;
д)
други резерви;
е)
фонд за покриване на общи банкови рискове.
Елементите, посочени в букви в)-е), се признават за базов собствен капитал от първи ред само ако са на разположение на институцията за неограничено и незабавно ползване за покриване на рискове или загуби веднага след възникването им.
2. За целите на параграф 1, буква в), единствено с предварителното разрешение на компетентния орган институциите могат да включат в базовия собствен капитал от първи ред междинната или годишната печалба, преди да са взели официално решение за годишния резултат (печалба или загуба) на институцията. Компетентният орган дава разрешение, когато са изпълнени следните условия:
а)
тази печалба е била потвърдена от лица, независими от институцията, които отговарят за одитирането на нейните отчети;
б)
институцията е представила на компетентния орган достатъчно доказателства, че всички предвидими отчисления от печалбата или дивиденти са вече приспаднати от тази печалба.
Потвърждението на междинната или годишната печалба на институцията показва достатъчно убедително, че тази печалба е изчислена в съответствие с принципите, установени в приложимата счетоводна рамка.
3. Компетентните органи преценяват дали емисиите на инструменти на базовия собствен капитал от първи ред отговарят на критериите, определени в член 28 или на член 29, когато е приложимо. По отношение на емисиите след 31 декември 2014 г. институциите класифицират капиталовите инструменти като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред само след като компетентните органи, които могат да се консултират с ЕБО, са дали разрешение за това.
За капиталовите инструменти с изключение на държавната помощ, които са одобрени от компетентния орган като допустими за класиифциране като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, но за които по мнение на ЕБО има съществени затруднения да се прецени дали отговарят на критериите по член 28 или на член 29, когато е приложимо, компетентните органи дават разяснения за мотивите си на ЕБО.
Въз основа на информацията, предоставена от всеки компетентен орган, ЕБО съставя, поддържа и публикува списък на всички форми капиталови инструменти във всяка държава членка, които отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред. ЕБО изготвя и публикува този списък за първи път до 1 февруари 2015 г.
След процеса на анализ по член 80 и при наличие на съществени доказателства, че тези инструменти не отговарят на критериите на член 28 или на член 29, когато е приложимо на, ЕБО може да изключи от списъка капиталовите инструменти, които не представляват държавна помощ, емитирани след 31 декември 2014 г., и да направи съобщение в този смисъл.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които да се определи значението на „предвидими“ при определянето на това дали всички предвидими отчисления от печалбата или дивиденти са били приспаднати.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 27
Капиталови инструменти на взаимоспомагателни или кооперативни дружества, спестовни институции или подобни институции в елементите на базовия собствен капитал от първи ред
1. Елементите на базовия собствен капитал от първи ред включват всеки капиталов инструмент, емитиран от институция съгласно клаузите в учредителния ѝ акт, ако са изпълнени следните условия:
а)
институцията е от вид, който е определен в приложимото национално право и който според компетентните органи е някой от следните:
i)
взаимоспомагателно дружество;
ii)
кооперативно дружество;
iii)
спестовна институция;
iv)
подобна институция;
v)
кредитна институция, която изцяло е собственост на една от институциите, посочени в подточки i)-iv), и има одобрение от съответния компетентен орган да се възползва от разпоредбите на настоящия член, при условие че и докато 100 % от обикновените акции, емитирани в кредитната институция, се притежават, пряко или непряко, от институция, посочена в тези подточки;
б)
изпълнени са условията, установени в член 28 или на член 29, когато е приложимо;
Взаимоспомагателните дружества, кооперативните дружества и спестовните институции, които са признати за такива съгласно приложимото национално право преди 31 декември 2012 г., продължават да се класифицират като такива за целите на настоящата част, при условие че продължават да отговарят на критериите, по които са били признати.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които се определят условията, съгласно които компетентните органи могат да решат, че вид предприятие, признато в приложимото национално право, отговаря на изискванията за взаимоспомагателно дружество, кооперативно дружество, спестовна институция или подобна институция за целите на настоящата част.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 28
Инструменти на базовия собствен капитал от първи ред
1. Капиталовите инструменти се приемат за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред само ако са изпълнени всички условия по-долу:
а)
инструментите са емитирани пряко от институцията с предварителното съгласие на собствениците на институцията или, когато това се разрешава от приложимото национално право, от ръководния орган на институцията;
б)
инструментите са изплатени и тяхното закупуване не се финансира пряко или непряко от институцията;
в)
инструментите отговарят на всички условия по-долу по отношение на своята класификация:
i)
те са капитал по смисъла на член 22 от Директива 86/635/ЕИО;
ii)
те са собствен капитал по смисъла на приложимата счетоводна рамка;
iii)
те са собствен капитал за целите на определянето на балансовата неплатежоспособност, когато е приложимо съгласно националното право в областта на неплатежоспособността;
г)
инструментите са ясно и индивидуално оповестени в счетоводния баланс от финансовите отчети на институцията;
д)
инструментите са с неограничен срок;
е)
главницата на инструментите не може да се намалява или възстановява, освен в някой от следните случаи:
i)
ликвидация на институцията;
ii)
обратно изкупуване на инструментите по преценка на институцията или други начини за намаляване на капитала по нейна преценка, когато институцията е получила предварителното разрешение от компетентния орган в съответствие с член 77;
ж)
в разпоредбите относно инструментите не се посочва изрично или по подразбиране, че главницата на инструментите ще бъде или може да бъде намалена или възстановена, освен при ликвидация на институцията, и институцията не дава друга такава индикация преди или при емитирането на инструментите, освен в случаите на инструменти, посочени в член 27, когато приложимото национално право забранява на институцията да откаже да изкупи тези инструменти;
з)
инструментите отговарят на следните условия по отношение на разпределенията:
i)
няма преференциално третиране при разпределенията по отношение на реда за изплащане на разпределенията, включително във връзка с други инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, а изискванията по отношение на тези инструменти не предоставят преференциални права за изплащането на разпределения;
ii)
разпределенията в полза на държателите на инструментите може да се изплащат само от разпределяемите позиции;
iii)
приложимите към инструментите условия не включват таван или друго ограничение на максималния размер на разпределенията, освен при инструментите, посочени в член 27;
iv)
размерът на разпределенията не се определя въз основа на цената, платена за закупуването на инструментите при емитирането им, освен при инструментите, посочени в член 27;
v)
приложимите към инструментите условия не включват задължение за институцията да прави разпределение в полза на държателите на инструментите и за самата институция не съществува друго такова задължение;
vi)
неизплащането на разпределения не представлява неизпълнение от страна на институцията;
vii)
отмяната на разпределенията не налага ограничения върху институцията;
и)
в сравнение със съвкупността от капиталови инструменти, емитирани от институцията, при настъпването на загуба инструментите покриват първата и пропорционално най-голямата част от нея, като всеки инструмент покрива загубата в същата степен, както всички други инструменти на базовия собствен капитал от първи ред;
й)
в случай на неплатежоспособност или ликвидация на институцията рангът на инструментите е най-нисък спрямо всички останали вземания;
к)
инструментите дават право на своите собственици на вземане към остатъчните активи на институцията, което, в случай на ликвидация и след плащането на всички вземания от по-горен ред, е пропорционално на сумата на такива емитирани инструменти и не е фиксирано или ограничено с таван, освен при капиталовите инструменти, посочени в член 27;
л)
инструментите не са обезпечени и не са обект на гаранции, които увеличават реда на вземанията от:
i)
институцията или нейните дъщерни предприятия;
ii)
предприятието майка на институцията или неговите дъщерни предприятия;
iii)
финансовия холдинг майка или неговите дъщерни предприятия;
iv)
холдинга със смесена дейност или неговите дъщерни предприятия;
v)
смесения финансов холдинг и неговите дъщерни предприятия;
vi)
предприятие, което има тесни връзки със субектите, посочени в подточки i)-v);
м)
инструментите не са предмет на споразумение, във формата на договор или в друга форма, с което се повишава редът на вземанията по инструментите при неплатежоспособност или ликвидация.
Условието в първа алинея, буква й) се счита за изпълнено дори и ако инструментите са включени съгласно член 484, параграф 3 в допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред, при условие че са с равностоен ранг.
2. Условията, определени в параграф 1, буква и), се считат за изпълнени без оглед на намаляване на постоянна основа на главницата на инструментите на допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред.
Условието в параграф 1, буква е) се счита за изпълнено дори и при намаляване на главницата на капиталовия инструмент в рамките на процедура по преструктуриране или като последствие от намаляване на стойността на капиталовите инструменти, изисквано от органа по преструктуриране, който отговаря за институцията.
Условието в параграф 1, буква ж) се счита за изпълнено дори и ако в разпоредбите, с които е уреден капиталовият инструмент, се посочва изрично или се подразбира, че главницата на инструмента ще бъде или може да бъде намалена в рамките на процедура по преструктуриране или като последствие от намаляване на стойността на капиталовите инструменти, изисквано от органа по преструктуриране, който отговаря за институцията.
3. Условието в параграф 1, буква з), подточка iii) се счита за изпълнено, дори и инструментът да изплаща производни дивиденти, при условие че тези дивиденти не водят до разпределение, което несъразмерно обременява собствения капитал.
4. За целите на параграф 1, буква з), подточка i) диференцираните разпределения следва да отразяват единствено диференцирано право на глас. В това отношение по-високи разпределения се прилагат единствено за инструментите на базовия собствен капитал от първи ред с по-малко или без права на глас.
5. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти с цел определяне на следното:
а)
приложимите форми и естеството на непряко финансиране на инструментите на собствения капитал;
б)
дали и кога разпределенията биха довели до непропорционално изчерпване на собствения капитал;
в)
значението на преференциалните разпределения.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 29
Капиталови инструменти, емитирани от взаимоспомагателни или кооперативни дружества, спестовни институции или подобни институции
1. Капиталовите инструменти, емитирани от взаимоспомагателни или кооперативни дружества, спестовни институции и подобни институции, се приемат за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред само ако са спазени условията по член 28 с измененията, произтичащи от прилагането на настоящия член.
2. По отношение на изкупуването на капиталови инструменти трябва да са изпълнени следните условия:
а)
освен когато приложимото национално право забранява това, институцията има правото да откаже да изкупи инструментите;
б)
когато приложимото национално право забранява на институцията да откаже изкупуването на инструментите, в разпоредбите относно инструментите се предоставя възможност на институцията да ограничи изкупуването им;
в)
отказът за изкупуване на инструментите или, когато е приложимо, ограничаването на изкупуването им не могат да представляват неизпълнение от страна на институцията.
3. Капиталовите инструменти могат да съдържат таван или ограничение на максималния размер на разпределенията само когато таванът или ограничението са предвидени с приложимото национално право или учредителния акт на институцията.
4. Когато капиталовите инструменти предоставят на собственика права върху резервите на институцията в случай на неплатежоспособност или ликвидация, които са ограничени до номиналната стойност на инструментите, такова ограничение се прилага в същата степен към държателите на всички други емитирани от тази институция инструменти на базовия собствен капитал от първи ред.
Условието по първа алинея не засяга възможността дадено взаимоспомагателно или кооперативно дружество, спестовна институция или подобна институция да признае като базов собствен капитал от първи ред капиталови инструменти, които не предоставят право на глас на държателя си и които отговарят на всички условия по-долу:
а)
вземанията на държателите на инструменти, които не предоставят право на глас, при неплатежоспособност или ликвидация на институцията са пропорционални на дела от всички инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, който тези непредоставящи право на глас инструменти представляват;
б)
инструментите отговарят във всяко друго отношение на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред.
5. Когато капиталовите инструменти дават на собствениците си право на вземане към активите на институцията в случай на неплатежоспособност или ликвидация, което е фиксирано или ограничено от таван, такова ограничение се прилага в същата степен към държателите на всички емитирани от институцията инструменти на базовия собствен капитал от първи ред.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които се определя естеството на ограниченията за изкупуване, необходими когато приложимото национално право забранява на институцията да откаже изкупуването на инструменти на собствения капитал.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 30
Последици от неспазването на изискванията по отношение на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред
Когато при инструмент на базовия собствен капитал от първи ред вече не се спазват изискванията по член 28 или на член 29, когато е приложимо, се прилага следното:
а)
този инструмент незабавно престава да бъде инструмент на базовия собствен капитал от първи ред;
б)
премийните резерви от емисии във връзка с този инструмент незабавно престават да бъдат елементи на базовия собствен капитал от първи ред.
Член 31
Капиталови инструменти, записани от публичните органи в извънредни ситуации
1. При извънредни ситуации компетентните органи могат да разрешат на институциите да включат в базовия собствен капитал от първи ред капиталови инструменти, които изпълняват най-малко условията на член 28, параграф 1, букви б)-д) и отговарят на всички изброени по-долу условия:
а)
капиталовите инструменти са емитирани след 1 януари 2014 г.;
б)
Комисията разглежда тези капиталови инструменти като държавна помощ;.
в)
капиталовите инструменти са емитирани в рамките на мерки за рекапитализация съгласно правилата за държавна помощ, съществуващи към съответния момент;
г)
капиталовите инструменти са изцяло записани и държани от държавата или съответния публичен орган или субект, който е публична собственост;
д)
капиталовите инструменти могат да покрият загубите;
е)
с изключение на капиталовите инструменти, посочени в член 27, в случай на ликвидация капиталовите инструменти дават на собствениците си право на вземане по отношение на остатъчните активи на институцията след плащането на всички вземания от по-горен ред;
ж)
съществуват адекватни механизми за оттегляне на държавата и ако е приложимо - на съответния публичен орган или субект, който е публична собственост;
з)
компетентният орган е дал предварително разрешение и е публикувал решението си, придружено с обяснение на същото решение.
2. При обосновано искане от съответния компетентен орган и в сътрудничество с него ЕБО разглежда капиталовите инструменти по параграф 1 като равностойни на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред за целите на настоящия регламент.
Раздел 2
Пруденциални филтри
Член 32
Секюритизирани активи
1. Институцията изключва от всички елементи на собствения капитал увеличението на капитала си съгласно приложимата счетоводна рамка, произтичащо от секюритизирани активи, включително:
а)
увеличение, свързано с бъдещ маржин приход за институцията под формата на печалба от продажбата за институцията;
б)
когато институцията е инициатор на секюритизация, нетната печалба в резултат на капитализацията на бъдещи приходи от секюритизираните активи, които предоставят кредитни подобрения на позициите в секюритизацията.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които да се уточни допълнително посоченото в параграф 1, буква а) понятие „печалба от продажба“.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 33
Хеджиране на парични потоци и промени в стойността на собствените пасиви
1. Институциите не включват следните позиции в елементите на собствения капитал:
а)
резервите от преоценка по справедлива стойност, свързани с печалба или загуба от хеджиране на парични потоци на финансови инструменти, които не са оценени по справедлива стойност, включително на прогнозни парични потоци;
б)
печалбата или загубата от оценяваните по справедлива стойност пасиви на институцията в резултат на промени в кредитния рейтинг на институцията;
в)
цялата печалба и загуба от преоценка по справедлива стойност, произтичащи от собствения кредитен риск на институцията, свързан с деривативните пасиви.
2. За целите на параграф 1, буква в) институциите не компенсират печалбата и загубата от преоценката по справедлива стойност, произтичащи от собствения кредитен риск на институцията, с печалбата и загубата, произтичащи от кредитния риск на контрагента ѝ.
3. Без да се засяга параграф 1, буква б), дадена институция може да включи в собствения капитал размера на печалбата и загубата по своите пасиви, ако са изпълнени всички условия по-долу:
а)
пасивите са под формата на облигации, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО;
б)
промените в стойността на активите и пасивите на институцията се дължат на същите промени в кредитния рейтинг на институцията;
в)
съществува близко съответствие между стойността на облигациите, посочени в буква а), и стойността на активите на институцията;
г)
възможно е ипотечните кредити да бъдат погасени чрез обратно изкупуване по пазарна или номинална стойност на облигациите, с които са финансирани ипотечните кредити.
4. ЕБО разработва проект за регулаторни технически стандарти, с които да уточни какво представлява близкото съответствие между стойността на облигациите и стойността на активите, посочено в параграф 3, буква в).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 30 септември 2013 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 34
Допълнителни корекции на стойността
Когато изчисляват размера на собствения си капитал, институциите прилагат изискванията на член 105 спрямо всички свои активи, оценявани по справедлива стойност, и приспадат от базовия собствен капитал от първи ред размера на всички необходими допълнителни корекции на стойността.
Член 35
Нереализирани печалби и загуби от оценяване по справедлива стойност
Освен при посочените в член 33 позиции, институциите не правят корекции, за да отстранят от собствения си капитал нереализираните печалби или загуби по своите активи или пасиви, оценени по справедлива стойност.
Раздел 3
Приспадания от елементите на базовия собствен капитал от първи ред, освобождавания и алтернативни подходи
Подраздел 1
Приспадания от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
Член 36
Приспадания от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
1. Институциите приспадат от елементите на базовия собствен капитал от първи ред следното:
а)
загубата за текущата финансова година;
б)
нематериалните активи;
в)
отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба;
г)
за институциите, които изчисляват размера на рисково претеглените експозиции, като използват вътрешнорейтинговия подход, сумите с отрицателен знак, получени от изчислението на размера на очакваната загуба, определено в членове 158 и 159;
д)
активите на пенсионен фонд с предварително определен размер на пенсията в счетоводния баланс на институцията;
е)
преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, включително собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, по отношение на които институцията е поела настоящо или условно задължение за закупуване по силата на съществуващо договорно задължение;
ж)
преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато тези предприятия имат реципрочна кръстосана позиция с институцията, която компетентният орган смята, че е била създадена с цел да се раздуе изкуствено собственият капитал на институцията;
з)
приложимия размер на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията няма значителни инвестиции в тези предприятия;
и)
приложимия размер на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията има значителни инвестиции в тези предприятия;
й)
размера на елементите, които съгласно член 56 се приспадат от елементите на допълнителния капитал от първи ред, с чийто размер се надхвърля допълнителният капитал от първи ред на институцията;
к)
размера на експозицията на следните елементи, на които може да бъде присъдено рисково тегло от 1 250 %, когато институцията приспада този размер от размера елементите на базовия собствен капитал от първи ред като алтернатива на прилагането на рисково тегло от 1 250 %:
i)
квалифицирани дялови участия извън финансовия сектор;
ii)
секюритизиращи позиции в съответствие с член 243, параграф 1, буква б), член 244, параграф 1, буква б) и член 258;
iii)
свободни доставки в съответствие с член 379, параграф 3;
iv)
позиции в съвкупността, за които институцията не може да определи рисковото тегло чрез вътрешнорейтинговия подход в съответствие с член 153, параграф 8;
v)
експозиции в капиталови инструменти съгласно подхода на вътрешните модели, в съответствие с член 155, параграф 4.
л)
всички данъчни отчисления, свързани с предвидимите към момента на изчисляването на отчисленията елементи на базовия собствен капитал от първи ред, освен когато институцията подходящо коригира размера на елементите на базовия собствен капитал от първи ред, доколкото такива данъчни отчисления намаляват размера, до който тези елементи могат да се използват за покриване на рискове или загуби.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които се определя прилагането на приспаданията, посочени в параграф 1, букви а), в), д), е), з), и) и л) от настоящия член и свързаните приспадания, посочени в член 56, букви а), в), г) и е) и в член 66, букви а), в) и г).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които се уточняват видовете капиталови инструменти на финансовите институции, и - в консултация с Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване) (ЕОЗППО), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. (26) - на застрахователните и презастрахователните предприятия от трети държави и на предприятията извън обхвата на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 4 от нея, които се приспадат от следните елементи на собствения капитал:
а)
елементи на базовия собствен капитал от първи ред;
б)
елементи на допълнителния капитал от първи ред;
в)
елементи на капитала от втори ред.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 37
Приспадане на нематериални активи
Институциите определят размера на нематериалните активи, подлежащи на приспадане, в съответствие със следното:
а)
сумата, която ще се приспада, се намалява със сумата на свързаните отсрочени данъчни пасиви, които ще бъдат погасени, ако нематериалните активи се обезценят или бъдат отписани съгласно приложимата счетоводна рамка;
б)
сумата, която ще се приспада, включва репутацията, включена при оценката на значимите инвестиции на институцията.
Член 38
Приспадане на отсрочени данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба
1. Институциите определят размера на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба, за които се изисква приспадане в съответствие с настоящия член.
2. С изключение на случаите, когато са изпълнени условията в параграф 3, размерът на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба, се изчислява, без да се намалява с размера на свързаните отсрочени данъчни пасиви на институцията.
3. Размерът на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба, може да се намали с размера на свързаните отсрочени данъчни пасиви на институцията, ако са изпълнени следните условия:
а)
субектът има законно право, съгласно приложимото национално законодателство, да компенсира тези текущи данъчни активи срещу текущите данъчни пасиви;
б)
отсрочените данъчни активи и отсрочените данъчни пасиви се отнасят до данъци, наложени от един и същ данъчен орган и за един и същ данъчнозадължен субект.
4. Свързаните отсрочени данъчни пасиви на институцията, използвани за целите на параграф 3, не могат да включват отсрочени данъчни пасиви, намаляващи размера на нематериалните активи или активите на пенсионен фонд с предварително определен размер на пенсията, които се изисква да бъдат приспаднати.
5. Сумата на посочените в параграф 4 свързани отсрочени данъчни пасиви се разпределя между:
а)
отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики, които не са приспаднати в съответствие с член 48, параграф 1);
б)
всички други отсрочени данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба.
Институциите разпределят свързаните отсрочени данъчни пасиви пропорционално на дела на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба, които представляват посочените в букви а) и б) елементи.
Член 39
Надвнасяне на данъци, пренасяне на данъчни загуби от предходни периоди и отсрочени данъчни активи, които не се основават на бъдеща печалба
1. Следните елементи не се приспадат от собствения капитал и подлежат на рисково претегляне в съответствие с трета част, дял II, глава 2 или глава 3, в зависимост от случая:
а)
надвзет данък от институцията за текущата година;
б)
данъчна загуба на институцията за текущата година, пренесена от предходни години, която дава основание за претенция или вземане към централно правителство, регионално правителство или местен данъчен орган;
2. Размерът на отсрочените данъчни активи, които не се основават на бъдеща печалба, е ограничен до размера на отсрочените данъчни активи, които произтичат от временни разлики, когато са изпълнени всички условия по-долу:
а)
те се заменят - автоматично, задължително и незабавно - с данъчен кредит, в случай че институцията отчете загуба, когато годишният финансов отчет на институцията е официално одобрен, или в случай на ликвидация или неплатежоспособност на институцията;
б)
институцията може, съгласно приложимото национално данъчно право, да прихване посочения в буква а) данъчен кредит с данъчно задължение на институцията или друго предприятие, включено в същата консолидирана група като институцията за целите на данъчното облагане съгласно посоченото право, или всяко друго предприятие, което подлежи на надзор на консолидирана основа в съответствие с първа част, дял II, глава 2;
в)
когато размерът на посочените в буква б) данъчни кредити надвишава посочените в същата буква данъчни задължения, този излишък се замества незабавно с пряко вземане към централното правителство на държавата членка, в която е учредена институцията.
Институцията прилага рисково тегло от 100 % спрямо отсрочени данъчни активи, когато са изпълнени условията по букви а), б и в).
Член 40
Приспадане на суми с отрицателен знак, получени от изчислението на размера на очакваната загуба
Сумата, която подлежи на приспадане в съответствие с член 36, параграф 1, буква г), не се намалява от повишаване на стойността на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба, или в резултат на друг допълнителен данъчен ефект, който би могъл да възникне, ако провизиите нараснат до нивото на очакваните загуби, посочено в дял I, глава 3, раздел 3.
Член 41
Приспадане на активи на пенсионни фондове с предварително определен размер на пенсията
1. За целите на член 36, параграф 1, буква д), размерът на активите на пенсионни фондове с предварително определен размер на пенсията, които се приспадат, се намалява със:
а)
сумата на свързаните отсрочени данъчни пасиви, които могат да бъдат погасени, ако активите се обезценят или бъдат отписани съгласно приложимата счетоводна рамка;
б)
сумата на активите в пенсионния фонд с предварително определен размер на пенсията, които институцията може да използва без ограничение, при условие че е получила предварителното разрешение на компетентния орган. Тези активи, използвани за намаляване на сумата, която се приспада, получават рисково тегло в съответствие с трета част, дял II, глава 2 или глава 3, в зависимост от случая.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на критериите, съгласно които компетентният орган позволява на институцията да намали размера на активите в пенсионен фонд с предварително определен размер на пенсията, както е посочено в параграф 1, буква б).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 42
Приспадане на позиции в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред
За целите на член 36, параграф 1, буква е) институциите изчисляват позициите си в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред въз основа на брутните дълги позиции при спазване на следните изключения:
а)
институциите могат да изчисляват размера на позициите си в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред въз основа на нетната дълга позиция, при положение че са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в една и съща базисна експозиция и късите позиции не са свързани с риск от контрагента;
ii)
дългите и късите позиции се държат заедно или в търговския портфейл, или в банковия портфейл;
б)
институциите определят сумата, която трябва да се приспадне за преките, непреките и синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция към включените в тези индекси собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред;
в)
институциите могат да прихванат късите позиции в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, произтичащи от къси позиции в базисните индекси, включително когато тези къси позиции включват риск от контрагента, от брутните дълги позиции в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, произтичащи от позиции в свързани с индекси ценни книжа, ако са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в едни и същи базисни индекси;
ii)
дългите и късите позиции се държат заедно или в търговския портфейл, или в банковия портфейл.
Член 43
Значителни инвестиции в предприятие от финансовия сектор
За целите на приспадането значителни инвестиции на дадена институция в предприятие от финансовия сектор възникват, когато е изпълнено някое от следните условия:
а)
институцията притежава повече от 10 % от инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, емитирани от това предприятие;
б)
институцията има тесни връзки с това предприятие и притежава инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, емитирани от него;
в)
институцията притежава инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, емитирани от това предприятие, и предприятието не е включено в консолидацията по първа част, дял II, глава 2, но за целите на финансовото отчитане съгласно приложимата счетоводна рамка е включено в същата счетоводна консолидация като институцията.
Член 44
Приспадане на позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията има реципрочна кръстосана позиция, създадена с цел изкуствено раздуване на собственият капитал
Институциите правят приспаданията, посочени в член 36, параграф 1, букви ж), з) и и), в съответствие със следните изисквания:
а)
позициите в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред и други капиталови инструменти на предприятия от финансовия сектор се изчисляват въз основа на брутните дълги позиции;
б)
за целите на приспадането елементите на капитала от първи ред при застрахователните предприятия се третират като позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред.
Член 45
Приспадане на позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор
Институциите правят приспаданията, изисквани в член 36, параграф 1, букви з) и и), в съответствие със следните разпоредби:
а)
те могат да изчисляват преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор въз основа на нетната дълга позиция в същата базисна експозиция, при положение че са изпълнени следните две условия:
i)
падежът на късата позиция съответства на този на дългата позиция или има остатъчен матуритет от най-малко една година;
ii)
както дългата, така и късата позиция се държат в търговския или в банковия портфейл;
б)
те определят подлежащата на приспадане сума при преките, непреките и синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция във включените в тези индекси капиталови инструменти на предприятията от финансовия сектор.
Член 46
Приспадане на позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, когато институцията няма значителни инвестиции в предприятие от финансовия сектор
1. За целите на член 36, параграф 1, буква з), институциите изчисляват приложимата, подлежаща на приспадане сума, като умножават сумата, посочена в буква а) от настоящия параграф, по коефициента, получен от изчислението, посочено в буква б) от настоящия параграф:
а)
общата сума, с която преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции, надхвърлят 10 % от общата сума на елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислена след прилагане на следното към елементите на базовия собствен капитал от първи ред:
i)
членове 32-35;
ii)
приспаданията, посочени в член 36, параграф 1, букви а)-ж), буква к), подточки ii)-v) и буква л), с изключение на сумата, която се приспада по отношение на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики;
iii)
членове 44 и 45;
б)
сумата на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на онези предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции, разделена на общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на собствения капитал на тези предприятия от финансовия сектор.
2. Институциите изключват поетите позиции, държани за пет работни дни или по-малко, от посочената в параграф 1, буква а) сума и от изчисляването на посочения в параграф 1, буква б) коефициент.
3. Подлежащата на приспадане сума съгласно параграф 1 се разпределя между всички държани инструменти на базовия собствен капитал от първи ред. Институциите определят частта от позициите в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, която се приспада съгласно параграф 1, като умножат посочената в буква а) от настоящия параграф сума по посочения в буква б) от настоящия параграф дял:
а)
сумата на позициите, които подлежат на приспадане съгласно параграф 1;
б)
дела от общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции, представляван от всеки държан инструмент на базовия собствен капитал от първи ред.
4. Сумата на позициите, посочени в член 36, параграф 1, буква з), която е равна на или по-малка от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията след прилагане на разпоредбите в параграф 1, буква а), подточки i)-iii), не се приспада и за него се прилагат приложимите рискови тегла по трета част, дял II, глава 2 или глава 3 и изискванията в трета част, дял IV, в зависимост от случая.
5. Институциите определят частта от позициите си в инструменти на собствения капитал, която е рисково претеглена, като разделят посочената в буква а) сума на сумата в буква б):
а)
сумата на позициите, които трябва да бъдат рисково претеглени съгласно параграф 4;
б)
сумата, определена в подточка i) разделена на сумата, определена в подточка ii):
i)
общия размер на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред;
ii)
общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции.
Член 47
Приспадане на позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, когато институцията има значителни инвестиции в предприятие от финансовия сектор
За целите на член 36, параграф 1, буква и) приложимият размер, който се приспада от елементите на базовия собствен капитал от първи ред, изключва поетите позиции, държани за пет работни дни или по-малко, и се определя в съответствие с членове 44 и 45 и подраздел 2.
Подраздел 2
Освобождаване от приспадане от елементите на базовия собствен капитал от първи ред и алтернативни подходи
Член 48
Прагове на освобождаване от приспадане от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
1. При приспадането съгласно член 36, параграф 1, букви в) и и) от институциите не се изисква да приспадат сумите на изброените в букви а) и б) от настоящия параграф елементи, чийто общ размер е равен на или по-малък от прага, посочен в параграф 2:
а)
отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики, и чийто общ размер е равен на или по-малък от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислени след прилагането на:
i)
членове 32-35;
ii)
член 36, параграф 1, букви а)-з), буква к), подточки ii)-v) и буква л), без отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики;
б)
когато институцията има значителни инвестиции в предприятие от финансовия сектор, нейните преки, непреки и синтетични позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на такива предприятия, чиято обща сума е равна на или по-малка от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислени след прилагането на:
i)
членове 32-35;
ii)
член 36, параграф 1, букви а)-з), буква к), подточки ii)-v) и буква л), без отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики.
2. За целите на параграф 1 прагът е равен на сумата, посочена в буква а) от настоящия параграф, умножена по процента, посочен в буква б) от настоящия параграф:
а)
остатъчната сума на елементите на базовия собствен капитал от първи ред след прилагането на корекциите и приспаданията в членове 32-36 в пълен размер и без прилагане на праговете на освобождаване, определени в настоящия член;
б)
17,65 %.
3. За целите на параграф 1 институциите определят частта на отсрочените данъчни активи от общия размер на елементите на базовия собствен капитал от първи ред, която не се изисква да бъде приспадната, чрез разделяне на сумата по буква а) от настоящия параграф на сумата по буква б) от настоящия параграф:
а)
сумата на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики, и които общо са равни на или по-малки от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията;
б)
сборът от:
i)
сумата, посочена в буква а);
ii)
сумата от преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на собствения капитал на предприятия от финансовия сектор, в които институцията има значителни инвестиции, които общо са по- равни на или малки от 10 % от сумата на елементите на нейния базов собствен капитал от първи ред.
Делът на значителните инвестиции спрямо общия размер на елементите, който не се изисква да бъде приспадан, е равен на 1 минус дела, посочен в първа алинея.
4. Сумите на елементите, които не се приспадат съгласно параграф 1, получават рисково тегло от 250 %.
Член 49
Изискване за приспадане при прилагане на консолидация, допълнителен надзор или институционална защитна схема
1. За целите на изчисляването на собствения капитал на индивидуална основа, подконсолидирана основа и консолидирана основа и когато компетентните органи изискват или позволяват институциите да прилагат метод 1, 2 или 3 от приложение I към Директива 2002/87/ЕО, компетентните органи могат да разрешат на институциите да не приспадат позициите в инструменти на собствения капитал на предприятие от финансовия сектор, в което институцията майка, финансовият холдинг майка, смесеният финансов холдинг майка или институцията притежават значителни инвестиции, при условие че са спазени условията по букви а)-д) от настоящия параграф:
а)
предприятието от финансовия сектор е застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие или застрахователен холдинг;
б)
застрахователното предприятие, презастрахователното предприятие или застрахователният холдинг попадат в обхвата на същия допълнителен надзор съгласно Директива 2002/87/ЕО, както институцията майка, финансовият холдинг майка или смесеният финансов холдинг майка или институцията, която притежава позицията;
в)
институцията предварително е получила разрешение от компетентните органи;
г)
преди да предоставят посоченото в буква в) разрешение и постоянно след това, компетентните органи се уверяват, че степента на интегрирано управление, управление на риска и вътрешен контрол по отношение на предприятията, които биха били включени в обхвата на консолидацията по метод 1, 2 или 3, е адекватна;
д)
позициите в рамките на предприятието принадлежат на едно от следните:
i)
кредитната институция майка;
ii)
финансовия холдинг майка;
iii)
смесения финансов холдинг майка;
iv)
институцията;
v)
дъщерно предприятие на едно от предприятията, посочени в подточки i)-iv), което е включено в обхвата на консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2.
Избраният метод се прилага последователно във времето.
2. С оглед изчисляването на собствения капитал на индивидуална основа и на подконсолидирана основа институциите, които са обект на надзор на консолидирана основа в съответствие с първа част, дял II, глава 2, не приспадат позиции в инструменти на собствения капитал, емитирани от предприятия от финансовия сектор, които са включени в обхвата на надзора на консолидирана основа, освен ако компетентните органи не определят, че такива приспадания се изискват за конкретни цели, по-специално с цел структурно разделение на банковите дейности и планиране на преструктурирането, за целите на надзора на индивидуална или подконсолидирана основа.
Прилагането на подхода, посочен в първа алинея, не трябва да води до несъразмерни отрицателни последици за цялата или за части от финансовата система на други държави членки или за Съюза като цяло, като създава пречка за функционирането на вътрешния пазар.
3. За целите на изчисляването на собствения капитал на индивидуална или подконсолидирана основа компетентните органи могат да разрешат на институциите да не приспадат позициите в инструменти на собствения капитал в следните случаи:
а)
когато институцията има позиция в друга институция и са изпълнени условията в подточки ii)-vi):
i)
институциите попадат в рамките на една и съща институционална защитна схема, както е посочена в член 113, параграф 7;
ii)
компетентните органи са дали разрешението, посочено в член 113, параграф 7;
iii)
спазени са условията по член 113, параграф 7;
iv)
институционалната защитна схема изготвя консолидирания счетоводен баланс, посочен в член 113, параграф 7, буква д), или, когато не се изисква изготвянето на консолидирани отчети - изчисление на разширена агрегирана основа, което компетентните органи считат за равностойно на разпоредбите на Директива 86/635/ЕИО, в което се включват някои адаптирани разпоредби на Директива, с които се уреждат консолидираните счетоводни отчети на групи кредитни институции. Външен одитор проверява дали това изчисление на разширена агрегирана основа е равностойно, както и по-специално дали при изчисляването е елиминирано многократното използване на елементи, допустими при изчисляването на собствения капитал, както и неподходящото създаване на собствен капитал между членовете на институционалната защитна схема. Консолидираният счетоводен баланс или изчисляването на разширена агрегирана основа се представят на компетентните органи най-малко със същата честота като посочената в член 99;
v)
институциите, които са включени в институционална защитна схема, заедно изпълняват на консолидирана или разширена агрегирана основа изискванията по член 92 и докладват за спазването на тези изисквания в съответствие с член 99. В рамките на институционална защитна схема не се изисква приспадането на участията, притежавани от кооперативни членове или юридически лица, които не са членове на институционалната защитна схема, при условие че е елиминирано многократното използване на елементи, които са приемливи при изчисляването на собствения капитал, както и неподходящото създаване на собствен капитал между членовете на институционалната защитна схема и миноритарния акционер, когато той е институция.
б)
когато регионална кредитна институция има позиция в своята централна или друга регионална кредитна институция и условията в буква а), подточки i)-v) са изпълнени.
4. Позиции, спрямо които не се извършва приспадането съгласно параграф 1, 2 или 3, представляват експозиции и подлежат на рисково претегляне в съответствие с трета част, дял II, глава 2 или 3, в зависимост от случая.
5. Когато дадена институция прилага методи 1 или 2 от приложение I към Директива 2002/87/ЕО, тя оповестява изискването за допълнителен собствен капитал и съотношението на капиталова адекватност на финансовия конгломерат, изчислени в съответствие с член 6 и приложение I към същата директива.
6. ЕБО, ЕОЗППО и Европейският надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ЕОЦКП), създаден с Регламент 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. (27). разработват в рамките на Съвместния комитет проекти на регулаторни технически стандарти за определяне, за целите на настоящия член, на условията на прилагане на методите за изчисляване, изброени в приложение I, втора част от Директива 2002/87/ЕО за целите на алтернативните подходи във връзка с приспадането, посочени в параграф 1 от настоящия член.
ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП представят на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 съответно от Регламент (ЕС) № 1093/2010, от Регламент (ЕС) № 1094/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Раздел 4
Базов собствен капитал от първи ред
Член 50
Базов собствен капитал от първи ред
Базовият собствен капитал от първи ред на дадена институция се състои от елементите на базовия собствен капитал от първи ред след прилагане на корекциите, които се изискват от членове 32-35, приспаданията съгласно член 36 и освобождаванията и алтернативните подходи, установени в членове 48,49 и 79.
ГЛАВА 3
Допълнителен капитал от първи ред
Раздел 1
Елементи и инструменти на допълнителния капитал от първи ред
Член 51
Елементи на допълнителния капитал от първи ред
Елементите на допълнителния капитал от първи ред са:
а)
капиталови инструменти, когато са изпълнени условията по член 52, параграф 1;
б)
премийни резерви от емисии във връзка с посочените в буква а) инструменти.
Изброените в буква а) инструменти не отговарят на изискванията за елементи на базовия собствен капитал от първи ред или на капитала от втори ред.
Член 52
Инструменти на допълнителния капитал от първи ред
1. Капиталовите инструменти се приемат за инструменти на допълнителния капитал от първи ред само ако са изпълнени следните условия:
а)
инструментите са емитирани и платени;
б)
инструментите не са закупени от някой от следните:
i)
институцията или нейните дъщерни предприятия;
ii)
предприятие, в което институцията има участие под формата на притежание, пряко или посредством контрол, на 20 % или повече от правата на глас или капитала на предприятието;
в)
закупуването на инструментите не се финансира пряко или непряко от институцията;
г)
при неплатежоспособност на институцията инструментите са с по-нисък ред от инструментите на капитала от втори ред;
д)
инструментите не са обезпечени или не са обект на гаранции, които повишават реда на вземанията на:
i)
институцията или нейните дъщерни предприятия;
ii)
предприятието майка на институцията или неговите дъщерни предприятия;
iii)
финансовия холдинг майка или неговите дъщерни предприятия;
iv)
холдинга със смесена дейност или неговите дъщерни предприятия;
v)
смесения финансов холдинг и неговите дъщерни предприятия;
vi)
предприятие, което има тесни връзки със субектите, посочени в подточки i) - v);
е)
инструментите не са предмет на споразумение, под формата на договор или под друга форма, с което се повишава редът на вземанията по инструментите при неплатежоспособност или ликвидация;
ж)
инструментите са с неограничен срок и разпоредбите, които ги уреждат, не включват стимул за изкупуването им от институцията;
з)
ако разпоредбите относно инструментите включват една или повече кол опции, тези опции могат да бъдат упражнени единствено по преценка на емитента;
и)
по отношение на инструментите може да се упражни кол опция, те могат да бъдат изкупени или изкупени обратно само когато са изпълнени условията по член 77 и не преди да са изтекли пет години от датата на емитиране, освен когато са изпълнени условията по член 78, параграф 4;
й)
в разпоредбите относно инструментите няма указание, изрично или по подразбиране, че по отношение на тях ще бъде или може да бъде упражнена кол опция или че те ще бъдат или могат да бъдат изкупени или изкупени обратно, и институцията не указва това по друг начин, с изключение на следните случаи:
i)
след ликвидация на институцията;
ii)
обратно изкупуване на инструментите по преценка на институцията или други начини за намаляване на допълнителния капитал от първи ред по нейна преценка, когато институцията е получила предварително разрешение от компетентния орган в съответствие с член 77;
к)
институцията не указва изрично или по подразбиране, че компетентният орган даде съгласие по искане за упражняване на кол опция по отношение на инструментите, за изкупуването им или обратното им изкупуване;
л)
разпределенията по инструментите отговарят на следните условия:
i)
изплатени са от разпределяеми позиции;
ii)
размерът на разпределенията по инструментите няма да бъде променен въз основа на кредитния рейтинг на институцията или на нейното предприятие майка;
iii)
разпоредбите, уреждащи инструментите, предоставят на институцията право на преценка по всяко време да отмени разпределенията по инструментите за неограничен срок и на некумулативна основа, като институцията може да използва тези отменени плащания без ограничение за целите на изпълнението на задълженията си, когато същите станат изискуеми;
iv)
отмяната на разпределенията не представлява неизпълнение от страна на институцията;
v)
отмяната на разпределенията не налага ограничения върху институцията;
м)
инструментите не водят до констатацията, че пасивите на дадена институция надвишават нейните активи, когато съгласно приложимото национално право тази констатация се използва, за да се определи неплатежоспособността на институцията;
н)
в разпоредбите относно инструментите се изисква при настъпването на активиращо събитие постоянно или временно намаляване на стойността на главницата на инструментите или преобразуването им в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред;
о)
разпоредбите относно инструментите не съдържат характеристика, която би могла да възпрепятства рекапитализирането на институцията;
п)
когато инструментите не са емитирани пряко от институция, те отговарят на следните две условия:
i)
инструментите са емитирани чрез предприятие в рамките на консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2,
ii)
постъпленията са незабавно и без ограничение на разположение на тази институция във форма, която отговаря на условията в настоящия параграф.
Условието в първа алинея, буква г) се счита за изпълнено дори и ако инструментите са включени съгласно член 484, параграф 3 в допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред, при условие че са с равностоен ранг.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на:
а)
формата и естеството на стимулите за изкупуване;
б)
естеството на всяко увеличаване на стойността на главницата на инструмент на допълнителния капитал от първи ред, което се извършва след временно намаляване на стойността на главницата по този инструмент;
в)
процедурите и сроковете за:
i)
определяне на това дали е настъпило активиращо събитие;
ii)
увеличаване на стойността на главницата на инструмент на допълнителния капитал от първи ред, което се извършва след временно намаляване на стойността на главницата по този инструмент;
г)
характеристиките на инструментите, които биха могли да възпрепятстват рекапитализирането на институцията;
д)
използването на дружества със специална цел за непряко емитиране на инструменти на собствения капитал.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 53
Ограничения върху отмяната на разпределенията по инструменти на допълнителния капитал от първи ред и характеристики, които могат да възпрепятстват рекапитализирането на институцията
За целите на член 52, параграф 1, буква л), подточка v) и буква о) разпоредбите относно инструментите на допълнителния капитал от първи ред не включват, по-специално, следното:
а)
изискване за разпределения по инструментите, които трябва да бъдат направени в случай на извършено разпределение по инструмент, емитиран от институцията, със същия или по-нисък ред спрямо инструмент на допълнителния капитал от първи ред, включително инструмент на базовия собствен капитал от първи ред;
б)
изискване за отмяна на плащането на разпределения по инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред, ако не са направени разпределения по тези инструменти на допълнителния капитал от първи ред;
в)
задължение за замяна на изплащането на лихви или дивидент с плащане в друга форма. Институцията няма друго такова задължение.
Член 54
Намаляване на стойността или преобразуване на инструментите на допълнителния капитал от първи ред
1. За целите на член 52, параграф 1, буква н), по отношение на инструментите на допълнителния капитал от първи ред се прилагат следните разпоредби:
а)
активиращо събитие настъпва, когато посоченото в член 92, параграф 1, буква а) съотношение на базовия собствен капитал от първи ред на институцията се понижи под някоя от следните стойности:
i)
5,125 %;
ii)
стойност над 5,125 %, която се определя от институцията и е посочена в разпоредбите относно инструмента;
б)
институциите могат да предвидят в разпоредбите относно инструмента едно или повече активиращи събития в допълнение към посоченото в буква а);
в)
ако в разпоредбите относно инструментите се изисква те да бъдат преобразувани в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред при настъпването на активиращо събитие, в тези разпоредби се посочва:
i)
ставката на това преобразуване и максималният разрешен размер на преобразуването; или
ii)
диапазона, в който инструментите ще бъдат преобразувани в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред;
г)
ако в разпоредбите относно инструментите се изисква стойността на главницата им да бъде намалена при настъпването на активиращо събитие, това намаляване обхваща:
i)
вземането на държателя на инструмента при неплатежоспособност или ликвидация на институцията;
ii)
сумата, която трябва да бъде платена при упражняване на кол опция или изкупуване на инструмента;
iii)
извършените разпределения по инструмента.
2. Намаляването на стойността или преобразуването на инструмент на допълнителния капитал от първи ред генерира, съгласно приложимата счетоводна рамка, елементи, които отговарят на изискванията за елементи на базовия собствен капитал от първи ред.
3. Стойността на инструментите на допълнителния капитал от първи ред, включени в елементите на допълнителния капитал от първи ред, не надхвърля минималната стойност на елементите на базовия собствен капитал от първи ред, които биха били генерирани, ако стойността на главницата на инструментите на допълнителния капитал от първи ред беше изцяло намалена или преобразувана в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред.
4. Общата стойност на инструментите на допълнителния капитал от първи ред, която се изисква да бъде намалена или преобразувана при настъпването на активиращо събитие, е не по-малка от по-ниската от следните стойности:
а)
сумата, необходима за пълно възстановяване на съотношението на базовия собствен капитал от първи ред на институцията до 5,125 %;
б)
пълния размер на главницата по инструмента.
5. При настъпване на активиращо събитие институциите предприемат следните действия:
а)
информират незабавно компетентните органи;
б)
информират държателите на инструменти на допълнителния капитал от първи ред;
в)
намаляват стойността на главницата по инструментите или преобразуват инструментите без забавяне, но най-късно в рамките на един месец, в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред в съответствие с изискването по настоящия член.
6. Институция, която емитира инструменти на допълнителния капитал от първи ред, които се преобразуват в базов собствен капитал от първи при активиращо събитие, гарантира, че нейният регистриран акционерен капитал по всяко време е достатъчен за преобразуване на всички такива конвертируеми инструменти на допълнителния капитал от първи ред в акции, ако настъпи активиращо събитие. Всички необходими разрешения трябва да са получени към датата на емитиране на подобни конвертируеми инструменти на допълнителния капитал от първи ред. Институцията запазва по всяко време необходимото предварително разрешение за издаване на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, в които подобни инструменти на допълнителния капитал от първи ред биха били преобразувани при активиращо събитие.
7. Институция, която емитира инструменти на допълнителния капитал от първи ред, които се преобразуват в базов собствен капитал от първи ред при настъпване на активиращо събитие, гарантира, че няма процедурни пречки за това преобразуване, произтичащи от нейните учредителни актове или договорни правила.
Член 55
Последици от неспазването на изискванията по отношение на инструментите на допълнителния капитал от първи ред
Когато по отношение на инструмент на допълнителния капитал от първи ред вече не се спазват условията по член 52, параграф 1, се прилага следното:
а)
този инструмент незабавно престава да бъде инструмент на допълнителния капитал от първи ред;
б)
частта на премийните резерви от емисии, които са свързани с този инструмент, незабавно престава да бъде елемент на допълнителния капитал от първи ред.
Раздел 2
Приспадания от елементите на допълнителния капитал от първи ред
Член 56
Приспадания от елементите на допълнителния капитал от първи ред
Институциите приспадат от елементите на допълнителния капитал от първи ред следното:
а)
преките, непреките и синтетичните позиции на институция в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред, включително такива, които тя може да бъде задължена да купува в резултат на съществуващи договорни задължения;
б)
преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, с които институцията има реципрочни кръстосани позиции, които позиции компетентният орган смята, че са били създадени с цел да се раздуе изкуствено собственият капитал на институцията;
в)
приложимия размер, определен в съответствие с член 60, на преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията няма значителни инвестиции в тези предприятия;
г)
преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията има значителни инвестиции в тези предприятия, без поетите позиции, държани за пет работни дни или по-малко;
д)
размера на елементите, подлежащи на приспадане от елементите на капитала от втори ред съгласно член 66, с който надхвърля капитала от втори ред на институцията;
е)
всички данъчни отчисления, свързани с предвидимите към момента на изчисляването на отчисленията елементи на допълнителния капитал от първи ред, освен когато институцията коригира размера на елементите на допълнителния капитал от първи ред по подходящ начин, доколкото такива данъчни отчисления намаляват размера, до който тези елементи могат да се използват за покриване на рискове или загуби.
Член 57
Приспадания от позиции в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред
За целите на член 56, буква а) институциите изчисляват позициите си в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред въз основа на брутните дълги позиции при спазване на следните изключения:
а)
институциите могат да изчисляват размера на позициите си в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред въз основа на нетната дълга позиция, ако са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в една и съща базисна експозиция и късите позиции не са свързани с риск от контрагента;
ii)
както дългите, така и късите позиции се държат в търговския или в банковия портфейл;
б)
институциите определят сумата, която да се приспадне за преките, непреките или синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция към включените в тези индекси собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред;
в)
институциите могат да прихванат късите позиции в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред, произтичащи от къси позиции в базисните индекси, включително когато тези къси позиции включват риск от контрагента, от брутните дълги позиции в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред, произтичащи от позиции в свързани с индекси ценни книжа, ако са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в едни и същи базисни индекси;
ii)
както дългите, така и късите позиции се държат в търговския или в банковия портфейл.
Член 58
Приспадане на позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията има реципрочна кръстосана позиция, създадена с цел изкуствено раздуване на собствения капитал
Институциите правят приспаданията, изисквани съгласно член 56, букви б), в) и г), в съответствие със следните изисквания:
а)
позициите в инструменти на допълнителния капитал от първи ред се изчисляват въз основа на брутните дълги позиции;
б)
за целите на приспадането елементите на допълнителния капитал от първи ред при застрахователните предприятия се третират като позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред.
Член 59
Приспадане на позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор
Институциите правят приспаданията, изисквани съгласно член 56, букви в) и г), в съответствие със следните изисквания:
а)
те могат да изчисляват преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор въз основа на нетната дълга позиция в същата базисна експозиция, ако са изпълнени следните две условия:
i)
падежът на късата позиция съответства на този на дългата позиция или има остатъчен матуритет от най-малко една година;
ii)
както дългата, така и късата позиция се държат в търговския или в банковия портфейл;
б)
те определят подлежащата на приспадане сума при преките, непреките и синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция във включените в тези индекси капиталови инструменти на предприятията от финансовия сектор.
Член 60
Приспадане на позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред, когато институцията няма значителни инвестиции в предприятия от финансовия сектор
1. За целите на член 56, буква в) институциите изчисляват приложимата подлежаща на приспадане сума, като умножават сумата, посочена в буква а) от настоящия параграф, по коефициента, получен от изчислението, посочено в буква б) от настоящия параграф:
а)
общата сума, с която преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор надхвърля 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислена след прилагане на:
i)
членове 32-35;
ii)
член 36, параграф 1, букви а)-ж), буква к), подточки ii)-v) и буква л), без отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики;
iii)
членове 44 и 45;
б)
сумата на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на онези предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции, разделена на общата сума на всички преки, непреки и синтетични позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор.
2. Институциите изключват поетите позиции, държани за пет работни дни или по-малко, от посочената в параграф 1, буква а) сума и от изчисляването на посочения в параграф 1, буква б) коефициент.
3. Подлежащата на приспадане сума съгласно параграф 1 се разпределя между всички държани инструменти на допълнителния капитал от първи ред. Сумата, която трябва да се приспадне съгласно параграф 1 от всеки инструмент на допълнителния капитал от първи ред, се изчислява, като сумата в буква а) от настоящия параграф се умножи по дела в буква б) от настоящия параграф:
а)
сумата на позициите, които подлежат на приспадане съгласно параграф 1;
б)
сумата, определена в подточка i), разделена на сумата, определена в подточка ii):
i)
общия размер на инструмента на допълнителния капитал от първи ред;
ii)
общия размер на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции.
4. Сумата на позициите, посочени в член 56, буква в), която е равна на или по-малка от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията след прилагане на разпоредбите на параграф 1, буква а), подточки i), (ii) и iii), не се приспада и за нея се прилагат приложимите рискови тегла по трета част, дял II, глава 2 или глава 3 и на изискванията в трета част, дял IV, в зависимост от случая.
5. Институциите определят частта от позициите си в инструменти на собствения капитал, която е рисково претеглена, като разделят посочената в буква а) сума на сумата в буква б):
а)
сумата на позициите, които трябва да бъдат рисково претеглени съгласно параграф 4;
б)
сумата, определена в подточка i) разделена на сумата, определена в подточка ii):
i)
общия размер на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред;
ii)
общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции.
Раздел 3
Допълнителен капитал от първи ред
Член 61
Допълнителен капитал от първи ред
Допълнителният капитал от първи ред на дадена институция се състои от елементите на допълнителния капитал от първи ред след приспадане на елементите, посочени в член 56, и след прилагане на член 79.
ГЛАВА 4
Капитал от втори ред
Раздел 1
Елементи и инструменти на капитала от втори ред
Член 62
Елементи на капитала от втори ред
Елементите на капитала от втори ред са:
а)
капиталови инструменти и подчинени заеми, когато са спазени условията по член 63;
б)
премийните резерви от емисии, свързани с посочените в буква а) инструменти;
в)
за институциите, изчисляващи размера на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 2 - корекциите за общ кредитен риск, брутно от данъчни ефекти, в размер до 1,25 % от рисково претеглените експозиции, изчислени в съответствие с трета част, дял II, глава 2;
г)
за институциите, изчисляващи размера на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 3 - сумите с положителен знак, брутно от данъчни ефекти, получени в резултат на предвиденото в членове 158 и 159 изчисление, в размер до 0,6 % от рисково претеглените експозиции, изчислени в съответствие с трета част, дял II, глава 3.
Изброените в буква а) елементи не отговарят на изискванията за елементи на базовия собствен капитал от първи ред или на допълнителния капитал от първи ред.
Член 63
Инструменти на капитала от втори ред
Капиталовите инструменти и подчинените заеми са инструменти на капитала от втори ред, ако са изпълнени следните условия:
а)
инструментите са емитирани или подчинените заеми са получени, в зависимост от случая, и изцяло платени;
б)
инструментите не са закупени или подчинените заеми не са предоставени, в зависимост от случая, от някой от следните:
i)
институцията или нейните дъщерни предприятия;
ii)
предприятие, в което институцията има дялово участие под формата на притежание, пряко или посредством контрол, на 20 % или повече от правата на глас или капитала на предприятието;
в)
закупуването на инструментите или предоставянето на подчинените заеми, в зависимост от случая, не се финансира пряко или непряко от институцията;
г)
вземанията по главницата на инструментите съгласно разпоредбите, уреждащи тези инструменти, или вземанията по главницата на подчинените заеми съгласно разпоредбите, уреждащи тези заеми, в зависимост от случая, са с по-нисък ред от вземанията на всички привилегировани кредитори;
д)
инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, не са обезпечени или не са обект на гаранции, които повишават реда на вземанията от:
i)
институцията или нейните дъщерни предприятия;
ii)
предприятието майка на институцията или неговите дъщерни предприятия;
iii)
финансовия холдинг майка или неговите дъщерни предприятия;
iv)
холдинга със смесена дейност или неговите дъщерни предприятия;
v)
смесения финансов холдинг или неговите дъщерни предприятия;
vi)
предприятие, което има тесни връзки със субектите, посочени в подточки i) - v);
е)
инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, не са предмет на договореност, с която по друг начин се повишава редът на вземанията съответно по инструментите или подчинените заеми;
ж)
инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, имат първоначален матуритет от най-малко пет години;
з)
разпоредбите относно инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, не включват стимул за изкупуване или изплащане на главницата по тях, в зависимост от случая, от институцията преди падежа им;
и)
ако инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, включват една или повече кол опции или опции за изплащане преди падежа, тези опции могат да бъдат упражнени единствено по преценка на емитента или длъжника, в зависимост от случая;
й)
по отношение на инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, може да се упражни кол опция, те могат да бъдат изкупени или изкупени обратно, или изплатени преди падежа само когато са изпълнени условията по член 77 и не преди да са минали пет години от датата на емитиране или получаване, в зависимост от случая, освен когато са изпълнени условията по член 78, параграф 4;
к)
в разпоредбите относно инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, не се посочва изрично и не се подразбира, че по отношение на инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, може или ще се упражни кол опция, че те ще бъдат или могат да бъдат изкупени, изкупени обратно или изплатени преди падежа, в зависимост от случая, от институцията, освен при неплатежоспособност или ликвидация на институцията, и институцията не указва това по друг начин;
л)
разпоредбите, уреждащи инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, не предоставят на държателя правото да ускори графика на изплащането на лихви или на главницата, освен в случай на неплатежоспособност или ликвидация на институцията;
м)
размерът на дължимите по инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, плащания на лихви или на дивиденти няма да бъде променен въз основа на кредитния рейтинг на институцията или нейното предприятие майка;
н)
когато инструментите не са емитирани пряко от институция или когато подчинените заеми не са получени пряко от институция, в зависимост от случая, трябва да бъдат изпълнени следните две условия:
i)
инструментите са емитирани или подчинените заеми са получени, в зависимост от случая, чрез предприятие, което е част от консолидацията по силата на първа част, дял II, глава 2;
ii)
постъпленията са незабавно и без ограничение на разположение на институцията във форма, която отговаря на условията в настоящия параграф.
Член 64
Амортизация на инструментите на капитала от втори ред
Степента, в която инструментите на капитала от втори ред отговарят на изискванията за елементи на капитала от втори ред през последните пет години от матуритета на инструментите, се изчислява чрез умножаване на резултата, получен от изчислението в буква а), по сумата в буква б), както следва:
а)
номиналната стойност на инструментите или подчинените заеми на първия ден от последния петгодишен период на договорения матуритет, разделена на броя на календарните дни в този период;
б)
броят на оставащите календарни дни от договорения матуритет на инструментите или подчинените заеми.
Член 65
Последици от неспазването на изискванията по отношение на инструментите на капитала от втори ред
Когато по отношение на инструмент на капитала от втори ред вече не се спазват условията по член 63, се прилага следното:
а)
този инструмент незабавно престава да бъде инструмент на капитала от втори ред;
б)
частта на премийните резерви, които са свързани с този инструмент, незабавно престава да бъде сред елементите на капитала от втори ред.
Раздел 2
Приспадания от елементите на капитала от втори ред
Член 66
Приспадания от елементите на капитала от втори ред
От елементите на капитала от втори ред се приспадат:
а)
преките, непреките и синтетичните позиции на институция в собствени инструменти на капитала от втори ред, включително такива, които тя може да бъде задължена да закупи в резултат на съществуващи договорни задължения;
б)
преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, с които институцията има реципрочни кръстосани позиции, които позиции компетентният орган смята, че са били създадени с цел да се раздуе изкуствено собственият капитал на институцията;
в)
приложимият размер, определен в съответствие с член 70, на преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции;
г)
преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията има значителни инвестиции, без поетите позиции, държани за по-малко от пет работни дни.
Член 67
Приспадания на позиции в собствени инструменти на капитала от втори ред
За целите на член 66, буква а) институциите изчисляват позициите си въз основа на брутните дълги позиции при спазване на следните изключения:
а)
институциите могат да изчисляват размера на позициите въз основа на нетната дълга позиция, ако са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в една и съща базисна експозиция и късите позиции не са свързани с риск от контрагента;
ii)
както дългите, така и късите позиции се държат в търговския или в банковия портфейл.
б)
институциите определят сумата, която да се приспадне за преките, непреките и синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция към включените в тези индекси собствени инструменти на капитала от втори ред;
в)
институциите могат да прихванат късите позиции в собствени инструменти на капитала от втори ред, произтичащи от къси позиции в базисните индекси, включително когато тези къси позиции включват риск от контрагента, от брутните дълги позиции в собствени инструменти на капитала от втори ред, произтичащи от позиции в свързани с индекси ценни книжа, ако са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в едни и същи базисни индекси;
ii)
както дългите, така и късите позиции се държат в търговския или в банковия портфейл.
Член 68
Приспадане на позиции в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията има реципрочна кръстосана позиция с цел изкуствено да се раздуе собственият капитал
Институциите правят приспаданията, изисквани съгласно член 66, букви б), в) и г), в съответствие със следните разпоредби:
а)
позициите в инструменти на капитала от втори ред се изчисляват въз основа на брутните дълги позиции;
б)
за целите на приспадането позициите в елементи на капитала от втори ред при застрахователните предприятия и елементи на капитала от трети ред при застрахователните предприятия се третират като позиции в инструменти на капитала от втори ред.
Член 69
Приспадане на позиции в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор
Институциите правят приспаданията, изисквани съгласно член 66, букви в) и г), в съответствие със следните разпоредби:
а)
те могат да изчисляват преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор въз основа на нетната дълга позиция в същата базисна експозиция, ако са изпълнени следните две условия:
i)
падежът на късата позиция съответства на този на дългата позиция или има остатъчен матуритет от най-малко една година;
ii)
както дългата, така и късата позиция се държат в търговския или в банковия портфейл;
б)
те определят подлежащата на приспадане сума при преките, непреките и синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция към включените в тези индекси капиталови инструменти на предприятията от финансовия сектор.
Член 70
Приспадане на инструменти на капитала от втори ред, когато дадена институция няма значителни инвестиции в съответното предприятие
1. За целите на член 66, буква в), институциите изчисляват приложимата подлежаща на приспадане сума, като умножават сумата, посочена в буква а) от настоящия параграф, по коефициента, получен от изчислението, посочено в буква б) от настоящия параграф:
а)
общата сума, с която преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор надхвърля 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислена след прилагане на:
i)
членове 32-35;
ii)
член 36, параграф 1, букви а)-ж), буква к), подточки ii)-v) и буква л), с изключение на сумата, която се приспада за отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики;
iii)
членове 44 и 45;
б)
сумата на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, разделена на общата сума на всички преки, непреки и синтетични позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на тези предприятия от финансовия сектор.
2. Институциите изключват поетите позиции, държани за пет работни дни или по-малко, от посочената в параграф 1, буква а) сума и от изчисляването на посочения в параграф 1, буква б) коефициент.
3. Подлежащата на приспадане сума съгласно параграф 1 се разпределя между за всички държани инструменти на капитала от втори ред. Институциите определят приспаднатата част от позициите си в инструменти на капитала от втори ред, като умножат посочената в буква а) от настоящия параграф сума по дела, посочен в буква б) от настоящия параграф:
а)
общата сума на позициите, които подлежат на приспадане съгласно параграф 1;
б)
сумата, определена в подточка i), разделена на сумата, определена в подточка ii):
i)
общия размер на инструмента на допълнителния капитал от първи ред;
ii)
общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции.
4. Сумата на позициите, посочени в член 66, параграф 1, буква в), която е равна на или по-малка от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията след прилагане на разпоредбите в параграф 1, буква а), подточки i)-iii), не се приспада и за него се прилагат приложимите рискови тегла по трета част, дял II, глава 2 или глава 3 и изискванията в трета част, дял IV, в зависимост от случая.
5. Институциите определят частта от позициите си в инструменти на собствения капитал, която е рисково претеглена, като разделят посочената в буква а) сума на сумата в буква б):
а)
сумата на позициите, които трябва да бъдат рисково претеглени съгласно параграф 4;
б)
сумата, определена в подточка i) разделена на сумата, определена в подточка ii):
i)
общия размер на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред;
ii)
общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции.
Раздел 3
Капитал от втори ред
Член 71
Капитал от втори ред
Капиталът от втори ред на дадена институция се състои от елементите на капитала от втори ред на институцията след приспаданията, посочени в член 66, и прилагането на член 79.
ГЛАВА 5
Собствен капитал
Член 72
Собствен капитал
Собственият капитал на дадена институция се състои от сбора на нейния капитал от първи ред и капитал от втори ред.
ГЛАВА 6
Общи изисквания
Член 73
Разпределения по инструменти на собствения капитал
1. Капиталовите инструменти, за които единствено институцията има право на преценка и може да реши да се изплатят разпределения под форма, различна от парични средства в брой или инструмент на собствения капитал, не отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред освен ако институцията не е получила предварително разрешение от компетентните органи.
2. Компетентните органи дават посоченото в параграф 1 разрешение само ако считат, че са изпълнени всички условия по-долу:
а)
възможността, с която разполага институцията да отменя плащания по инструмента, не се влияе отрицателно от посоченото в параграф 1 право на преценка на институцията, нито от формата, в която могат да се правят разпределенията;
б)
капацитетът на инструмента да поема загуби не се влияе отрицателно от посоченото в параграф 1 право на преценка на институцията, нито от формата, в която могат да се правят разпределенията;
в)
качеството на капиталовия инструмент не се намалява по друг начин от посоченото в параграф 1 право на преценка на институцията, нито от формата, в която могат да се правят разпределенията.
3. Капиталовите инструменти, за които юридическо лице, различно от институцията, която ги е емитирала, може по своя преценка да реши или да изиска плащането на разпределения по инструмента да се прави във форма, различна от парични средства в брой или инструмент на собствения капитал, не отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред.
4. Институциите могат да използват широк пазарен индекс като една от базите за определяне на размера на разпределенията по инструменти на допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред.
5. Параграф 4 не се прилага, ако институцията е референтен субект в този широк пазарен индекс, освен ако са изпълнени следните две условия:
а)
институцията счита, че промените в този широк пазарен индекс не са свързани по съществен начин с кредитния рейтинг на институцията, нейната институция майка, финансов холдинг майка, финансов холдинг майка със смесена дейност или холдинг майка със смесена дейност;
б)
компетентният орган не е достигнал до становище, което се различава от посоченото в буква а).
6. Институциите отчитат и оповестяват широките пазарни индекси, на които се основават техните капиталови инструменти.
7. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, които трябва да са изпълнени, за да може даден индекс да се разглежда като широк пазарен индекс за целите на параграф 4.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 74
Позиции в капиталови инструменти, емитирани от регулирани предприятия от финансовия сектор, които не отговарят на изискванията за регулаторен капитал
Институциите не приспадат от елементите на собствения капитал преки, непреки или синтетични позиции в капиталови инструменти, емитирани от регулирано предприятие от финансовия сектор, които не отговарят на изискванията за регулаторен капитал на това предприятие. За такива позиции институциите прилагат рисково тегло в съответствие с трета част, дял II, глава 2 или глава 3, в зависимост от случая.
Член 75
Приспадане и изисквания относно падежа за къси позиции
Изискванията относно падежа на късите позиции, посочени в член 45, буква а), член 59, буква а) и член 69, буква а), се считат за удовлетворени по отношение на държаните позиции, когато са изпълнени следните условия:
а)
институцията има договорно право да продаде дългата позиция, която е обект на хеджиране, на хеджиращия контрагент на конкретна бъдеща дата;
б)
контрагент, предоставящ хеджинг на институцията, е договорно задължен да закупи от институцията посочената в буква а) дълга позиция на тази конкретна бъдеща дата.
Член 76
Свързани с индекси позиции в капиталови инструменти
1. За целите на член 42, буква а), член 45, буква а), член 57, буква а), член 59, буква а), член 67, буква а) и член 69, буква а) институциите могат да намалят размера на дадена дълга позиция в капиталов инструмент с частта от индекс, която е съставена от същата хеджирана базисна експозиция, ако са изпълнени следните условия:
а)
хеджираната дълга позиция и късата позиция в индекс, който е използван за хеджиране на тази дълга позиция, са държани в търговския портфейл или в банковия портфейл;
б)
посочените в буква а) позиции са включени по справедлива стойност в баланса на институцията;
в)
посочената в буква а) къса позиция отговаря на изискванията за ефективно хеджиране съгласно вътрешните за институцията процедури за контрол;
г)
компетентните органи поне веднъж годишно правят оценка на адекватността на посочените в буква в) процедури за контрол и се уверяват, че те продължават да са подходящи.
2. Когато компетентният орган е дал предварително разрешение, институцията може да използва консервативна оценка на базисната си експозиция във включени в индекси капиталови инструменти като алтернатива на изчисляването на своята експозиция спрямо елементите, посочени в буква а) или в буква б) или и в двете:
а)
включени в индекси собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред;
б)
включени в индекси инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор.
3. Компетентните органи дават разрешението, посочено в параграф 2, само ако институцията им е представила убедителни доказателства, че за нея наблюдението на базисната ѝ експозиция спрямо елементите, посочени в параграф 2, буква а) или в буква б) или и в двете, в зависимост от случая, ще представлява оперативна тежест.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на:
а)
кога оценката, която се използва като посочената в параграф 2 алтернатива на изчисляването на базисната експозиция е достатъчно консервативна;
б)
смисъла на „оперативна тежест“ за целите на параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 77
Условия за намаляване на собствения капитал
Институцията трябва да поиска предварително разрешение на компетентния орган, за да извърши едно от следните или и двете заедно:
а)
да намали, да изкупи или да изкупи обратно емитираните от нея инструменти на базовия собствен капитал от първи ред по разрешения от приложимото национално право начин;
б)
да упражни кол опция по отношение на инструменти на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред, да ги изкупи, изплати или да ги изкупи обратно, в зависимост от случая, преди договорения падеж.
Член 78
Разрешение от надзорен орган за намаляване на собствения капитал
1. Компетентният орган дава разрешение на институцията да намали, да изкупи обратно, да упражни кол опция или да изкупи инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред, когато е изпълнено някое от следните условия:
а)
преди извършване на действието по член 77 или едновременно с него институцията заменя инструментите, посочени в член 77, с инструменти на собствения капитал със същото или по-високо качество при условия, които отговарят на капацитета на институцията да генерира доход;
б)
институцията е представила на компетентния орган убедителни доказателства, че след въпросното действие собственият ѝ капитал надхвърля изискванията по член 92, параграф 1 от настоящия регламент и комбинираното изискване за буфер в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС с марж, който компетентният орган може да счита за необходим въз основа на член 104, параграф 3 от Директива 2013/36/ЕС.
2. При оценката в съответствие с параграф 1, буква а) доколко заместващите инструменти отговарят на капацитета на институцията да генерира доход, компетентните органи вземат под внимание степента, до която тези заместващи капиталови инструменти ще са свързани с повече разходи за институцията от инструментите, които заменят.
3. Когато институцията предприема посоченото в член 77, буква а) действие и приложимото национално право забранява отказа от изкупуване на посочените в член 27 инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, компетентният орган може да предостави освобождаване от изискванията по параграф 1 от настоящия член, при условие че изиска от институцията да ограничи изкупуването на такива инструменти по подходящ начин.
4. Компетентните органи могат да разрешат на институциите да изкупят инструменти на допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред преди изтичането на пет години от датата на емитиране само когато са изпълнени условията по параграф 1 и буква а) или буква б) от настоящия параграф:
а)
има промяна в регулаторната класификация на тези инструменти, която може да доведе до тяхното изключване от собствения капитал, или те са прекласифицирани като форма на собствен капитал с по-ниско качество, и са изпълнени следните две условия:
i)
компетентният орган счита, че тази промяна е достатъчно сигурна;
ii)
институцията е представила на компетентния орган убедителни доказателства, че регулаторната прекласификация на тези инструменти не е била разумно предвидима към момента на емитирането им;
б)
има промяна в приложимото данъчно третиране на тези инструменти, като институцията представя на компетентния орган убедителни доказателства, че тази промяна е съществена и не е била разумно предвидима към момента на емитирането на инструментите.
5. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти, с които се определят:
а)
значението на „отговарят на капацитета на институцията да генерира доход“;
б)
подходящите начини за ограничаване на изкупуването, посочено в параграф 3;
в)
процедурите и изискванията относно данните, които институцията трябва да изпълни при подаването на заявление за получаване на разрешението на компетентния орган да осъществи някое от действията по член 77, включително процедурата в случай на изкупуване на акции, емитирани за членовете на кооперативни дружества, и срока за обработка на това заявление.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 79
Временно неприлагане на приспаданията от собствения капитал
1. Когато институцията временно държи капиталови инструменти или е отпуснала подчинени заеми, когато е приложимо, които отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред на предприятие от финансовия сектор, и компетентният орган приема, че тези позиции са създадени за целите на операция за предоставяне на финансова помощ, предназначена да реорганизира и спаси това предприятие, компетентният орган може да реши временно да предостави освобождаване от разпоредбите относно приспаданията, които иначе биха се прилагали към тези инструменти.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за уточняване на понятието „временно“ за целите на параграф 1 и условията, при които компетентният орган може да приеме, че тези временни позиции са за целите на операция за предоставяне на финансова помощ, предназначена да реорганизира и спаси това предприятие.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 80
Постоянен анализ на качеството на собствения капитал
1. ЕБО наблюдава качеството на инструментите на собствения капитал, емитирани от институции в Съюза, и уведомява незабавно Комисията, когато са налице съществени доказателства, че тези инструменти не изпълняват критериите по член 28 или когато е приложимо на член 29.
По искане на ЕБО компетентните органи незабавно препращат цялата информация, която според ЕБО има отношение към емитираните нови капиталови инструменти, за да се даде възможност на ЕБО да наблюдава качеството на инструментите на собствения капитал, емитирани от институции в рамките на Съюза.
2. Уведомлението съдържа:
а)
подробно описание на естеството и степента на установения недостиг;
б)
технически съвети за мерките от страна на Комисията, които ЕБО смята за необходими;
в)
значителни промени в методиката на ЕБО за стрес тестване на платежоспособността на институциите.
3. ЕБО предоставя технически съвети на Комисията относно всякакви значими изменения, които смята за необходими за определянето на собствения капитал, в резултат на което и да е от следните:
а)
промени в пазарните стандарти или практики;
б)
промени в съответните правни или счетоводни стандарти;
в)
значителни промени в методиката на ЕБО за стрес тестване на платежоспособността на институциите.
4. ЕБО предоставя технически съвети на Комисията до 31 януари 2014 г. за възможното третиране на нереализираната печалба от преоценки по справедлива стойност, различно от включването ѝ без корекция в базовия собствен капитал от първи ред. Такива препоръки отчитат съответните изменения в международните счетоводни стандарти и в международните споразумения за пруденциални стандарти за банките.
ДЯЛ II
МАЛЦИНСТВЕНО УЧАСТИЕ И ИНСТРУМЕНТИ НА ДОПЪЛНИТЕЛНИЯ КАПИТАЛ ОТ ПЪРВИ РЕД И НА КАПИТАЛА ОТ ВТОРИ РЕД, ЕМИТИРАНИ ОТ ДЪЩЕРНИ ПРЕДПРИЯТИЯ
Член 81
Малцинствени участия, които отговарят на изискванията за включване в консолидирания базов собствен капитал от първи ред
1. Малцинствените участия включват сумата от инструментите на базовия собствен капитал от първи ред на дъщерно предприятие, премийните резерви от емисии във връзка с тях, неразпределената печалба и други резерви, когато са изпълнени следните условия:
а)
дъщерното предприятие е някое от следните:
i)
институция;
ii)
предприятие, за което съгласно национално право се прилагат изискванията на настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС;
б)
дъщерното предприятие е напълно включено в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2;
в)
елементите на базовия собствен капитал от първи ред, посочени в уводната част на настоящия параграф, се държат от лица, различни от предприятията, включени в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2.
2. Малцинствените участия, които са финансирани пряко или непряко, посредством дружество със специална цел или по друг начин, от предприятието майка на институцията или дъщерните му предприятия, не представляват консолидиран базов собствен капитал от първи ред.
Член 82
Квалифициран допълнителен капитал от първи ред, квалифициран капитал от първи ред, квалифициран капитал от втори ред и квалифициран собствен капитал
Квалифицираният допълнителен капитал от първи ред, квалифицираният капитал от първи ред, квалифицираният капитал от втори ред и квалифицираният собствен капитал обхващат малцинствените участия, инструментите на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред, в зависимост от случая, плюс неразпределената печалба и премийните резерви от емисии във връзка с тях, на дъщерно предприятие, когато са изпълнени следните условия:
а)
дъщерното предприятие е някое от следните:
i)
институция;
ii)
предприятие, което за съгласно приложимото национално право се прилагат изискванията на настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС;
б)
дъщерното предприятие е напълно включено в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2;
в)
тези инструменти са собственост на лица, различни от предприятията, включени в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2.
Член 83
Квалифициран допълнителен капитал от първи ред и квалифициран капитал от втори ред, емитиран от дружество със специална цел
1. Инструментите на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред, емитирани от дружество със специална цел, и свързаните с тях премийни резерви от емисии се включват в квалифицирания допълнителен капитал от първи ред, квалифицирания капитал от първи ред квалифицирания капитал от втори ред или в квалифицирания собствен капитал, в зависимост от случая, само когато са изпълнени следните условия:
а)
дружеството със специална цел, емитент на тези инструменти, е напълно включено в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2;
б)
инструментите и свързаните с тях премийни резерви от емисии се включват в квалифицирания допълнителен капитал от първи ред само когато са изпълнени условията по член 59, параграф 1;
в)
инструментите и свързаните с тях премийни резерви от емисии се включват в квалифицирания капитал от втори ред само когато са изпълнени условията по член 63;
г)
единственият актив на дружеството със специална цел е инвестицията му в собствения капитал на предприятието майка или на негово дъщерно предприятие, което е включено изцяло в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2, като формата на инвестицията отговаря на съответните условия в член 52, параграф 1 или член 63, в зависимост от случая.
Ако компетентният орган сметне, че активите на дружеството със специална цел, различни от инвестицията на това дружество в собствения капитал на предприятието майка или на негово дъщерно предприятие, което е включено изцяло в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2, са минимални и незначителни за такова дружество, компетентният орган може да предостави освобождаване от прилагането на изискването в буква г) от първа алинея.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на видовете активи, които могат да се отнасят до дейността на дружествата със специална цел, и понятията „минимален“ и „незначителен“, посочени в параграф 1, втора алинея.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 84
Малцинствени участия, включени в консолидирания базов собствен капитал от първи ред
1. Институциите определят размера на малцинствените участия на дъщерно предприятие, включени в консолидирания базов собствен капитал от първи ред, чрез изваждане от тях на резултата от умножаването на сумата, посочена в буква а), с процента, посочен в буква б):
а)
базовият собствен капитал от първи ред на дъщерното предприятие минус по-ниската стойност от:
i)
размера на базовия собствен капитал от първи ред на дъщерното предприятие, необходим за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква а) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави, доколкото тези изисквания трябва да бъдат изпълнени от базовия собствен капитал от първи ред;
ii)
размера на консолидирания базов собствен капитал от първи ред, който се отнася до дъщерното предприятие, необходим на консолидирана основа за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква а) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави, доколкото тези изисквания трябва да бъдат изпълнени от базовия собствен капитал от първи ред;
б)
малцинствените участия на дъщерното предприятие, изразени като процент от всички инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на това предприятие, плюс свързаните с тях премийни резерви от емисии, неразпределената печалба и други резерви.
2. Посоченото в параграф 1 изчисление се прави на подконсолидирана основа за всяко дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1.
Институцията може да вземе решение да не прави това изчисление за дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1. Когато институцията вземе такова решение, малцинственото участие на това дъщерно предприятие не се включва в консолидирания базов собствен капитал от първи ред.
3. Когато компетентен орган предоставя дерогация от прилагането на пруденциалните изисквания на индивидуална основа, както е посочено в член 7, малцинственото участие в рамките на дъщерните предприятия, към които се прилага освобождаването, не се признава за собствен капитал на подконсолидирано или консолидирано равнище, в зависимост от случая.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за изчислението на подконсолидирана основа, изисквано в съответствие с параграф 2 от настоящия член, членове 85 и 87.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
5. Компетентните органи могат да предоставят освобождаване от прилагането на настоящия член на финансов холдинг майка, който изпълнява всички изброени по-долу условия:
а)
основната му дейност е да придобива дялови участия;
б)
подлежи на пруденциален надзор на консолидирана основа;
в)
консолидира дъщерна институция, в която има само малцинствено участие чрез отношение на контрол според определението в член 1 от Директива 83/349/ЕИО;
г)
над 90 % от консолидирания изискван базов собствен капитал от първи ред произлиза от посочената в буква в) дъщерна институция, изчислено на подконсолидирана основа.
В случай че след 31 декември 2014 г. даден финансов холдинг майка, който отговаря на условията, посочени в първа алинея, се превърне в финансов холдинг майка със смесена дейност, компетентните органи могат да му предоставят предвиденото в първа алинея освобождаване, ако отговаря на условията, определени в тази алинея.
6. Когато кредитни институции, които са дълготрайно свързани в мрежа към централен орган, и институциите, установени в рамките на институционална защитна схема при условията в член 113, параграф 7, са създали кръстосана гаранционна схема, които предвиждат, че няма налични или предвиждани съществени, практически или правни пречки за прехвърляне на сумата на собствените средства, която надвишава размера съгласно регулаторните изисквания, от контрагента към кредитната институция, тези институции се освобождават от спазването на разпоредбите на настоящия член по отношение на приспаданията и могат да признават в пълен размер всяко малцинствено участие, произлизащо от кръстосана гаранционна схема.
Член 85
Инструменти на квалифицирания капитал от първи ред, включени в консолидирания капитал от първи ред
1. Институциите определят размера на квалифицирания капитал от първи ред на дъщерно предприятие, включен в консолидирания собствен капитал, чрез изваждане на резултата от умножаването на сумата, посочена в буква а), по процента, посочен в буква б), от собствения капитал на това предприятие:
а)
капитала от първи ред на дъщерното предприятие минус по-ниската стойност от:
i)
размера на капитала от първи ред на дъщерното предприятие, необходим за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква б) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави, доколкото тези изисквания трябва да бъдат изпълнени от капитала от първи ред;
ii)
размера на консолидирания капитал от първи ред, който се отнася до дъщерното предприятие, необходим на консолидирана основа за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква б) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави, доколкото тези изисквания трябва да бъдат изпълнени от капитала от първи ред;
б)
квалифицираният капитал от първи ред на дъщерното предприятие, изразен като процент от всички инструменти на капитала от първи ред на това предприятие, плюс свързаните с тях премийни резерви от емисии, неразпределената печалба и други резерви.
2. Посоченото в параграф 1 изчисление се прави на подконсолидирана основа за всяко дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1.
Институцията може да вземе решение да не прави това изчисление за дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1. Когато институцията вземе такова решение, квалифицираният капитал от първи ред на това дъщерно предприятие не се включва в консолидирания капитал от първи ред.
3. Когато даден компетентен орган предоставя дерогация от прилагането на пруденциалните изисквания на индивидуална основа, както е посочено в член 7, инструментите на собствения капитала в рамките на дъщерните предприятия, към които се прилага освобождаването, не се признават за собствен капитал на подконсолидирано или консолидирано равнище, в зависимост от случая.
Член 86
Квалифициран капитал от първи ред, включен в консолидирания допълнителен капитал от първи ред
Без да се засяга член 84, параграфи 5 и 6, институциите определят размера на квалифицирания капитал от първи ред на дъщерно предприятие, включен в консолидирания допълнителен капитал от първи ред, чрез изваждане на малцинствените участия на това предприятие, включени в консолидирания базов собствен капитал от първи ред, от неговия квалифициран капитал от първи ред, включен в консолидирания капитал от първи ред.
Член 87
Квалифициран собствен капитал, включен в консолидирания собствен капитал
1. Институциите определят размера на квалифицирания собствен капитал на дъщерно предприятие, включен в консолидирания собствен капитал, чрез изваждане на резултата от умножаването на сумата, посочена в буква а), с процента, посочен в буква б), от квалифицирания собствен капитал на това предприятие:
а)
собственият капитал на дъщерното предприятие минус по-ниската стойност от:
i)
размера на собствения капитал на дъщерното предприятие, необходим за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква в) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави;
ii)
размера на собствения капитал, който се отнася до дъщерното предприятие, необходим на консолидирана основа за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква в) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави;
б)
квалифицираният собствен капитал на предприятието, изразен като процент от всички инструменти на собствения капитал на дъщерното предприятие, включени в елементите на базовия собствен капитал от първи ред, на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред, плюс свързаните с тях премийни резерви от емисии, неразпределената печалба и други резерви.
2. Посоченото в параграф 1 изчисление се прави на подконсолидирана основа за всяко дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1.
Институцията може да вземе решение да не прави това изчисление за дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1. Когато институцията вземе такова решение, квалифицираният собствен капитал на това дъщерно предприятие не се включва в консолидирания собствен капитал.
3. Когато даден компетентен орган предоставя дерогация от прилагането на пруденциалните изисквания на индивидуална основа, както е посочено в член 7, инструментите на собствения капитала в рамките на дъщерните предприятия, към които се прилага освобождаването, не се признават за собствен капитал на подконсолидирано или консолидирано равнище, в зависимост от случая.
Член 88
Инструменти на квалифицирания капитал, включен в консолидирания капитал от втори ред
Без да се засяга член 84, параграфи 5 и 6, институциите определят размера на квалифицирания собствен капитал на дъщерно предприятие, включен в консолидирания капитал от втори ред, чрез изваждане на квалифицирания капитал от първи ред на това предприятие, включен в консолидирания капитал от първи ред, от неговия квалифициран собствен капитал, включен в консолидирания собствен капитал.
ДЯЛ III
КВАЛИФИЦИРАНИ ДЯЛОВИ УЧАСТИЯ ИЗВЪН ФИНАНСОВИЯ СЕКТОР
Член 89
Претегляне на риска и забрана на квалифицираните дялови участия извън финансовия сектор
1. За квалифицирано дялово участие в предприятие, което не е едно от изброените по-долу, с размер над 15 % от приемливия капитал на институцията, се прилагат разпоредбите в параграф 3:
а)
предприятие от финансовия сектор;
б)
предприятие, което не е от финансовия сектор, чиято дейност компетентният орган смята за една от следните:
i)
пряко разширение на банковата дейност;
ii)
спомагателна на банковата дейност;
iii)
лизинг, факторинг и управление на дялови тръстове, управление на услуги за обработка на данни или друга подобна дейност.
2. За квалифицираните дялови участия на институция в предприятия, различни от посочените в параграф 1, букви а) и б), чийто общ размер надхвърля 60 % от приемливия капитал, се прилагат разпоредбите в параграф 3.
3. Компетентните органи прилагат изискванията в буква а) или б) към квалифицираните дялови участия на институции, посочени в параграфи 1 и 2:
а)
за изчисляването на капиталовото изискване в съответствие с трета част институциите прилагат рисково тегло от 1 250 % към по-голямата от следните стойности:
i)
размера на квалифицираните дялови участия, посочени в параграф 1, надхвърлящ 15 % от приемливия капитал;
ii)
общия размер на квалифицираните дялови участия, посочени в параграф 2, надхвърлящ 60 % от приемливия капитал на институцията;
б)
компетентните органи забраняват на институциите да притежават посочените в параграфи 1 и 2 квалифицирани дялови участия, чийто размер надхвърля процентите на приемливия капитал, предвидени в тези параграфи.
Компетентните органи оповестяват направения от тях избор между буква а) и буква б).
4. За целите на параграф 1, буква б) ЕБО издава насоки, в които се уточняват следните понятия:
а)
дейностите, които са пряко разширение на банковата дейност;
б)
спомагателните банкови дейности;
в)
подобните дейности.
Тези насоки се приемат съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 90
Алтернативен подход на прилагането на рисково тегло от 1 250 %
Като алтернатива на прилагането на рисково тегло от 1 250 % към сумите, надхвърлящи посочените в член 89, параграфи 1 и 2 граници, институциите могат да приспаднат тези суми от елементите на базовия собствен капитал от първи ред в съответствие с член 36, параграф 1, буква к).
Член 91
Изключения
1. Акциите /дяловете на предприятията, които не са посочени в член 89, параграф 1, букви а) и б), не се включват при изчисляването на определените в същия член граници на приемливия капитал, когато е изпълнено някое от следните условия:
а)
тези акции/дялове са държани временно в рамките на операция за предоставяне на финансова помощ съгласно член 79;
б)
държането на тези акции/дялове е поета позиция, държана за срок от пет работни дни или по-малко;
в)
тези акции/дялове се държат от името на институцията за чужда сметка.
2. Акциите/дяловете, които не са активи с фиксиран доход, съгласно посоченото в член 35, параграф 2 от Директива 86/635/ЕИО, не се включват в изчислението по член 89.
ТРЕТА ЧАСТ
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ
ДЯЛ 1
ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ, ОЦЕНКА И ДОКЛАДВАНЕ
ГЛАВА 1
Минимален размер на собствения капитал
Раздел I
Капиталови изисквания към институциите
Член 92
Капиталови изисквания
1. При спазване на членове 93 и 94, институциите във всеки един момент трябва да отговарят на следните капиталови изисквания:
а)
съотношение на базовия собствен капитал от първи ред 4,5 %;
б)
съотношение на капитала от първи ред 6 %;
в)
съотношение на обща капиталова адекватност 8 %.
2. Институциите изчисляват своите съотношения на капиталова адекватност, както следва:
а)
съотношението на базовия собствен капитал от първи ред е базовият собствен капитал от първи ред на институцията, изразен като процент от общата рискова експозиция;
б)
съотношението на капитала от първи ред е капиталът от първи ред на институцията, изразен като процент от общата рискова експозиция;
в)
съотношението на обща капиталова адекватност е собственият капитал на институцията, изразен като процент от общата рискова експозиция.
3. Общата рискова експозиция се изчислява като сбор от букви а)-е) от настоящия параграф, след като се вземат предвид разпоредбите на параграф 4:
а)
размерът на рисково претеглените експозиции за кредитен риск и риск от разсейване, изчислени в съответствие с дял II и с член 379, по отношение на цялостната дейност на дадена институция, с изключение на рисково претеглените експозиции от дейността по нейния търговски портфейл;
б)
капиталовите изисквания, определени в съответствие с разпоредбите на настоящата част, дял IV или четвърта част, в зависимост от случая, във връзка с дейността по търговския портфейл на институцията за следното:
i)
позиционен риск;
ii)
значителни експозиции, надхвърлящи посочените в членове 395-401 граници, в рамките на разрешения на институцията размер на превишение;
в)
капиталовите изисквания, определени в съответствие с разпоредбите на дял IV или дял V, с изключение на член 379, както е приложимо, за следното:
i)
валутен риск;
ii)
сетълмент риск;
iii)
стоков риск;
г)
капиталовите изисквания, изчислени в съответствие с дял VI по отношение на риска във връзка с корекцията на кредитната оценка на извънборсовите дериватни инструменти, различни от кредитните деривати, признати за намаляване на размера на рисково претеглените експозиции за кредитен риск;
д)
капиталовите изисквания, определени в съответствие с дял III по отношение на операционния риск;
е)
размерът на рисково претеглените експозиции, определен в съответствие с дял II по отношение на риска от контрагента, породен от дейността в търговския портфейл на институцията, за следните видове сделки и споразумения:
i)
договорите, изброени в приложение II и кредитни деривати;
ii)
репо сделки, сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, свързани с ценни книжа или стоки;
iii)
маржин заемни сделки с ценни книжа или стоки;
iv)
транзакции с удължен сетълмент.
4. Следните разпоредби се прилагат при изчисляването на общата експозиция, посочена в параграф 3:
а)
капиталовите изисквания по букви в), г) и д) от посочения параграф обхващат възникващите в резултат на цялостната дейност на дадена институция;
б)
институциите умножават определените в букви б)-д) от посочения параграф капиталови изисквания с 12,5.
Член 93
Изискване за начален капитал при действащо предприятие
1. Собственият капитал на дадена институция не може да спадне под размера на началния капитал, изискван при лицензирането ѝ.
2. Съществуващите към 1 януари 1993 г. кредитни институции, размерът на чийто собствен капитал не достига нивото на изисквания начален капитал, могат да продължат да упражняват дейността си. В този случай размерът на собствения им капитал не може да падне под най-високото ниво, достигнато след 22 декември 1989 г.
3. Лицензирани инвестиционни посредници и дружества, попадащи в обхвата на член 6 от Директива 2006/49/ЕО, които са съществували преди 31 декември 1995 г. и чийто собствен капитал не достига размера на изисквания началния капитал, могат да продължат да упражняват своята дейност. Собственият капитал на такива дружества или инвестиционни посредници не трябва да пада под най-високото референтно равнище, изчислено след датата на уведомяване, посочена в Директива 93/6/ЕИО на Съвета от 15 март 1993 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (28). Това референтно равнище е средното дневно равнище на собствения капитал, изчислено за шестмесечния период, предхождащ датата на изчисление. То се изчислява на всеки шест месеца по отношение на съответния предходен период.
4. Когато контролът върху дадена институция, попадаща в посочената в параграф 2 или 3 категория, бъде поет от физическо или юридическо лице, различно от лицето, контролирало институцията преди това, размерът на нейния собствен капитал трябва да достигне размера на изисквания начален капитал.
5. При сливане на две или повече институции, попадащи в посочената в параграф 2 или 3 категория, размерът на собствения капитал на институцията след сливането не трябва да спада под общия собствен капитал на слелите се институции в момента на сливането, при условие че не е достигнат размерът на изисквания начален капитал.
6. Когато компетентните органи преценят, че за да се осигури платежоспособността на дадена институция е необходимо посоченото в параграф 1 изискване да бъде спазено, разпоредбите в параграфи 2-5 не се прилагат.
Член 94
Дерогация за несъществен търговски портфейл
1. Институциите могат да заменят капиталовото изискване в член 92, параграф 3, буква б) с капиталовото изискване, изчислено в съответствие с буква а) от посочения параграф по отношение на дейността по търговския им портфейл, при условие че размерът на балансовата и задбалансовата дейност в търговския портфейл отговаря на следните две условия:
а)
той обичайно не достига 5 % от общите активи и 15 милиона евро;
б)
той никога не превишава 6 % от общите активи и 20 милиона евро.
2. Когато се изчислява размерът на балансовата и задбалансовата дейност институциите прилагат следното:
а)
дълговите инструменти се оценяват по пазарни цени или по номинална стойност, капиталовите инструменти - по пазарната им цена, а дериватите - в съответствие с номиналната или пазарна стойност на базисните инструменти.
б)
абсолютните стойности на дългите и късите позиции се сумират се сумират.
3. Когато дадена институция престане да отговаря на условието, посочено в параграф 1, буква б), тя незабавно уведомява компетентния орган. Ако след оценка от компетентния орган, последният установи и уведоми институцията, че изискването в параграф 1, буква а) не е изпълнено, институцията престава да използва параграф 1 от началото на следващия отчетен период.
Раздел 2
Капиталови изисквания на инвестиционните посредници с ограничен лиценз за предоставяне на инвестиционни услуги
Член 95
Капиталови изисквания на инвестиционните посредници с ограничен лиценз за предоставяне на инвестиционни услуги
1. За целите на член 92, параграф 3, инвестиционните посредници, които не са лицензирани да предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 3 и 6 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, изчисляват общата си рискова експозиция по параграф 2.
2. Инвестиционните посредници, посочени в параграф 1 от настоящия член, и дружествата, посочени в член 4, параграф 1, точка 2, буква в), които предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 2 и 4 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО, изчисляват размера на общата си рискова експозиция като по-високата стойност от:
а)
сумата от посочените в член 92, параграф 3, букви а)-г) и буква е) елементи след прилагане на член 92, параграф 4;
б)
сумата, посочена в член 97, умножена по 12,5.
Дружествата, посочени в член 4, параграф 1, точка 2, буква в), които предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 2 и 4 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО, трябва да отговарят на изискванията по член 92, параграфи 1 и 2 въз основа на размера на общата рискова експозиция, посочен в първата алинея.
Компетентните органи могат да определят капиталовите изисквания за дружествата, посочени в член 4, параграф 1, точка 2, буква в), които предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 2 и 4 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО о, като капиталовите изисквания, които биха били задължителни за тези дружества съгласно националните мерки за транспониране в сила на 31 декември 2013 г. за Директиви 2006/49/ЕО и 2006/48/ЕО.
3. Към инвестиционните посредници, посочени в параграф 1, се прилагат всички останали разпоредби относно операционния риск, предвидени в дял VII, глава 3, раздел II, подраздел 1 от Директива 2013/36/ЕС.
Член 96
Капиталови изисквания на инвестиционните посредници, които имат начален капитал, предвиден в член 28, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС
1. За целите на член 92, параграф 3, следните категории инвестиционни посредници, които разполагат с начален капитал в съответствие с член 28, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС, изчисляват размера на общата рискова експозиция по параграф 2 от настоящия член:
а)
инвестиционните посредници, които извършват сделки за своя сметка само с цел изпълнение на поръчка на клиент или за целите на получаване на достъп до система за клиринг и сетълмент или до призната борса, когато действат в качеството на посредник или изпълняват поръчка на клиент;
б)
инвестиционните посредници, които отговарят на всички условия по-долу:
i)
не държат парични средства или ценни книжа на клиенти;
ii)
извършват само сделки за своя сметка;
iii)
нямат външни клиенти;
iv)
за изпълнението и сетълмента на сделките им отговаря клирингова институция и те са гарантирани от нея.
2. За инвестиционните посредници, посочени в параграф 1, размерът на общата рискова експозиция се изчислява като сума от:
а)
член 92, параграф 3, букви а)-г) и буква е), след прилагане на член 92, параграф 4;
б)
сумата, посочена в член 97, умножена по 12,5.
3. Към инвестиционните посредници, посочени в параграф 1, се прилагат всички останали разпоредби относно операционния риск, предвидени в дял VII, глава 3, раздел II, подраздел 1 от Директива 2013/36/ЕС.
Член 97
Собствен капитал, базиран върху режийни разходи
1. В съответствие с членове 95 и 96 инвестиционните посредници и дружествата, посочени в член 4, параграф 1, точка 2, буква в), които предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 2 и 4 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО, поддържат приемлив капитал в размер най-малко на една четвърт от режийните разходи за предходната година.
2. Когато в стопанската дейност на инвестиционен посредник в сравнение с предходната година е налице промяна, която компетентният орган счита за съществена, органът може да измени изискването в параграф 1.
3. Когато инвестиционен посредник не е извършвал стопанска дейност в продължение на една година, считано от деня на начало на дейността, той трябва да поддържа приемлив капитал в размер най-малко на една четвърт от предвидените в бизнес плана режийни разходи, освен ако компетентният орган не изиска коригиране на плана.
4. ЕБО, в консултация с ЕОЦКП, разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които се уточняват:
а)
изчисляването на изискването за поддържане на приемлив капитал в размер най-малко на една четвърт от режийните разходи за предходната година;
б)
условията за изменение от компетентния орган на изискването за поддържане на приемлив капитал в размер най-малко на една четвърт от режийните разходи за предходната година;
в)
при инвестиционно дружество, което не е осъществявало дейност в продължение на една година - изчисляването на прогнозните режийни разходи.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 март 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приема посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 98
Собствен капитал на инвестиционните посредници на консолидирана основа
1. При инвестиционните посредници в група, посочени в член 95, когато групата не включва кредитни институции, даден инвестиционен посредник майка в държава членка прилага член 92 на консолидирана основа, както следва:
а)
като използва изчисляването на размера на общата рискова експозиция по член 95, параграф 2;
б)
собствен капитал, изчислен на базата на консолидационното състояние на инвестиционния посредник майка или на финансовия холдинг или финансовия холдинг със смесена дейност, както е приложимо.
2. При инвестиционните посредници в група, посочени в член 96, параграф 1, когато групата не включва кредитни институции, инвестиционният посредник майка в държава членка и инвестиционният посредник, контролиран от финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, прилагат член 92 на консолидирана основа, както следва:
а)
като използват изчисляването на размера на общата рискова експозиция по член 96, параграф 2;
б)
като използват собствен капитал, изчислен според консолидационното състояние на инвестиционния посредник майка или на финансовия холдинг или финансовия холдинг със смесена дейност, в зависимост от случая и в съответствие с първа част, дял II, глава 2.
ГЛАВА 2
Изисквания за изчисляване и отчетност
Член 99
Отчетност във връзка с капиталовите изисквания и финансова информация
1. Институциите докладват на компетентните органи във връзка със задълженията по член 92 най-малко на всеки шест месеца.
2. Институциите, за които се прилага член 4 от Регламент (ЕО) № 1606/2002, и кредитните институции, различни от посочените в член 4 от същия регламент, които изготвят своите консолидирани финансови отчети в съответствие с международните счетоводни стандарти, приети съгласно процедурата, уредена в член 6, параграф 2 от посочения регламент, докладват също и финансова информация.
3. Компетентните органи могат да изискват от онези кредитни институции, които прилагат международни счетоводни стандарти съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002 за докладване на собствения капитал на консолидирана основа съгласно член 23, параграф 2 от настоящия регламент, да докладват също и финансова информация, както е посочено в предходната алинея.
4. Финансовата информация, посочена в параграф 2 и в първата алинея на параграф 3 се докладва в степента, необходима, за да се получи цялостен поглед върху рисковия профил на дейността на институцията и да се добие представа за системните рискове, които институциите пораждат за финансовия сектор или за реалната икономика в съответствие с Регламент (ЕС) № 1093/2010.
5. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за установяване на единните формати, честотата, датите на докладването, определенията и информационно-технологичните решения, които трябва да се прилагат в Съюза във връзка с отчетността по параграфи 1-4.
Изискванията за отчетност трябва да са пропорционални на естеството, мащаба и сложността на дейността на институцията.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
6. Ако компетентен орган счита, че финансовата информация, изисквана по параграф 2, е необходима, за да се получи цялостен поглед върху рисковия профил на дейността на институцията и да се добие представа за системните рискове, които институциите пораждат за финансовия сектор или за реалната икономика, за институции, различни от посочените в параграфи 2 и 3, и спрямо които се прилага счетоводна рамка, основаваща се на Директива 86/635/ЕИО, компетентните органи се консултират с ЕБО за разширяване на обхвата на изискванията за докладване на финансова информация на консолидирана основа, така че да се включат и тези институции, ако те все още не докладват на такава основа.
ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за установяване на форматите, които да се използват от институциите, чрез които компетентните органи могат да разширят обхвата на изискванията в съответствие с първа алинея.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до1 февруари 2015 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените във втора алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
7. Когато даден компетентен орган счита, че информация, която не е обхваната от техническия стандарт за изпълнение по параграф 5, е необходима за постигането на посочените в параграф 4 цели, той уведомява ЕБО и ЕССР за допълнителната информация, която намира за необходимо да бъде включена в техническия стандарт за изпълнение по параграф 5.
Член 100
Допълнителни изисквания за отчетност
Институциите представят на компетентните органи данни за размера (най-малко общия размер) на своите репо споразумения, сделки по предоставяне на заем на ценни книжа и всички форми на натрупване на активи.
ЕБО включва тази информация в техническия стандарт за изпълнение относно докладването по член 99, параграф 5.
Член 101
Специални задължения за отчетност
1. На всеки шест месеца институциите предоставят на компетентните органи следните данни за всеки национален пазар на недвижими имоти, към който имат експозиции:
а)
загубите, произтичащи от експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата жилищен недвижим имот, до по-ниския размер от предоставената като обезпечение сума и 80 % от пазарната стойност или 80 % от ипотечната заемна стойност, освен ако съгласно член 124, параграф 2 не е предвидено друго;
б)
общите загуби, произтичащи от експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата жилищен недвижим имот, до частта на експозицията, която се счита за изцяло обезпечена с жилищен недвижим имот в съответствие с член 124, параграф 1;
в)
стойността на всички оставащи експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата на жилищен недвижим имот, до частта на експозицията, която се счита за изцяло обезпечена с жилищен недвижим имот в съответствие с член 124, параграф 1;
г)
загубите, произтичащи от експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата на търговски недвижим имот, до по-ниския размер от заложената сума и 50 % от пазарната стойност или 60 % от ипотечната заемна стойност, освен ако съгласно член 124, параграф 2 не е предвидено друго;
д)
общите загуби, произтичащи от експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата на търговски недвижими имот, до частта на експозицията, която се счита за изцяло обезпечена с търговски недвижим имот в съответствие с член 124, параграф 1;
е)
стойността на всички оставащи експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата на търговски недвижим имот, до частта на експозицията, която се счита за изцяло обезпечена с търговски недвижим имот в съответствие с член 124, параграф 1.
2. Посочените в параграф 1 данни се докладват на компетентния орган от държавата членка по произход на съответната институция. Когато дадена институция има клон в друга държава членка, данните, свързани с този клон, се докладват и на компетентните органи на приемащата държава членка. Данните се докладват поотделно за всеки пазар на имоти в рамките на Съюза, към който съответната институция има експозиция.
3. Компетентните органи публикуват ежегодно в обобщен вид данните, определени в параграф 1, букви а)-е), заедно с историческа справка, когато има такава. Компетентен орган в държава членка, при поискване от друг компетентен орган в държава членка или от ЕБО, им предоставя по-подробна информация за състоянието на пазара на жилищни или търговски недвижими имоти в тази държава членка.
4. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на:
а)
единните формати, определенията, честотата и датите на отчетност, както и информационно-технологичните решения, за елементите посочени в параграф 1;
б)
единните формати, определенията, честотата и датите на отчетност, както и информационно-технологичните решения, на обобщените данни, посочени в параграф 2.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 3
Търговски портфейл
Член 102
Изисквания за търговския портфейл
1. Позициите в търговския портфейл са търгуеми без ограничения или с възможност да бъдат хеджирани.
2. Намерението за търгуване се доказва въз основа на стратегиите, политиките и процедурите, установени от институцията за управление на позицията или портфейла в съответствие с член 103.
3. Институциите въвеждат и поддържат системи и контролни механизми за управление на търговския си портфейл в съответствие с членове 104 и 105.
4. Институциите могат да включат вътрешните хеджиращи позиции при изчисляване на капиталовите изисквания за позиционен риск, при условие че позициите се държат с намерение за търгуване и са изпълнени изискванията на членове 103 -106.
Член 103
Управление на търговския портфейл
При управлението на позициите или групите от позиции в търговския портфейл, институцията спазва всички изброени по-долу изисквания:
а)
налице е ясно документирана стратегия за търгуване на позицията/инструмента или портфейлите, одобрена от висшето ръководство, която включва очаквания период на държане;
б)
налице са ясно определени политики и процедури за активно управление на откритите на дадена търговска платформа позиции. Тези политики и процедури включват следното:
i)
кои позиции могат да се откриват и на коя търговска платформа;
ii)
определени са лимитите на позициите и последните се наблюдават за целесъобразност;
iii)
дилърите разполагат с право да откриват и управляват позицията в рамките на договорените лимити и съгласно одобрената стратегия;
iv)
позициите се докладват на висшето ръководство като неразделна част от процеса на управление на риска на институцията;
v)
позициите се наблюдават активно посредством източниците на пазарна информация и се прави оценка на възможността за търгуване или хеджиране на позицията или на съставляващите я рискове, включително оценката, качеството и наличието на пазарни данни за целите на оценъчния процес, равнището на пазарния оборот, размерите на търгуваните на пазара позиции;
vi)
активни процедури и механизми за контрол при борбата с измамите.
в)
разполага с ясно определени политики и процедури за наблюдение на позициите с оглед на стратегията ѝ за търгуване, включително наблюдение на оборота и позициите, за които първоначално планираният период на държане е бил надхвърлен.
Член 104
Включване в търговския портфейл
1. Институциите имат ясно определени политики и процедури за установяване на това коя позиция да бъде включена в търговския портфейл за целите на изчисляването на капиталовите изисквания, като тези политики и процедури отговарят на изискванията в член 102 и на определението за търговски портфейл в член 4, параграф 1, точка 86, като се отчитат възможностите и практиките на институцията за управление на риска. Институцията надлежно документира спазването от нейна страна на тези политики и процедури и ги подлага на периодичен вътрешен одит.
2. Институциите имат ясно определени политики и процедури за цялостното управление на търговския портфейл. Тези политики и процедури обхващат най-малко:
а)
дейностите, които институцията счита за търговски и за съставляващи част от търговския портфейл за целите на капиталовите изисквания;
б)
степента, в която дадена позиция всекидневно може да бъде оценявана по пазарни цени при активен, ликвиден и двупосочен пазар;
в)
за позиции, които се оценяват по модел, степента, в която институцията може:
i)
да определи всички съществени рискове на позицията;
ii)
да хеджира всички съществени рискове на позицията с инструменти, за които съществува активен, ликвиден и двупосочен пазар;
iii)
да получи надеждни оценки за основните допускания и параметри, използвани в модела;
г)
степента, в която институцията може и е задължена да оценява позицията по начин, който може да бъде утвърден от външен експерт по последователен начин;
д)
степента, в която правни ограничения или други оперативни изисквания биха се отразили неблагоприятно на способността на институцията бързо да закрие или хеджира позиция;
е)
степента, в която институцията може и е задължена да управлява активно риска на позициите в рамките на дейностите по търгуването;
ж)
степента, в която институцията може да прехвърля риск или позиции между банковия и търговския портфейл, както и критериите за такива прехвърляния.
Член 105
Изисквания за пруденциална оценка
1. За всички позиции в търговския портфейл се прилагат посочените в настоящия член стандарти за пруденциална оценка. Институциите по-специално гарантират, че пруденциалната оценка на позициите им в търговския портфейл поддържа подходяща степен на сигурност, като се отчита динамичният характер на позициите в търговския портфейл, изискванията за надзорна надеждност, естеството на дейността и целта на капиталовите изисквания по отношение на позициите в търговския портфейл.
2. Институциите въвеждат и поддържат системи и механизми за контрол, достатъчни за осигуряване на пруденциална и надеждна оценка. Системите и механизмите за контрол включват поне следните елементи:
а)
документирани политики и процедури за оценъчния процес, включително ясно определени отговорности в различните области при определяне на стойностите, източниците на пазарна информация и прегледа на тяхната целесъобразност, насоки за използването на ненаблюдаваните данни, отразяващи допусканията на институцията за това какво биха използвали пазарните участници при ценообразуване на позицията, честотата на независимото оценяване, избрания момент за заключителните цени, процедурите за коригиране на оценките и процедурите за месечно и извънредно потвърждаване;
б)
отчетни връзки за звеното, отговарящо за оценъчния процес, които са независими от звеното за сключване на сделки.
Посоката на докладване е директно към ръководния орган.
3. Позициите в търговския портфейл се преоценяват от институциите най-малко веднъж дневно.
4. Институциите, когато е възможно, оценяват своите позиции по пазарни цени, включително при прилагането на капиталови изисквания към търговския портфейл.
5. При оценка по пазарни цени институцията използва по-надеждния от курсовете „купува“ или „продава“, освен в случаите, когато може да затвори позицията си по средната пазарна цена. Когато институциите използват тази дерогация, те информират компетентните си органи относно съответните позиции на всеки шест месеца и представят доказателства, че могат да затворят позициите си по средната пазарна цена.
6. Когато не е възможна оценка по пазарни цени, институциите извършват консервативна оценка посредством оценка по модел на позициите и портфейлите си, включително при изчисляването на капиталовите изисквания за позициите в търговския портфейл.
7. При оценка по модел институциите спазват следните изисквания:
а)
висшето ръководство е запознато с елементите на търговския портфейл или на други оценени по справедлива стойност позиции, които подлежат на оценка по модел, и осъзнава степента на несигурност, която моделът поражда при отчитането на риска/резултатите от дейността;
б)
доколкото е възможно, институциите се основават на пазарните цени при изграждането на хипотетична оценка за пазарната стойност, като оценяват често целесъобразността на хипотезите за пазарната стойност на конкретна оценявана позиция и на параметрите на модела;
в)
когато са налични оценъчни методики, които са общоприета пазарна практика за конкретните финансови инструменти или стоки, институциите ги използват;
г)
когато моделът е разработен от самата институция, той се основава на уместни допускания, които са оценени и проверени от лица с подходяща квалификация, независими от процеса на разработване на модела;
д)
институциите разполагат с надлежни процедури за контрол на измененията, притежават защитено копие на модела и го използват периодично за проверка на стойностите;
е)
звеното за управление на риска е запознато със слабостите на използваните модели и с най-подходящия начин за тяхното отразяване в резултатите от оценката; и
ж)
моделите на институциите се анализират периодично за определяне точността на техните прогнози, което включва оценка относно актуалността на допусканията, анализ на доходността по рискови фактори, сравнение на действителните пазарни стойности с изходните данни от моделите.
За целите на буква г) моделът се разработва и оценява независимо от търговската платформа и подлежи на независима проверка, включваща утвърждаване на числените методи, допусканията и програмното осигуряване.
8. Освен ежедневната оценка по пазарни цени или по модел, институциите извършват независима проверка на цените. Проверката на пазарните цени и входните параметри на модела се извършва от лице или звено, независимо от лицата или звената, чиито резултати са свързани с търговския портфейл, поне веднъж месечно или по-често в зависимост от естеството на пазара или търгуването. Когато няма независими ценови източници или ценовите източници са относително субективни, може да се наложи използване на разумни мерки като например корекции оценките на позициите.
9. Институциите въвеждат и поддържат процедури за разглеждане на възможността за корекции на оценките.
10. Институциите официално разглеждат възможността за следните корекции на оценките: нереализирани кредитни спредове, разходи за закриване на позиции, операционни рискове, несигурност по отношение на пазарните цени, предсрочно прекратяване, разходи, свързани с инвестиране и финансиране, бъдещи административни разходи и - когато е целесъобразно - риск, свързан с модела.
11. Институциите въвеждат и поддържат процедури за изчисляване на корекцията в текущата оценка на нисколиквидни позиции, които могат по-специално да възникнат в резултат на ситуации на пазара или на такива по отношение на институцията като концентрирани позиции и/или позиции, за които първоначално планираният период на държане е бил надхвърлен. При необходимост институциите извършват такива корекции в допълнение към всякакво преоценяване на позицията за целите на финансовото отчитане и ги определят така, че да отразяват неликвидността на позицията. Съгласно тези процедури, институциите разглеждат няколко фактора при определяне на необходимостта от корекция на оценката на нисколиквидните позиции. Тези фактори включват следните елементи:
а)
времето за хеджиране на позицията или на свързаните с нея рискове;
б)
променливостта и средната стойност на спреда „купува - продава“;
в)
наличието на пазарни котировки (брой и идентификация на основните пазарни участници) и променливостта и средния търгуван обем, включително по време на сътресения на пазара;
г)
пазарните концентрации;
д)
”остаряването” на позициите;
е)
степента, до която оценката се основава на модел;
ж)
въздействието на други рискове, свързани с моделите.
12. Когато използват оценки от трети лица или оценка по модел, институциите преценяват дали да коригират оценката. Освен това институциите преценяват необходимостта от прилагане на корекции за нисколиквидните позиции и периодично преглеждат тяхната уместност. Институциите изрично оценяват необходимостта от корекции на оценките поради несигурност, свързана с входните параметри на модела.
13. По отношение на сложни продукти, включително експозициите към секюритизация и кредитните деривати за n-то неизпълнение, институциите изрично оценяват необходимостта от корекции на оценките с цел да се отрази рискът, свързан с използването на евентуално неточна методика при даден оценъчен модел, както и този, свързан с използването на ненаблюдаеми (и евентуално неточни) параметри за калибриране в оценъчния модел.
14. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията за прилагане на изискванията на член 105 за целите на параграф 1 от настоящия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 106
Вътрешно хеджиране
1. Вътрешното хеджиране съответства по-специално на следните изисквания:
а)
не е с основна цел за избягване или намаляване на капиталовите изисквания;
б)
вътрешното хеджиране е надлежно документирано и за него се прилагат изрични процедури за вътрешно одобрение и одит;
в)
то се извършва при пазарни условия;
г)
пазарният риск, породен от вътрешното хеджиране, се управлява активно съгласно утвърдените лимити в търговския портфейл;
д)
то е обект на внимателно наблюдение.
Наблюдението се осигурява с подходящи процедури.
2. Изискванията на параграф 1 се прилагат, без да се засягат изискванията, приложими за хеджираната позиция в банковия портфейл.
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2, когато дадена институция хеджира експозиция в банковия портфейл към кредитен риск или риск от контрагента чрез кредитен дериват, вписан в търговския ѝ портфейл, чрез вътрешно хеджиране, експозицията в банковия портфейл или експозицията към риск от контрагента не се считат за хеджирани при изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции, освен ако е закупен кредитен дериват от трето лице, което е приемлив доставчик на кредитна защита и дериватът отговаря на изискванията за кредитна защита с гаранции в банковия портфейл. Без да се засяга разпоредбата на член 299, буква з), когато такава защита е закупена от трето лице и се признава за целите на хеджирането на експозиция в банковия портфейл, вътрешната хеджираща позиция и кредитният дериват не се включват при изчисляване на капиталовите изисквания за търговския портфейл.
ДЯЛ II
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА КРЕДИТЕН РИСК.
РАЗДЕЛ 1
Общи принципи
Член 107
Подходи за измерване на кредитен риск
1. При изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за целите на член 92, параграф 3, букви а) и е), институциите прилагат стандартизирания подход, посочен в глава 2, или, ако им е разрешено от компетентните органи в съответствие с член 143, вътрешнорейтинговия подход, посочен в глава 3.
2. Спрямо експозиции по търговско финансиране и вноските в гаранционния фонд на ЦК институциите прилагат третирането, предвидено в глава 6, раздел 9 за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции за целите на член 92, параграф 3, букви а) и е). Всички останали видове експозиции към ЦК институциите третират, както следва:
а)
като експозиции към институция за други видове експозиции към квалифициран ЦК;
б)
като експозиции към предприятие за други видове експозиции към неквалифициран ЦК.
3. За целите на настоящия регламент експозициите към инвестиционни посредници от трети държави и експозициите към кредитни институции от трети държави, и експозициите към клирингови къщи и борси от трети държави, се третират като експозиции към институции само когато третата държава прилага към съответния субект пруденциални и надзорни изисквания, които са поне равностойни на прилаганите в Съюза.
4. За целите на параграф 3 Комисията може да приема, посредством актове за изпълнение и при спазване на процедурата по разглеждане по член 464, параграф 2, решение дали трета държава прилага пруденциални надзорни и регулаторни изисквания, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза. При отсъствие на такова решение, до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да третират експозициите към субектите по параграф 3 като експозиции към институции, при условие че компетентните органи са одобрили съответната трета държава за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
Член 108
Техники за редуциране на кредитния риск при прилагането на стандартизиран и вътрешнорейтингов подход
1. За експозиции, към които дадена институция прилага посочения в глава 2 стандартизиран подход или прилага посочения в глава 3 вътрешнорейтингов подход, но без използването на собствени оценки за загуба при неизпълнение (LGD) и конверсионните коефициенти съгласно член 151, институцията може да използва техники за редуциране на кредитния риск в съответствие с глава 4 при изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за целите на член 92, параграф 3, букви а) и е), а когато е уместно - на размера на очакваната загуба за целите на изчислението по член 36, параграф 1, буква г) и член 62, буква в).
2. За експозиция, към която дадена институция прилага вътрешнорейтинговия подход, като използва свои собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти съгласно член 151, институцията може да използва редуциране на кредитния риск в съответствие с глава 3.
Член 109
Третиране на секюритизираните експозиции при стандартизирания и вътрешнорейтинговия подход
1. Когато дадена институция използва посочения в глава 2 стандартизиран подход за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за класа експозиции, към който съгласно член 112 биха били отнесени секюритизираните експозиции, тя изчислява размера на рисково претеглената експозиция на дадена секюритизираща позиция в съответствие с членове 245, 246 и 251-258. Институциите, използващи стандартизирания подход, могат да използват и подхода на вътрешната оценка в случаите, в които това е било разрешено съгласно член 259, параграф 3.
2. Когато дадена институция използва посочения в глава 3 вътрешнорейтингов подход за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за класа експозиции, към който съгласно член 147 биха били отнесени секюритизираните експозиции, тя изчислява размера на рисково претеглената експозиция в съответствие с членове 245, 246 и 259-266.
С изключение на подхода на вътрешната оценка, където вътрешнорейтинговият подход се използва само за част от секюритизираните експозиции, които стоят в основата на дадена секюритизация, институцията използва подхода, съответстващ на преобладаващия дял на секюритизираните експозиции, които са в основата на тази секюритизация.
Член 110
Третиране на корекциите за кредитен риск
1. Институциите, които прилагат стандартизирания подход, третират корекциите за общ кредитен риск в съответствие с член 62, буква в).
2. Институциите, които прилагат вътрешнорейтинговия подход, третират корекциите за общ кредитен риск в съответствие с член 159, член 62, буква г) и член 36, параграф 1, буква г).
За целите на настоящия член и на глави 2 и 3, корекциите за общ и за специфичен кредитен риск не включват резервите за покриване на общи банкови рискове.
3. Институциите, които използват вътрешнорейтинговия подход и които прилагат стандартизирания подход за част от експозициите си на консолидирана или индивидуална основа, в съответствие с членове 148 и 150, определят частта от корекцията за общ кредитен риск, която се отнася за третирането на корекцията за общ кредитен риск при стандартизирания и при вътрешнорейтинговия подход, както следва:
а)
когато е приложимо - ако дадена институция, включена в консолидацията, прилага единствено вътрешнорейтингов подход, корекциите за общ кредитен риск за тази институция се третират съгласно параграф 2;
б)
когато е приложимо - ако дадена институция, включена в консолидацията, прилага единствено стандартизиран подход, корекциите за общ кредитен риск за тази институция се третират съгласно параграф 1;
в)
остатъкът от корекциите за кредитен риск се разпределя пропорционално съобразно дяловете от размера на рисково претеглените експозиции, които са предмет на стандартизирания и на вътрешнорейтинговия подход.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за изчисляване на корекциите за общ и специфичен кредитен риск съгласно приложимата счетоводна рамка за следното:
а)
стойността на експозицията по стандартизирания подход, посочена в член 111;
б)
стойността на експозицията по вътрешнорейтинговия подход по членове 166-168;
в)
третирането на размера на очакваната загуба, посочено в член 159;
г)
стойността на експозицията, използвана за изчисляването на размера на рисково претеглената секюритизираща позиция, посочен в членове 246 и 266;
д)
определянето на неизпълнение по член 178;
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 2
Стандартизиран подход
Раздел 1
Общи принципи
Член 111
Стойност на експозицията
1. Стойността на експозицията на даден актив е неговата счетоводна стойност, след като са приложени съответните корекции за специфичен кредитен риск, допълнителни корекции на стойността в съответствие с членове 34 и 110 и други намаления на собствения капитал, свързани с въпросния актив. Стойността на експозицията към посочена в приложение I задбалансова позиция е следният процент от номиналната й стойност, след редуциране с корекциите за специфичен кредитен риск:
а)
100 %, ако позицията е високорискова;
б)
50 %, ако позицията е среднорискова;
в)
20 %, ако позицията е среднорискова/нискорискова;
г)
0 %, ако позицията е нискорискова.
Задбалансовите позиции, посочени във второто изречение от първа алинея, се разпределят в рискови категории, както е посочено в приложение I.
Когато дадена институция използва разширения метод за финансово обезпечение по член 223, стойността на експозицията на ценните книжа или стоките, продадени, предоставени или дадени в заем по репо сделка, сделка по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки и маржин заемни сделки, се увеличава с размера на корекцията за променливост, приложима спрямо тези ценни книжа или стоки, както е предвидено в членове 223-225.
2. Стойността на експозицията в дериват от изброените в приложение II се определя в съответствие с глава 6, като се отчита ефектът от договорите за новация и другите споразумения за нетиране, взети предвид за целите на тези методи в съответствие с глава 6. Стойността на експозицията на репо сделка, сделките по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки, транзакциите с удължен сетълмент и маржин заемните сделки може да бъде определена в съответствие с глава 6 или глава 4.
3. Когато експозицията е предмет на обезпечена кредитна защита, стойността на експозицията, приложима спрямо тази позиция, може да бъде изменена в съответствие с глава 4.
Член 112
Класове експозиции
Всяка експозиция се отнася към един от следните класове експозиции:
а)
експозиции към централни правителства или централни банки;
б)
експозиции към регионални правителства или местни органи на власт;
в)
експозиции към субекти от публичния сектор;
г)
експозиции към многостранни банки за развитие;
д)
експозиции към международни организации;
е)
експозиции към институции;
ж)
експозиции към предприятия;
з)
експозиции на дребно;
и)
експозиции, обезпечени с ипотеки върху недвижими имоти;
й)
експозиции в неизпълнение;
к)
високо рискови експозиции;
л)
експозиции към покрити облигации;
м)
секюритизиращи позиции;
н)
експозиции към институции и предприятия с краткосрочна кредитна оценка;
о)
експозиции в дялове или акции на предприятия за колективно инвестиране (ПКИ);
п)
експозиции в капиталови инструменти;
р)
други позиции.
Член 113
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции
1. За да се изчисли размерът на рисково претеглените експозиции, рисковите тегла се прилагат към всички експозиции в съответствие с разпоредбите на раздел 2, освен ако експозициите не са приспаднати от собствения капитал. Прилагането на рискови тегла е в зависимост от класа експозиции, към който е отнесена съответната експозиция, и на неговото кредитно качество в степента, посочена в раздел 2. Кредитното качество може да бъде определяно с помощта на кредитните оценки на АВКО или на агенциите за експортно кредитиране, в съответствие с раздел 3. -.
2. За целите на прилагането на рискови тегла, както е посочено в параграф 1, стойността на експозицията се умножава по рисковото тегло, посочено или определено в съответствие с раздел 2.
3. Когато експозицията е предмет на кредитна защита, приложимото към тази позиция рисково тегло може да бъде изменено в съответствие с глава 4.
4. Размерът на рисково претеглените секюритизирани експозиции се изчислява в съответствие с глава 5.
5. Спрямо експозициите, за които в раздел 2 няма предвидени изчислителни процедури, се определя рисково тегло от 100 %.
6. С изключение на експозициите, представляващи елементи на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред, институцията може, с предварителното одобрение на компетентните органи, да реши да не прилага изискванията на параграф 1 от настоящия член по отношение на експозициите си към даден контрагент, който е нейно предприятие майка, дъщерно предприятие, дъщерно предприятие на нейното предприятие майка или предприятие, свързано с отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО. Компетентните органи имат правомощието да дадат одобрение, ако са изпълнени следните условия:
а)
контрагентът е институция, финансов холдинг, финансов холдинг със смесена дейност, финансова институция, дружество за управление на активи или предприятие за спомагателни услуги, за които се прилагат подходящи пруденциални изисквания;
б)
контрагентът е напълно включен в същата консолидация, както и институцията;
в)
контрагентът подлежи на същите процедури за оценка, измерване и контрол на риска, както и институцията;
г)
контрагентът е установен в същата държава членка, както и институцията;
д)
не са налице настоящи или бъдещи съществени практически или правни пречки за бързо прехвърляне на собствен капитал или изплащане на задължения от контрагента към институцията.
Когато в съответствие с настоящия параграф на институцията е разрешено да не прилага изискванията на параграф 1, тя може да определи рисково тегло от 0 %.
7. С изключение на експозициите, представляващи елементи на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред, институциите могат, с предварителното разрешение на компетентните органи, да не прилагат изискванията по параграф 1 от настоящия член по отношение на експозициите си към контрагенти, с които участват в институционални защитни схеми - договорно или нормативно установено споразумение във връзка със задълженията, което защитава институциите и по-специално подсигурява при необходимост тяхната ликвидност и платежоспособност с оглед избягването на несъстоятелност, когато е необходимо. Компетентните органи имат правомощието да дадат разрешение, ако са изпълнени следните условия:
а)
изискванията в параграф 6, букви а), г) и д) са изпълнени;
б)
споразуменията гарантират, че институционалната защитна схема може да осигури необходимата подкрепа по поетите задължения чрез средства, които са налични по всяко време;
в)
институционалната защитна схема разполага с подходящи и еднообразно установени системи за наблюдение и класификация на риска (което осигурява пълен преглед на рисковата ситуация на отделните членове и на институционалната защитна схема като цяло) със съответните възможности за оказване на влияние; в съответствие с член 178, параграф 1, тези системи наблюдават по подходящ начин експозициите в неизпълнение;
г)
институционалната защитна схема извършва отделен собствен преглед на риска, резултатите от който се предоставят на отделните членове;
д)
институционалната защитна схема изготвя и публикува веднъж годишно или консолидиран отчет, включващ счетоводен баланс, отчет за приходите и разходите, отчет за финансовото състояние и отчет за риска по отношение на институционалната защитна схема като цяло, или отчет, включващ обобщен счетоводен баланс, обобщен отчет за приходите и разходите, отчет за финансовото състояние и отчет за риска;
е)
членовете на институционалната защитна схема дължат най-малко 24-месечно предизвестие, ако искат да я напуснат;
ж)
премахнато е многократното използване на елементи, които могат да бъдат включени при изчисляването на собствения капитал („многократен ливъридж“), както и неподходящото създаване на собствен капитал между членовете на институционалната защитна схема;
з)
институционалната защитна схема се основава на членството на широк кръг кредитни институции с преобладаващо еднотипен стопански профил;
и)
адекватността на системите, посочени в букви в) и г), се одобрява и контролира периодично от съответните компетентни органи.
Когато в съответствие с настоящия параграф институцията реши да не прилага изискванията на параграф 1, тя може да определи рисково тегло от 0 %.
Раздел 2
Рискови тегла
Член 114
Експозиции към централни правителства или централни банки
1. За експозициите към централни правителства и централни банки се определя 100 % рисково тегло, освен ако не се прилага третирането, посочено в параграфи 2-7.
2. За експозициите към централни правителства и централни банки, за които има кредитна оценка от призната АВКО, се определя рисково тегло съгласно таблица 1, което съответства на кредитната оценка от АВКО в съответствие с член 136.
Таблица 1
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
3. За експозициите към ЕЦБ се определя рисково тегло от 0 %.
4. За експозициите към централните правителства и централните банки на държавите членки, които са деноминирани в местната валута на съответното правителство или централна банка и са финансирани в нея, се определя рисково тегло от 0 %.
5. До 31 декември 2017 г. по отношение на експозициите към централни правителства или централни банки на държави членки, които са деноминирани и финансирани в националната валута на която и да е държава членка, се присъжда същото рисково тегло, което би било приложимо към такива експозиции, деноминирани и финансирани в тяхната национална валута.
6. За експозициите по параграф 5:
а)
през 2018 г. размерът на рисково претеглените експозиции е 20 % от рисковото тегло, присъдено на тези експозиции съгласно член 114, параграф 2;
б)
през 2019 г. размерът на рисково претеглените експозиции е 50 % от рисковото тегло, присъдено на тези експозиции съгласно член 114, параграф 2;
в)
през 2020 г. и по-нататък размерът на рисково претеглените експозиции е 100 % от рисковото тегло, присъдено на тези експозиции съгласно член 114, параграф 2.
7. Когато компетентните органи в трета държава прилагат надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза, и са определили рисково тегло, по-ниско от посоченото в параграфи 1 и 2, за експозициите към своето централно правителство или централна банка, които са деноминирани в местна валута и са финансирани в нея, институциите могат да определят рискови тегла за тези експозиции по същия начин.
За целите на настоящия параграф Комисията може да приема, посредством актове за изпълнение и при спазване на процедурата по разглеждане по член 464, параграф 2, решение дали трета държава прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза. При отсъствие на такова решение, до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да прилагат предвиденото в настоящия параграф третиране по отношение на експозициите към централното правителство или централната банка на третата държава, ако компетентните органи са я одобрили за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
Член 115
Експозиции към регионални правителства или местни органи на власт
1. Експозициите към регионални правителства или местни органи на власт получават рискови тегла като експозиции към институции, освен ако не се третират като експозиции към централни правителства съгласно параграфи 2 или 4 или не получават рисково тегло съгласно параграф 5. Посоченото в член 119, параграф 2 и член 120, параграф 2 преференциално третиране за краткосрочни експозиции не се прилага.
2. Експозициите към регионални правителства или местни органи на власт се третират като експозиции към централното правителство, под чиято юрисдикция са установени тези органи, когато няма разлика в нивото на риск между такива експозиции, дължащи се на специални правомощия на регионалните правителства и местните органи на власт за генериране на приходи и поради наличието на конкретни институционални споразумения с оглед намаляване на техния риск от неизпълнение.
ЕБО поддържа публично достъпна база данни за всички регионални правителства и местни органи на власт в Съюза, които съответните компетентни органи третират като експозиции към централните си правителства.
3. Експозициите към църкви или религиозни общности, учредени като юридически лица по публичното право, доколкото същите събират данъци в съответствие със законодателството, което им дава право на това, се третират като експозиции към регионални правителства или местни органи на власт. Параграф 2 не се прилага в този случай, като за целите на член 150, параграф 1, буква а) не се изключва възможността да бъде разрешено прилагането на стандартизирания подход.
4. Когато компетентните органи от юрисдикцията на трета държава, която прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза, третират експозициите към регионални правителства или местни органи на власт като експозиции към централното правителство на тази държава и няма разлика в риска между такива експозиции, дължащи се на специални правомощия на регионалните правителства и местните органи на власт за събиране на приходи и наличие на конкретни институционални споразумения с оглед намаляване на техния риск от неизпълнение, институциите могат да определят рискови тегла за експозициите към такива регионални правителства или местни органи на власт по същия начин.
За целите на настоящия параграф Комисията може да приеме, посредством актове за изпълнение и при спазване на процедурата по разглеждане по член 464, параграф 2, решение дали трета държава прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза. При отсъствие на такова решение, до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да прилагат предвиденото в настоящия параграф третиране по отношение на третата държава, ако компетентните органи са я одобрили за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
5. Експозициите към регионалните правителства или местните органи на власт на държави членки, които не са посочени в параграфи 2-4 и са деноминирани в местната валута на тези регионални правителства или местни органи на власт и финансирани в нея, получават рисково тегло от 20 %.
Член 116
Експозиции към субекти от публичния сектор
1. Експозициите към субекти от публичния сектор, за които няма присъдена кредитна оценка от призната АВКО, получават рисково тегло в зависимост от степента на кредитното качество, определена за експозициите към съответното централно правителство на юрисдикцията, в която е учреден субектът от публичния сектор, съгласно следната таблица 2:
Таблица 2
Степен на кредитно качество на централното правителство
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Експозициите към субекти от публичния сектор, учредени в държави, в които централното правителство няма присъдена оценка, получават рисково тегло от 100 %.
2. Експозициите към субекти от публичния сектор, за които има присъдена кредитна оценка от призната АВКО, се третират в съответствие с член 120. За тези субекти не се прилага посоченото в член 119, параграф 2 и член 120, параграф 2 преференциално третиране за краткосрочни експозиции.
3. Експозициите към субекти от публичния сектор с първоначален падеж по-малък или равен на три месеца получават рисково тегло от 20 %.
4. При изключителни обстоятелства експозициите към субекти от публичния сектор могат да се третират като експозиции към централното правителство, регионалните правителства или местни органи на власт, в чиято юрисдикция са установени предприятията, когато по мнение на компетентните органи на тази юрисдикция между тези експозиции няма разлика в нивото на риск поради наличието на подходящи гаранции от страна на централното правителство, регионалните правителства или местните органи на власт.
5. Когато компетентните органи от юрисдикцията на трета държава, която прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза, третират експозиции към субекти от публичния сектор съгласно параграф 1 или параграф 2, институциите могат да определят рискови тегла за експозициите към тези субекти от публичния сектор по същия начин. В противен случай институциите прилагат рисково тегло от 100 %.
За целите на настоящия параграф Комисията може да приеме, посредством актове за изпълнение и при спазване на процедурата по разглеждане по член 464, параграф 2, решение дали трета държава прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза. При отсъствие на такова решение, до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да прилагат предвиденото в настоящия параграф третиране по отношение на третата държава, ако компетентните органи са я одобрили за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
Член 117
Експозиции към многостранни банки за развитие
1. Експозициите към многостранни банки за развитие, които не са посочени в параграф 2, се третират по същия начин, както експозициите към институции. Посоченото в член 119, параграф 2, член 120, параграф 2 и член 121, параграф 3 преференциално третиране спрямо краткосрочни експозиции не се прилага.
Американската инвестиционна корпорация, Черноморската банка за търговия и развитие, Централноамериканската банка за икономическа интеграция и CAF - Латиноамериканската банка за развитие, се считат за многостранни банки за развитие.
2. Експозициите към изброените по-долу многостранни банки за развитие получават рисково тегло от 0 %:
а)
Международна банка за възстановяване и развитие;
б)
Международна финансова корпорация;
в)
Интерамериканска банка за развитие;
г)
Азиатска банка за развитие;
д)
Африканска банка за развитие;
е)
Банка за развитие към Съвета на Европа;
ж)
Скандинавска инвестиционна банка;
з)
Карибска банка за развитие;
и)
Европейска банка за възстановяване и развитие;
й)
Европейска инвестиционна банка;
к)
Европейски инвестиционен фонд;
л)
Международна агенция за застраховане на инвестициите;
м)
Международен финансов фонд за имунизации;
н)
Ислямска банка за развитие.
3. Определя се 20 % рисково тегло за частта от експозициите към Европейския инвестиционен фонд, пропорционална на дължимата невнесена част от неговия капитал.
Член 118
Експозиции към международни организации
Експозициите към изброените по-долу международни организации получават 0 % рисково тегло:
а)
Съюза;
б)
Международен валутен фонд;
в)
Банка за международни разплащания;
г)
Европейски механизъм за финансова стабилност (European Financial Stability Facility);
д)
Европейски механизъм за стабилност (European Stability Mechanism);
е)
международна финансова институция, създадена от две или повече държави членки, която има за цел да мобилизира финансиране и да осигурява финансова подкрепа на своите членове, които са засегнати или заплашени от тежки финансови проблеми.
Член 119
Експозиции към институции
1. Експозициите към институции с присъдена кредитна оценка от призната АВКО получават рисково тегло в съответствие с член 120. Експозициите към институции без присъдена кредитна оценка от призната АВКО получават рисково тегло в съответствие с член 121.
2. Експозициите към институции с остатъчен падеж от три месеца или по-малко, деноминирани в местната валута на кредитополучателя и финансирани в нея, получават рисково тегло, което е с една категория по-малко благоприятно от преференциалното рисково тегло, посочено в член 114, параграфи 4-7, приложимо спрямо експозициите към централното правителство, в чиято юрисдикция е учредена институцията.
3. За експозиции с остатъчен падеж от три месеца или по-малко, деноминирани в местната валута на кредитополучателя и финансирани в нея, не може да бъде определено рисково тегло по-ниско от 20 %.
4. Експозицията към дадена институция под формата на минимални задължителни резерви, изисквани от ЕЦБ или от централна банка на държава членка, може да получи рисково тегло като експозиция към централната банка на съответната държава членка, при условие че:
а)
резервите се държат в съответствие с Регламент (ЕО) № 1745/2003 на Европейската централна банка от 12 септември 2003 г. за прилагане на изискването за минимални резерви (29) или в съответствие с националните изисквания, покриващи всички съществени изисквания на посочения регламент;
б)
в случай на несъстоятелност или неплатежоспособност на институцията, в която се държат резервите, те подлежат на пълно и своевременно изплащане на институцията и не могат да се използват за погасяване на други задължения на институцията.
5. Експозициите към финансови институции, лицензирани и обект на надзор от компетентните органи и подлежащи на пруденциални изисквания, сравними с прилаганите към институциите по отношение на надеждност, се третират като експозиции към институции.
Член 120
Експозиции към институции с кредитен рейтинг
1. Експозициите с остатъчен падеж над три месеца към институции с присъдена кредитна оценка от призната АВКО получават рисково тегло съгласно таблица 3, отговарящо на съотнасянето на кредитната оценка, присъдена от АВКО, в съответствие с член 136.
Таблица 3
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
50 %
50 %
100 %
100 %
150 %
2. Експозициите с остатъчен падеж до три месеца към институции с присъдена кредитна оценка от призната АВКО получават рисково тегло съгласно таблица 4, отговарящо на съотнасянето на кредитната оценка, присъдена от АВКО,в съответствие с член 136:
Таблица 4
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
20 %
20 %
50 %
50 %
150 %
3. Взаимодействието между третирането на експозиции с присъдена краткосрочна кредитна оценка съгласно член 131 и общото преференциално третиране на краткосрочни експозиции, посочено в параграф 2, е, както следва:
а)
ако не е присъдена кредитна оценка на краткосрочни експозиции за всички експозиции към институции с остатъчен падеж до три месеца, се прилага общото преференциално третиране за краткосрочни експозиции, посочено в параграф 2;
б)
ако е присъдена краткосрочна оценка и тази оценка определя прилагането на по-благоприятно или същото рисково тегло в сравнение с общото преференциално третиране на краткосрочни експозиции, посочено в параграф 2, тогава краткосрочната оценка се използва само за тази конкретна експозиция. За останалите краткосрочни експозиции се спазва общото преференциално третиране на краткосрочни експозиции, посочено в параграф 2;
в)
ако е присъдена краткосрочна оценка и тази оценка определя прилагането на по-неблагоприятно рисково тегло, отколкото използването на общото преференциално третиране на краткосрочни експозиции, посочено в параграф 2, тогава общото преференциално третиране на краткосрочни експозиции не се използва и всички краткосрочни вземания без рейтинг получават същото рисково тегло като определеното от конкретната краткосрочна оценка.
Член 121
Експозиции към институции без кредитен рейтинг
1. Експозициите към институции без присъдена кредитна оценка от призната АВКО получават рисково тегло в зависимост от степента на кредитно качество, определена съгласно таблица 5 за експозициите към съответното централно правителство на юрисдикцията, в която е учредена институцията.
Таблица 5
Степен на кредитно качество на централното правителство
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло на експозицията
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
2. Рисковото тегло за експозициите към институции без присъден кредитен рейтинг, учредени в държави, в които централното правителство няма присъден кредитен рейтинг, е 100 %.
3. Рисковото тегло за експозициите към институции без присъден кредитен рейтинг с първоначален ефективен падеж по-малък или равен на три месеца е 20 %.
4. Независимо от параграфи 2 и 3, рисковото тегло за произтичащите от търговско финансиране експозиции, посочени в член 162, параграф 3, втора алинея, буква б), към институции без присъден кредитен рейтинг, е 50 %, а когато остатъчният падеж на тези произтичащи от търговско финансиране експозиции към институции без кредитен рейтинг е три месеца или по-малко, рисковото тегло е 20 %.
Член 122
Експозиции към предприятия
1. За експозициите, за които има присъдена кредитна оценка от призната АВКО, се определя рисково тегло съгласно таблица 6, отговарящо на съотнасянето на кредитната оценка, присъдена от АВКО, в съответствие с член 136.
Таблица 6
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
2. За експозициите, за които няма присъдена кредитна оценка, се определя рисково тегло от 100 % или рисковото тегло на експозициите към централното правителство на юрисдикцията, в която е учредено предприятието, което от двете е по-високо.
Член 123
Експозиции на дребно
Експозициите, които отговарят на следните критерии, получават рисково тегло от 75 %:
а)
експозицията е към физическо лице (или лица) или към малко или средно предприятие (МСП);
б)
експозицията е част от значителен брой експозиции със сходни характеристики, така че рисковете, свързани с това кредитиране, са значително намалени;
в)
общият размер на задължението към институцията, включително към предприятието майка и дъщерните му предприятия, включително всички експозиции с неизпълнение от страна на клиента длъжник или на групата от свързани клиенти, но с изключение на експозициите, обезпечени изцяло и напълно с жилищни недвижими имоти, които се отнасят към класа експозиции, предвиден в член 112, буква и), не превишава 1 милион евро, доколкото е известно на институцията. Институцията предприема необходимите действия, за да получи тази информация.
Ценните книжа не се включват в класа „експозиции на дребно“.
Експозициите, които не изпълняват критериите по букви а)-в), не се включват в класа „експозиции на дребно“.
Настоящата стойност на минималните вноски по лизингови схеми на клиенти на дребно се включва в класа „експозиции на дребно“.
Член 124
Експозиции, обезпечени с ипотеки върху недвижими имоти
1. Експозиция или част от експозиция, напълно обезпечена с ипотека върху недвижим имот, получава рисково тегло от 100 %, ако условията по член 125 и член 126 не са спазени, с изключение на тази част от експозицията, която е отнесена към друг клас експозиции. Частта от експозицията, която превишава ипотечната стойност на недвижимия имот, получава същото рисково тегло като приложимото за необезпечените експозиции на въпросния контрагент.
Частта от дадена експозиция, третирана като изцяло обезпечена с недвижим имот, не надхвърля заложения размер от пазарната стойност, а в тези държави членки, които в законови или подзаконови разпоредби са установили строги критерии за оценка на ипотечната кредитна стойност - не надхвърля ипотечната заемна стойност на съответната недвижима собственост.
2. Въз основа на събраните съгласно член 101 данни и като отчитат други съществени показатели, компетентните органи оценяват периодично и поне веднъж годишно дали рисковото тегло от 35 % за посочените в член 125 експозиции, обезпечени с жилищни имоти, и рисковото тегло от 50 % за посочените в член 126 експозиции, обезпечени с търговски недвижими имоти, разположени на тяхна територия, са надеждно обосновани от:
а)
понесените загуби от експозиции, обезпечени с недвижими имоти;
б)
прогнозите за бъдещото развитие на пазара на недвижими имоти;
Компетентните органи могат да определят увеличено рисково тегло или по-строги критерии от посочените в член 125, параграф 2 и в член 126, параграф 2, когато е уместно, въз основа на съображения за финансова стабилност.
За експозиции, обезпечени с ипотека върху жилищен имот, компетентният орган определя рисково тегло между 35 % и 150 %.
За експозиции, обезпечени с търговски недвижим имот, компетентният орган определя рисково тегло между 50 % и 150 %.
В така зададените рамки увеличеното рисково тегло се определя въз основа на понесени загуби, предвид прогнозата за бъдещото развитие на пазарите и от съображения за финансова стабилност. Когато оценката показва, че определените в член 125, параграф 2 и член 126, параграф 2 рискови тегла не отразяват действителните рискове, свързани с един или повече от свързаните с недвижима собственост сегменти на тези експозиции, напълно обезпечени с ипотека върху жилищни имоти или върху търговски недвижими имоти, разположени в една или повече части от тяхната територия, компетентните органи определят за тези свързани с недвижими имоти сегменти от експозициите, увеличено рисково тегло, съответстващо на действителните рискове.
Компетентните органи се консултират с ЕБО относно корекциите на приложимите рискови тегла и критерии, които ще бъдат изчислени в съответствие с посочените в настоящия параграф критерии, определени от регулаторните технически стандарти, посочени в параграф 4 от настоящия член. ЕБО публикува рисковите тегла и критериите, които компетентните органи определят за експозициите, посочени в членове 125, 126 и 199.
3. Когато компетентните органи определят по-високо рисково тегло или по-строги критерии, институциите разполагат с 6-месечен преходен период, за да приложат новото рисково тегло.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на:
а)
строгите критерии за оценка на ипотечната заемна стойност, посочена в параграф 1;
б)
условията, посочени в параграф 2, които компетентните органи вземат предвид при определянето на увеличените рискови тегла, по-специално понятието „съображения за финансова стабилност“.
ЕБО представя тези проекти на регулаторни технически стандарти на Комисията до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
5. Институциите на една държава членка прилагат рисковите тегла и критериите, определени от компетентните органи на друга държава членка, за експозициите, обезпечени с ипотеки върху търговски и жилищни недвижими имоти, разположени в другата държава членка.
Член 125
Експозиции, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху жилищни имоти
1. Освен ако не е решено друго от компетентните органи в съответствие с член 124, параграф 2, експозициите, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху жилищни имоти, се третират, както следва:
а)
експозициите или части от тях, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху жилищни имоти, който е/ще бъде обитаван или отдаван под наем от собственика или при фондове за лично инвестиране - от ползвателя, получават рисково тегло от 35 %;
б)
експозициите към наематели по сделки за лизинг на имот, по които институцията е наемодателят, а наемателят има опцията да купи имота, получават рисково тегло от 35 %, при условие че експозицията на институцията е напълно и изцяло обезпечена с правото на собственост върху имота.
2. Институциите приемат дадена експозиция или част от нея като напълно и изцяло обезпечена за целите на параграф 1, само ако са изпълнени следните условия:
а)
стойността на имота не зависи съществено от кредитното качество на кредитополучателя. При определянето на съществеността на тази зависимост, институциите могат да игнорират случаите, когато стойността на имота и състоянието на кредитополучателя са повлияни от чисто макроикономически фактори;
б)
рискът от кредитополучателя не се влияе съществено от промени в състоянието на базисния имот или проект, а от способността на длъжника да използва други източници за изплащане на задълженията си; т.е. погасяването на заема не зависи съществено от паричните потоци, генерирани от използвания за обезпечение базисен имот За тези други източници институциите определят максимални съотношения на размера на заема към дохода като част от политиката си на кредитиране и при предоставянето на заема получават подходящи доказателства за съответстващ доход;
в)
изискванията, посочени в член 208, и правилата за оценка, определени в член 229, параграф 1, са изпълнени;
г)
освен ако в член 124, параграф 2 не е определено друго, частта от заема, който получава рисково тегло от 35 %, не надвишава 80 %, от пазарната стойност на съответния имот или 80 % от ипотечната заемна стойност на въпросния имот в тези държави членки, които в законови или подзаконови разпоредби са установили строги критерии за оценка на ипотечната заемна стойност.
3. За експозициите, напълно и изцяло обезпечени с намиращ се на територията на държава членка жилищен имот, институциите могат да се отклонят от параграф 2, буква б), ако компетентният орган на тази държава членка е публикувал доказателства за наличието на добре развит и отдавна установен пазар на жилищни имоти на тази територия, с проценти на загуба, които не надхвърлят следните граници:
а)
загубата, произтичаща от заеми, обезпечени с жилищен имот до 80 % от пазарната стойност или 80 % от ипотечната заемна стойност, освен ако по член 124, параграф 2 не е предвидено друго, не надхвърля 0,3 % от непогасената част от заемите, обезпечени с жилищен имот, за всяка отделна година;
б)
общата загуба, произтичаща от заеми, обезпечени с жилищен имот, не надхвърля 0,5 % от непогасената част от заемите, обезпечени с жилищен имот, за всяка отделна година.
4. Ако някоя от границите по параграф 3 е премината за дадена година, правото за прилагането му отпада и се прилагат условията по параграф 2, буква б), докато за някоя следваща година не бъдат изпълнени условията по параграф 3.
Член 126
Експозиции, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху търговски недвижими имоти
1. Освен ако не е решено друго от компетентните органи в съответствие с член 124, параграф 2, експозициите, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху търговски недвижими имоти, се третират както следва:
а)
експозициите или части от тях, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху офиси или други търговски помещения, могат да получат рисково тегло от 50 %;
б)
експозициите, свързани с лизинг на имоти - офиси или други търговски помещения, при който институцията е наемодателят, а наемателят има опцията да купи имота, могат да получат рисково тегло от 50 %, при условие че експозицията на институцията е напълно и изцяло обезпечена с правото на собственост върху имота.
2. Институциите приемат дадена експозиция или част от нея като напълно и изцяло обезпечена за целите на параграф 1, само ако са изпълнени следните условия:
а)
стойността на имота не зависи съществено от кредитното качество на кредитополучателя. При определянето на съществеността на тази зависимост, институциите могат да игнорират случаите, когато стойността на имота и състоянието на кредитополучателя са повлияни от чисто макроикономически фактори;
б)
рискът от кредитополучателя не се влияе съществено от промени в състоянието на базисния имота или проект, а от способността на длъжника да използва други източници за изплащане на задълженията си; т.е. погасяването на заема не зависи съществено от паричните потоци, генерирани от използваната за обезпечение базисен имот;
в)
изискванията, посочени в член 208, и правилата за оценка, определени в член 229, параграф 1, са изпълнени;
г)
рисковото тегло от 50 %, освен ако в член 124, параграф 2 не е предвидено друго, се отрежда на частта от заема, която не надхвърля 50 % от пазарната стойност на имота или 60 % от ипотечната стойност, освен ако в член 124, параграф 2 не е предвидено друго, на въпросния имот в тези държави членки, които в законови или подзаконови разпоредби са установили строги критерии за оценка на ипотечната заемна стойност.
3. За експозициите, напълно и изцяло обезпечени с намиращи се на територията на държава членка търговски недвижими имоти, институциите могат да се отклонят от параграф 2, буква б), ако компетентният орган на тази държава членка е публикувал доказателства за наличието на добре развит и отдавна установен пазар на търговски недвижими имоти на тази територия, с проценти на загубите, които не превишават следните лимити:
а)
загубата, произтичаща от заеми, обезпечени с търговски недвижими имоти до 50 % от пазарната стойност или 60 % от ипотечната стойност, освен ако в член 124, параграф 2 не е предвидено друго, не надхвърля 0,3 % от непогасената част от заемите, обезпечени с търговски недвижими имоти;
б)
общата загуба, произтичаща от заеми, обезпечени с търговски недвижими имоти, не надхвърля 0,5 % от непогасената част от заемите, обезпечени с търговски недвижими имоти.
4. Ако някой от лимитите по параграф 3 е надхвърлен за дадена година, правото за прилагането му отпада и се прилагат условията по параграф 2, буква б), докато за някоя следваща година не бъдат изпълнени условията по параграф 3.
Член 127
Експозиции в неизпълнение
1. Необезпечената част от всяка позиция, при която е имало неизпълнение от страна на длъжника съгласно член 178, или в случай на експозиции на дребно, необезпечената част от кредитните инструменти, при които е имало неизпълнение по член 178, получава следното рисково тегло:
а)
150 %, когато корекциите за специфичен кредитен риск са по-малко от 20 % от необезпечената част от стойността на експозицията, ако тези корекции не са били приложени;
б)
100 %, когато корекциите за специфичен кредитен риск са не по-малко от 20 % от необезпечената част от стойността на експозицията, ако тези корекции не са били приложени.
2. За целите на определянето на обезпечената част на просрочена позиция, приемливи обезпечения и гаранции са тези, приемливи за целите на редуцирането на кредитния риск съгласно глава 4.
3. Стойността на експозицията, получена след корекциите за специфичен кредитен риск на експозиции, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху жилищни имоти в съответствие с член 125, получава рисково тегло от 100 %, ако е имало неизпълнение съгласно член 178.
4. Стойността на експозицията, получена след корекциите за специфичен кредитен риск на експозиции, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху търговски недвижими имоти в съответствие с член 126, получава рисково тегло от 100 %, ако е имало неизпълнение съгласно член 178.
Член 128
Високо рискови експозиции
1. Когато е уместно, институциите определят рисково тегло от 150 % на експозициите, включително под формата на акции или дялове в предприятие за колективно инвестиране, които са свързвани с особено високи рискове.
2. Високо рисковите експозиции включват която и да е от следните експозиции:
а)
инвестиции в дружества за рисков капитал;
б)
инвестиции в АИФ по смисъла на член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС, освен случаите, в които мандатът на фонда не допуска ливъридж, по-висок от изисквания съгласно член 51, параграф 3 от Директива 2009/65/ЕО;
в)
инвестиции в дялов капитал;
г)
спекулативно финансиране на недвижими имоти.
3. При преценяването на това дали дадена експозиция, освен експозициите, посочени в параграф 2, е високо рискова, институциите вземат под внимание следните рискови характеристики:
а)
съществува висок риск от загуба в резултат на неизпълнение от страна на длъжника;
б)
невъзможно е да се оцени адекватно дали експозицията попада в обхвата на буква а).
ЕБО издава насоки, в които се уточнява кои видове експозиции са високо рискове и при какви обстоятелства.
Тези насоки се приемат съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 129
Експозиции към покрити облигации
1. За да могат да се ползват от посоченото в параграфи 4 и 5 преференциално третиране, облигациите, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО ("покрити облигации") трябва да отговарят на изискванията в параграф 7 и да са обезпечени с някой от изброените по-долу допустими активи:
а)
експозиции към или гарантирани от централни правителства, централни банки от ЕСЦБ, субекти от публичния сектор, регионални правителства или местни органи на власт в Съюза;
б)
експозиции към или гарантирани от централни правителства на трети държави, централни банки на трети държави, многостранни банки за развитие, международни организации, които отговарят на първа степен на кредитно качество съгласно настоящата глава, както и експозиции към или гарантирани от субекти от публичния сектор на трети държави, регионални правителства или местни органи на власт на трети държави, които получават рисково тегло като експозиции към институции или централни правителства и централни банки съгласно съответно член 115, параграфи 1 или 2, или член 116, параграфи 1, 2 или 4, и които отговарят на изискванията за първа степен на кредитно качество съгласно настоящата глава, а също така и експозиции по смисъла на настоящата буква, които отговарят най-малко на изискванията за втора степен на кредитно качество съгласно настоящата глава, при условие че не превишават 20 % от номиналната стойност на покритите облигации на институциите емитент, които са в обращение;
в)
експозиции към институции, които отговарят на първа степен на кредитно качество съгласно настоящата глава. Общата експозиция от този вид не трябва да превишава 15 % от номиналната стойност на покритите облигации на институцията емитент, които са в обращение. Експозициите към институции в Съюза с падеж до 100 дни, не се включват в изискването за първа степен на кредитно качество, но тези институции отговарят най-малко на изискването за втора степен на кредитно качество съгласно настоящата глава.
г)
заеми, обезпечени с:
i)
жилищни имоти до по-ниската стойност от размера на главницата на съответните ипотеки, заедно с всички предходни ипотеки, и 80 % от стойността на предоставения като обезпечение имот; или
ii)
първостепенни дялове, емитирани от френските Fonds communs de Titrisation или от равностойни дружества за секюритизация, уредени от законите на държава членка, които секюритизират експозиции, свързани с жилищни имоти. В случай че такива първостепенни дялове се използват като обезпечение, специалният публичен надзор за защита на притежателите на облигации, предвиден в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО, гарантира, че във всеки един момент, докато са включени в обезпечения пул, най-малко 90 % от базисните активи на тези дялове се състоят от ипотеки върху жилищни имоти, комбинирани с всякакви предходни ипотеки, до по-ниската стойност от стойността на главницата, дължима по тези дялове, главницата на ипотеките и 80 % от стойността на предоставения като обезпечение имот; че дяловете отговарят на изискванията за първа степен на кредитно качество съгласно настоящата глава и че тези дялове не превишават 10 % от номиналната стойност на емисията, която все още е в обращение;
д)
жилищни заеми, гарантирани изцяло от приемлив доставчик на защита, посочен в член 201, и отговарящи на втора или по-висока степен кредитно качество съгласно изложеното в настоящата глава, когато делът от всеки един от заемите, използван, за да се изпълни изискването по настоящия параграф за обезпеченост на покрити облигации, не надхвърля 80 % от стойността на съответния жилищен имот, разположен във Франция, и когато съотношението на заема към дохода е най-много 33 % към момента на отпускане на заема. Към момента на отпускане на заема не може да има ипотечни тежести върху жилищния имот, а за предоставяните от 1 януари 2014 г. заеми кредитополучателят е договорно задължен да не поема подобни тежести без съгласието на кредитната институция, отпуснала заема. Съотношението на размера на заема към дохода представлява делът от брутния доход на кредитополучателя, който е необходим за обслужване на заема с включените лихви по него. Доставчикът на защита е финансова институция, получила разрешение и подлежаща на надзор от компетентните органи и за която се прилагат пруденциални изисквания, сравними с прилаганите към институциите пруденциални изисквания за устойчивост, или институция, или застрахователно предприятие. Доставчикът на защита създава взаимен гаранционен фонд или - ако е застрахователно предприятие - еквивалентна защита с цел да може да поеме загуби поради кредитен риск, а компетентните органи периодично извършват преглед на калибрирането на този фонд или еквивалентна защита. Кредитната институция и доставчикът на защита извършват оценка на кредитоспособността на кредитополучателя;
е)
заеми, обезпечени с:
i)
търговски недвижими имоти до по-ниската стойност от размера на главницата на съответните ипотеки, заедно с всички предходни ипотеки, и 60 % от стойността на предоставения като обезпечение имот; или
ii)
първостепенни дялове, емитирани от френските Fonds communs de Titrisation или от равностойни дружества за секюритизация, управлявани от законите на държава членка, които секюритизират експозиции, свързани с търговски недвижими имоти. В случай че такива първостепенни дялове се използват като обезпечение, специалният публичен надзор за защита на притежателите на облигации, предвиден в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО, гарантира, че във всеки един момент, докато са включени в обезпечения пул, най-малко 90 % от базисните активи на тези дялове се състоят от ипотеки върху търговски недвижими имоти, комбинирани с всякакви предходни ипотеки, до по-ниската стойност от стойността на главницата, дължима по тези дялове, главницата на ипотеките и 60 % от стойността на предоставения като обезпечение имот; че дяловете отговарят на изискванията за първа степен на кредитно качество съгласно настоящата глава и че тези дялове не превишават 10 % от номиналната стойност на емисията, която все още е в обращение.
Допустими са заемите, обезпечени с търговски недвижими имоти, когато съотношението стойност на заема/стойност на недвижимия имот от 60 % е превишено до максимум 70 %, ако стойността на всички активи, предоставени като обезпечение за покритите облигации, превишава номиналната стойност на покритите облигации в обращение най-малко с 10 %, а вземанията на притежателите на облигациите отговорят на изискванията за правна сигурност, предвидени в глава 4. Вземанията на притежателите на облигации са с предимство пред всички други вземания по обезпечението.
ж)
заеми, обезпечени със ипотека или залог върху кораби до разликата между 60 % от стойността на предоставения като обезпечение кораб и стойността на евентуални предходни ипотеки върху кораби.
За целите на първа алинея, буква в), буква г), подточка ii) и буква е), подточка ii) експозициите, възникнали вследствие прехвърляне и управление на плащания на кредитополучателите или вследствие постъпления поради несъстоятелност на кредитополучатели по заеми, обезпечени със заложени имоти на първостепенните дялове или дългови ценни книжа, не се включват при изчислението на посочените в тези букви лимити.
Компетентните органи могат, след като се консултират с ЕБО, да предоставят частично освобождаване от прилагането на първа алинея, буква в) и да разрешат втора степен на кредитно качество в рамките на максимум 10 % от общата експозиция на номиналната стойност на покритите облигации в обращение на институцията емитент, при условие че могат да се документират значителни проблеми във връзка с потенциална концентрация в съответните държави членки, дължащи се на прилагането на изискванията по посочената буква за първа степен на кредитно качество;
2. Ситуациите, посочени в параграф 1, букви а)-е) включват и такова обезпечение, което законодателството изключително ограничава до защитата на притежателите на облигации срещу загуби.
3. По отношение на недвижими имоти, служещи за обезпечаване на покрити облигации, институциите изпълняват изискванията в член 208 и правилата за оценка в член 229, параграф 1.
4. Покритите облигации, за които е присъдена кредитна оценка от призната АВКО, получават рисково тегло съгласно таблица 6а, което отговаря на кредитната оценка от АВКО в съответствие с член 136.
Таблица 6a
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
10 %
20 %
20 %
50 %
50 %
100 %
5. Покритите облигации, за които няма присъдена кредитна оценка от призната АВКО, получават рисково тегло въз основа на рисковото тегло, приложимо спрямо първостепенни необезпечени експозиции към емитиращата ги институция. Между рисковите тегла важи следното съответствие:
а)
ако на експозициите към институцията е присъдено рисково тегло 20 %, покритата облигация получава рисково тегло 10 %;
б)
ако на експозициите към институцията е присъдено рисково тегло 50 %, покритата облигация получава рисково тегло 20 %;
в)
ако на експозициите към институцията е присъдено рисково тегло 100 %, покритата облигация получава рисково тегло 50 %;
г)
ако на експозициите към институцията е присъдено рисково тегло от 150 %, покритата облигация получава рисково тегло от 100 %.
6. Изискванията по параграфи 1 и 2 не се прилагат към покритите облигации, емитирани преди 31 декември 2007 г. Те могат да бъдат третирани преференциално по параграфи 4 и 5до падежа.
7. Експозициите под формата на покрити облигации могат да се ползват от преференциалното третиране, при условие че институцията, която инвестира в тези покрити облигации, е в състояние да увери компетентните органи, че:
а)
получава информация за портфейла най-малко по отношение на:
i)
стойността на покритата група от базисни задължения и на покритите облигации в обращение;
ii)
географското разпределение и вида на покритите активи, размера на заема, лихвения процент и валутните рискове;
iii)
падежната структура на покритите активи и покритите облигации, както и
iv)
процента на заемите с просрочие от повече от 90 дни.
б)
емитентът предоставя на институцията посочената в буква а) информация най-малко веднъж на полугодие.
Член 130
Секюритизиращи позиции
Размерът на рисково претеглените експозиции за секюритизиращи позиции се определя в съответствие с глава 5.
Член 131
Експозиции към институции и предприятия с краткосрочна кредитна оценка
Експозициите към институции и предприятия, на които е присъдена краткосрочна кредитна оценка от призната АВКО, получават рисково тегло съгласно таблица 7, съответстващо на присъдената от АВКО кредитната оценка в съответствие с член 136.
Таблица 7
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
50 %
100 %
150 %
150 %
150 %
Член 132
Експозиции в дялове или акции в ПКИ
1. Експозициите в дялове или акции в ПКИ, получават рисково тегло от 100 %, освен ако институцията не прилага метода за кредитна оценка на риска по параграф 2, подхода на подробен преглед по параграф 4 или подхода на средното претегляне на риска по параграф 5, ако са спазени условията в параграф 3.
2. Експозициите в дялове или акции в ПКИ, на които е присъдена кредитна оценка от призната АВКО, получават рисково тегло съгласно таблица 8, което отговаря на кредитната оценка от АВКО в съответствие с член 136.
Таблица 8
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
3. Институциите могат да определят рисковите тегла за ПКИ в съответствие с параграфи 4 и 5, ако са изпълнени следните условия:
а)
ПКИ се управлява от дружество, което е обект на надзор в държава членка, а в случай на ПКИ от трета държава - когато са изпълнени следните условия:
i)
ПКИ се управлява от дружество, което е обект на надзор, считан за равностоен на установения в правото на Съюза;
ii)
сътрудничеството между компетентните органи е осигурено в достатъчна степен;
б)
проспектът на ПКИ или друг еквивалентен документ включва:
i)
категориите активи, в които ПКИ има лиценз да инвестира;
ii)
ако се прилагат лимити на инвестиране - относителните лимити и методиката за изчисляването им;
в)
дейността на ПКИ се отчита най-малко веднъж годишно, което позволява оценяване на активите, пасивите, дохода и дейността през отчетния период.
За целите на буква а) Комисията може да приема, посредством актове за изпълнение и при спазване на процедурата по разглеждане по член 464, параграф 2, решение дали трета държава прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза. При отсъствие на такова решение, до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да прилагат предвиденото в настоящия параграф третиране по отношение на експозициите в дялове или акции в ПКИ от трети държави, ако компетентните органи са одобрили тези трети държави за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
4. Когато институцията е информирана за базисните експозиции на дадено ПКИ, тя може да ги прегледа подробно, за да изчисли средното рисково тегло за експозициите си в дялове или акции в ПКИ в съответствие с методите, определени в настоящата глава. Когато дадена базисна експозиция на ПКИ е сама по себе си експозиция в дялове или акции в друго ПКИ, което отговаря на критериите на параграф 3, институцията може да прегледа подробно базисните експозиции на другото ПКИ.
5. Когато институцията не е информирана за базисните експозиции на дадено ПКИ, тя може да изчисли средното рисково тегло на експозициите си в дялове или акции в ПКИ в съответствие с методите, определени в настоящата глава, като допуска, че ПКИ първоначално инвестира до максималния позволен от правомощията му размер в класовете експозиции с най-високото капиталово изискване, а след това продължава с инвестиции в низходящ ред до достигане на максималния общ лимит за инвестиране.
Институциите могат да разчитат на следните трети лица при изчисляването и отчитането, в съответствие с посочените в параграфи 4 и 5 методи, на рисковото тегло на ПКИ:
а)
институцията или финансовата институция депозитар на ПКИ, при условие че ПКИ инвестира изключително в ценни книжа и депозира всички ценни книжа при тази институция или финансова институция депозитар;
б)
за ПКИ извън обхвата на буква а) - управляващото дружество на ПКИ, при условие че то отговаря на критериите в параграф 3, буква а).
Точността на изчисленията, посочени в първа алинея, се потвърждава от външен одитор.
Член 133
Експозиции в капиталови инструменти
1. Следните експозиции следва да се класифицират като експозиции в капиталови инструменти:
а)
недългови експозиции, представляващи подчинено остатъчно вземане към активите или приходите на емитента;
б)
дългови експозиции и други ценни книжа, партньорства, деривати или други инструменти, чиято икономическа същност е сходна с тази на експозициите, посочени в буква а).
2. Експозициите в капиталови инструменти получават рисково тегло от 100 %, освен ако не се изисква да бъдат приспаднати в съответствие с втора част; от 250 % в съответствие с член 48, параграф 4; от 1 250 % в съответствие с член 89, параграф 3, или се третират като високо рискови позиции в съответствие с член 128.
3. Инвестициите в капиталови инструменти или инструменти на приемливия надзорен капитал, емитирани от институции, се класифицират като вземания към дялов капитал, освен ако не се приспадат от собствения капитал, не получават 250 % рисково тегло съгласно член 48, параграф 4 или не се третират като високо рискови позиции в съответствие с член 128.
Член 134
Други позиции
1. Материалните активи по смисъла на член 4, параграф 10 от Директива 86/635/ЕИО получават рисково тегло от 100 %.
2. Предварителните плащания и начислените вземания, за които институцията не може да определи съответния контрагент в съответствие с Директива 86/635/ЕИО, получават рисково тегло от 100 %.
3. Паричните средства в процес на събиране получават рисково тегло от 20 %. Касовите наличности и еквивалентните парични позиции получават рисково тегло от 0 %.
4. Резервите в злато на кюлчета в собствен трезор или при друг депозитар, доколкото са покрити с пасиви в злато на кюлчета, получават рисково тегло от 0 %.
5. При споразуменията за продажба и обратно изкупуване на активи, както и за форуърд покупки, рисковото тегло се определя спрямо въпросния актив, а не спрямо контрагентите по сделката.
6. Когато дадена институция осигурява кредитна защита едновременно за няколко експозиции, при условие че n-тото неизпълнение сред експозициите поражда плащане, с което договорът се прекратява, и когато на продукта е присъдена външна кредитна оценка от АВКО, се присъждат рисковите тегла по глава 5. Ако продуктът няма присъдена кредитна оценка от АВКО, рисковите тегла на експозициите, включени в съвкупността, се сумират, като се изключват „n-1“ на брой експозиции, до максимално рисково тегло от 1 250 % и после се умножават по номиналната стойност на защитата, предоставена от кредитния дериват, за да се изчисли рисково претегленият размер на актива. Изключените от сумирането „n-1“ на брой експозиции се определят въз основа на това, че те включват тези експозиции, всяка от които води до по-нисък размер на рисково претеглената експозиция в сравнение с рисково претегления размер на всяка една от експозициите, участващи в сумирането.
7. Стойността на експозицията при лизинг e равна на дисконтираните минимални лизингови вноски. Минималните лизингови вноски са плащанията през периода на лизинг, които лизингополучателят е длъжен или може да бъде задължен да прави, както и всяка изгодна опция за покупка, чието упражняване е достатъчно сигурно. Ако страна, различна от лизингополучателя, може да бъде задължена да извърши плащане, свързано с остатъчната стойност на отдадения на лизинг актив, и това задължение за плащане отговаря на съвкупността от условията по член 201 относно признаването на доставчици на защита, както и на изискванията за признаване на други видове гаранции, предвидени в членове 213-215, задължението за плащане може да бъде признато за кредитна защита с гаранции в съответствие с глава 4. Тези експозиции се отнасят към съответния клас експозиции съгласно член 112. Когато експозицията е остатъчната стойност на отдадените на лизинг активи, размерът на рисково претеглените експозиции се изчислява по следния начин: 1/t * 100 % * остатъчната стойност, където t е по-голямото число между 1 и закръгления до цяло число брой на оставащите години по лизинговия договор.
Раздел 3
Признаване и съотнасяне на оценка на кредитния риск
Подраздел 1
Признаване на авко
Член 135
Използване на кредитните оценки на АВКО
1. Външна кредитна оценка може да бъде използвана за определяне на рисковото тегло на експозиция по настоящата глава, само ако е присъдена или одобрена от АВКО в съответствие с Регламент (ЕО) № 1060/2009.
2. В съответствие с член 2, параграф 4 и член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1060/2009 ЕБО публикува списъка на АВКО на своята електронна страница.
Подраздел 2
Съотнасяне на кредитните оценки на авко
Член 136
Съотнасяне на кредитните оценки на АВКО
1. ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП чрез Съвместния комитет разработват проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне за всяка една АВКО съответствието на нейните кредитни оценки със степените на кредитно качество в раздел 2. Това определяне е обективно и последователно.
ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП представят тези проекти на технически стандарти за изпълнение на Комисията до 1 юли 2014 г., а при необходимост представя преработени проекти на техническите стандарти за изпълнение.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 и съответно от Регламент (ЕС) № 1094/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
2. При определяне на съотнасянето на кредитните оценки ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП се съобразяват със следните изисквания:
а)
за да направи разграничение между различните степени на риск, изразени чрез всяка отделна кредитна оценка, ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП вземат предвид количествени фактори като дългосрочния процент на неизпълнение, свързан с всички позиции, получили една и съща кредитна оценка. По отношение на наскоро създадените АВКО и тези, които разполагат с ограничени от гледна точка на количеството данни за неизпълнение, ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП изискват техните очаквания за това какъв според тях е дългосрочният процент на неизпълнение, свързан с всички позиции, получили една и съща кредитна оценка;
б)
за да направи разграничение между различните степени на риск, изразени чрез всяка отделна кредитна оценка, ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП вземат предвид качествени фактори като емитентите, наблюдавани от дадена АВКО, обхвата на кредитните оценки, присъждани от тази АВКО, значението на всяка кредитна оценка и определението на АВКО за неизпълнение;
в)
ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП съпоставят процента на неизпълнение при всяка кредитна оценка на конкретна АВКО и го съпоставят със съответния базов показател, изграден въз основа на историческите проценти на неизпълнение на други АВКО по отношение на група емитенти с равностоен кредитен риск;
г)
когато процентът на неизпълнение по отношение на дадена кредитна оценка на конкретна АВКО е съществено и системно по-висок от базовия показател, ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП съотнасят кредитната оценка на тази АВКО към по-висока степен на кредитно качество по скалата за оценка на кредитното качество;
д)
когато ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП са увеличили рисковото тегло, свързвано с определена кредитна оценка на конкретна АВКО, и ако процентът на неизпълнение при тази кредитна оценка на конкретната АВКО вече не е съществено и системно по-висок от базовия показател, ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП могат да възстановят за кредитната оценка на тази АВКО първоначалната степен на кредитно качество по скалата за оценка на кредитното качество.
3. ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП разработват проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на посочените в параграф 2, букви а), б) и в) съответно количествени фактори, качествени фактори и базови показатели.
ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП представят на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 юли 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приема посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 и съответно от Регламент (ЕС) № 1094/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Подраздел 3
Използване на кредитни оценки от агенции за експортно кредитиране
Член 137
Използване на кредитни оценки от агенции за експортно кредитиране
1. За целите на член 114, институциите могат да използват кредитните оценки на избрана от институцията агенция за експортно кредитиране, ако е изпълнено някое от следните условия:
а)
това е консенсусен резултат от оценките за риск, дадени от агенции за експортно кредитиране, които прилагат договореността на ОИСР относно указанията за официално подкрепяните експортни кредити (Arrangement on Guidelines for Officially Supported Export Credits);
б)
агенцията за експортно кредитиране публикува своите кредитни оценки и е възприела договорената от ОИСР методика, като кредитната оценка се свързва с една от осемте минимални застрахователни експортни премии (МЗЕП), установени в методиката. Институцията може да отмени избора си на агенция за експортно кредитиране. Институцията трябва да обоснове тази отмяна, ако са налице конкретни основания да се счита, че в основата на отмяната стои намерение за намаляване на изискванията за капиталова адекватност.
2. Експозициите, за които кредитната оценка от агенция за експортно кредитиране се признава за целите на претеглянето на риска, получават рисково тегло съгласно таблица 9.
Таблица 9
МЗЕП
0
1
2
3
4
5
6
7
Рисково тегло
0 %
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Раздел 4
Използване на кредитните оценки на авко за определяне на рисковите тегла
Член 138
Общи изисквания
Дадена институция може да избере една или повече АВКО, които да се използват за определяне на рисковите тегла, присъждани на активи и задбалансови позиции. Институцията може да отмени избора си на АВКО. Институцията трябва да обоснове тази отмяна, ако са налице конкретни основания да се счита, че в основата на отмяната стои намерение за намаляване на изискванията за капиталова адекватност. Кредитните оценки не се използват избирателно. Институцията използва поискани кредитни оценки. Въпреки това тя може да използва непоискани кредитни оценки, ако ЕБО е потвърдил, че непоисканите кредитни оценки на АВКО имат същото качество като поисканите оценки на тази АВКО. ЕБО отказва или оттегля така даденото потвърждение, особено ако АВКО е използвала непоискана кредитна оценка, за да упражни натиск върху оценявания субект, с цел той да поръча кредитна оценка или други услуги. При използването на кредитна оценка институциите спазват следните изисквания:
а)
институция, която реши да използва кредитните оценки от АВКО за определен клас позиции, използва тези кредитни оценки по последователен начин за всички експозиции, спадащи към този клас;
б)
институция, която реши да използва кредитните оценки, изготвени от конкретна АВКО, използва същите без прекъсване и по последователен начин във времето;
в)
институцията използва само кредитни оценки на АВКО, които отчитат едновременно както размера на главницата, така и дължимите по нея лихви;
г)
ако за рейтингова позиция е налице само една кредитна оценка от избрана АВКО, за определянето на рисковото тегло на позицията се използва тази кредитна оценка;
д)
ако за рейтингова позиция има две кредитни оценки от избрани АВКО и ако те съответстват на различни рискови тегла, се прилага по-високото рисково тегло;
е)
ако за рейтингова позиция има повече от две кредитни оценки от избрани АВКО, се вземат предвид двете оценки, определящи двете най-ниски рискови тегла. Ако двете най-ниски рискови тегла са различни, следва да се присъди по-високото рисково тегло. Ако двете най-ниски рискови тегла са еднакви, се присъжда това рисково тегло.
Член 139
Кредитна оценка на емитенти и емисии
1. Ако за конкретна емисионна програма или инструмент, към които спада позицията, съставляваща експозицията, има кредитна оценка, за определянето на рисковото тегло на позицията се прилага тази кредитна оценка.
2. Когато за някоя позиция няма пряко приложима кредитна оценка, но има кредитна оценка за конкретна емисионна програма или инструмент, към които не спада позицията, съставляваща експозицията, или обща кредитна оценка за емитента, то тогава тази кредитна оценка се използва в един от следните случаи:
а)
тя поражда по-високо рисково тегло, отколкото би било иначе, като въпросната експозиция е с равностоен или по-нисък ранг във всяко отношение в сравнение с конкретната емисионна програма или инструмент или в сравнение с необезпечените експозиции от по-висок ранг на този емитент, в зависимост от случая;
б)
тя поражда по-ниско рисково тегло, като въпросната експозиция е с равностоен или по-висок ранг във всяко отношение в сравнение с конкретната емисионна програма или инструмент или в сравнение с необезпечените експозиции на този емитент, в зависимост от случая.
Във всички други случаи експозицията се третира като нерейтингована.
3. Параграфи 1 и 2 не възпрепятстват прилагането на член 129.
4. Кредитните оценки на емитенти в рамките на дадена корпоративна група не може да се използват като кредитна оценка на друг емитент от същата корпоративна група.
Член 140
Дългосрочни и краткосрочни кредитни оценки
1. Краткосрочните кредитни оценки могат да се използват само за краткосрочни активи и задбалансови позиции, представляващи експозиции към институции и предприятия.
2. Краткосрочната кредитна оценка се прилага само по отношение на позицията, за която се отнася, и не се използва за определяне на рисковите тегла на друга позиция, освен ако:
а)
инструмент с краткосрочен рейтинг получи рисково тегло от 150 %, тогава всички необезпечени експозиции без рейтинг към този длъжник, независимо дали са краткосрочни или дългосрочни, също получават рисково тегло от 150 %;
б)
инструмент, притежаващ краткосрочен рейтинг, получи рисково тегло от 50 %, тогава никоя краткосрочна експозиция без рейтинг не може да получи рисково тегло по-малко от 100 %.
Член 141
Позиции в местна и чужда валута
Кредитна оценка на позиция в местната валута на длъжника не може да се използва за определянето на рисково тегло за друга експозиция на същия длъжник в чужда валута.
Ако дадена експозиция възникне поради участието на институция в заем, отпуснат от международна банка за развитие, чийто статут на предпочитан кредитор се признат от пазара, кредитната оценка на позицията на длъжника в местна валута може да се използва за определянето на рисково тегло.
ГЛАВА 3
Вътрешнорейтингов подход
Раздел 1
Разрешение от компетентните органи за използване на вътрешнорейтинговия подход
Член 142
Определения
1. За целите на настоящата глава се прилагат следните определения:
1)
„рейтингова система“ означава съвкупност от всички методи, процеси, контролни механизми, начини за събиране на данни и информационни системи, които подпомагат оценяването на кредитния риск, отнасянето на експозициите по рейтингови категории или групи и количественото оценяване на неизпълнението и загубите за даден вид експозиции;
2)
„вид експозиции“ означава група експозиции, управлявани по еднакъв начин, които са формирани от определен тип инструменти и които могат да се отнасят само до едно предприятие или една-единствена подгрупа предприятия в рамките на дадена група, при условие че същият вид експозиции се управлява по различен начин в останалите предприятия от групата;
3)
„стопанска единица“ означава самостоятелни организационни или юридически лица, групи дейности, географски местоположения;
4)
„голямо предприятие от финансовия сектор“ означава всяко предприятие от финансовия сектор, различно от посочените в точка 27, буква й), което отговаря на следните условия:
а)
стойността на чиито общи активи, изчислена на индивидуална или консолидирана основа, е по-висока или равна на прага от 70 милиарда евро, като за определянето на размера на активите се използва последният одитиран финансов отчет или консолидираният финансов отчет; и
б)
самото предприятие или поне едно от неговите дъщерни предприятия подлежи на пруденциално регулиране в Съюза или за него се прилагат законите на трета държава, която прилага пруденциални надзорни или регулаторни изисквания, които са най-малкото на равностойни на прилаганите в Съюза.
5)
„нерегулирано финансово предприятие“ означава всяко друго предприятие, което не е регулирано предприятие от финансовия сектор, но извършва като основна дейност една или повече от дейностите, изброени в приложение I към Директива 2013/36/ЕС или изброени в приложение I към Директива 2004/39/ЕО;
6)
„категория на длъжника“ означава рискова категория в рамките на рейтинговата скала за длъжници по дадена рейтингова система, която категоризира длъжниците въз основа на конкретен и обособен набор от рейтингови критерии, служещ за източник на оценките за параметъра вероятност за неизпълнение (PD);
7)
„категория на инструмента“ означава рискова категория в рамките на скалата на рейтинговата система за инструмента, по която са категоризирани експозициите въз основа на конкретен и обособен набор от рейтингови критерии, служещ за източник на собствените оценки за параметъра LGD;
8)
„обслужващо предприятие“ означава предприятие, което управлява ежедневно група закупени вземания или базисните кредитни експозиции.
2. За целите на параграф 1, точка 4, буква б) от настоящия член Комисията може да приема решения, посредством актове за изпълнение и при спазване процедурата по разглеждане, посочена в член 464, параграф 2, дали трета държава прилага надзорни и регулаторни изисквания, които са най-малкото равностойни на тези, прилагани в Съюза. При отсъствие на подобно решение до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да прилагат третирането, предвидено в настоящия параграф, спрямо трета държава, когато съответните компетентни органи са одобрили третата държава за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
Член 143
Разрешение за използване на вътрешнорейтинговия подход
1. Ако определените в настоящата глава условия са изпълнени, компетентният орган разрешава на институциите да изчисляват размера на рисково претеглените си експозиции като използват вътрешнорейтинговия подход.
2. За всеки клас експозиции и за всяка рейтингова система и подход на вътрешните модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти и за всеки подход за оценяване на параметъра LGD и използваните конверсионни коефициенти се изисква предварително разрешение за използването на вътрешнорейтинговия подход, включително собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти.
3. Институциите трябва да получат предварително разрешение от компетентните органи за следното:
а)
съществени промени в обхвата на прилагане на дадена рейтингова система или на подхода на вътрешните модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти, за използването на които системи и подходи институцията е получила разрешение;
б)
съществени промени на дадена рейтингова система или на подхода на вътрешните модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти, за използването на които системи и подходи институцията е получила разрешение.
Обхватът на прилагане на дадена рейтингова система включва всички експозиции от съответния вид експозиция, за които е разработена рейтинговата система.
4. Институциите уведомяват компетентните органи за всички промени в рейтинговите системи и подходи на вътрешните модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти.
5. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията за оценяване доколко съществено е използването на съществуваща рейтингова система за допълнителни експозиции, различни от вече обхванатите от тази рейтингова система, както и доколко съществени са промените в рейтинговите системи или подходите на вътрешните модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти съгласно вътрешнорейтинговия подход.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2013 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 144
Оценка на компетентните органи на заявленията за използване на вътрешнорейтинговия подход
1. Компетентният орган издава разрешение по член 143 на дадена институция да използва вътрешнорейтинговия подход, включително собствени оценки за LGD и на конверсионните коефициенти, само ако прецени, че са изпълнени изискванията по настоящата глава и по-специално предвидените в раздел 6, както и че системите на институцията за управление и рейтингуване на експозициите към кредитен риск са надеждни и се прилагат стриктно и по-специално, че институцията е представила достатъчно доказателства, че изпълнява следните стандарти:
а)
рейтинговите системи на институцията осигуряват съдържателна оценка на характеристиките на длъжника и на операциите, съдържателна диференциация на риска и точни и последователни количествени оценки на риска;
б)
вътрешните рейтинги и оценките на неизпълнението и загубите, които се използват при изчисляването на капиталовите изисквания и свързаните с тях системи и процеси, играят основна роля в процеса на управление на риска и вземане на решения, както и при одобрението на кредитите, вътрешното разпределение на капитала и изпълнението на функциите по корпоративно управление на институцията;
в)
институцията има звено за контрол на кредитния риск, отговарящо за нейните рейтингови системи, чиято независимост е осигурена по подходящ начин и върху което не се оказва неправомерно влияние;
г)
институцията събира и съхранява всички необходими данни за ефективно подпомагане на измерването и управлението на кредитния риск;
д)
институцията документира своите рейтингови системи и обосновката за тяхното проектиране и ги утвърждава;
е)
институцията е утвърдила всяка рейтингова система и всеки подход на вътрешни модели по отношение на експозициите към капиталови инструменти в продължение на подходящ период преди разрешението да използва съответната рейтингова система или подход на вътрешни модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти, оценила е през този период дали рейтинговата система или подходът на вътрешни модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти са подходящи за цялата гама приложения на рейтинговата система или на подхода на вътрешни модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти, и в резултат на оценката си е въвела необходимите промени в тези рейтингови системи или подходи на вътрешни модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти;
ж)
институцията е изчислила съгласно вътрешнорейтинговия подход капиталовите изисквания в резултат на оценките на рисковите си параметри и е в състояние да докладва в съответствие с член 99;
з)
институцията е отнесла и продължава да отнася всяка експозиция в обхвата на прилагане на дадена рейтингова система към определена рейтингова категория или група от тази рейтингова система; институцията е отнесла и продължава да отнася всяка експозиция в обхвата на прилагане на даден подход за експозиции в капиталови инструменти към същия подход на вътрешни модели.
Изискванията за използване на вътрешнорейтинговия подход, включително собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти, се прилагат и в случаите, когато институцията е въвела дадена рейтингова система или модел, използван в рамките на рейтинговата система, закупени от доставчик, който е трето лице.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, за да се определи методиката за оценяване, която компетентните органи да следват, когато оценяват доколко дадена институция спазва изискванията за използване на вътрешнорейтинговия подход.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с член 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 145
Предишен опит при използването на вътрешнорейтинговите подходи
1. Институцията, кандидатстваща за използване на вътрешнорейтинговия подход, трябва да е използвала за съответните класове експозиции рейтингови системи за вътрешно измерване и управление на риска, които като цяло са в съответствие с посочените в раздел 6 изисквания, най-малко в продължение на три години преди да ѝ се признае способността да използва вътрешнорейтинговия подход.
2. Институцията, кандидатстваща за използване на собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти, трябва да докаже пред компетентните органи, че е извършвала оценяване и е прилагала собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти по начин, съответстващ като цяло на посочените в раздел 6 изисквания за използване на собствени оценки за тези параметри, най-малко в продължение на три години преди да ѝ се признае способността да използва собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти.
3. Когато институцията разширява използването на вътрешнорейтинговия подход след първоначалното разрешение, нейният опит е достатъчен, за да отговаря на изискванията на параграфи 1 и 2 по отношение на допълнително обхванатите експозиции. Ако използването на рейтинговите системи обхване експозиции, които съществено се отклоняват от съществуващия обхват, така че не може да се прецени дали наличният опит отговаря на изискванията на тези разпоредби по отношение на допълнителните експозиции, тогава изискванията на параграфи 1 и 2 се прилагат отделно за допълнителните експозиции.
Член 146
Необходими мерки при неспазване на изискванията на настоящата глава
Когато институцията престане да спазва посочените в настоящата глава изисквания, тя уведомява компетентния орган и извършва едно от следните:
а)
представя удовлетворителен за компетентния орган план за своевременно възобновяване на спазването и изпълнява този план в рамките на съгласуван с компетентния орган срок;
б)
доказва на компетентните органи, че последствията от неспазването са несъществени.
Член 147
Методика за отнасяне на дадена експозиция към съответен клас експозиции
1. Методиката, използвана от институцията за отнасянето на експозиции към различни класове експозиции, е подходяща и последователна във времето.
2. Всяка експозиция се отнася към един от следните класове експозиции:
а)
експозиции към централни правителства и централни банки;
б)
експозиции към институции;
в)
експозиции към предприятия;
г)
експозиции на дребно;
д)
експозиции в капиталови инструменти;
е)
секюритизиращи позиции;
ж)
други активи, които нямат характер на кредитни задължения.
3. Към класа в параграф 2, буква а), се отнасят следните експозиции:
а)
експозиции към регионални правителства или местни органи на власт или субекти от публичния сектор, които се третират като експозиции към централни правителства съгласно членове 115 и 116;
б)
експозиции към многостранни банки за развитие, посочени в член 117, параграф 2;
в)
експозиции към международни организации, получили рисково тегло от 0 % съгласно член 118.
4. Към класа в параграф 2, буква б) се отнасят следните експозиции:
а)
експозиции към регионални правителства или местни органи на власт, които не се третират като експозиции към централни правителства съгласно член 115, параграфи 2 и 4;
б)
експозиции към субекти от публичния сектор, които не се третират като експозиции към централни правителства в съответствие с член 116, параграф 4;
в)
експозиции към многостранни банки за развитие, които не са получили рисково тегло от 0 % съгласно член 117; и
г)
експозиции към финансови институции, които се третират като експозиции към институции в съответствие с член 119, параграф 5.
5. За да бъдат отнесени към класа експозиции на дребно, посочен в параграф 2, буква г), експозициите трябва да отговарят на следните критерии:
а)
да са към някой от следните:
i)
експозиции към едно или повече физически лица;
ii)
експозиции към МСП, при условие че в този случай общият размер, дължим на институцията и на всяко предприятие майка и дъщерните му предприятия, включително просрочени експозиции, от страна на клиента длъжник или на група от свързани клиенти, с изключение на експозиции, обезпечени с жилищни имоти, доколкото е известно на институцията, която трябва да предприеме разумни стъпки за потвърждаване на тези обстоятелства, не превишава 1 милион евро;
б)
да се третират от институцията последователно във времето и по сходен начин, като част от управлението на риска в тази институция;
в)
да не се управляват индивидуално така, както експозициите в класа експозиции към предприятия;
г)
всяка от тях да представлява част от значителен брой експозиции, управлявани по сходен начин.
В допълнение към изброените в първа алинея експозиции, в класа експозиции на дребно се включва и настоящата стойност на минималните лизингови вноски от клиенти на дребно.
6. Към класа експозиции в капиталови инструменти в параграф 2, буква д) се отнасят следните експозиции:
а)
недългови експозиции, представляващи подчинено остатъчно вземане към активите или приходите на емитента;
б)
дългови експозиции и други ценни книжа, партньорства, деривати или други инструменти, чиято икономическа същност е сходна с тази на експозициите, посочени в буква а).
7. Всяко кредитно задължение, което не е отнесено към класовете експозиции, посочени в параграф 2, букви а), б), г), д) и е), се отнася към класа експозиции към предприятия в буква в) от посочения параграф.
8. В рамките на класа експозиции към предприятия, посочени в параграф 2, буква в), институциите обособяват експозиции „специализирано кредитиране“, които притежават следните характеристики:
а)
експозицията е към предприятие, специално учредено за финансиране или стопанисване на материални активи, или е икономически сравнима експозиция;
б)
съгласно договорните условия на кредитора се предоставя значителен контрол над активите и над доходите, които те генерират;
в)
основният източник за погасяване на задължението е доходът, генериран от активите, които се финансират, а не независимият капацитет на по-широкообхватно търговско предприятие.
9. Остатъчната стойност на отдадено на лизинг имущество се отнася към класа експозиции в параграф 2, буква ж), освен доколкото тя вече е включена в лизинговата експозиция, предвидена в член 166, параграф 4.
10. Експозицията от предоставяне на защита по кредитен дериват за n-то неизпълнение въз основа на съвкупност се отнася към същия посочен в параграф 2 клас, към който биха били отнесени експозициите в съвкупността, освен ако индивидуалните експозиции в съвкупността биха били отнесени към различни класове експозиции, като тогава експозицията се отнася към класа експозиции към предприятия, посочен в параграф 2, буква в).
Член 148
Условия за прилагането на вътрешнорейтинговия подход при различни класове експозиции и стопански единици
1. Институциите и всяко предприятие майка и неговите дъщерни предприятия прилагат вътрешнорейтинговия подход за всички експозиции, освен ако не са получили разрешение от компетентните органи постоянно да използват стандартизирания подход в съответствие с член 150.
При предварително разрешение от страна на компетентните органи, прилагането може да се въвежда последователно за различните класове експозиции, посочени в член 142, в рамките на една и съща стопанска единица, в различни стопански единици в една и съща група или при използването на собствени оценки за LGD или конверсионните коефициенти - за изчислението на рисковите тегла на експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки.
При класа експозиции на дребно, посочен в член 147, параграф 5, прилагането може да се въвежда последователно за категориите експозиции, на които съответстват различните корелации в член 154.
2. Компетентните органи определят периода, през който от институцията и всяко предприятие майка и неговите дъщерни предприятия се изисква да прилагат вътрешнорейтинговия подход за всички експозиции. Този период се определя по преценка на компетентните органи въз основа на естеството и мащаба на дейностите на дадената институция или всяко предприятие майка и неговите дъщерни предприятия, както и броя и естеството на рейтинговите системи, които ще бъдат въведени.
3. Институциите прилагат вътрешнорейтинговия подход в съответствие с условията, определени от компетентните органи. Компетентният орган разработва условията така, че да се гарантира, че предвидената в параграф 1 гъвкавост няма да се използва избирателно с цел постигане на занижени капиталови изисквания по отношение на тези класове експозиции или стопански единици, на които тепърва им предстои включване във вътрешнорейтинговия подход, или при използването на собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти.
4. Институциите, които са започнали да използват вътрешнорейтинговия подход след 1 януари 2013 г. или от които компетентните органи са поискали до тази дата да са в състояние да изчислят капиталовите си изисквания посредством стандартизирания подход, запазват възможността за изчисляване на капиталовите изисквания чрез стандартизирания подход за всички експозиции по време на периода на въвеждане, докато компетентните органи не ги уведомят, че са убедени, че въвеждането на вътрешнорейтинговия подход ще бъде завършено с задоволителна степен на сигурност.
5. Институция, на която е разрешено да използва вътрешнорейтинговия подход за който и да било клас експозиции, използва този подход за класа експозиции в капиталови инструменти, посочен в член 147, параграф 2, буква д), освен когато ѝ е разрешено да прилага за тях стандартизирания подход съгласно член 150, както и за класа експозиции други активи, които нямат характер на кредитни задължения, посочен в член 147, параграф 2, буква ж).
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, съгласно които компетентните органи установяват подходящия начин и график за последователно въвеждане на вътрешнорейтинговия подход за различните класове експозиции, посочени в параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 149
Условия за възобновяване използването на по-опростени подходи
1. Институция, която използва вътрешнорейтинговия подход за конкретен клас или вид експозиции при изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции, не може да започне да използва вместо него стандартизирания подход, освен ако не са изпълнени следните условия:
а)
институцията е доказала на компетентния орган, че предложеното използване на стандартизирания подход не се прави с цел занижаване на капиталовите изисквания спрямо нея, а се налага предвид естеството и сложността на общите експозиции на институцията от този вид и не би оказало съществено отрицателно въздействие върху платежоспособността ѝ или способността ѝ да управлява ефективно риска;
б)
институцията е получила предварително разрешение от компетентния орган.
2. Институциите, получили разрешение по член 151, параграф 9 да използват собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти, може да възобновят използването на посочените в член 151, параграф 8 стойности за LGD и конверсионните коефициенти, само ако са изпълнени следните условия:
а)
институцията е доказала на компетентния орган, че предложеното използване на посочените в член 151, параграф 8 стойности за LGD и конверсионните коефициенти за определен клас или вид експозиции не се прави с цел занижаване на капиталовите изисквания спрямо нея, а се налага предвид естеството и сложността на общите експозиции не институцията от този вид и не би оказало съществено отрицателно въздействие върху платежоспособността ѝ или способността ѝ да управлява ефективно риска;
б)
институцията е получила предварително разрешение от компетентния орган.
3. Прилагането на параграфи 1 и 2 е обвързано с условията за въвеждане на вътрешнорейтинговия подход, определени от компетентните органи в съответствие с член 148, и с разрешението за постоянна частична употреба, посочено в член 150.
Член 150
Условия за постоянна частична употреба
1. С предварителното разрешение от компетентните органи институциите, на които е разрешено да използват вътрешнорейтинговия подход при изчисляване размера на рисково претеглените експозиции и на очакваната загуба за един или повече класове експозиции, могат да прилагат стандартизирания подход за следните експозиции:
а)
класа експозиции, посочен в член 147, параграф 2, буква а), когато броят на контрагентите, към които институцията има съществени позиции, е ограничен и за нея би било прекомерно натоварващо да въвежда рейтингова система за тези контрагенти;
б)
класа експозиции, посочен в член 147, параграф 2, буква б), когато броят на контрагентите, към които институцията има съществени позиции, е ограничен и за нея би било прекомерно натоварващо да въвежда рейтингова система за тези контрагенти;
в)
експозициите на несъществени стопански единици, както и класовете експозиции или видовете експозиции, които са несъществени по размер и възприеман рисков профил;
г)
експозициите към централните правителства и централните банки на държавите членки и към техните регионални правителства и местни органи на власт, административни органи и субекти от публичния сектор, при условие че:
i)
поради наличието на конкретни публични договорености няма разлика по отношение на риска между експозициите към централното правителство и централната банка и другите експозиции; и
ii)
експозициите към централното правителство и централната банка получават 0 % рисково тегло съгласно член 114, параграфи 2, 4 и 5;
д)
експозициите на дадена институция към контрагент, който е нейно предприятие майка, дъщерно предприятие или дъщерно предприятие на предприятието майка, ако контрагентът е институция, финансов холдинг, финансов холдинг със смесена дейност, финансова институция, дружество за управление на активи или предприятие за спомагателни услуги, за което се прилагат подходящи пруденциални изисквания, или предприятие, свързано с отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО;
е)
експозициите между институции, които отговарят на посочените в член 113, параграф 7 изисквания;
ж)
експозициите в капиталови инструменти на субекти, чиито кредитни задължения са получили рисково тегло от 0 % съгласно глава 2, включително публично субсидираните субекти, при които може да се приложи рисково тегло от 0 %;
з)
експозициите в капиталови инструменти, поети по законодателни програми за стимулиране развитието на конкретни стопански сектори, които предоставят на институцията значителни инвестиционни субсидии и включват някаква форма на държавен надзор и ограничения върху инвестирането в капиталови инструменти, ако тези експозиции могат съвкупно да бъдат изключени от вътрешнорейтинговия подход единствено до максимум 10 % от собствения капитал;
и)
експозициите, посочени в член 119, параграф 4, които отговарят на посочените там условия;
й)
държавните и държавно презастрахованите гаранции, посочени в член 215, параграф 2.
Компетентните органи разрешават прилагането на стандартизирания подход за експозициите в капиталови инструменти, посочени в първа алинея, букви ж) и з), за които е било разрешено такова третиране в други държави членки. ЕБО публикува на своята електронна страница и редовно актуализира списък с експозициите, посочени в тези букви, които се третират по стандартизирания подход.
2. За целите на параграф 1, класът експозиции в капиталови инструменти на дадена институция се счита за съществен, ако общата им стойност, без посочените в параграф 1, буква ж) експозиции в капиталови инструменти, поети по силата на законодателни програми, превишава като средна стойност за предходната година 10 % от собствения капитал на институцията. Ако броят на експозициите в капиталови инструменти е по-малък от 10 отделни позиции, този праг е 5 % от собствения капитал на институцията.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията на прилагане на параграф 1, букви а), б) и в).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. През 2018 г. ЕБО приема насоки относно прилагането на член 150, параграф 1, буква г), като препоръчва ограничения по отношение на процента на общия счетоводен баланс и/или рисково претегления актив, които да се изчисляват чрез стандартизирания подход.
Тези насоки се приемат съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Раздел 2
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции
Подраздел 1
Третиране по клас експозиции
Член 151
Третиране по клас експозиции
1. Размерът на рисково претеглените експозиции за кредитен риск за експозициите, спадащи към някой от класовете експозиции, посочени в член 147, параграф 2, букви а)-д) и буква ж), се изчислява в съответствие с подраздел 2, освен когато тези експозиции се приспадат от базовия капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред.
2. Размерът на рисково претеглените експозиции по отношение на риска от разсейване за закупени вземания се изчислява в съответствие с член 157. Когато институцията има пълно право на регрес за риск от неизпълнение и за риск от разсейване към продавача на закупени вземания, разпоредбите на настоящия член, на член 152 и на член 158, параграфи 1-4 по отношение на закупените вземания не се прилагат, а експозицията се третира като обезпечена експозиция.
3. Изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за кредитен риск и за риск от разсейване се основава на съответните параметри, свързани с дадената експозиция. Те включват параметрите PD, LGD, „падеж“ (оттук нататък „M“) и „стойност на експозицията“. PD и LGD могат да се разглеждат поотделно или заедно в съответствие с раздел 4.
4. За всички експозиции от класа „експозиции в капиталови инструменти“, посочен в член 147, параграф 2, буква д), институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции за кредитен риск в съответствие с член 155. Институциите могат да използват посочените в член 155, параграфи 3 и 4 подходи, ако са получили предварително разрешение за това от компетентните органи. Компетентните органи предоставят на дадена институция разрешение да използва подхода на вътрешните модели, посочен в член 155, параграф 4, при условие че тя отговаря на изискванията, посочени в раздел 6, подраздел 4.
5. За класа експозиции „специализирано кредитиране“, размерът на рисково претеглените експозиции за кредитен риск може да се изчислява в съответствие с член 153, параграф 5.
6. За експозициите, спадащи към класовете експозиции, посочени в член 147, параграф 2, букви а)-г), институциите представят собствени оценки за PD в съответствие с член 143 и раздел 6.
7. За експозициите, спадащи към класовете експозиции, посочени в член 147, параграф 2, буква г), институциите представят собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти в съответствие с член 143 и раздел 6.
8. За експозициите, спадащи към класовете експозиции, посочени в член 147, параграф 2, букви а)-в), институциите прилагат стойностите за LGD, определени в член 161, параграф 1, и конверсионните коефициенти, посочени в член 166, параграф 8, букви а)-г), освен ако не им е било разрешено да използват за тези класове експозиции собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти в съответствие с параграф 9.
9. За всички експозиции, спадащи към класовете експозиции, посочени в член 147, параграф 2, букви а)-в), компетентният орган разрешава на институциите да използват собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти в съответствие с член 143 и раздел 6.
10. Размерът на рисково претеглените експозиции за секюритизирани експозиции и за експозиции, спадащи към класа експозиции, посочен в член 147, параграф 2, буква е), се изчислява в съответствие с глава 5.
Член 152
Третиране на експозиции в дялове или акции в ПКИ
1. Когато експозициите в дялове или акции в ПКИ отговарят на критериите в член 132, параграф 3 и институцията е осведомена за всички базисни експозиции на ПКИ или за част от тях, тя прави подобрен преглед на тези базисни експозиции, за да изчисли размера на рисково претеглените експозиции и този на очакваната загуба в съответствие с предвидените в настоящата глава методи.
Когато самата базисна експозиция на ПКИ е друга експозиция в дялове или акции в друго ПКИ, първата институция прави подробен преглед и на базисните експозиции на другото ПКИ.
2. Когато институцията не отговаря на условията за използване на предвидените в настоящата глава методи по отношение на всички базисни експозиции на ПКИ или на част от тях, размерът на рисково претеглените експозиции и този на очакваната загуба се изчисляват в съответствие със следните подходи:
а)
за експозициите, принадлежащи към класа „експозиции в капиталови инструменти“, посочен в член 147, параграф 2, буква д), институциите прилагат посочения в член 155, параграф 2 подход за опростено определяне на рисковите тегла;
б)
за всички други базисни експозиции, посочени в параграф 1, институциите прилагат посочения в глава 2 стандартизиран подход при спазване на следните изисквания:
i)
за експозициите, за които се прилага специфично рисково тегло за експозиции без кредитна оценка или със степен на кредитно качество, водеща до най-високото рисково тегло в рамките на определен клас експозиции, рисковото тегло се умножава по коефициент 2, но не може да надвишава 1 250 %;
ii)
за всички останали експозиции рисковото тегло се умножава по коефициент 1,1 и е с минимален размер от 5 %.
Ако за целите на буква а) институцията не е в състояние да разграничи експозициите към дялов капитал, към търгуван на борсата капитал и останалите експозиции в капиталови инструменти, тя третира съответните експозиции като други експозиции в капиталови инструменти. Когато тези експозиции, прибавени към преките експозиции на институцията в този клас експозиции, не са съществени по смисъла на член 150, параграф 2, може да бъде прилаган член 150, параграф 1, при условие че компетентните органи са разрешили това.
3. При експозиции в дялове или акции в дадено ПКИ, които не отговарят на критериите в член 132, параграф 3, или когато институцията не е информирана за всички базисни експозиции на ПКИ или на базисните експозиции, които сами по себе си са експозиции в дялове или акции в дадено ПКИ, институцията прави подробен преглед на тези базисни експозиции и изчислява размера на рисково претеглените експозиции и този на очакваната загуба по посочения в член 155, параграф 2 подход за опростено определяне на рисковите тегла.
Ако институцията не е в състояние да разграничи експозициите към дялов капитал, към търгуван на борсата капитал и останалите експозиции в капиталови инструменти, тя третира съответните експозиции като други експозиции в капиталови инструменти. Тя отнася експозициите, които не са към капиталови инструменти, към класа „друг дялов капитал“.
4. Като алтернатива на описания в параграф 3 метод, институциите могат да изчисляват сами или да разчитат на следните трети лица за изчисляването и отчитането на средния размер на рисково претеглените експозиции, основани на базисните експозиции на ПКИ, в съответствие с посочените в параграф 2, букви а) и б) подходи за следното:
а)
институцията или финансовата институция депозитар на ПКИ, при условие че ПКИ инвестира само в ценни книжа и депозира всички ценни книжа при тази институция или финансова институция депозитар;
б)
за останалите ПКИ - управляващото дружество на ПКИ, при условие че отговаря на критериите по член 132, параграф 3, буква а).
Точността на изчисленията се потвърждава от външен одитор.
5. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, при които компетентните органи могат да разрешат на институциите да използват стандартизирания подход, посочен в член 145, параграф 1 съгласно параграф 2, буква б) от същия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 30 юни 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Подраздел 2
Изчисляване на размерите на рисково претеглените експозиции за кредитен риск
Член 153
Размери на рисково претеглените експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки
1. При спазване на прилагането на специфичното третиране, посочено в параграфи 2, 3 и 4, размерите на рисково претеглените експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки се изчисляват съгласно следните формули:
където рисковото тегло (RW) се определя, както следва:
i)
ако PD = 0, рисковото тегло RW е 0;
ii)
ако PD = 1, т.е. за експозиции в неизпълнение:
-
когато институцията прилага стойностите за LGD, предвидени в член 161, параграф 1, RW е 0;
-
когато институцията използва собствени оценки за LGD, RW е; ;
където най-добрата приблизителна оценка на очакваната загуба (по-долу „ELBE“) е най-добрата приблизителна оценка на институцията за очакваната загуба по експозицията в неизпълнение в съответствие с член 181, параграф 1, буква з);
iii)
ако 0 PD 1,
където
N(x)
=
кумулативната функция на разпределение за стандартна нормална случайна променлива (т.е. вероятността една нормална случайна променлива със средна стойност нула и дисперсия единица да бъде по-малка или равна на x);
G (Z)
=
обратната на кумулативната функция на разпределение за стандартна нормална случайна променлива (т.е. стойността x, за която N(x) е равна на z);
R
=
коефициент на корелация, определен като
b
=
матуритетен корекционен фактор, определен като.
.
2. За всички експозиции към големи предприятия от финансовия сектор коефициентът на корелация в параграф 1, подточка iii) се умножава по 1,25. За всички експозиции към нерегулирани финансови предприятия съответните коефициенти на корелация, определени в параграф 1, подточка iii) и параграф 4, в зависимост от случая, се умножават по 1,25.
3. Размерът на рисково претеглените експозиции за всяка експозиция, която отговаря на изискванията, посочени в членове 202 и 217, може да бъде коригиран по следната формула:
където:
PDpp
=
PD на доставчика на защита.
Рисковото тегло (RW) се изчислява по съответната формула за рисковото тегло в точка 1 за експозицията, PD на длъжника и LGD на сравнимата директна експозиция към доставчика на защита. Матуритетният фактор (b) се изчислява, като се използва по-ниската стойност между PD на доставчика на защита и PD на длъжника.
4. За експозиции към предприятия, при които общите годишни продажби на консолидирана основа за групата са по-малко от 50 милиона евро, институциите могат да използват корелационната формула в параграф 1, подточка iii) за изчисляване на рисковите тегла на експозициите към предприятия. В тази формула S представлява общите годишни продажби в милиони евро, като стойността на S e по-голяма или равна на 5 милиона евро и е по-малка или равна на 50 милиона евро. Отчетените продажби под 5 млн. евро се третират като равни на 5 милиона евро. За закупените вземания общите годишни продажби са среднопретеглената стойност по индивидуалните експозиции от групата.
Когато общите годишни продажби не са съществен показател за размера на дружеството, а общите активи са по-съществен показател от общите годишни продажби, институцията заменя показателя „общи годишни продажби“ с показателя „общо активи на консолидирана основа“.
5. За експозиции по специализирано кредитиране, по отношение на които дадена институция не е в състояние да оцени вероятността от неизпълнение или този прогнозиран от институциите параметър не отговаря на изискванията, определени в раздел 6, институцията присъжда рискови тегла на тези експозиции съгласно таблица 1, както следва:
Таблица 1
Остатъчен матуритет
Категория 1
Категория 2
Категория 3
Категория 4
Категория 5
Под 2,5 години
50 %
70 %
115 %
250 %
0 %
2,5 години или повече
70 %
90 %
115 %
250 %
0 %
При определянето на рисковите тегла на експозиции по специализирано кредитиране, институциите вземат предвид следните фактори: финансова стабилност, политическа и правна обстановка, особености на конкретната сделка и/или актив, стабилност на спонсора и изпълнителя, включително приходни потоци от публично-частно партньорство, и обезпеченост.
6. По отношение на закупените вземания от предприятия, институциите удовлетворяват посочените в член 184 изисквания. За закупените вземания от предприятия, които освен това отговарят и на условията, предвидени в член 154, параграф 5, и когато за институциите би било необосновано утежняващо да използват стандартите за количествено изразяване на риска за експозиции към предприятия, предвидени в раздел 6 за тези вземания, могат да се използват стандартите за количествено изразяване на риска за експозиции на дребно, предвидени в раздел 6.
7. По отношение на закупените вземания от предприятия, възстановяемите отбиви при покупка, обезпеченията или частичните гаранции, осигуряващи защита срещу първа загуба от неизпълнение, загуби от разсейване или и двете, могат да бъдат третирани като позиции в траншове за първа по ред загуба по смисъла на рамката за секюритизация по вътрешнорейтинговия подход.
8. Когато дадена институция осигурява кредитна защита едновременно за няколко експозиции, при условие че n-тото по ред неизпълнение измежду експозициите води до плащане и че с това кредитно събитие договорът се счита за прекратен, ако продуктът има присъдена външна кредитна оценка от АВКО, се прилагат рисковите тегла, предвидени в глава 5. Ако продуктът няма присъдена оценка от АВКО, рисковите тегла на експозициите в съвкупността се сумират, като се изключват „n-1“ на брой експозиции, като сумата от очакваните загуби, умножени по 12,5, плюс размера на рисково претеглените експозиции, не трябва да превишават номиналната стойност на защитата, предоставена от кредитния дериват, умножен по 12,5. Изключените от сумирането „n-1“ на брой експозиции се определят въз основа на това, че те включват тези експозиции, всяка от които води до по-нисък размер на рисково претеглената експозиция в сравнение с рисково претегления размер на всяка една от експозициите, участващи в сумирането. Рисково тегло от 1 250 % се прилага по отношение на позициите в съвкупност, за които институцията не може да определи рисковите тегла по вътрешнорейтинговия подход.
9. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на това как институциите да отчитат факторите, посочени в параграф 5, втора алинея, при определянето на рисковите тегла на експозициите по специализирано кредитиране.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 154
Размери на рисково претеглените експозиции на дребно
1. Рисково претеглените размери на експозициите на дребно се изчисляват по следните формули:
където рисковото тегло (RW) се определя като:
i)
ако PD = 1, т.е. за експозициите, по които е имало неизпълнение, RW е;
;
където ELBE е най-добрата оценка на институцията за размера на загубата от експозицията в неизпълнение, изчислена в съответствие с член 181, параграф 1, буква з);
ii)
ако 0 PD 1, т.е. за всяка възможна стойност за PD, различна от тази по подточка i)
където
N(x)
=
кумулативната функция на разпределение за стандартна нормална случайна променлива (т.е. вероятността една нормална случайна променлива със средна стойност нула и дисперсия единица да бъде по-малка или равна на x);
G(Z)
=
обратната на кумулативната функция на разпределение за стандартна нормална случайна променлива (т.е. стойността x, за която N(x) е равна на z);
R
=
коефициент на корелация, определен като
2. Размерът на рисково претеглените експозиции за всяка експозиция към МСП, съгласно посоченото в член 147, параграф 5, който отговаря на изискванията, посочени в членове 202 и 217, може да бъде изчислен съгласно член 153, параграф 3.
3. За експозициите на дребно, обезпечени с недвижими имоти, корелационен коефициент (R) 0,15 замества числото, получено съгласно корелационната формула в параграф 1.
4. За квалифицирани револвиращи експозиции на дребно в съответствие с букви а)-д) корелационен коефициент (R) 0,04 замества числото, получено съгласно корелационната формула в параграф 1.
За да бъдат определени като квалифицирани револвиращи експозиции на дребно, експозициите трябва да отговарят на следните условия:
а)
експозициите са към физически лица;
б)
експозициите са револвиращи, необезпечени и дотолкова, доколкото не се теглят незабавно и безусловно, те са отменяеми от страна на институцията. В този контекст револвиращите експозиции се определят като такива, при които е позволен плаващ размер на неизплатените от клиентите салда, въз основа на техните решения да вземат и погасяват до граница, установена от институцията. Неусвоените поети задължения могат да се считат за безусловно отменяеми, ако условията им позволяват на институцията да ги отменя до пълния допустим размер съгласно законодателството за защита на потребителите и друго свързано законодателство;
в)
максималната експозиция към отделно физическо лице в подпортфейла е 100 000 евро или по-малко;
г)
употребата на корелационния коефициент по настоящия параграф е ограничена до портфейли, показали ниска променливост на процента на загуби в сравнение със средното ниво на процента на загуба, особено в обхвата на ниските стойности на PD;
д)
третирането като квалифицирани револвиращи експозиции на дребно е в съответствие с базисните рискови характеристики на подпортфейла.
Чрез дерогация от буква б) изискването за необезпеченост не се прилага по отношение на обезпечените кредитни улеснения, свързани със сметката, по която се получава заплатата. В този случай възстановените от обезпечението суми не се вземат предвид при оценката на LGD.
Компетентните органи правят преглед на относителната променливост на процентите на загуба за всичките портфейли от квалифицирани револвиращи експозиции на дребно, както и на целия портфейл квалифицирани револвиращи експозиции на дребно, и споделят информация относно типичните характеристики на процентите на загуба при квалифицирани револвиращи експозиции на дребно за различните държави членки.
5. За да бъдат третирани като вземания на дребно, закупените вземания трябва отговарят на изискванията, предвидени в член 184, и на следните условия:
а)
институцията е закупила вземанията от несвързани трети лица продавачи и нейната експозиция към длъжника по вземанията не обхваща експозиции, които са пряко или непряко породени от самата нея;
б)
закупените вземания се генерират на базата на пряка сделка при справедливи пазарни условия между продавача и длъжника като независими един от друг лица. Като такива, вземанията между дружества и вземанията, предмет на контрасметки между дружества, които купуват и продават помежду си, са неприемливи;
в)
институцията купувач има вземане към всички постъпления по закупените вземания или пропорционално участие в постъпленията; и
г)
портфейлът на закупените вземания е достатъчно диверсифициран.
6. За закупените вземания, възстановяемите отбиви при покупки, обезпеченията или частичните гаранции, осигуряващи защита срещу първа загуба от неизпълнение, загуби от разсейване, или и срещу двете, могат да бъдат третирани като позиции за първа по ред загуба съгласно рамката за секюритизация по вътрешнорейтинговия подход.
7. За хибридни портфейли от закупени вземания на дребно, при които институциите купувач не могат да отделят експозициите, обезпечени с недвижими имоти, и квалифицираните револвиращи експозиции на дребно от останалите експозиции на дребно, се прилага функцията за претегляне на рисковете на експозициите на дребно, с която се установяват най-високи капиталови изисквания за този вид експозиции.
Член 155
Размери на рисково претеглените експозиции в капиталови инструменти
1. Институциите определят размера на рисково претеглените експозиции в капиталови инструменти, с изключение на тези, приспаднати в съответствие с втора част или получили 250 % рисково тегло в съответствие с член 48 съгласно подходите, посочени в параграфи 2, 3 и 4 от настоящия член. Дадена институция може да прилага различни подходи към различни капиталови портфейли, когато самата тя използва различни подходи за целите на вътрешното управление на риска. Когато институцията използва различни подходи, изборът на подхода PD/LGD или на подхода на вътрешните модели трябва да е последователен, включително във времето и по отношение на подхода, използван за вътрешното управление на риска при съответните експозиции в капиталови инструменти, и не се определя от съображения, свързани с регулаторен арбитраж.
Институциите могат да третират експозициите в капиталови инструменти на предприятия за спомагателни услуги съгласно третирането на другите активи, които нямат характер на кредитни задължения.
2. При подхода за опростено определяне на рисковите тегла размерът на рисково претеглените експозиции се изчислява съгласно формулата:
където:
Рисково тегло (RW)= 190 % за експозиции в непублични капиталови инструменти, държани в достатъчно добре диверсифицирани портфейли;
Рисково тегло (RW)= 290 % за експозиции в търгувани на борсов пазар капиталови инструменти.
Рисково тегло (RW)= 370 % за всички останали експозиции в капиталови инструменти.
Допустимо е къси директни позиции и дериватни инструменти, държани в банков портфейл, да се нетират срещу дълги позиции в същите отделни ценни книжа, при условие че тези инструменти са изрично предназначени за хеджиране на специфични експозиции в капиталови инструменти и че осигуряват хеджиране най-малко за още една година. Другите къси позиции се третират като дълги позиции, като към абсолютната стойност на всяка позиция се прилага съответното рисково тегло. При позициите с несъвпадащи падежи се прилага същият подход като към експозициите към предприятия, изложен в член 162, параграф 5.
Институциите могат да признават кредитна защита с гаранции, получена по експозиция в капиталови инструменти в съответствие с методите, определени в глава 4.
3. Съгласно подхода PD/LGD размерите на рисково претеглените експозиции се изчисляват по формулите в член 153, параграф 1. Ако институциите нямат достатъчна информация за използването на определението за неизпълнение, установено в член 178, рисковите тегла се умножават по претеглящ коефициент 1,5.
На нивото на отделната експозиция сборът от размера на очакваната загуба, умножен по 12,5, и размера на рисково претеглената експозиция, не трябва да превишава стойността на експозицията, умножена по 12,5.
Институциите могат да признават кредитна защита с гаранции, получена по експозиция в капиталови инструменти, в съответствие с методите, определени в глава 4. Това е обект на прилагане на LGD в размер на 90 % върху експозицията към доставчика на хеджирането. За експозиции в непублични капиталови инструменти, държани в достатъчно добре диверсифицирани портфейли, може да се прилага LGD в размер на 65 %. За тези цели параметърът M е пет години.
4. При подхода на вътрешните модели размерът на рисково претеглените експозиции е равен на потенциалната загуба по експозициите в капиталови инструменти на институцията, която се изчислява чрез вътрешни модели за стойност под риск при използване на 99-процентов едностранен доверителен интервал за разликата между реализираните тримесечни доходности и съответния безрисков лихвен процент, изчислен въз основа на извадка за достатъчно дълъг период, и която се умножава по 12,5. Размерът на рисково претеглените експозиции на равнище портфейл от капиталови инструменти не трябва да е по-малък от общите суми на:
а)
размерите на рисково претеглените експозиции, изисквани съгласно подхода PD/LGD; и
б)
съответните размери на очаквана загуба, умножени по 12,5.
Сумите, посочени в букви а) и б), се изчисляват въз основа на стойностите на PD, определени в член 165, параграф 1, и съответните стойности на LGD, определени в член 165, параграф 2.
Институциите могат да признават кредитна защита с гаранции, получена по позиция в капиталови инструменти.
Член 156
Размери на рисково претеглените експозиции по други активи, които нямат характер на кредитни задължения
Размерите на рисково претеглените експозиции по други активи, които нямат характер на кредитни задължения, се изчисляват в съответствие със следната формула:
,
с изключение на:
а)
паричните наличности и еквивалентните парични позиции, както и злато под формата на кюлчета в собствен трезор или друг депозитар дотолкова, доколкото са покрити със задължения в злато на кюлчета - в този случай рисковото тегло е 0 %;
б)
случаите, когато експозицията е остатъчна стойност на активи, отдадени на лизинг - в който случай рисковото тегло се изчислява по следния начин:
където t е по-голямото число измежду 1 и закръгления до цяло число брой на оставащите години по лизинговия договор.
Подраздел 3
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции за риска от разсейване при закупени вземания
Член 157
Размери на рисково претеглените експозиции за риска от разсейване при закупени вземания
1. Институциите изчисляват размерите на рисково претеглените експозиции към риска от разсейване за закупени вземания към предприятия и на дребно по формулата в член 153, параграф 1.
2. Институциите определят стойността на входящите параметри PD и LGD в съответствие с раздел 4.
3. Институциите определят стойността на експозицията в съответствие с раздел 5.
4. За целите на настоящия член стойността на М е 1 година.
5. Компетентните органи освобождават институцията от изчисляване и признаване на размерите на рисково претеглените експозиции за риска от разсейване на вида експозиции, произтичащи от закупени вземания към предприятия или на дребно, ако тя е убедила компетентния орган, че рискът от разсейване за тази институция е несъществен за този вид експозиции.
Раздел 3
Размер на очакваната загуба
Член 158
Третиране по видове експозиции
1. Изчислението на размера на очакваната загуба се основава на същите входящи данни за PD, LGD и стойността на всяка експозиция, които се използват за изчислението на рисково претеглените размери на експозициите в съответствие с член 151.
2. Размерът на очакваната загуба за секюритизираните експозиции се изчислява в съответствие с глава 5.
3. Размерът на очакваната загуба за експозиции, спадащи към класа „други активи, които нямат характер на кредитни задължения“, посочени в член 147, параграф 2, буква ж), е нула.
4. Размерът на очакваната загуба за експозиции в дялове или акции в ПКИ, посочени в член 152, се изчисляват в съответствие с изложените в този член методи.
5. Очакваната загуба (EL) и размерът на очакваната загуба от експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и експозициите на дребно се изчисляват съгласно следните формули:
Размер на очакваната загуба= EL умножена по стойността на експозицията.
За експозиции в неизпълнение (PD =100 %), когато институциите използват собствени оценки за LGD, EL е равна на ELBE, т.е. най-добрата оценка на институцията за очакваната загуба от експозицията в неизпълнение съгласно член 181, параграф 1, буква з).
За експозиции, които подлежат на третирането, изложено в член 153, параграф 3, EL е 0 %.
6. Стойностите на EL за експозиции по специализирано кредитиране, където институциите използват методите, изложени в член 153, параграф 5, за определяне на рисковите тегла, се определят съгласно таблица 2.
Таблица 2
Остатъчен матуритет
Категория 1
Категория 2
Категория 3
Категория 4
Категория 5
Под 2,5 години
0 %
0,4 %
2,8 %
8 %
50 %
2,5 години или повече
0,4 %
0,8 %
2,8 %
8 %
50 %
7. Размерът на очакваната загуба за експозиции в капиталови инструменти, където размерите на рисково претеглените експозиции се изчисляват съгласно подхода за опростено определяне на рисковите тегла, се изчислява съгласно следната формула:
Стойностите на EL са следните:
Очаквана загуба (EL)= 0,8 % от стойността на експозициите в непублични капиталови инструменти, държани в достатъчно добре диверсифицирани портфейли;
Очаквана загуба (EL)= 0,8 % за експозиции в търгувани на борсов пазар капиталови инструменти;
Очаквана загуба (EL)= 2,4 % за всички останали експозиции в капиталови инструменти.
8. Очакваната загуба и размерът на очакваната загуба за експозиции в капиталови инструменти, където размерите на рисково претеглените експозиции се изчисляват съгласно подхода PD/LGD, се определят чрез следните формули:
9. Размерът на очакваната загуба за експозиции в капиталови инструменти е нула, когато размерът на рисково претеглените експозиции се изчислява съгласно подхода на вътрешните модели.
10. Размерът на очакваната загуба за риск от разсейване при закупени вземания се изчислява съгласно следната формула:
Член 159
Третиране на размера на очакваната загуба
Институциите приспадат размера на очакваната загуба, изчислен в съответствие с член 158, параграфи 5, 6 и 10, от осъществените във връзка с тези експозиции корекции за общ и специфичен кредитен риск и допълнителни корекции на стойността в съответствие с членове 34 и 110, както и други корекции на собствения капитал. Отбивите върху балансови експозиции, които в момента на закупуване са в неизпълнение в съответствие с член 166, параграф 1, се третират като корекции за специфичен кредитен риск. Корекциите за специфичен кредитен риск по експозиции в неизпълнение не се използват за покриване на размера на очакваната загуба по други експозиции. Размерът на очакваната загуба за секюритизирани експозиции, както и корекциите за общ и специфичен кредитен риск, свързани с тези експозиции, не се включват в това изчисление.
Раздел 4
PD, LGD и падеж
Подраздел 1
Експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки
Член 160
Вероятност от неизпълнение (PD)
1. Стойността на PD за експозиции към предприятие или институция е най-малко 0,03 %.
2. За закупени вземания към предприятия, по отношение на които институцията не може да определи PD, или определената от институцията PD не съответства на изискванията, изложени в раздел 6, PD за тези експозиции се определя съгласно следните методи:
а)
за първостепенни вземания по закупени вземания към предприятия параметърът PD е равен на оценката на институциите на EL, разделен на параметъра LGD за тези вземания;
б)
за подчинени вземания по закупени вземания към предприятия параметърът PD е равен на оценката на институцията на EL;
в)
институцията, която съгласно член 143 е получила разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки за параметъра LGD за експозиции към предприятия и която може да разграничи по надежден според компетентния орган начин оценката си за EL на съставящите я параметри PD и LGD за тези вземания, може да използва получената вследствие на това разграничаване оценка на PD.
3. Стойността на параметъра PD за длъжници в неизпълнение е 100 %.
4. В съответствие с глава 4 институциите могат да вземат предвид наличието в параметъра PD на кредитна защита с гаранции. Освен от доставчиците на защита, посочени в член 201, параграф 1, буква ж), рискът от разсейване може да бъде поет и от продавача на закупените вземания, ако са изпълнени следните условия:
а)
предприятието има присъдена кредитна оценка от АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество според правилата за рисковото претегляне на експозициите към предприятия съгласно глава 2;
б)
предприятието, когато институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба съгласно вътрешнорейтинговия подход, няма присъдена кредитна оценка от призната АВКО и според вътрешната оценка има PD, равностойна на тази, съответстваща на кредитните оценки от АВКО, определени от ЕБО като съответстващи на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество според правилата за рисковото претегляне на експозициите към предприятия съгласно глава 2.
5. Институциите, използващи собствени оценки на LGD, могат да признаят кредитна защита с гаранции, като коригират PD при спазване на разпоредбите на член 161, параграф 3.
6. За риск от разсейване на закупени вземания към предприятия стойността на параметъра PD се определя като равна на направената от институцията оценка на EL от риска от разсейване. Институцията, която съгласно член 143 е получила разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки за параметъра LGD за експозиции към предприятия и може да раздели по надежден според компетентния орган начин оценката си за EL от риска от разсейване за закупените вземания към предприятия на съставящите я параметри PD и LGD, може да използва получената вследствие на това разграничаване оценка на PD. В съответствие с глава 4 институциите могат да признаят наличието в параметъра PD на кредитна защита с гаранции. Освен от доставчиците на защита, посочени в член 201, параграф 1, буква ж), рискът от разсейване може да бъде поет и от продавача на закупените вземания, при условие че изложените в параграф 4 условия са изпълнени.
7. Чрез дерогация от член 201, параграф 1, буква ж) са допустими и предприятията, които отговарят на изложените в параграф 4 условия.
Институцията, получила съгласно член 143 разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки за параметъра LGD за риска от разсейване на закупени вземания към предприятия, може да признае наличието на кредитна защита с гаранции, като коригира параметъра PD при спазване на разпоредбите на член 161, параграф 3.
Член 161
Загуба при неизпълнение (LGD)
1. Институциите използват следните стойности на LGD:
а)
за първостепенни необезпечени с приемливи обезпечения експозиции: 45 %;
б)
за подчинени необезпечени с приемливи обезпечения експозиции: 75 %;
в)
институциите могат да отчетат наличието на обезпечена кредитна защита или защита с гаранции в LGD в съответствие с глава 4;
г)
за покрити облигации, допустими за третиране, предвидено в член 129, параграфи 4 или 5, може да бъде присъдена стойност на LGD от 11,25 %;
д)
за закупени първостепенни експозиции по вземания към предприятия, при които институцията не може да определи PD или определената от институцията PD не съответства на изискванията, изложени в раздел 6: 45 %;
е)
за закупени подчинени експозиции по вземания към предприятия, при които институцията не може да определи PD или определената от институцията PD не съответства на изискванията, изложени в раздел 6: 100 %;
ж)
за риск от разсейване на закупени вземания към предприятия: 75 %.
2. По отношение на риска от разсейване и риска от неизпълнение, ако съгласно член 143 институцията е получила разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки за параметъра LGD за експозиции към предприятия и може да раздели по надежден според компетентния орган начин оценката си за очакваната загуба за закупените вземания към предприятия на съставящите я параметри PD и LGD, може да се използва оценката на LGD за закупените вземания към предприятия.
3. Ако съгласно член 143 институцията е получила разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки на LGD за експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки, кредитната защита с гаранции може да бъде призната чрез коригирането на параметрите PD или LGD, при условие че са изпълнени изискванията, посочени в раздел 6, и след получено разрешение от компетентните органи. Дадена институция не присъжда коригирани стойности за PD или LGD на гарантирани експозиции, при които коригираното рисково тегло би било по-ниско от сравнима пряка експозиция към гаранта.
4. За целите на предприятията, посочени в член 153, параграф 3, стойността на параметъра LGD за сравнима пряка експозиция към доставчик на защита е равна на стойността на параметъра LGD, присъдена на нехеджирано улеснение към гаранта или на нехеджирано улеснение към длъжника, в зависимост от това дали, в случай на едновременно неизпълнение на гаранта и длъжника по време на периода на хеджираната сделка, наличните доказателства и структурата на гаранцията показват, че размерът на възстановените суми зависи от финансовото състояние съответно на гаранта или длъжника.
Член 162
Падеж
1. Институциите, които не са получили разрешение да използват собствени оценки за параметъра LGD и собствени конверсионни коефициенти за експозиции към предприятия, институции или централни правителства и централни банки, определят падежа (M) на експозициите, породени от репо сделки или сделки за предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, на 0,5 години, а M за всички останали експозиции - на 2,5 години.
Като друга възможност компетентните органи решават като част от посоченото в член 143 разрешение дали институцията може да използва падежа (M) за всяка една от посочените в параграф 2 експозиции.
2. Институциите, получили съгласно член 143 разрешение от компетентния орган да използват собствени оценки за LGD и собствени конверсионни коефициенти за експозиции към предприятия, институции или централни правителства и централни банки, изчисляват стойността на M за всяка една от тези експозиции, както е изложено в букви а)-д) от настоящия параграф и при спазване на параграфи 3-5 от настоящия параграф. M не надхвърля пет години, освен в случаите по член 384, параграф 1, когато посоченият там М се използва:
а)
за инструменти, свързани с планирани парични потоци, M се изчислява съгласно следната формула:
където CFt представлява паричните потоци (главници, лихви и такси), дължими съгласно договора от длъжника през периода t;
б)
за деривати, предмет на рамкови споразумения за нетиране, стойността на М е равна на среднопретегления остатъчен матуритет на експозицията, но не по-малко от 1 година, като за претеглянето се използват условният размер на експозициите;
в)
за експозиции, породени от напълно или почти напълно обезпечени сделки с дериватни инструменти,изброени в приложение II, както и за експозициите по напълно или почти напълно обезпечени маржин заемни сделки, обект на рамкови споразумения за нетиране, M е среднопретегленият остатъчен срок до падежа на сделките, но не по-малко от 10 дни;
г)
за репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, предмет на рамкови споразумения за нетиране, стойността на М е равна на среднопретегления остатъчен срок до падежа на сделките, но не по-малко от 5 дни. За претеглянето на остатъчния срок до падежа се използва условната стойност на всяка сделка;
д)
ако съгласно член 143 институцията е получила разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки за параметъра PD за закупени вземания към предприятия, стойността на параметъра M за усвоените суми се приравнява към среднопретегления падеж на експозицията към закупените вземания, където М е не по-малко от 90 дни. Същата стойност на параметъра М се използва и по отношение на неусвоените части от даден ангажимент за покупка, при условие че този ангажимент съдържа ефективни ограничителни клаузи, предпоставки за предсрочна амортизация или други договорени условия, които предпазват институцията купувач от значително влошаване на качеството на бъдещите вземания, които институцията се е ангажирала да изкупи в рамките на определения срок. При отсъствие на такива ефективни защити параметърът M за неусвоените суми се изчислява като сбор от първоначалния срок на най-отдалеченото във времето потенциално вземане съгласно условията по ангажимента за покупка и остатъчния срок до падежа на този ангажимент, като стойността на M е не по-малко от 90 дни;
е)
за всички други инструменти, които не са посочени в настоящия параграф, или когато дадена институция не е в състояние да изчисли M в съответствие с изложеното в буква а), падежът M е равен на максималния срок (в години), в рамките на който длъжникът може да изпълни напълно своите договорни задължения, но не по-малко от 1 година;
ж)
институциите, които за изчисляване на стойностите на експозициите използват изложения в глава 6, раздел 6 метод на вътрешните модели, изчисляват параметъра M за експозициите, за които те прилагат този метод и за които най-дългосрочният матуритет по договор в нетиращата съвкупност е по-дълъг от една година, съгласно следната формула:
където:
=
фиктивна променлива, чиято стойност през бъдещия период tk е равна на 0, ако tk 1 година, и на 1, ако tk ≤ 1.
=
очакваната експозиция през бъдещия период tk;
=
действителната очаквана експозиция през бъдещия период tk;
=
безрисковият дисконтиращ множител за бъдещия период tk;
;
з)
институция, която използва вътрешен модел за изчисляване на едностранна корекция на кредитната оценка (ККО), може след получаването на разрешение от компетентните органи да използва като стойност на параметъра М ефективната кредитна дюрация, изчислена посредством вътрешен модел.
При спазване на условията по параграф 2 за нетиращите съвкупности, при които всички договори имат първоначален матуритет под една година, се прилага формулата по буква а);
и)
за институциите, които за изчисляване на стойностите на експозициите използват изложения в глава 6, раздел 6 метод на вътрешните модели и са получили разрешение да използват вътрешен модел за специфичен риск, свързан с търгуваните дългови позиции в съответствие с трета част, дял IV, глава 5, стойността на М е равна на 1 в изложената в член 153, параграф 1 формула, при условие че институцията може да удостовери пред компетентните органи, че нейният вътрешен модел за свързания с търгуваните дългови позиции специфичен риск, прилаган съгласно член 383, отчита влиянието на рейтингова миграция;
й)
за целите на член 153, параграф 3 M е ефективният падеж на кредитната защита, но не по-малко от 1 година.
3. Когато документацията изисква ежедневно допълване до минималния размер на обезпечението и ежедневна преоценка на експозицията и обхваща разпоредби, които позволяват незабавната реализация или нетиране на обезпечението в случай на неизпълнение или неплащане на дължимите средства за попълване на маржин депозита, стойността на M е най-малко един ден за:
а)
напълно или почти напълно обезпечени дериватни инструменти, изброени в приложение II;
б)
напълно или почти напълно обезпечени маржин заемни сделки;
в)
репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки.
Освен това за квалифицирани краткосрочни експозиции, които не са част от текущото финансиране, предоставяно от институцията на длъжника, стойността на M е най-малко един ден. Квалифицираните краткосрочни експозиции включват:
а)
експозиции към институции, породени вследствие на сетълмента на валутни задължения;
б)
самоликвидиращи се краткосрочни операции по търговско финансиране, свързани с обмена на стоки или услуги, с остатъчен срок до падежа до една година, посочени в член 4, параграф 1, точка 80;
в)
експозиции, породени вследствие на сетълмента при покупка и продажба на ценни книжа в рамките на обичайния срок на доставка или два работни дни;
г)
експозиции, породени вследствие на паричен сетълмент при електронни преводи и сетълмент на електронни платежни операции и предплатени разходи, включително овърдрафти, възникнали вследствие на неуспешни сделки, ненадхвърлящи малък, твърдо договорен брой работни дни.
4. По отношение на експозициите към разположените на територията на Съюза предприятия, чиито консолидирани продажби и консолидирани активи не надхвърлят 500 милиона евро, институциите могат да не прилагат параграф 2, а да определят последователно М според посоченото в параграф 1. Институциите могат да заменят размера на общите активи от 500 милиона евро на 1 милиард евро за тези предприятия, които преди всичко притежават и отдават под наем неспекулативно жилищни имоти.
5. Падежните несъответствия се третират съгласно посоченото в глава 4.
Подраздел 2
Експозиции на дребно
Член 163
Вероятност от неизпълнение (PD)
1. PD за дадена експозиция е най-малко 0,03 %.
2. PD на длъжници или, когато се използва подходът на задължение, на експозиции в неизпълнение е 100 %.
3. Стойността на параметъра PD за риск от разсейване при закупени вземания е равна на оценката на EL за риск от разсейване. Ако дадена институция е в състояние да раздели по надежден според компетентния орган начин оценката си за очакваната загуба за риска от разсейване при закупени вземания на съставящите я параметри PD и LGD, може да бъде използвана оценката за PD.
4. При спазване на член 164, параграф 2 може да бъде взета предвид кредитна защита с гаранции чрез коригирането на PD. Освен от доставчиците на защита, посочени в член 201, параграф 1, буква ж), рискът от разсейване може да бъде поет и от продавача на закупените вземания, ако са изпълнени изложените в член 160, параграф 4 условия.
Член 164
Загуба при неизпълнение (LGD)
1. Институциите представят собствени оценки на LGD, при условие че са изпълнени изискванията, посочени в раздел 6, и компетентните органи са дали разрешение в съответствие с член 143. За риск от разсейване при закупени вземания се използва стойност на параметъра LGD от 75 %. Ако дадена институция е в състояние по надежден начин да раздели своята оценка на очакваната загуба за риск от разсейване при закупени вземания на съставящите я параметри PD и LGD, тя може да използва собствената си оценка на LGD.
2. При коригирането на оценките за PD и LGD като приемлива може да бъде призната кредитна защита с гаранции по отношение на отделни експозиции или група от експозиции, при условие че са спазени изискванията, посочени в член 183, параграфи 1, 2 и 3, и е получено разрешение от страна на компетентните органи. Дадена институция не присъжда коригирани стойности за PD или LGD на гарантирани експозиции, при които коригираното рисково тегло би било по-ниско от сравнима пряка експозиция към гаранта.
3. За целите на член 154, параграф 2 стойността на параметъра LGD за сравнима пряка експозиция към доставчика на защита, посочен в член 153, параграф 3, е равна на стойността на параметъра LGD, присъдена на нехеджирано улеснение към гаранта или на нехеджирано улеснение към длъжника, в зависимост от това дали, в случай на едновременно неизпълнение на гаранта и длъжника по време на периода на хеджираната сделка, наличните доказателства и структурата на гаранцията показват, че размерът на възстановените суми зависи от финансовото състояние на гаранта или съответно на длъжника.
4. За всички обезпечени с жилищни имоти експозиции на дребно, които не се ползват от гаранции на централни правителства, средно претеглената по експозиции LGD е не по-ниска от 10 %.
За всички обезпечени с търговски недвижими имоти експозиции на дребно, които не се ползват от гаранции на централни правителства, средно претеглената по експозиции LGD е не по-ниска от 15 %.
5. Въз основа на събраните съгласно член 101 данни и като отчитат прогнозите за бъдещото развитие на пазара на недвижими имоти и всякакви други значими показатели, компетентните органи оценяват периодично и поне веднъж годишно дали минималните стойности за LGD по параграф 4 от настоящия член са подходящи за експозиции, обезпечени с жилищни или търговски недвижими имоти, разположени на тяхна територия. Компетентните органи могат, ако е целесъобразно от гледна точка на финансовата стабилност, да определят по-високи минимални стойности на средно претеглената по експозициите LGD за експозиции, обезпечени с имоти, разположени на тяхна територия.
Компетентните органи уведомяват ЕБО за всякакви промени в минималните стойности за LGD, въведени от тях в съответствие с първа алинея, а ЕБО публикува тези стойности за LGD.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, които компетентните органи вземат под внимание при определянето на по-високи минимални стойности за LGD.
ЕБО представя тези проекти на регулаторни технически стандарти на Комисията до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
7. Институциите на една държава членка прилагат по-високите минимални стойности за LGD, определени от компетентните органи на друга държава членка, за експозиции, обезпечени с имоти, разположени в другата държава членка.
Подраздел 3
Прилагане на метода PD/LGD по отношение на експозиции в капиталови инструменти
Член 165
Прилагане на метода PD/LGD по отношение на експозиции в капиталови инструменти
1. PD се определя съгласно методите за експозиции към предприятия.
Прилагат се следните минимални стойности на параметъра PD:
а)
0,09 % за експозиции в търгувани на борсов пазар капиталови инструменти, при които инвестицията е част от дългосрочно взаимоотношение с клиент;
б)
0,09 % за експозиции в извънборсово търгувани капиталови инструменти, където доходността на инвестициите се базира на редовни и периодични парични потоци, които не представляват капиталови печалби;
в)
0,40 % за експозиции в търгувани на борсов пазар капиталови инструменти, включително други къси позиции, както е посочено в член 155, параграф 2;
г)
1,25 % за всички други експозиции в капиталови инструменти, включително други къси позиции, както е посочено в член 155, параграф 2.
2. За експозиции в непублични капиталови инструменти, включени в достатъчно добре диверсифицирани портфейли, може да се определи стойност на параметъра LGD от 65 %. За всички останали експозиции стойността на параметъра LGD се определя на 90 %.
3. Стойността на M за всички експозиции е пет години.
Раздел 5
Стойност на експозицията
Член 166
Експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и експозиции на дребно
1. Освен ако не е указано друго, стойността на балансовите експозиции е счетоводната стойност, определена без да се отчитат извършените корекции за кредитен риск.
Това правило важи и за активите, закупени на цена, различна от дължимата сума.
За закупените активи разликата между дължимата сума и счетоводната стойност, отчетена в баланса на институциите при закупуването на актива след прилагането на съответните корекции за специфичен кредитен риск, е показана като отбив, ако дължимата сума е по-голяма, и премия, ако тя е по-малка.
2. Когато институциите използват рамкови споразумения за нетиране за репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, стойността на експозицията се изчислява в съответствие с глава 4 или 6.
3. За изчисляването на стойността на експозицията в случай на балансово нетиране между отпуснати заеми и приети влогове институциите прилагат методите, определени в глава 4.
4. Стойността на експозицията при лизинг e равна на сконтираните минимални лизингови вноски. Минималните лизингови вноски обхващат плащанията през периода на лизинга, които лизингополучателят е длъжен или може да бъде задължен да прави, и всяка изгодна опция за покупка (т.е. опция, чието упражняване е достатъчно сигурно). Ако от страна, различна от лизингополучателя, може да се изисква да извърши плащане, свързано с остатъчната стойност на отдадения на лизинг актив, и това задължение за плащане отговаря на съвкупността от условията по член 201 относно признаването на доставчици на защита, както и на изискванията за признаване на други видове гаранции, предвидени в член 213, задължението за плащане може да бъде признато за кредитна защита с гаранции в съответствие с глава 4.
5. По отношение на договорите, изброени в приложение II, стойността на експозицията се определя съгласно методите, изложени в глава 6, като направените корекции за кредитен риск не биват отчитани.
6. При изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции на закупени вземания стойността на експозицията е стойността, определена в съответствие с параграф 1, намалена с капиталовите изисквания за риск от разсейване преди редуцирането на кредитния риск.
7. Когато дадена експозиция е под формата на ценни книжа или стоки, продадени, заложени или предоставени в заем по репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, транзакции с удължен сетълмент или маржин заемни сделки, стойността на експозицията е равна на стойността на ценните книжа или стоките, определени в съответствие с член 24. Когато се използва разширеният метод за финансово обезпечение, изложен в член 223, стойността на експозицията се увеличава с размера на корекцията за променливост, приложима за тези ценни книжа или стоки, според посоченото в същия член. Стойността на експозицията за репо сделките, сделките за предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки, транзакциите с удължен сетълмент и маржин заемните сделки може да бъде определена в съответствие с глава 6 или член 220, параграф 2.
8. Стойността на посочените по-долу експозиции се изчислява като размерът на неусвоената част от поетия от институцията ангажимент се умножава по конверсионен коефициент. Институциите използват следните конверсионни коефициенти в съответствие с член 151, параграф 8 за експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки:
а)
конверсионен коефициент от 0 % се прилага по отношение на кредитни линии, които са безусловно отменяеми по всяко време от институцията без предизвестие или които ефективно позволяват автоматично прекратяване на ангажимента при влошаване на кредитоспособността на кредитополучателя. За да приложат конверсионен коефициент от 0 %, институциите активно следят финансовото състояние на длъжника, като системата им за вътрешен контрол им позволява незабавно да забележат всяко влошаване на кредитното качество на длъжника. Неусвоените кредитни линии могат да се считат за безусловно отменяеми, когато условията по договора позволяват на институцията да се откаже от ангажимента си до максималния размер, допустим съгласно законодателството за защита на потребителите и друго приложимо законодателство;
б)
по отношение на краткосрочни акредитиви, породени в резултат от движението на стоки, институцията емитент и потвърждаващата институция прилагат конверсионен коефициент от 20 %;
в)
конверсионен коефициент от 0 % се прилага по отношение на неусвоени ангажименти по закупени револвиращи вземания, при условие че тези ангажименти подлежат на безусловно прекратяване или дават възможност на институцията да ги прекрати автоматично по всяко време и без предизвестие. За да приложат конверсионен коефициент от 0 %, институциите активно следят финансовото състояние на длъжника, като системата им за вътрешен контрол им дава възможност незабавно да забележат всяко влошаване на кредитното качество на длъжника;
г)
конверсионен коефициент от 75 % се прилага по отношение на други кредитни линии, улеснения за емитиране на ценни книжа (NIF) и револвиращи улеснения за поемане на емисии от ценни книжа (RUF);
д)
институциите, които отговарят на изискванията за използването на собствени оценки за конверсионни коефициенти, както е посочено в раздел 6, могат да използват свои собствени оценки за конверсионни коефициенти за различните видове продукти, посочени в букви а)-г), след получаването на разрешение от компетентните органи.
9. Когато даден ангажимент се отнася до продължаването на друг ангажимент, се използва по-ниският от двата конверсионни коефициента, приложими за съответните индивидуални ангажименти.
10. За всички задбалансови позиции, които не са посочени в параграфи 1-8, стойността на експозицията представлява следния дял от нейната стойност:
а)
100 %, ако позицията е високорискова;
б)
50 %, ако позицията е среднорискова;
в)
20 %, ако позицията е среднорискова/нискорискова;
г)
0 %, ако позицията е нискорискова.
За целите на настоящия параграф задбалансовите позиции се отнасят към рисковите категории, посочени в приложение I.
Член 167
Експозиции в капиталови инструменти
1. Стойността на експозициите в капиталови инструменти представлява счетоводната стойност, която остава след прилагането на съответните корекции за специфичен кредитен риск.
2. Стойността на задбалансовите експозиции в капиталови инструменти представлява тяхната номинална стойност, намалена със съответните корекции за специфичен кредитен риск за въпросната експозиция.
Член 168
Други активи, които нямат характер на кредитни задължения
Стойността на експозициите по други активи, които нямат характер на кредитни задължения, представлява счетоводната стойност, която остава след прилагането съответните корекции за специфичен кредитен риск.
Раздел 6
Изисквания за вътрешнорейтинговия подход
Подраздел 1
Рейтингови системи
Член 169
Общи принципи
1. Ако дадена институция използва повече от една рейтингова система, основанието за отнасянето на даден длъжник или сделка към дадена рейтингова система се документира и прилага по начин, който отразява по подходящ начин нивото на риска.
2. Критериите и процедурите за отнасянето към определена рейтингова система се преглеждат периодично, за да се определи дали са все още подходящи за текущия портфейл и външните условия.
3. Когато дадена институция използва директни оценки на рисковите параметри за отделните длъжници или експозиции, те могат да се разглеждат като оценки, представляващи степени от непрекъсната рейтингова скала.
Член 170
Структура на рейтинговите системи
1. Структурата на рейтинговите системи за експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки трябва да отговаря на следните изисквания:
а)
рейтинговата система е съобразена с рисковите характеристики на длъжника и сделката;
б)
рейтинговата система съдържа рейтингова скала на длъжника, която дава изключително количествена оценка на риска от неизпълнение на длъжника. Рейтинговата скала на длъжника има най-малко 7 категории за редовни длъжници и една категория за длъжници в неизпълнение;
в)
институцията документира връзката между категориите, разделящи длъжниците според съответното ниво на риска от неизпълнение, и използваните критерии за разграничаване на отделните нива на риска от неизпълнение;
г)
институциите с портфейли, съсредоточени в определен пазарен сегмент и диапазон на риск от неизпълнение, обособяват достатъчно категории длъжници в рамките на този диапазон с цел избягване на неоснователна концентрация на длъжници в рамките на определена рискова категория. Значителна концентрация на длъжници в рамките на определена рискова категория е подкрепена с убедителни емпирични данни, удостоверяващи, че категорията на длъжниците обхваща сравнително тесен интервал на параметъра PD и че нивото на риска от неизпълнение при всички длъжници в категорията попада в този интервал;
д)
за да разрешат компетентните органи използването на собствени оценки на параметъра LGD при изчисляването на капиталовите изисквания, рейтинговата система съдържа отделна рейтингова скала, която отразява изключително характеристиките на сделките по отношение на параметъра LGD. Определението за рискова категория включва описание на начина, по който експозициите се отнасят към категорията и критериите, използвани за разграничаване на отделните нива на риск по категории;
е)
значителни концентрации на сделки в рамките на определена рискова категория са подкрепени с убедителни емпирични данни, удостоверяващи, че рисковата категория обхваща допустимо тесен интервал на параметъра LGD и че съответно нивото на риска по всички експозиции в рисковата категория попада в този интервал.
2. Институциите, използващи посочените в член 153, параграф 5 методи за определяне на рисковите тегла за експозиции по специализирано кредитиране, се освобождават от изискването да имат рейтингова скала за длъжника, която дава изключително количествена оценка на риска в случай на неизпълнение от страна на длъжника по тези експозиции. По отношение на тези експозиции въпросните институции предвиждат най-малко четири категории за редовни длъжници и поне една категория за длъжници в неизпълнение.
3. Структурата на рейтинговите системи за експозициите на дребно отговаря на следните изисквания:
а)
рейтинговите системи вземат предвид както риска на длъжника, така и на сделката, и отразяват всичките им съществени характеристики;
б)
степента на разграничаване на риска осигурява достатъчен брой експозиции в определена категория или група, за да позволи целесъобразно количествено измерване и потвърждаване на характеристиките за загуба по категории или групи. При разпределението на експозициите и длъжниците в категории или групи се избягват прекомерните концентрации;
в)
процесът на отнасяне на експозициите по рискови категории или групи гарантира целесъобразно разграничаване на риска, предвижда групиране на достатъчно еднородни експозиции и позволява точно и последователно измерване на характеристиките на загубата по рискови категории или рейтингови групи. За закупени вземания групирането отразява практиките на кредитиране на продавача и разнородността на клиентите му.
4. Когато отнасят експозициите по категории или групи, институциите вземат предвид следните рискови фактори:
а)
рискови характеристики на длъжника;
б)
рискови характеристики на сделката, включително видове продукти или обезпечения, или и двете. Институциите обръщат специално внимание на случаите, при които няколко експозиции имат едно и също обезпечение;
в)
наличие на просрочие, освен ако институцията не удостовери пред компетентните органи, че просрочието не е съществен рисков фактор за експозицията.
Член 171
Отнасяне към категории или групи
1. Институцията разполага със специални определения, процедури и критерии за отнасяне на експозициите по рискови категории или групи в рейтинговата система, които отговарят на следните изисквания:
а)
определенията за категория или група и критериите са достатъчно подробни, за да позволят на лицата, отговорни за присъждане на рейтинг, последователно да отнасят длъжниците или сделките със сходни рискови характеристики към една и съща категория или група. Това се прилага последователно за всички видове дейности, структурни звена и географски райони;
б)
документирането на рейтинговия процес позволява на трети лица да разберат и възпроизведат отнасянето на експозициите към категории или групи и да оценят дали това отнасяне към категории или групи е уместно;
в)
критериите също са в съответствие с вътрешните стандарти за кредитиране на институцията, както и с нейната политика за третиране на проблемни длъжници или сделки.
2. При отнасяне на длъжниците и сделките по категории или групи институцията взема предвид цялата приложима информация. Информацията е актуална и позволява на институцията да прогнозира бъдещото състояние на експозицията. Ако институцията разполага с ограничена информация, тя прилага по-консервативен подход при отнасяне на експозициите към длъжника или на сделките по рисковите категории или групи. Ако при присъждането на вътрешния рейтинг институцията използва като основен фактор външен рейтинг, тя се уверява, че е взето предвид и наличието на друга приложима информация.
Член 172
Отнасяне на експозиции
1. За експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и за експозициите в капиталови инструменти, когато институцията използва подхода PD/LGD, посочен в член 155, параграф 3, отнасянето на експозициите се извършва в съответствие със следните принципи:
а)
в процеса подобряване на кредита всеки длъжник бива отнесен към съответна категория длъжници;
б)
за експозициите, за които институциите са получили разрешение от компетентния орган да използват собствени оценки за LGD и конверсионни коефициенти съгласно член 43, в процеса по одобряване на кредита всяка експозиция бива отнесена към определена рискова категория;
в)
институциите, използващи предвидените в член 153, параграф 5 методи за определяне на рисковите тегла на експозиции по специализирано кредитиране, отнасят всяка от тези експозиции към определена категория в съответствие с член 170, параграф 2;
г)
за всяко отделно юридическо лице, към което институцията има експозиция, се присъжда отделен рейтинг. Институцията разполага с подходящи политики във връзка с третирането на индивидуалните клиенти длъжници и групи от свързани клиенти;
д)
отделни експозиции към един и същ длъжник се отнасят в една и съща рискова категория длъжници независимо от различията в естеството на всяка отделна сделка. По изключение обаче отделните експозиции към един и същ длъжник могат да се отнесат към няколко категории, когато:
i)
съществува държавен трансферен риск, който зависи от това дали експозициите са деноминирани в местна или в чуждестранна валута;
ii)
третирането на свързаните гаранции към дадена експозиция може да бъде отразено в коригираното отнасяне към дадена рискова категория на длъжника;
iii)
законодателството, свързано със защитата на потребителите, опазването на банковата тайна или друго законодателство забранява обмена на данни, отнасящи се до клиента.
2. При експозициите на дребно в рамките на процеса по одобряване на кредити всяка експозиция бива отнесена към определена категория или група.
3. При отнасяне на експозициите към категория или група институциите документират ситуациите, при които въз основа на експертно мнение могат да не се съобразяват с входящи или изходящи данни от процеса по отнасяне, и с отговорните служители, одобрили тези изключения. Институциите документират тези изключения и отбелязват отговорните служители. Институциите анализират последващото състояние на експозициите, чиито отнасяния са били обект на изключение. Този анализ обхваща оценка на последващото състояние на експозициите, чийто рейтинг е бил обект на изключение от страна на конкретно лице, като се вземат под внимание всичките отговорни служители.
Член 173
Надеждност на процеса на отнасянето по категории и групи
1. За експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и за експозициите в капиталови инструменти, когато институцията използва подхода PD/LGD, посочен в член 155, параграф 3, при процеса на отнасянето на експозициите се спазват следните изисквания за надеждност:
а)
процесът на отнасяне на експозициите и неговата периодична проверка биват извършвани и одобрявани от независимо лице, което няма пряка изгода от решенията за отпускане на кредити;
б)
институциите правят преглед на резултатите от процеса на отнасяне най-малко един път годишно и внасят корекции, когато резултатът от прегледа не дава основания за запазване на извършеното отнасяне по категории и групи. Високорисковите длъжници и проблемните експозиции подлежат на по-чест преглед. Институциите започват нов процес по отнасяне, ако е налице нова съществена информация за длъжника или експозицията;
в)
институцията изгражда ефективен процес за получаване и актуализиране на съответната информация относно характеристиките на длъжника, които влияят върху параметъра PD, и относно характеристиките на сделката, които влияят върху параметъра LGD или върху конверсионните коефициенти.
2. По отношение на експозициите на дребно институцията прави преглед най-малко веднъж годишно на отнасянето на длъжниците и сделките по категории и групи и внася корекции, когато резултатът от прегледа не дава основания за запазване на извършеното отнасяне по категории и групи, или преразглежда характеристиките на загубите и състоянието на неизпълнение за всяка набелязана рискова група, което е приложимо. Също най-малко веднъж годишно институцията извършва преглед чрез представителна извадка на състоянието на индивидуалните експозиции в рамките на всяка група, за да се увери дали тези експозиции продължават да са отнесени към правилната група, и внася корекции, когато резултатът от прегледа не дава основания за запазване на извършеното отнасяне по категории и групи.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за методологиите, които компетентните органи да използват при оценката на надеждността на процеса на отнасянето и периодичната и независима оценка на рисковете.
До 31 декември 2014 г. ЕБО предоставя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 174
Използване на модели
Ако институцията използва статистически модели и други автоматизирани методи за отнасяне на експозиции към длъжници или сделки към категория или група, се спазват следните изисквания:
а)
моделът трябва да има добра прогностична способност и да не води до изкривяване при изчисляване на капиталовите изисквания. Входящите променливи формират надеждна и ефективна база за прогнозните резултати. Моделът не трябва да показва съществени отклонения;
б)
институцията трябва да поддържа процес за проверка на входящите данни в модела, който обхваща оценка на тяхната точност, пълнота и адекватност;
в)
използваните при изграждането на модела данни трябва да са представителни за съвкупността от действителните длъжници или експозиции на институцията;
г)
институцията трябва да разполага с редовен периодичен процес на утвърждаване на модела, който включва наблюдение на резултатите и стабилността на модела; преглед на спецификациите на модела; и сравняване на резултатите от модела с настъпилите събития;
д)
в допълнение към статистическия модел институцията трябва да използва експертно мнение и проверка на отнасянето по категории и групи въз основа на модела и се уверява, че моделите биват използвани целесъобразно. Процедурата по проверка има за цел откриване и ограничаване на грешки, свързани със слабостите на модела. В експертното мнение се взема под внимание цялата приложима информация, която не е обхваната от модела. Институцията трябва да документира съчетаното използване на експертното мнение и резултатите от модела.
Член 175
Документиране на рейтинговите системи
1. Институциите документират структурата и функционалните характеристики на своите рейтингови системи. Документацията удостоверява спазването на изискванията в настоящия раздел и обхваща теми, които включват разграничаване на портфейлите, критерии за присъждане на рейтинги, отговорности на лицата, които определят рейтинга на длъжници и експозиции, честота на прегледа на присъдените рейтинги и контрол на процеса по присъждане на рейтинга от страна на ръководството.
2. Институцията документира обосновката и анализите, подкрепящи избора ѝ на критерии за присъждане на рейтинг. Институцията документира всички значими промени в процеса по присъждане на рейтинг, като документацията позволява да бъдат установени промените, направени в процеса по присъждане на рейтинг след последния преглед от компетентните органи. Документират се и организацията и процесът по присъждане на рейтинги и структурата на вътрешния контрол.
3. Институциите документират използваните от тях специални определения за неизпълнение и загуба и осигуряват съответствието им с определенията, изложени в настоящия регламент.
4. Когато институцията използва статистически модели в процеса по присъждане на рейтинг, тя документира методологията си. Документираният материал:
а)
дава подробно описание на теоретичните принципи, допусканията и математическите и емпиричните основи на отнасянето на оценките към категории, отделни длъжници, експозиции или групи, както и източниците на данни, използвани за оценка на модела;
б)
установява изчерпателен статистически процес, включително тестове с използване на данни извън обхванатия времеви период и извън извадката, за утвърждаване на модела;
в)
посочва обстоятелствата, при които моделът не работи ефективно.
5. Институцията удостоверява пред компетентния орган, че изискванията на настоящия член са спазени, когато институцията е получила дадена рейтингова система или модел, използван в рамките на системата, от трето лице продавач и продавачът отказва или ограничава достъпа на институцията до информацията, свързана с методологията на рейтинговата система или модел, или до базисните данни, използвани за разработването на методологията или модела, под претекст, че тази информация е защитена от право на собственост.
Член 176
Поддържане на база данни
1. Институциите събират и съхраняват данни относно елементите на вътрешните им рейтинги съгласно изискванията на част 8.
2. За експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и за експозиции в капиталови инструменти, когато институцията използва подхода PD/LGD, посочен в член 155, параграф 3, институциите събират и съхраняват:
а)
изчерпателни исторически данни за рейтингите на длъжниците и признатите гаранти;
б)
датите, на които са присъдени рейтингите;
в)
основните данни и методологията, използвани за присъждане на рейтинг;
г)
лицето, отговорно за присъдените рейтинги;
д)
идентификация на длъжниците и експозициите, които са били в неизпълнение;
е)
датата на възникване и обстоятелствата, обусловили неизпълнението;
ж)
данни за параметъра PD и действителните нива на неизпълнение за рейтинговите категории и миграцията между тях.
3. Институциите, които не използват собствени оценки за параметъра LGD и конверсионни коефициенти, събират и съхраняват данни, позволяващи съпоставяне между действителните нива на LGD и стойностите, посочени в член 161, параграф 1, както и между постигнатите конверсионни коефициенти и стойностите, посочени в член 166, параграф 8.
4. Институциите, използващи собствени оценки за параметъра LGD и конверсионни коефициенти, събират и съхраняват:
а)
изчерпателни исторически данни за рейтингите на сделките, оценките за параметъра LGD и конверсионните коефициенти, свързани с всяка рейтингова скала;
б)
датите, на които са присъдени рейтингите и са изготвени оценките;
в)
основните данни и методологията, използвана за определяне на рейтинга на сделките, оценките за параметъра LGD и конверсионните коефициенти;
г)
данни за лицето, което е присъдило рейтинга на сделката, и за лицето, което е изготвило оценка на параметъра LGD и конверсионен коефициент;
д)
данни за прогнозните и реализиралите се стойности за параметъра LGD, както и за конверсионните коефициенти, отнасящи се за всяка експозиция в неизпълнение;
е)
за институциите, които отчитат чрез параметъра LGD ефектите от гаранции и кредитни деривати при редуциране на кредитния риск - данни за параметъра LGD на експозицията преди и след оценката на ефектите на дадена гаранция или кредитен дериват;
ж)
данни за компонентите на загубата за всяка експозиция в неизпълнение.
5. За експозициите на дребно институциите събират и съхраняват:
а)
данни, използвани в процеса на отнасяне на експозициите по рискови категории или групи;
б)
данни за оценките на параметрите PD, LGD и конверсионните коефициенти, отнасящи се до категориите или групите експозиции;
в)
идентификация на длъжниците и експозициите, които са били в неизпълнение;
г)
за експозиции в неизпълнение - данни за категориите или групите, в които са били отнесени експозициите в годината, предшестваща неизпълнението, както и данни за реализиралите се стойности на параметъра LGD и конверсионните коефициенти;
д)
данни за нивата на загуба при квалифицираните револвиращи експозиции на дребно.
Член 177
Използване на стрес тестове за оценка на капиталовата адекватност
1. Институцията трябва да разполага с надеждни процедури за провеждане на стрес тестове, използвани при оценка на капиталовата ѝ адекватност. Стрес тестовете включват набелязване на възможни събития или бъдещи промени в икономическите условия, които биха оказали неблагоприятен ефект върху кредитните експозиции на институцията, и оценка на способността на институцията да устои на такива промени.
2. Институцията редовно провежда стрес тест по отношение на кредитния риск, за да оцени ефекта от определени конкретни условия върху общите капиталови изисквания за кредитен риск. Тестът се подбира от институцията и подлежи на надзорен преглед. Тестът е обоснован и оценява ефекта при сценарии, предвиждащи значителна, но реалистична рецесия. Институцията оценява потенциалната миграция на експозициите между рейтингови класове при прилагането на сценарии за стрес тестове. Портфейлите, подложени на стрес, обхващат възможно най-голяма част от общата експозиция на институцията.
3. Като част от метода за прилагане на стрес тестове институциите, които използват третирането, посочено в член 153, параграф 3, отчитат и ефекта от влошаване на кредитното качество на доставчиците на защита и особено последствията, когато предоставящата защита страна престане да отговаря на критериите за признаване.
Подраздел 2
Количествено измерване на риска
Член 178
Неизпълнение на длъжник
1. Счита се, че е настъпило неизпълнение по отношение на определен длъжник, когато са изпълнени следните две условия или поне едно от тях:
а)
институцията счита, че е малко вероятно длъжникът да изплати изцяло своите кредитни задължения към нея, към нейното предприятие майка или към някое от дъщерните ѝ предприятия, без да се предприемат действия от страна на институцията, като например по реализиране на обезпечение;
б)
длъжникът е в просрочие от повече от 90 дни по съществена част от кредитното си задължение към институцията, нейното предприятие майка или някое от дъщерните ѝ предприятия. В класа експозиции на дребно, както и експозиции към субекти от публичния сектор, компетентните органи могат да заменят срока от 90 дни със срок от 180 дни за експозиции, обезпечени с жилищен имот или търговски недвижим имот на МСП. Срокът от 180 дни не се прилага за целите на член 127.
За експозиции на дребно институциите могат да прилагат определението за неизпълнение в първа алинея, букви а) и б) на равнището на отделно кредитно улеснение, но не и по отношение на общите задължения на кредитополучателя.
2. За целите на параграф 1, буква б) се прилага следното:
а)
за овърдрафти дните на просрочие започват да текат, когато длъжникът е нарушил договорения лимит, банката е намалила договорения лимит до размер, по-малък от усвоените от длъжника суми, или длъжникът е изтеглил значителна сума без одобряване от банката;
б)
за целите на буква а) „договорен лимит“ представлява всеки определен от институцията кредитен лимит, за който длъжникът е бил информиран от институцията;
в)
за кредитни карти дните за просрочие започват да текат от датата за плащане на минимално изискуемата вноска;
г)
значимостта на просрочено кредитно задължение се оценява спрямо установен от компетентните органи праг. Този праг съответства на равнището на риск, считано за разумно от компетентния орган;
д)
институциите трябва да разполагат с документирани политики по отношение на преброяването на дните на просрочие, по-специално по отношение на продължаването и удължаването на срока на улесненията, изменения или разсрочване, подновяване и нетиране на съществуващите сметки. Тези политики се прилагат последователно във времето и са в съответствие с вътрешното управление на риска и процедурите за вземане на решения на институцията.
3. За целите на параграф 1, буква а) елементите, които се приемат като признаци за настъпване на неизпълнение, включват следните събития:
а)
институцията е спряла текущото начисляване на лихви;
б)
институцията извършва специфична кредитна корекция вследствие на констатирано съществено влошаване на кредитното качество, настъпило след като институцията е поела експозицията;
в)
институцията продава кредитното задължение със съществена икономическа загуба във връзка с кредита;
г)
институцията е съгласна да приеме принудително преструктуриране на кредитното задължение, което е вероятно да доведе до намаление на размера на финансовото задължение посредством съществено опрощаване или отлагане на плащането на главница, лихви или, където е приложимо, на такси. При експозициите в капиталови инструменти, оценени чрез подхода PD/LGD, това включва и принудителното преструктуриране на самия капиталов инструмент;
д)
институцията е поискала откриване на процедура за обявяване на длъжника в несъстоятелност или на подобна процедура във връзка с кредитно задължение на длъжника към нея, предприятието майка или някое от нейните дъщерни предприятия;
е)
длъжникът е поискал или е обявен в несъстоятелност или е потърсил друга подобна защита и това би довело до забавяне на погасяването или до неизпълнение на кредитното задължение към институцията, предприятието майка или някое от нейните дъщерни предприятия.
4. Институциите, използващи външни данни, които сами по себе си не са съвместими с установеното в параграф 1 определение за неизпълнение, правят подходящи корекции с оглед постигане на общо съответствие с определението за неизпълнение.
5. Ако институцията прецени, че по отношение на експозиция в неизпълнение вече не съществуват предпоставки за продължаването на неизпълнението, институцията може да присъди рейтинг на длъжника или сделката, съответстващ на редовна експозиция. Ако впоследствие се установи, че е налице обстоятелство за прилагане на определението за неизпълнение, се счита, че е настъпило ново неизпълнение.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, при които компетентните органи определят прага по параграф 2, буква г).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
7. ЕБО издава насоки за прилагането на настоящия член. Тези насоки се приемат съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 179
Общи изисквания за оценяване на параметрите
1. При количествено изразяване на рисковите параметри, свързани с рейтинговите категории или групи, институциите прилагат следните изисквания:
а)
собствените оценки на институцията за рисковите параметри PD, LGD, EL и конверсионните коефициенти обхващат всички съществени данни, информация и методи. Оценките се извеждат от историческия опит и емпиричните факти и не се базират единствено на експертно мнение. Оценките са достоверни, интуитивни и се базират на съществените фактори, определящи рисковите параметри. При ограничена информация институцията прилага по-консервативен подход;
б)
институцията е в състояние да предостави разбивка на реализираните си загуби по отношение на честотата на неизпълнение, LGD, конверсионния коефициент или загубата, когато се използват оценки на параметъра EL, разграничавайки факторите, които тя е счела за определящи стойността на съответните рискови параметри. Оценките на институцията са представителни за дългосрочен период;
в)
вземат се предвид всички промени в практиката по кредитиране или процеса на възстановяване на дължимите суми през периодите на наблюдение, посочени в член 180, параграф 1, буква з) и параграф 2, буква д), член 181, параграф 1, буква й) и параграф 2 и член 182, параграфи 2 и 3. Оценките на институцията отразяват последиците от техническия напредък и новите данни и друга налична информация. Институциите преразглеждат оценките си при появата на нова информация, но не по-рядко от веднъж годишно;
г)
извадката от експозиции, представени в използваните за оценяването данни, стандартите за кредитиране, използвани при изготвянето на данните, и другите имащи отношение характеристики са сравними с тези на експозициите и стандартите на институцията. Икономическите или пазарните условия, които обуславят данните, отразяват текущата и очаквана пазарна среда. Броят на експозициите в извадката и периодът на данните, използван за количественото измерване, са достатъчни, за да гарантират на институцията точност и устойчивост на нейните оценки;
д)
за закупените вземания оценките отразяват цялата относима информация, която е на разположение на институцията купувач, във връзка с качеството на базисните вземания, включително данни за подобни групи, предоставени от продавача, от институцията купувач или от външни източници. Институцията купувач оценява достоверността на информацията, получена от продавача;
е)
институцията коригира оценките с определена степен на консервативност по отношение на очаквания диапазон от грешки при изчисленията. Когато методите и използваната информация не бъдат счетени за достатъчно удовлетворителни и очакваният диапазон от грешки е по-голям,степента консерватизъм е по-голяма.
Когато институциите използват различни оценки за изчисляване на рисковите тегла и за вътрешни цели, те са документирани и обосновани. Ако институциите могат да удостоверят пред компетентните органи, че за данните, събрани преди 1 януари 2007 г., са извършени необходимите корекции за постигане на общо съответствие с посоченото в член 178 определение за неизпълнение или с характеристиките на загуба, компетентните органи могат да позволят на институциите известна гъвкавост при прилагането на изискваните стандарти за данните.
2. Ако институцията използва групирани данни, отнасящи се до други институции, се спазват следните изисквания:
а)
рейтинговите системи и критериите на другите институции в групата са подобни на нейните системи и критерии;
б)
групата е представителна за портфейла, за който са използвани групираните данни;
в)
при своите оценки институцията използва групираните данни последователно във времето;
г)
институцията остава отговорна за надеждността на рейтинговите си системи;
д)
институцията поддържа достатъчно добро разбиране за рейтинговите си системи, включително способността да осъществява ефективно наблюдение и одитиране на рейтинговия процес.
Член 180
Специални изисквания за оценката на параметъра PD
1. При количествено изразяване на рисковите параметри, свързани с рейтинговите категории или групи, институциите прилагат следните специални изисквания за оценката на параметъра PD при експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и за експозициите в капиталови инструменти, когато институцията използва подхода PD/LGD, посочен в член 155, параграф 3:
а)
институциите изчисляват оценката на параметъра PD за всяка категория длъжници въз основа на дългосрочните усреднени стойности на годишния процент на неизпълнение. При оценките на параметъра PD по отношение на длъжници с висока степен на задлъжнялост или на длъжници, чиито активи са основно обект на търговия, се отчита състоянието на базисните активи в периоди на висока променливост;
б)
за закупени вземания към предприятия институциите могат да оценяват параметъра EL по категории длъжници въз основа на дългосрочни усреднени стойности на годишния процент на неизпълнение;
в)
ако институцията определя дългосрочните усреднени стойности на оценките на параметрите PD и LGD за закупени вземания към предприятия въз основа на оценката за EL, както и очаквани стойности за PD или LGD, процесът на оценка на общите загуби съответства на общите стандарти за оценяване на параметрите PD и LGD, изложени в настоящата част, и полученият резултат е в съответствие с концепцията за LGD, изложена в член 181, параграф 1, буква а);
г)
институциите използват техниките за оценка на параметъра PD само в комбинация с допълващ анализ. При комбиниране на резултатите от отделните подходи и при извършването на корекции, продиктувани от технически и информационни ограничения, институциите отчитат важността на съображенията от експертните оценки;
д)
когато за оценката на PD институцията използва вътрешни данни за неизпълнение, оценките отразяват правилата за кредитиране и различията в рейтинговата система, обуславяща данните и текущата рейтингова система. Когато правилата за кредитиране или рейтинговите системи са се променили, институцията прилага по-голяма степен на консервативност в своята оценка на PD;
е)
когато институцията отнася или разпределя вътрешните си рискови категории по скалата, използвана от АВКО или от подобни организации, и след това съотнася установените за категориите на външната организация нива на неизпълнение към категориите на институцията, съотнасянето по категории се основава на съпоставяне на вътрешните рейтингови критерии с критериите, използвани от външната организация, както и на сравняване на вътрешните и външните рейтинги за едни и същи длъжници. При подхода за съотнасянето на рейтингите или в изходните данни трябва се избягват субективност и непоследователност. Критериите на външната организация, използвани при количествената оценка, засягат само риска от неизпълнение, без да се вземат предвид характеристиките на сделката. Извършеният от институцията анализ включва сравнение на използваните определения за неизпълнение според изискванията по член 178. Институцията документира основните принципи на съотнасянето;
ж)
когато институцията използва прогностични статистически модели за нивата на неизпълнение, е разрешено тя да оценява параметъра PD като непретеглена средна стойност на оценките за вероятността от неизпълнение за отделните длъжници в дадена рискова категория. Когато за тази цел институцията използва моделите за оценяване на вероятността от неизпълнение, се прилагат посочените в член 174 стандарти;
з)
независимо от това дали за своите оценки на PD институцията използва външни, вътрешни или групирани източници на данни, или комбинация измежду тези три вида, продължителността на използвания исторически период на наблюдение е най-малко пет години за поне един източник. Ако наличният период на наблюдение за някой източник на данни е по-дълъг и тези данни са подходящи, се използва този по-дълъг период. Изискването по настоящата буква се прилага също и към подхода PD/LGD за капиталови инструменти. След получаване на разрешение от компетентните органи институциите, които не са получили разрешение от компетентните органи съгласно член 143 да използват собствени оценки на LGD или конверсионни коефициенти, могат при прилагането на вътрешнорейтингов подход да използват подходящи данни, обхващащи период от две години. Всяка година периодът, който трябва да бъде обхванат, се увеличава с по една година, докато подходящите данни обхванат период от пет години.
2. За експозиции на дребно се прилагат следните изисквания:
а)
институциите изчисляват оценката за PD за всяка категория или група от длъжници въз основа на дългосрочните усреднени стойности на годишния процент на неизпълнение;
б)
оценките за PD могат също да бъдат изведени от оценката на общите загуби и подходящите оценки на LGD;
в)
като първичен източник на информация за оценяването на признаците за загуба институциите използват вътрешните данни за отнасянето на експозициите към категории или групи. Институциите могат да използват външни данни (включително групирани данни) или статистически модели за количествени оценки, при наличие и на двете следни тесни връзки:
i)
между използвания от институцията процес на отнасяне на експозициите към категории или групи и процеса, използван от външния източник на данни; и
ii)
между вътрешния рисков профил на институцията и състава на външните данни;
г)
ако институцията установява дългосрочните усреднени стойности на оценките на параметрите PD и LGD за експозиции на дребно въз основа на оценката на общите загуби, както и на подходящата оценка на параметрите PD или LGD, процесът за оценяване на общите загуби трябва да отговаря на общите стандарти за оценяването на PD и LGD, изложени в настоящата част, и резултатът трябва да е в съответствие с концепцията за LGD, изложена в член 181, параграф 1, буква а).
д)
независимо от това дали за своите оценки на характеристиките за загуба институцията използва външни, вътрешни или групирани източници на данни, или комбинация измежду тези три вида, продължителността на използвания исторически период на наблюдение е най-малко пет години за поне един източник. Ако наличният период на наблюдение за някой източник на данни е по-дълъг и тези данни са подходящи, се използва този по-дълъг период. Не е необходимо институцията да придава еднаква важност на историческите данни, ако по-актуалните данни позволяват по-добро прогнозиране на процентите на загуба. След получаването на разрешение от компетентните органи институциите могат да използват, когато прилагат вътрешнорейтингов подход, подходящи данни, обхващащи период от две години. Периодът, който трябва да бъде обхванат, се увеличава всяка година с по една година, докато подходящите данни обхванат период от пет години.
е)
институциите набелязват и анализират очакваните промени на рисковите параметри по време на живота на кредитните експозиции (сезонни ефекти).
За закупени вземания на дребно институциите могат да използват външни и вътрешни данни за сравнение. Институциите използват всички подходящи източници на данни като база за сравнение.
3. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
условията, съгласно които компетентните органи могат да предоставят разрешенията, посочени в параграф 1, буква з) и параграф 2, буква д);
б)
методологиите, съгласно които компетентните органи оценяват методологията на институцията за оценяване на PD съгласно член 143.
До 31 декември 2014 г. ЕБО предоставя на Комисията тези проектите на регулаторни технически стандарти.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 181
Специални изисквания относно използването на собствени LGD оценки
1. При количествено изразяване на рисковите параметри, свързани с рейтинговите категории или групи, институциите прилагат следните специални изисквания относно използването на собствени оценки на LGD:
а)
институции изчисляват параметъра LGD по категории или групи сделки въз основа на усреднените реализирани стойности на LGD по категории или групи сделки, ката използват всички наблюдавани неизпълнения в използваните данни (среднопретеглени неизпълнения);
б)
институциите използват оценки за LGD, характерни за период на икономически спад, ако те са по-консервативни от дългосрочните усреднени стойности. При условие че рейтинговата система се очаква да предоставя относително постоянни във времето реализирани стойности на параметъра LGD по категории или групи, институциите правят корекции на оценките си за параметрите на риска по категории или групи за ограничаване на влиянието на икономическия спад върху капитала;
в)
институцията взема предвид степента на зависимост между риска, свързан с длъжника, и този, свързан с обезпечението или предоставящото го лице. Случаите, при които е налице съществена степен на зависимост, се разглеждат по-консервативно;
г)
валутните несъответствия между базисното задължение и обезпечението се третират по-консервативно в оценката на институцията на параметъра LGD;
д)
когато оценките на LGD отчитат наличието на обезпечение, тези оценки не се основават единствено на очакваната пазарна стойност на обезпечението. В оценките на LGD се отчитат последиците от потенциалната невъзможност на институциите за бързо разпореждане с обезпечението и неговата реализация;
е)
когато оценките на LGD отчитат наличието на обезпечение, институциите установят вътрешни правила за управление на обезпеченията, правна сигурност и управление на риска съгласно изискванията, изложени в глава 4, раздел 3;
ж)
когато институцията отчита обезпечението при определяне на стойността на експозицията за кредитен риск към контрагента съгласно глава 6, раздел 5 или 6, сумата, която се очаква да бъде реализирана от обезпечението, не се взема предвид при оценката на параметъра LGD;
з)
в особения случай на експозиции, които вече са в неизпълнение, институцията използва сумата на своите най-достоверни оценки за очаквана загуба за всяка експозиция, вземайки предвид текущите икономически обстоятелства, състоянието на експозицията и оценката на институцията за ръста на загубите вследствие на възможни допълнителни неочаквани загуби през периода на изпълнение, т.е. между датата на неизпълнение и окончателното погасяване на експозицията;
и)
когато неплатените допълнителни начисления за забава биват включени в отчета за доходите на институцията, те се добавят към оценката на институцията за размера на експозицията и загубата;
й)
за експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки оценките на параметъра LGD се основават на данни за най-малко пет години, като след прилагането периодът всяка година се увеличава с по една година до достигането на най-малко седем години за поне един от източниците. Ако наличният период на наблюдение е по-дълъг за някой източник и данните са подходящи, се използва този по-дълъг период.
2. По отношение на експозициите на дребно институциите могат:
а)
да определят оценките за LGD въз основа на реализираните загуби и съответните оценки на параметъра PD;
б)
да отразят бъдещите усвоявания или в конверсионните си коефициенти, или в своите оценки за LGD;
в)
да използват външни и вътрешни референтни данни за оценяване на параметъра LGD за закупени вземания към непрофесионални клиенти.
По отношение на експозициите на дребно оценките на LGD се основават на данни за най-малко пет години. Институцията не е необходимо да придава еднаква важност на исторически данни, ако по-актуалните данни позволяват по-добро прогнозиране на процентите на загуба. След получаването на разрешение от компетентните органи институциите могат да използват, когато прилагат вътрешнорейтингов подход, подходящи данни, обхващащи период от две години. Всяка година периодът, който трябва да бъде обхванат, се увеличава с по една година, докато подходящите данни обхванат период от пет години.
3. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
естеството, остротата и продължителността на посочения в параграф 1 икономически спад;
б)
условията, според които компетентният орган може да разреши на институция, използваща вътрешнорейтингов подход, да използва съгласно параграф 3 подходящи данни, обхващащи период от две години.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 182
Специални изисквания за собствени оценки на конверсионните коефициенти
1. При количествено изразяване на рисковите параметри, свързани с рейтинговите категории или групи, институциите прилагат следните специални изисквания за собствените оценки на конверсионните коефициенти:
а)
институциите оценяват конверсионните коефициенти по категории или групи сделки на базата на усреднените реализирани стойности на конверсионните коефициенти по отделни категории или групи сделки, като използват среднопретеглените неизпълнения, произтичащи от наблюдаваните неизпълнения в използваните данни;
б)
институциите използват оценки на конверсионните коефициенти, подходящи за период на икономически спад, ако те са по-консервативни от дългосрочните усреднени стойности. Когато се очаква рейтинговата система да дава относително постоянни във времето стойности на конверсионните коефициенти по категории или групи, институциите правят корекции на оценките на рисковите параметри по категории или групи за ограничаване на влиянието на икономическия спад върху капитала;
в)
оценките на институциите на конверсионните коефициенти отразяват потенциалния размер на допълнително усвоените от длъжника суми до възникване на неизпълнението и след него. Оценката на конверсионните коефициенти съдържа по-висока степен на консервативност, когато може основателно да се очаква по-силна положителна корелация между честотата на неизпълненията и величината на конверсионния коефициент;
г)
при установяване на конверсионните коефициенти институциите отчитат конкретните си политики и стратегии, приети по отношение на наблюдението на клиентските сметки и обработката на плащанията. Институциите също вземат предвид способността и намерението си да предотвратяват бъдещи усвоявания на суми при обстоятелства, близки до тези при неизпълнение, като нарушение на договорни ограничения или други технически събития на неизпълнение;
д)
институциите разполагат с подходящи системи и процедури за наблюдение на сумите по сделките, относителния дял на усвоените суми по ангажименти и промените в усвоените суми по длъжници и категории. Институциите са в състояние ежедневно да следят неусвоените салда;
е)
ако институциите използват различни оценки на конверсионните коефициенти за изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции и за вътрешни цели, това се документира и обосновава.
2. За експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки оценките на конверсионните коефициенти се основават на данни за най-малко пет години, като след прилагането периодът всяка година се увеличава с по една година до достигането на най-малко седем години за поне един от източниците. Ако наличният период на наблюдение е по-дълъг за някой източник и данните са подходящи, се използва този по-дълъг период.
3. За експозициите на дребно институциите могат да отразят бъдещите усвоявания или в конверсионните си коефициенти, или в своите оценки за LGD.
По отношение на експозициите на дребно оценките на конверсионните коефициенти се основават на данни за най-малко пет години. Чрез дерогация от параграф 1, буква а) институцията не е необходимо да придава еднаква важност на исторически данни, ако по-новите данни са по-подходящи за прогнозиране на усвояванията. След получаването на разрешение от компетентните органи институциите могат да използват, когато прилагат вътрешнорейтингов подход, подходящи данни, обхващащи период от две години. Всяка година периодът, който трябва да бъде обхванат, се увеличава с по една година, докато подходящите данни обхванат период от пет години.
4. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
естеството, остротата и продължителността на посочения в параграф 1 икономически спад;
б)
условията, според които компетентният орган може да разреши на институцията при първоначално прилагане на вътрешнорейтингов подход да използва подходящи данни, обхващащи период от две години.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 183
Изисквания за оценка на ефекта от използването на гаранции и кредитни деривати за експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки, когато се използват собствени оценки на LGD, и за експозиции на дребно
1. По отношение на признатите гаранти и гаранции се прилагат следните изисквания:
а)
институциите имат ясно определени критерии за видовете гаранти, които те признават при изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции;
б)
за признатите гаранти се прилагат същите правила като тези за длъжниците по членове 171, 172 и 173;
в)
гаранцията се изготвя в писмена форма, тя е неотменяема от страна на гаранта, валидна до пълното изпълнение на задължението (в рамките на размера и срока на гаранцията) и правно допустима в юрисдикция, където са притежаваните от гаранта активи, предмет на гаранцията. Условни гаранции, предвиждащи условия, при които гарантът не може да бъде задължен да изпълни задължението си, могат да бъдат признати след получаване на разрешение от компетентните органи. Критериите за отнасяне отчитат по подходящ начин всяко потенциално намаляване на ефекта за редуциране на риска.
2. Институцията разполага с ясно определени критерии за промяна на категории, групите, оценките на параметъра LGD и при вземания на дребно и приемливи закупени вземания с процедура за разпределяне на експозициите по категории или групи, за да бъде отразено влиянието на гаранциите върху изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции. Тези критерии отговарят на изискванията, изложени в членове 171, 172 и 173.
Критериите са правдоподобни и интуитивни. Те отразяват способността и намерението на гаранта да изпълни задължението си, вероятния момент на плащанията от страна на гаранта, степента на взаимозависимост между способността на гаранта за изпълнение на гаранцията и способността на длъжника да изплати задължението, както и размера на остатъчния риск от длъжника.
3. Изискванията за гаранциите по настоящия член се прилагат и за кредитните деривати с едно референтно лице. При несъответствие между базисното задължение и референтното задължение по кредитен дериват или между базисното задължение и задължението, използвано да се определи дали е настъпило кредитно събитие, се прилагат изискванията, предвидени в член 216, параграф 2. За експозициите на дребно и приемливите закупени вземания, настоящият параграф се прилага и за процеса на разпределяне на експозициите по категории или групи.
Критериите отчитат структурата на плащанията по кредитния дериват и оценяват консервативно тяхното влияние върху размера и моментите на възстановяване на суми. Институцията отчита до каква степен се запазват други форми на остатъчния риск.
4. Изискванията, посочени в параграфи 1-3, не се прилагат за гаранции, предоставени от институции, централни правителства и централни банки и предприятия, които отговарят на изискванията, предвидени в член 201, параграф 1, буква ж), ако институцията е получила разрешение за прилагане на стандартизиран подход за експозициите към такива субекти съгласно членове 148 и 150. В този случай се прилагат изискванията по глава 4.
5. За гаранциите, покриващи експозиции на дребно, изискванията, посочени в параграфи 1, 2 и 3, се прилагат както за отнасянето на експозициите към категории или групи, така и за оценяването на PD.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, съгласно които компетентните органи могат да разрешат признаването на условни гаранции.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 184
Изисквания относно закупените вземания
1. При количествено изразяване на рисковите параметри, свързани с рейтинговите категории или групи за закупени вземания, институциите гарантират, че посочените в параграфи 2-6 условия са изпълнени.
2. Структурата на сделката гарантира, че при всички предвидими обстоятелства институцията е действителен собственик и контролира всички парични постъпления по вземанията. Когато длъжникът извършва директни плащания към продавача или към обслужващото лице, институцията периодично проверява дали плащанията се прехвърлят изцяло и съгласно договорните условия. Институциите разполагат с процедури, осигуряващи защита на правото им на собственост по отношение на вземанията и паричните постъпления при несъстоятелност, както и защита срещу съдебно оспорване на правата им, което може съществено да възпрепятства събирането, погасяването или прехвърлянето на вземанията, или запазването на контрола върху паричните постъпления.
3. Институцията следи качеството на закупените вземания и финансовото състояние на продавача и обслужващото лице. Следното се прилага:
а)
институцията оценява зависимостта на качеството на закупените вземания от финансовото състояние на продавача и обслужващото лице и разполага с вътрешни политики и процедури, осигуряващи подходяща защита срещу непредвидени обстоятелства, включително определяне на вътрешен рисков рейтинг за всеки продавач и обслужващо лице;
б)
институцията разполага с ясни и ефективни политики и процедури за избор на продавач и обслужващо лице. Институцията или нейният агент извършват периодичен преглед на отчетите, изготвени от продавачите и обслужващите лица, за проверка на точността на тези отчети, установяване на измами, оперативни слабости, както и качествена проверка на кредитната политика на продавача и правилата на обслужващото лице за събиране на вземания. Констатациите от тези прегледи се документират;
в)
институцията оценява характеристиките на пуловете от закупени вземания, включително свръхавансите, историята на просрочията към продавача, необслужваните задължения и провизиите за тях, условията на плащане и възможността за прихващания срещу насрещни вземания;
г)
институцията разполага с ефективни политики и процедури за наблюдение на концентрацията в общата експозиция към отделен длъжник в групата и между отделните групи закупени вземания;
д)
институцията прави необходимото да получи своевременно от обслужващото лице достатъчно подробни данни за падежната структура и разсейването на вземанията, за да осигури съответствие с критериите ѝ за изкупуване на вземания и отпускане на аванси, и разполага с ефективни способи за наблюдение и потвърждение на условията на продавача за продажба и ефекта от разсейване.
4. Институцията разполага със системи и процедури за ранно разпознаване на влошаването на финансовото състояние на продавача и качеството на закупените вземания и за проактивно решаване на възникващите проблеми. По-специално, институцията разполага с ясни и ефективни политики, процедури и информационни системи за наблюдение на нарушенията на договорни клаузи и ясни и ефективни политики и процедури за предприемане на правни действия и уреждане на проблемни закупени вземания.
5. Институцията разполага с ясни и ефективни политики и процедури, уреждащи контрола върху закупените вземания, заемите и паричните наличности. По-специално, вътрешните политики в писмен вид определят всички съществени елементи на програмите за изкупуване на вземания, включително размера на авансовите плащания, приемливите обезпечения, изискуемата документация, лимитите за концентрация и управлението на паричните постъпления. Тези елементи отчитат надлежно всички присъщи и съществени фактори, включително финансовото състояние на продавача и обслужващото лице, концентрациите на риск и тенденциите в качеството на закупените вземания и клиентите на продавача; вътрешните системи позволяват авансово плащане единствено при представяне на определената документация и съответното обезпечение.
6. Институцията разполага с ефективен вътрешен процес за оценка на спазването на всички вътрешни политики и процедури. Процесът включва периодичен одит на всички критични фази в програмата на институцията за изкупуване на вземания, потвърждение за разграничението в задълженията, от една страна, за оценяване на продавача и на обслужващото лице и оценяване на длъжника, а от друга, за оценяване на продавача и обслужващото лице и задълженията за целеви одит, както и за оценка на операциите на бек офиса, като се обръща особено внимание на квалификацията и опита на персонала, както и на поддържащите автоматизирани системи.
Подраздел 3
Утвърждаване на вътрешни оценки
Член 185
Утвърждаване на вътрешни оценки
Институциите утвърждават своите вътрешни оценки при спазване на следните изисквания:
а)
институциите разполагат с надеждни системи за утвърждаване на точността и последователността на рейтинговите системи, процедурите и оценката на всички съответни рискови параметри. Вътрешният процес на утвърждаване позволява на институцията да изготви последователна и съдържателна оценка на резултатите от системите за присъждане на вътрешни рейтинги и оценяване на риска;
б)
институциите периодично сравняват реализираните нива на неизпълнение с очакваните стойности на параметъра PD за всяка рискова категория и, когато тези нива са извън очакваното допустимо отклонение за определена категория, институциите целенасочено анализират причините за това отклонение. Институциите, които използват собствени оценки за параметъра LGD и конверсионните коефициенти, също извършват аналогичен анализ на тези оценки. При тези сравнения се използват исторически данни за възможно най-дълги времеви периоди. Институцията документира методите и данните, използвани при тези сравнения. Този анализ и документацията се актуализират поне веднъж годишно;
в)
институциите използват и други инструменти за количествено утвърждаване и сравнения с подходящи външни източници на данни. Анализът се базира на данни, които са подходящи за портфейла, като те се актуализират периодично и обхващат подходящ период на наблюдение. Вътрешните оценки на институциите за резултатите на рейтинговите системи се базират на възможно най-дълъг времеви период;
г)
използваните методи и данни за количествено утвърждаване са последователни във времето. Промените в методите и данните (източници на данни и обхванати периоди), използвани при оценяването и утвърждаването, се документират;
д)
когато използват собствени оценки за очакваните загуби, институциите разполагат с надеждни вътрешни стандарти за случаите, при които отклоненията на реализираните от очакваните стойности за PD, LGD, конверсионни коефициенти и общи загуби са достатъчно значителни, за да поставят под съмнение надеждността на оценките. Тези стандарти вземат предвид стопанския цикъл и сходната системна променливост в нивата на неизпълнение. Когато реализираните стойности продължават да са по-високи от очакваните, институциите завишават оценките, за да отразят историческите данни за неизпълненията и загубите.
Подраздел 4
Изисквания относно експозициите в капиталови инструменти при подхода на вътрешните модели
Член 186
Капиталови изисквания и количествено измерване на риска
При изчисляването на капиталовите изисквания институциите спазват следните стандарти:
а)
оценката на потенциалната загуба е устойчива спрямо настъпване на неблагоприятни пазарни промени, оказващи влияние върху дългосрочния рисков профил на инвестициите на институцията. Използваните данни при установяването на разпределението на доходността отразяват най-дългия извадков период, за който има налични и съдържателни данни за представянето на рисковия профил на конкретните експозиции в капиталови инструменти на институцията. Използваните данни трябва да са достатъчни, за да осигурят консервативни, статистически надеждни и устойчиви оценки за загубите, които не се базират единствено на субективна или експертна оценка. Заложените шокове осигуряват консервативна оценка на потенциалните загуби за съответния дългосрочен пазарен или стопански цикъл. За получаване на достатъчно реалистични и консервативни резултати от модела институцията комбинира емпиричния анализ на наличните данни с корекции, обусловени от различни фактори. При изграждане на моделите за стойност под риск (VaR) за измерване на потенциалните тримесечни загуби институциите могат да използват тримесечни данни или по-краткосрочни данни, преобразувани в тримесечен еквивалент чрез подходящ аналитичен метод, подкрепен от емпирични доказателства и добре развит и документиран процес на обмисляне и анализ. Този подход се прилага консервативно и последователно във времето. Когато наличните подходящи данни са ограничени, институцията прилага по-висока степен на консервативност;
б)
използваните модели обхващат в подходяща степен всичките съществени рискове, свързани с доходността на капиталовите инструменти, включително общия пазарен риск и специфичния риск на капиталовите експозиции от портфейла на институцията. Вътрешните модели обясняват по подходящ начин историческите колебания в цените, обхващат както величината, така и промените в състава на потенциалните концентрации, и са устойчиви в неблагоприятна пазарна среда. Съвкупността от рисковите експозиции, представени в използваните при оценяването данни, съответства в голяма степен или е поне сравнима с експозициите в капиталови инструменти на институцията;
в)
вътрешният модел съответства на рисковия профил и структурата на капиталовия портфейл на институцията. Когато институцията притежава значителни позиции, при които се наблюдава съществена нелинейна зависимост, вътрешните модели се разработват така, че да обхващат в подходяща степен рисковете, свързани с такива инструменти;
г)
съотнасянето на отделните позиции към техни аналози, пазарни индекси и рискови фактори е правдоподобно, интуитивно и теоретично надеждно;
д)
институциите удостоверяват чрез емпиричен анализ уместността на рисковите фактори, включително способността им да обхващат както общия, така и специфичния риск;
е)
при оценките на променливостта на доходността на експозициите в капиталови инструменти се използват подходящи и налични данни, информация и методи. Използват се проверени от независимо лице вътрешни данни или данни от външни източници, включително групирани данни;
ж)
въвеждат се стриктни и изчерпателни процедури за провеждане на стрес тестове.
Член 187
Процес и контролни механизми за управление на риска
При разработването и използването на вътрешни модели за определяне на капиталовите изисквания институциите установяват политики, процедури и контролни механизми за обезпечаване на надеждността на модела и моделиращия процес. Тези политики, процедури и контролни механизми включват следното:
а)
пълно интегриране на вътрешния модел в цялостните управленски информационни системи на институцията и в управлението на капиталовите позиции в банковия портфейл. Вътрешните модели се интегрират изцяло в инфраструктурата на институцията за управление на риска, ако се използват специално за измерване и оценяване на доходността на капиталовия портфейл, включително коригираните спрямо риска резултати, за разпределяне на икономическия капитал по експозиции в капиталови инструменти и за оценяване на общата капиталова адекватност и процеса по управление на инвестициите;
б)
установени управленски системи, процедури и контролни функции, обезпечаващи периодичен и независим преглед на всички елементи на процеса по вътрешно моделиране, включително одобрението на промени в моделите, преглед на входящите данни и резултатите на модела, като например пряка проверка на изчисленията на риска. Тези прегледи оценяват точността, пълнотата и уместността на входящите данни и резултатите на модела и се концентрират както върху откриването, така и върху ограничаването на потенциални грешки, дължащи се на известните слабости, както и установяване на нови слабости на модела. Такива прегледи могат да се извършват от независимо вътрешно звено или от независимо външно трето лице;
в)
подходящи системи и процедури за наблюдение на инвестиционните лимити и на рисковите експозиции в капиталови инструменти;
г)
отговарящи за проектирането и внедряването на модела звена, които да са функционално независими от звената, отговорни за управлението на отделните инвестиции;
д)
подходяща квалификация на лицата, отговорни за отделните аспекти на процеса по моделиране. Ръководството осигурява достатъчен брой квалифицирани и компетентни служители за функцията на моделиране.
Член 188
Утвърждаване и документиране
Институциите трябва да разполагат с надеждни системи за утвърждаване на точността и последователността на своите вътрешни модели и процеси на моделиране. Всички съществени елементи на вътрешните модели и процесите на моделиране и утвърждаване се документират.
При утвърждаването и документирането на вътрешните модели и процесите на моделиране на институциите се спазват следните изисквания:
а)
институциите използват вътрешна процедура по утвърждаване, за да оценят по последователен и съдържателен начин резултатите от своите вътрешни модели и процедури;
б)
използваните методи и данни за количествено утвърждаване са последователни във времето. Промените в методите за оценка и утвърждаване (източници на данни и обхванати периоди) се документират;
в)
институциите периодично сравняват действителната доходност на капиталовите инструменти, изчислена на базата на реализирани и нереализирани печалби и загуби, със съответните резултати от модела. При тези сравнения се използват исторически данни за възможно най-дълги времеви периоди. Институцията документира методите и данните, използвани при тези сравнения. Този анализ и документацията се актуализират поне веднъж годишно;
г)
институциите използват други инструменти за количествено утвърждаване и сравнения с външни източници на данни. Анализът се базира на данни, които са подходящи за портфейла, като те се актуализират периодично и обхващат подходящ период на наблюдение. Вътрешните оценки на институциите за резултатите от използването на моделите се базират на възможно най-дълъг времеви период;
д)
институциите разполагат с надеждни вътрешни стандарти за справяне със ситуации, при които сравнението между реализираните и предвидените чрез моделите стойности на доходността на капиталовите инструменти поставя под съмнение състоятелността на оценките или на самите модели. Тези стандарти отчитат стопанския цикъл и сходните системни колебания в доходността на капиталовите инструменти. Всички корекции, направени на вътрешни модели в резултат на прегледите на моделите, биват документирани и съгласувани със стандартите за преглед на моделите на институцията;
е)
вътрешният модел и процесът на моделиране се документират, включително и отговорностите на лицата, включени в процесите по моделиране, както и процедурите за преглед и одобрение на модела.
Подраздел 5
Вътрешно управление и надзор
Член 189
Корпоративно управление
1. Всички съществени аспекти на рейтинговия процес и процедурите по оценяване се одобряват от ръководния орган или от определен от него комитет, както и от висшето ръководство на институцията. Тези страни притежават основни познания за рейтинговите системи на институцията и подробно разбиране на свързаните с тях управленски отчети.
2. Висшето ръководство спазва следните изисквания:
а)
уведомява ръководния орган или определения от него комитет за съществените промени или изключения от установените политики, които оказват съществено влияние върху функционирането на рейтинговите системи на институцията;
б)
познава подробно структурата и функционирането на рейтинговите системи;
в)
гарантира постоянно, че рейтинговите системи работят правилно;
Висшето ръководство бива редовно информирано от звената за контрол на кредитния риск относно резултатите от рейтинговия процес, нуждаещите се от подобрение области и действията за отстраняване на вече установените слабости.
3. Анализът на профила на кредитния риск на институцията, базиран на вътрешни рейтинги, е основна част от управленските отчети, представяни на тези участници. Отчетите включват най-малко рисковия профил, миграцията между рисковите категории, оценките на съответните рискови параметри по категории и сравнение на реализираните с очакваните нива на неизпълнение и, когато се използват собствени оценки - на реализираните LGD и реализираните конверсионни коефициенти спрямо очакванията и резултатите от направените стрес тестове. Периодичността на докладване се определя от значимостта, вида и получателя на информацията.
Член 190
Контрол на кредитния риск
1. Звеното за контрол на кредитния риск е независимо от звената, ръководещи или изпълняващи функциите по създаване или подновяване на експозиции, и се отчита пряко на висшето ръководство. Звеното за контрол на кредитния риск отговаря за разработването или подбора, въвеждането, контрола и функционирането на рейтинговите системи. То редовно изготвя и анализира отчети за резултатите от рейтинговите системи.
2. Отговорностите на звеното/звената за контрол на кредитния риск включват:
а)
тестване и наблюдение на категории и групи;
б)
изготвяне и анализ на обобщаващи отчети от рейтинговите системи на институцията;
в)
въвеждане на процедури за проверка на последователното прилагане на определенията за категории и групи по структурни звена и географски райони;
г)
преглед и документиране на промените в рейтинговия процес, включително и на причините за промените;
д)
преглед на прогностичната способност на рейтинговите критерии. Промените в рейтинговия процес, критериите или индивидуалните рейтингови параметри се документират и съхраняват;
е)
активно участие в разработването или избирането, въвеждането и утвърждаването на моделите, използвани в рейтинговия процес;
ж)
контрол и надзор върху моделите, използвани в рейтинговия процес;
з)
постоянен преглед и промени на моделите, използвани в рейтинговия процес.
3. Институциите, използващи групирани данни в съответствие с член 179, параграф 2, могат да възлагат на външни подизпълнители следните задачи:
а)
изготвяне на информация по отношение на тестването и наблюдението на категориите и групите;
б)
изготвяне на обобщаващи отчети от рейтинговите системи на институцията;
в)
изготвяне на информация във връзка с прегледа на рейтинговите критерии за оценка на тяхната текуща прогностична способност;
г)
документиране на промените в рейтинговия процес, критериите или индивидуалните рейтингови параметри;
д)
изготвяне на информация по отношение на постоянния преглед и промените на моделите, използвани в рейтинговия процес.
4. Институциите, които се възползват от посоченото в параграф 3, гарантират, че компетентните органи имат достъп до цялата съответна информация, предоставяна от третото лице с цел проверка на спазването на изисквания, както и че компетентните органи могат да извършват проверки на място в същата степен като в институцията.
Член 191
Вътрешен одит
Специализираната служба за вътрешен одит или друго сходно независимо звено за одит извършва поне веднъж годишно преглед на дейността на институцията и на нейните рейтингови системи, включително дейността по кредитиране и оценка на параметрите PD, LGD, EL и конверсионните коефициенти. Прегледът обхваща и спазването на всички приложими изисквания.
ГЛАВА 4
Редуциране на кредитен риск
Раздел 1
Определения и общи изисквания
Член 192
Определения
За целите на настоящата глава се прилагат следните определения:
1)
„кредитираща институция“ означава институцията, която има въпросната експозиция;
2)
„обезпечена кредитна сделка“ означава сделка, пораждаща обезпечена със залог експозиция, която не съдържа клауза, даваща на институцията правото да получава поне веднъж дневно залог по маржин сметка;
3)
„сделка, обусловена от капиталовия пазар“ означава сделка, пораждаща обезпечена със залог експозиция, която съдържа клауза, даваща на институцията правото да получава поне веднъж дневно залог по маржин сметка;
4)
„базово ПКИ“ означава ПКИ, в чиито акции или дялове е инвестирало друго ПКИ.
Член 193
Принципи за признаване на ефекта от техниките за редуциране на кредитния риск
1. Никоя експозиция, по отношение на която институцията е постигнала редуциране на кредитния риск, не може да генерира по-голяма по размер рисково претеглена експозиция или очаквана загуба от експозиция, която не е била обект на редуциране на кредитния риск, но иначе е идентична.
2. Когато кредитната защита е била вече отчетена съгласно глава 2 или глава 3, в зависимост от случая, в размера на рисково претеглените експозиции, институциите не вземат предвид въпросната кредитната защита при изчисленията по настоящата глава.
3. Когато са изпълнени разпоредбите по раздели 2 и 3, институциите могат да променят изчисленията на размера на рисково претеглените експозиции по стандартизирания подход и изчисленията на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба по вътрешнорейтинговия подход в съответствие с разпоредбите по раздели 4, 5 и 6.
4. Институциите третират като обезпечение паричните средства, ценните книжа или стоките, закупени, взети в заем или получени по репо сделка или сделките за предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки.
5. Когато институцията, изчисляваща размерите на рисково претеглените експозиции по стандартизирания подход, има повече от една форма на редуциране на кредитен риск, обхващащ една експозиция, тя изпълнява всяко едно от следните условия:
а)
разделя експозицията на части, покрити от всеки вид инструмент за редуциране на кредитния риск;
б)
изчислява размера на рисково претеглената експозиция отделно за всяка част по буква а) в съответствие с разпоредбите на глава 2 и на настоящата глава.
6. Когато институцията, изчисляваща размерите на рисково претеглените експозиции по стандартизирания подход, покрива една експозиция с кредитната защита, предоставена от един доставчик на защита, и въпросната защита има различни падежи, тя изпълнява всяко едно от следните условия:
а)
разделя експозицията на части, покрити от всеки инструмент за редуциране на кредитния риск;
б)
изчислява размера на рисково претеглената експозиция отделно за всяка част по буква а) в съответствие с разпоредбите на глава 2 и на настоящата глава.
Член 194
Принципи относно приемливостта на техниките за редуциране на кредитния риск
1. Използваната техника за предоставяне на кредитна защита заедно с предприетите действия и стъпки, както и политиките и процедурите, прилагани от кредитиращата институция, са такива, че водят до споразумения за кредитна защита, които са правно валидни и изпълними във всички съответни юрисдикции.
По искане на компетентния орган кредитиращата институция предоставя най-актуалната версия на независимото писмено мотивирано правно становище или становища, въз основа на което(ито) тя е установила дали споразумението или споразуменията ѝ за кредитна защита отговоря(т) на предвиденото в първа алинея условие.
2. Кредитиращата институция предприема всички целесъобразни стъпки, за да осигури ефективността на споразуменията за кредитна защита и да се справи с рисковете, свързани с тези споразумения.
3. Институциите могат да отчетат наличието на обезпечена кредитна защита при изчисляването на ефекта от редуцирането на кредитния риск, когато активите, на които разчитат за тази защита отговарят едновременно на следните две условия:
а)
те са включени в списъка на приемливите активи, посочени в членове 197-200, в зависимост от случая;
б)
те са достатъчно ликвидни и тяхната стойност във времето е достатъчно стабилна, за да се осигури подходящо ниво на сигурност по отношение на постигнатата кредитна защита, като се отчита използваният подход за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и степента на признаване на защитата.
4. Институциите могат да отчетат наличието на обезпечена кредитна защита при изчисляването на ефекта от редуциране на риска само когато кредитиращата институция има право своевременно да ликвидира или да задържи активите, които осигуряват защитата в случай на неизпълнение, неплатежоспособност или несъстоятелност - или друго кредитно събитие, изложено в документацията по сделката - на длъжника и, когато е приложимо, на попечителя, държател на обезпечението. Степента на корелационна зависимост между стойността на активите, на които се разчита за осигуряване на защита, и кредитното качество на длъжника не е твърде висока.
5. При кредитна защита с гаранции доставчикът на защита се счита за приемлив само когато доставчикът на защита е включен в списъка с приемливи доставчици на защита, посочен в член 201 или 202, в зависимост от случая.
6. При кредитна защита с гаранции споразумението за защита се счита за приемливо само когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
то е включено в списъка на приемливите споразумения за защита, посочени в член 203 и член 204, параграф 1;
б)
то е правно валидно и изпълнимо в съответните юрисдикции, с което се постига подходящо ниво на сигурност на кредитната защита след отчитане на използвания подход за изчисляване на размера на рисково претеглените активи и степента на признаване на защитата;
в)
доставчикът на защита изпълнява критериите, посочени в параграф 5.
7. Кредитната защита отговаря на изискванията, установени в раздел 3, както е приложимо.
8. Институцията е в състояние да докаже пред компетентните органи, че разполага с подходящи процедури за управление на рисковете, позволяващи ѝ да контролира рисковете, на които тя може да бъде изложена в резултат на осъществяването на практики за редуциране на кредитния риск.
9. Независимо от факта, че извършеното редуциране на кредитния риск е взето предвид за целите на изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции и когато е приложимо - на размера на очакваната загуба, институциите продължават да правят пълна оценка на кредитния риск на базисната експозиция и са в състояние да докажат изпълнението на това изискване пред компетентните органи. Само за целите на настоящия параграф при репо сделки и при сделки по предоставяне в заем на ценни книжа или по предоставяне/получаване в заем на стоки, за базисна експозиция се счита нетният размер на експозицията.
10. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти с цел определяне на това какво означава достатъчно ликвидни активи и кога стойностите на активите могат да се считат за достатъчно стабилни за целите на параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 30 септември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Раздел 2
Приемливи методи за редуциране на кредитния риск
Подраздел 1
Обезпечена кредитна защита
Член 195
Балансово нетиране
Институциите могат да използват балансовото нетиране на взаимни вземания между самите себе си и свои контрагенти като приемлива форма на редуциране на кредитния риск.
Без да се засяга член 196, приемливостта е ограничена до взаимни парични салда между институцията и контрагента. Институциите могат да променят размера на рисково претеглените експозиции и по целесъобразност размера на очакваната загуба само за заемите и депозитите, които самите те са получили и които са предмет на балансово споразумение за нетиране.
Член 196
Рамкови споразумения за нетиране, обхващащи репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки или други сделки, обусловени от капиталовите пазари
Институциите, прилагащи определения в член 223 разширен метод за финансово обезпечение, могат да отчитат ефектите на двустранни договори за нетиране с контрагент, обхващащи репо сделки, сделки за предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки или други сделки, обусловени от капиталовите пазари. Без да се засяга член 299, в рамките на тези споразумения или сделки приетото обезпечение и получените в заем ценни книжа или стоки трябва да отговарят на изискванията за приемливост на обезпечението, установени в членове 197 и 198.
Член 197
Приемливост на обезпечението при всички подходи и методи
1. Институциите могат да използват следните активи като приемливо обезпечение при всички подходи и методи:
а)
парични влогове или приравнени на тях парични инструменти, държани от кредитиращата институция;
б)
емитирани от централни правителства или централни банки дългови ценни книжа с присъдена кредитна оценка от призната като приемлива за целите на глава 2 АВКО или агенция за експортно застраховане, която е определена от ЕБО като съответстваща на четвърта или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към централни правителства и централни банки по глава 2;
в)
емитирани от институции дългови ценни книжа с присъдена кредитна оценка от АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към институции по глава 2;
г)
емитирани от други субекти дългови ценни книжа с присъдена кредитна оценка от АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към предприятия по глава 2;
д)
дългови ценни книжа с краткосрочна кредитна оценка от АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на краткосрочни експозиции по глава 2;
е)
капиталови инструменти или конвертируеми облигации, включени в основен индекс;
ж)
злато;
з)
секюритизиращи позиции, които не са пресекюритизиращи, с външна кредитна оценка от АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на секюритизирани експозиции, посочени в глава 5, раздел 3, подраздел 3.
2. За целите на параграф 1, буква б) „дългови ценни книжа, емитирани от централни правителства или централни банки“, включват:
а)
дългови ценни книжа, емитирани от регионални правителства или местни органи на власт, експозициите към които се третират като експозиции към централно правителство, под юрисдикцията на което са учредени съгласно член 115, параграф 2;
б)
дългови ценни книжа, емитирани от субекти от публичния сектор, които се разглеждат като експозиции към централни правителства в съответствие с член 116, параграф 4;
в)
дългови ценни книжа, емитирани от многостранни банки за развитие, на които е присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 117, параграф 2;
г)
дългови ценни книжа, емитирани от международни организации, на които е присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 118;
3. За целите на параграф 1, буква в) „дългови ценни книжа, емитирани от институции“, включват:
а)
дългови ценни книжа, емитирани от регионални правителства или местни органи на власт, различни от дълговите ценни книжа, посочени в параграф 2, буква а);
б)
дългови ценни книжа, емитирани от субекти от публичния сектор, експозициите към които се разглеждат съгласно член 116, параграфи 1 и 2;
в)
дългови ценни книжа, емитирани от многостранни банки за развитие, различни от тези, на които е присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 117, параграф 2.
4. Институцията може да използва дългови ценни книжа, емитирани от други институции и неразполагащи с присъдена от АВКО кредитна оценка, като приемливо обезпечение, ако тези дългови ценни книжа отговарят на всеки един от следните критерии:
а)
те се котират на призната борса;
б)
те са квалифицирани като първостепенен дълг;
в)
всички останали рейтинговани емисии ценни книжа на институцията емитент от същия ранг имат присъдена от АВКО кредитна оценка, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисковото претегляне на експозициите към институции или краткосрочни експозиции по глава 2;
г)
кредитиращата институция не разполага с информация, обуславяща присъждането на кредитна оценка, по-неблагоприятна от посочена в буква в);
д)
пазарната ликвидност на инструмента е достатъчна за тези цели.
5. Институциите могат да използват дялове или акции в ПКИ като приемливо обезпечение, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
за дяловете или акциите се определят ежедневни борсови котировки;
б)
ПКИ инвестират единствено в инструменти, които могат да бъдат признати по параграфи 1 и 2.
в)
ПКИ отговорят на условията по член 132, параграф 3).
Когато дадено ПКИ инвестира в акции или дялове на друго ПКИ, условията по първа алинея, букви а)-в) се прилагат по еднакъв начин спрямо всяко базисно ПКИ.
Ако ПКИ използва дериватни инструменти с цел хеджиране на разрешените инвестиции, това не е пречка за приемливостта на неговите дялове или акции като обезпечение.
6. За целите на параграф 5, когато ПКИ (наричан по-долу „първоначалното ПКИ“) или някое от неговите базисни ПКИ инвестира и в инструменти, различни от приемливите по параграфи 1 и 4, институциите могат да използват дяловете или акциите в това ПКИ като обезпечение до размер, равен на стойността на приемливите активи, държани от това ПКИ, като се допуска, че това ПКИ или някое от неговите базисни ПКИ е инвестирало в неприемливи активи до максималния допустим според техния инвестиционен мандат размер.
Когато базисно ПКИ има свои собствени базисни ПКИ, институциите могат да използват дяловете или акциите в първоначалното ПКИ като приемливо обезпечение, при условие че прилагат предвидената в първа алинея методология.
Когато неприемливите активи могат да имат отрицателна стойност поради задължения или условни задължения, произтичащи от собственост, институциите изпълняват всяко едно от следните условия:
а)
изчисляват общата стойност на неприемливите активи;
б)
когато получената по буква а) сума е отрицателна, те приспадат абсолютната стойност на тази сума от общата стойност на приемливите активи.
7. По отношение на параграф 1, букви б)-д), когато ценните книжа имат две кредитни оценки от АВКО, институциите прилагат по-малко благоприятната оценка. Когато ценните книжа имат повече от две кредитни оценки от АВКО, институциите прилагат двете най-благоприятни кредитни оценки. Ако двете най-благоприятни кредитни оценки се различават, институциите прилагат по-малко благоприятната от двете.
8. ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на:
а)
основните индекси, посочени в параграф 1, буква е) от настоящия член, в член 198, параграф 1, буква а), в член 224, параграфи 1 и 4 и в член 299, параграф 2, буква д);
б)
признатите борси, посочени в параграф 4, буква а) от настоящия член, член 198, параграф 1, буква а), член 224, параграфи 1 и 4, член 299, параграф 2, буква д), член 400, параграф 2, буква к), член 416, параграф 3, буква д), член 428, параграф 1, буква в) и част 3, точка 12 от приложение III, в съответствие с условията, установени в член 4, параграф 1, точка 72.
ЕОЦКП представя на Комисията проектите на технически стандарти за изпълнение до 31 декември 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Член 198
Допълнителни критерии за приемливост на обезпечението при разширения метод за финансово обезпечение
1. Институцията, която използва разширения метод за финансово обезпечение по член 223, може, освен посочените в член 197 обезпечения, да използва и следните позиции като приемливо обезпечение:
а)
капиталови инструменти или конвертируеми облигации, които не са включени в основен индекс, но се търгуват на призната борса;
б)
дялове или акции в ПКИ, ако е изпълнено всяко едно от следните условия:
i)
за дяловете или акциите се определят ежедневни борсови котировки;
ii)
ПКИ инвестира единствено в инструменти, които могат да бъдат признати по член 197, параграфи 1 и 4, и в посочените в буква а) от настоящата алинея позиции.
Когато ПКИ инвестира в дялове или акции на друго ПКИ, условията по букви а) и б) от настоящия параграф се прилагат равнозначно и спрямо базовото ПКИ.
Ако ПКИ използва дериватни инструменти с цел хеджиране на разрешените инвестиции, това не е пречка за приемливостта на неговите дялове или акции като обезпечение.
2. Когато ПКИ или някое от неговите базисни ПКИ инвестира и в инструменти, различни от приемливите по член 197, параграфи 1 и 4, и в позициите, посочени в параграф 1, буква а), от настоящия член, институциите могат да използват дяловете или акциите в това ПКИ като обезпечение до размер, равен на стойността на приемливите активи, държани от това ПКИ, като се допуска, че това ПКИ или някое от неговите базисни ПКИ е инвестирало в неприемливи активи до максималния допустим според техния инвестиционен мандат размер.
Когато неприемливите активи могат да имат отрицателна стойност поради задължения или условни задължения, произтичащи от собственост, институциите изпълняват всяко едно от следните условия:
а)
изчисляват общата стойност на неприемливите активи;
б)
когато получената по буква а) сума е отрицателна, те приспадат абсолютната стойност на тази сума от общата стойност на приемливите активи.
Член 199
Допълнителна приемливост на обезпечения при вътрешнорейтинговия подход
1. Институцията, която изчислява рисково претегления размер на експозициите и размера на очакваната загуба по вътрешнорейтинговия подход, може освен посочените в членове 197 и 198 обезпечения да използва и следните форми на обезпечение:
а)
обезпечение с недвижими имоти в съответствие с параграфи 2, 3 и 4;
б)
вземания в съответствие с параграф 5;
в)
други обезпечения с физически активи в съответствие с параграфи 6 и 8;
г)
лизинг в съответствие с параграф 7.
2. Освен ако в член 124, параграф 2 не е предвидено друго, като приемливо обезпечение институциите могат да използват жилищни имоти, които са или ще бъдат обитавани или отдавани под наем от собственика или от ползвателя в случаите на фондове за лично инвестиране, както и търговски недвижими имоти, включително офиси и други търговски помещения, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
стойността на имотите не се влияе съществено от кредитното качество на длъжника. При определянето на съществеността на тази зависимост, институциите могат да игнорират случаите, когато стойността на имотите и състоянието на кредитополучателя са повлияни от чисто макроикономически фактори;
б)
рискът, свързан с кредитополучателя не се влияе съществено от промени в състоянието на базисния имот или проект, а от способността на длъжника да използва други източници за изплащане на задълженията си, т.е. погасяването на заема не зависи съществено от паричните постъпления, генерирани от базисния имот, служещ като обезпечение.
3. За експозициите, обезпечени с намиращи се на територията на държава членка жилищни имоти, институциите могат да се отклонят от параграф 2, буква б), когато компетентният орган на тази държава членка е публикувал доказателства за наличието на добре развит и отдавна установен пазар на жилищни имоти на тази територия, с проценти на загубите, които не превишават следните лимити:
а)
загубите, произтичащи от заеми, обезпечени с жилищни имоти до 80 % от пазарната стойност, или 80 % от ипотечната заемна стойност, освен ако съгласно член 124, параграф 2 не е предвидено друго, не превишават 0,3 % от текущия размер на заемите, обезпечени с жилищни имоти, за всяка отделна година;
б)
общите загуби, произтичащи от заеми, обезпечени с жилищни имоти, не превишават 0,5 % от текущия размер на заемите, обезпечени с жилищни имоти, за всяка отделна година.
Ако в дадена година не е спазено някое от условията, посочени в букви а) и б) от първа алинея, институциите не прилагат третирането, предвидено в тази алинея, докато през някоя от следващите години не бъдат удовлетворени и двете условия.
4. За търговски недвижим имот, намиращ се на територията на държава членка, институциите могат да се отклонят от параграф 2, буква б), когато компетентният орган на тази държава членка е публикувал доказателства за наличието на добре развит и отдавна установен пазар на търговски недвижими имоти на тази територия, с проценти на загубите, които да не превишават следните лимити:
а)
загубите, произтичащи от заеми, обезпечени с търговски недвижими имоти до 50 % от пазарната им стойност или 60 % от ипотечна заемна стойност, не превишават 0,3 % от текущия размер на заемите, обезпечени с търговски недвижими имоти, за всяка отделна година;
б)
общите загуби, произтичащи от заеми, обезпечени с търговски недвижими имоти, не превишават 0,5 % от текущия размер на заемите, обезпечени с търговски недвижими имоти, за всяка отделна година.
Ако в дадена година не е спазено някое от условията, посочени в първа алинея, букви а) и б), институциите не прилагат третирането, предвидено в тази алинея, докато през някоя от следващите години не бъдат удовлетворени и двете условия.
5. Институциите могат да използват като приемливо обезпечение вземания, свързани с търговска сделка или сделки с първоначален матуритет по-малък или равен на една година. Приемливите вземания не включват вземания, които са свързани със секюритизация, прехвърляне на риска към други лица или кредитни деривати, или суми дължими от взаимосвързани предприятия.
6. Компетентните органи разрешават на институцията да използва като приемливо обезпечение физически актив от вид, различен от посочените в параграфи 2, 3 и 4, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
съществуването на ликвидни пазари е доказано от чести сделки, като се взема предвид вида на активите, което позволява реализиране на обезпечението по бърз и икономически ефикасен начин. Изпълнението на това условие се проверява от институциите периодично и когато съществуват признаци за съществени промени в пазара;
б)
съществуват широко признати и обществено достъпни пазарни цени за обезпечението. Институциите могат да приемат пазарните цени за широко признати, ако те произтичат от надеждни източници на информация като например публични индекси и отразяват цените по осъществени при нормални условия сделки. Институциите могат да приемат пазарните цени за обществено достъпни, ако тези цени са лесно достъпни и биват оповестявани и предоставяни редовно и без неоснователни административни или финансови тежести;
в)
институцията анализира пазарните цени, времето и разходите, необходими за реализиране на обезпечението, както и реализираните от обезпечението постъпления;
г)
институцията доказва, че при над 10 % от всички случаи на реализиране за даден вид обезпечение получените постъпления не са под 70 % от стойността на обезпечението. Когато е налице съществена променливост на пазарните цени, институцията доказва пред компетентните органи, че направената от нея оценка на обезпечението е достатъчно консервативна.
Институциите документират изпълнението на условията, посочени в букви а)-г) от първа алинея и в член 210.
7. При спазване на разпоредбите на член 230, параграф 2, когато са изпълнени изложените в член 211 изисквания, експозициите, възникващи от сделките, с които дадена институция отдава на лизинг собственост на трето лице, могат да се третират по същия начин както заемите, обезпечени с вида на отдаваната на лизинг собственост.
8. ЕБО оповестява списък на видовете обезпечения с физически активи, за които институциите могат да приемат, че са изпълнени условията, посочени параграф 6, букви а) и б).
Член 200
Други форми на обезпечена кредитна защита
Като приемливо обезпечение институциите могат да използват следните други форми на обезпечена кредитна защита:
а)
парични депозити или приравнени на тях парични инструменти, които институция трета страна не държи на доверително управление, и заложени в полза на кредитиращата институция;
б)
животозастрахователни полици, заложени в полза на кредитиращата институция;
в)
инструменти, емитирани от институция трета страна, които при поискване ще бъдат обратно изкупени от тази институция.
Подраздел 2
Кредитна защита с гаранции
Член 201
Приемливост на доставчици на защита съгласно всички подходи
1. Институциите могат да използват следните страни като приемливи доставчици на кредитна защита с гаранции:
а)
централни правителства и централни банки;
б)
регионални правителства или местни органи на власт;
в)
многостранни банки за развитие;
г)
международни организации, експозициите към които са с присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 117;
д)
субекти от публичния сектор, вземанията към които се третират в съответствие с член 116;
е)
институции и финансови институции, за които експозициите към финансови институции се третират като експозиции към институции съгласно член 119, параграф 5;
ж)
други предприятия, включително дружества майки, дъщерни предприятия и асоциирани предприятия, когато е изпълнено едно от следните условия:
i)
на тези предприятия е присъдена кредитна оценка от АВКО;
ii)
при институциите, изчисляващи размерите на рисково претеглените експозиции и на очакваната загуба по вътрешнорейтинговия подход, на тези предприятия не е присъдена кредитна оценка от призната АВКО, но имат вътрешна оценка от институцията.
з)
централни контрагенти.
2. При институциите, които изчисляват размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба по вътрешнорейтинговия подход, за приемлив доставчик на кредитна защита с гаранции се счита този гарант, на който институцията е присъдила вътрешна оценка в съответствие с разпоредбите на глава 3, раздел 6.
Компетентните органи публикуват и поддържат списъка на финансовите институции, които са приемливи доставчици на кредитна защита с гаранции, посочени в параграф 1, буква е), или водещите критерии за определяне на други такива приемливи доставчици на кредитна защита с гаранции, заедно с описание на приложимите пруденциални изисквания, и обменят своя списък с други компетентни органи в съответствие с член 117 от Директива 2013/36/ЕС.
Член 202
Приемливост на доставчици на защита при вътрешнорейтинговия подход, които отговарят на изискванията за третиране по член 153, параграф 3
Като приемливи доставчици на кредитна защита с гаранции, които отговарят на изискванията за третиране по член 153, параграф 3, институцията може да използва институции, застрахователни и презастрахователни предприятия и агенции за експортно застраховане, които отговарят на всяко едно от следните условия:
а)
те имат достатъчно опит в предоставянето на кредитна защита с гаранции;
б)
те са обект на регулации, еквивалентни на правилата, изложени в настоящия регламент, или към момента на предоставяне на кредитната защита са имали кредитна оценка, присъдена от призната АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към предприятия по глава 2;
в)
към момента на предоставяне на кредитната защита или за всеки последващ период, имат вътрешна оценка с вероятност от неизпълнение (PD), равностойна или по-ниска на тази, съответстваща на втора или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към предприятия по глава 2;
г)
те имат вътрешна оценка с PD, равностойна на или по-ниска от тази, съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към предприятия по глава 2.
За целите на настоящия член кредитната защита, предоставена от агенции за експортно застраховане, не се ползва от каквато и да е изрична контрагаранция от централно правителство.
Член 203
Приемливост на гаранции като кредитна защита с гаранции
Институциите могат да използват гаранции като приемлива кредитна защита с гаранции.
Подраздел 3
Видове деривати
Член 204
Приемливи видове кредитни деривати
1. Като приемлива кредитна защита институциите могат да използват следните видове кредитни деривати и инструменти, които могат да бъдат съставени от такива кредитни деривати или от кредитни деривати с подобен икономически ефект:
а)
суап за кредитно неизпълнение;
б)
суап за обща доходност;
в)
дългова ценна книга, обвързана със заеми към едно или няколко лица (credit linked notes), до размера на нейното парично покритие.
Кредитната защита не се признава, когато институцията е закупила суап за обща доходност и отчита нетните постъпления по сделката като нетен доход, но не отчита съответното намаление в стойността на покрития актив посредством намаление на справедливата стойност или посредством увеличение към резервите.
2. Когато институцията осъществява вътрешно хеджиране чрез кредитен дериват, кредитната защита бива призната за приемлива за целите на настоящата глава, ако кредитният риск, прехвърлен към търговския портфейл, се прехвърля на трето лице или лица.
Когато вътрешното хеджиране е осъществено в съответствие с разпоредбите на първа алинея и са изпълнени изискванията по настоящата глава, за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба, институциите прилагат установените в раздели 4-6 правила, когато използват кредитна защита с гаранции.
Раздел 3
Изисквания
Подраздел 1
Обезпечена кредитна защита
Член 205
Изисквания относно балансовите споразумения за нетиране различни от рамкови споразумения за нетиране, посочени в член 206
Балансовите споразумения за нетиране, различни от рамкови споразумения за нетиране, посочени в член 206, се определят като приемлива форма на редуциране на кредитния риск, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
тези споразумения са правно валидни и изпълними във всички съответни юрисдикции, включително в случай на неплатежоспособност или несъстоятелност на контрагента;
б)
институциите могат във всеки един момент да определят активите и пасивите, които са предмет на тези споразумения;
в)
институциите постоянно следят и контролират рисковете, свързани с прекратяването на кредитната защита;
г)
институциите постоянно следят и контролират съответните експозиции на нетна база.
Член 206
Изисквания относно рамковите споразумения за нетиране, обхващащи репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари
Рамковите споразумения за нетиране, обхващащи репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, се определят като приемлива форма на редуциране на кредитния риск, когато предоставеното в рамките на тези споразумения обезпечение отговаря на всички изисквания, установени в член 207, параграфи 2-4, и когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
споразуменията са правно валидни и изпълними във всички съответни юрисдикции, включително в случай на несъстоятелност или неплатежоспособност на контрагента;
б)
споразуменията дават на изправната страна правото да прекрати и приключи своевременно всички сделки по споразумението в случай на неизпълнение, включително в случай на несъстоятелност или неплатежоспособност на контрагента;
в)
споразуменията предоставят нетиране на печалбите и загубите по сделки, обхванати от споразумение, така че едната страна да дължи една нетна сума на другата страна.
Член 207
Изисквания към финансовите обезпечения
1. При всички подходи и методи финансовите обезпечения и златото се квалифицират като приемливо обезпечение, когато са изпълнени всички изисквания, посочени в параграфи 2 - 4.
2. Между кредитоспособността на длъжника и стойността на обезпечението не съществува съществена положителна корелация. Ако стойността на обезпечението се намали значително, това само по себе си не означава, че кредитоспособността на длъжника се е влошила значително. Ако кредитоспособността на длъжника достигне до критично ниски нива, това само по себе си не означава, че стойността на обезпечението е намаляла значително.
Ценните книжа, емитирани от длъжника или от субект от същата група, не се квалифицират като приемливо обезпечение. Независимо от това емитираните от длъжника покрити облигации, попадащи в рамките на член 129, се квалифицират като приемливо обезпечение, когато те са приети като обезпечение по репо сделки и са изпълнени изискванията, определени в първа алинея.
3. Институциите спазват договорните и нормативните изисквания във връзка с привеждането в сила на договорите за обезпечение и предприемат всички необходими стъпки за осигуряването на изпълнението на договорите съгласно закона, приложим към тяхното право върху обезпечението;
Институциите са извършили необходимия правен преглед, потвърждаващ изпълнимостта на договорите за обезпечение във всички съответни юрисдикции. Те извършват такъв повторен преглед, когато това е необходимо за запазване на изпълнимостта.
4. Институциите спазват всяко едно от следните оперативни изисквания:
а)
те документират надлежно договорите за обезпечение и разполагат с ясни и надеждни процедури за своевременното реализиране на обезпечението;
б)
те прилагат надеждни процедури и процеси за контрол на рисковете, свързани с използването на обезпеченията, включително рискове от неизпълнение или редуциране на размера на кредитната защита, рискове от неправилна оценка на обезпечението, рискове, свързани с прекратяването на кредитната защита, риск от концентрация, произтичащ от използването на обезпечението и взаимодействие с общия рисков профил на кредитната институция;
в)
те разполагат с документирани политики и практики относно вида и размера на приетите обезпечения;
г)
те изчисляват пазарната стойност на обезпечението и го преоценяват поне веднъж на всеки шест месеца и когато имат основания да смятат, че е настъпило значително намаление в пазарната му стойност;
д)
когато обезпечението се държи от трето лице, институциите предприемат необходимите действия, за да се уверят, че третото лице отчита обезпечението отделно от своите собствени активи;
е)
те гарантират, че се отделят достатъчно ресурси за нормалното действие на маржин споразуменията с контрагенти по извънборсови деривати и сделки за финансиране на ценни книжа, отчетено според своевременното извършване и точността на техните изходящи изисквания за допълване на маржин депозита и времето за реакция на входящи изисквания за допълване на маржин депозита;
ж)
те са въвели политики за управление на обезпеченията, посредством които контролират, наблюдават и отчитат:
i)
рисковете, на които маржин споразуменията ги излагат;
ii)
риска от концентрация при определени видове активи, служещи за обезпечение;
iii)
повторната употреба на обезпечението, включително потенциалните случаи на недостиг на ликвидност вследствие на повторна употреба на получените от контрагентите обезпечения;
iv)
отказ от права по обезпеченията, предоставени на контрагентите.
5. В допълнение към изпълнението на всички изисквания, посочени в параграфи 2-4, финансовото обезпечение се квалифицира като приемливо обезпечение съгласно опростения метод за финансово обезпечение, когато остатъчният матуритет на защитата е не по-малък от остатъчния матуритет на експозицията.
Член 208
Изисквания към обезпеченията с недвижими имоти
1. Недвижимата собственост се квалифицира като приемливо обезпечение само когато са изпълнени всички изисквания, посочени в параграфи 2-5.
2. Спазват се следните изисквания относно правната сигурност:
а)
ипотеката или съответните тежести подлежат на изпълнение във всички съответни юрисдикции към момента на сключването на кредитно споразумение и са своевременно и надлежно вписани;
б)
изпълнени са всички правни изисквания за учредяване на залога;
в)
споразумението за защитата и правният процес, който е залегнал в неговата основа, дават възможност на институцията да реализира стойността на защитата в разумен срок.
3. Спазват се следните изисквания по отношение на наблюдението на стойностите и оценката на имотите:
а)
институциите наблюдават стойността на недвижимата собственост периодично - за търговски недвижими имоти най-малко веднъж годишно, а за жилищна недвижима собственост веднъж на всеки три години. Институциите извършват по-често наблюдение, когато настъпват значителни промени в пазарните условия;
б)
оценката на имотите се преразглежда, когато информацията, с която разполагат институциите, показва, че стойността на им е спаднала значително спрямо общите пазарни цени, като прегледът се извършва от оценител, който притежава необходимата квалификация, умения и опит за извършване на оценка и който е независим от процеса по вземане на взимане на решения за отпускане на кредит. За заеми, превишаващи 3 милиона евро или 5 % от собствения капитал на институцията, оценката на недвижимата собственост подлежи на преглед от такъв оценител най-малко на всеки три години.
Институциите могат да използват статистически методи за проследяване на стойността на имотите и за установяване на собствеността, която трябва да бъде преоценена.
4. Институциите документират ясно приеманите от тях видове жилищния и търговски недвижими имоти, както и съответната си кредитна политика.
5. Институциите разполагат с процедури да проследяват дали имотите, приети като кредитна защита, са подходящо застраховани срещу риск от щети.
Член 209
Изисквания към вземанията
1. Вземанията се квалифицират като приемливо обезпечение, когато са изпълнени всички изисквания, посочени в параграфи 2 и 3.
2. Спазват се следните изисквания относно правната сигурност:
а)
правният механизъм, чрез който обезпечението е предоставено на кредитиращата институция, е надежден и ефективен и гарантира, че институцията има ясни права върху обезпечението, включително правото върху постъпленията от продажбата на обезпечението;
б)
институциите предприемат всички необходими стъпки за изпълнение на местните изисквания по отношение на изпълнимостта на правото върху обезпечението. Кредитиращата институция има първо по ред вземане върху обезпечението, въпреки че тези вземания могат да бъдат обект на вземания на привилегировани кредитори, предвидени в законови разпоредби;
в)
институциите са извършили необходимия правен преглед, потвърждаващ изпълнимостта на договорите за обезпечение във всички съответни юрисдикции;
г)
институциите документират надлежно своите договори за обезпечение и разполагат с ясни и надеждни процедури за своевременното събиране на обезпечението;
д)
институциите разполагат с процедури, които гарантират съблюдаването на всички правни условия, необходими за обявяване на неизпълнение от страна на кредитополучателя и своевременно събиране на обезпечението;
е)
при финансов запор или неизпълнение от страна на кредитополучателя институцията има законно право да продаде или преотстъпи вземанията на други лица без съгласието на длъжниците по вземанията.
3. Спазват се следните изисквания относно управлението на риска:
а)
институцията разполага с надежден процес за определяне на кредитния риск по вземанията. Този процес обхваща анализи на стопанската дейност и отрасъла на кредитополучателя, както и видовете клиенти, с които кредитополучателят има стопански отношения. Когато институцията разчита на своите кредитополучатели да проверят кредитния риск на клиентите, тя извършва преглед на кредитните практики на кредитополучателите, за да се увери в тяхната надеждност и правдоподобност;
б)
разликата между размера на експозицията и стойността на вземанията отразява всички необходими фактори, включително разходите по събирането, концентрацията в рамките на групата вземания, заложени от отделен кредитополучател, и потенциалния риск от концентрация в рамките на общите експозиции на институцията, извън риска, контролиран посредством общата методология на институцията. Институциите поддържат постоянен, съобразен с вземанията, процес на наблюдение. Те редовно проверяват и съответствието с ограничителните клаузи на заемите, с екологичните ограничения, както и с други правни изисквания;
в)
вземанията, заложени от даден кредитополучател, се диверсифицират и не са в неоправдана корелационна зависимост с кредитополучателя. Когато е налице съществена положителна корелационна зависимост, институциите отчитат съпътстващите рискове при определянето на маржовете за групата обезпечения като цяло;
г)
институциите не използват като приемлива кредитна защита вземанията към асоциирани на кредитополучателя лица, включително дъщерни предприятия и наети лица;
д)
институцията разполага с документиран процес за събиране на плащания по вземания в усложнена ситуация. Институциите разполагат с необходимите средства за събиране дори когато те обикновено разчитат на своите кредитополучатели за събирането.
Член 210
Изисквания към други обезпечения с физически активи
Обезпеченията с физически активи, различни от недвижима собственост, се квалифицират като приемливи обезпечения при вътрешнорейтинговия подход, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
договорът, съгласно който физическите активи биват предоставени на институцията като обезпечение, е правно валиден и изпълним във всички съответни юрисдикции и дава възможност на институцията да реализира стойността на обезщетението в разумен срок;
б)
приемливи са единствено първи залози или тежести върху обезпечението, като институцията има предимство пред всички други кредитори за реализираните постъпления от обезпечението, с единственото изключение на допустимите първи по ред вземания, посочени в член 209, параграф 2, буква б);
в)
институциите наблюдават стойността на обезпечението редовно и най-малко веднъж годишно. Институциите извършват по-често наблюдение, когато настъпват значителни промени в пазарните условия;
г)
договорът за заем съдържа подробни описания на обезпечението, както и подробни уточнения за начина и честотата на преоценката;
д)
институциите документират ясно в налични за проверка вътрешни кредитни политики и процедури видовете обезпечения с физически активи, които приемат, както и политиките и практиките, които те прилагат спрямо съответната сума за всеки вид обезпечение в зависимост от размера на експозицията;
е)
кредитните политики на институцията по отношение на структурата на сделката обхващат следните елементи:
i)
подходящи изисквания към обезпечението в зависимост от размера на експозицията;
ii)
способност за лесна реализация на обезпечението;
iii)
способност за обективното установяване на цената или пазарната стойност;
iv)
честотата, с която стойността може да бъде лесно реализирана, включително професионална преценка или оценка;
v)
променливост или приближение на променливостта на стойността на обезпечението.
ж)
при извършване на оценка и преоценка, институциите отчитат напълно всяко влошаване или излизане от употреба на обезпечението, като обръщат особено внимание на ефектите от изтеклото време върху обезпечение, което е зависимо от модните тенденции или сезона;
з)
институциите имат правото да извършват физическа проверка на обезпечението. Те също така разполагат с политики и процедури относно упражняването на правото си на физическа проверка;
и)
приетото като защита обезпечение е подходящо застраховано срещу щети, като институциите разполагат със съответните процедури за наблюдение.
Член 211
Изисквания за третиране на експозиции към лизинг като обезпечение
Институциите третират породените от лизингови сделки експозиции като обезпечени със залог според вида на отдадено на лизинг имущество, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
видът на отдаденото на лизинг имущество изпълнява условията, посочени в зависимост от случая в член 208 или 210, за квалифициране на обезпечението като приемливо;
б)
лизингодателят разполага с надежден процес за управление на риска по отношение на начина на ползване на отдаденото на лизинг имущество, неговото местонахождение, неговата възраст и планираната продължителност на неговото ползване, включително подходящо наблюдение на стойността на обезпечението;
в)
лизингодателят има право на собственост върху актива и може да упражнява правата си като собственик своевременно;
г)
когато това все още не е потвърдено при изчисляването на нивото на параметъра LGD, разликата между стойността на неамортизираната част и пазарната стойност на обезпечението не е толкова голяма, че да бъде надценено редуцирането на кредитния риск, отнасящо се до отдадените на лизинг активи.
Член 212
Изисквания към други форми на обезпечена кредитна защита
1. Паричните депозити и приравнените на тях парични инструменти, държани от институция трета страна, отговарят на условията за третирането съгласно член 232, параграф 1, когато са изпълнени всички от следните условия:
а)
вземането на кредитополучателя към институцията трета страна е публично заложено или преотстъпено на кредитиращата институция и този залог или преотстъпване са правно валидни и изпълними във всички съответни юрисдикции и са безусловни и необратими;
б)
институцията трета страна е уведомена за учредяването на залога или преотстъпването;
в)
в резултат от уведомлението институцията трета страна е в състояние да извърши плащанията единствено към кредитиращата институция или към други лица само след предварително съгласие на кредитиращата институция;
2. Животозастрахователни полици, заложени в полза на кредитиращата институция, се квалифицират като приемливо обезпечение, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
животозастрахователната полица е публично заложена или преотстъпена в полза на кредитиращата институция;
б)
застрахователното дружество, което е издало животозастрахователната полица, е уведомено за залога или преотстъпването на полицата и в резултат на това уведомление не може да изплаща суми по нея без предварителното съгласие на кредитиращата институция;
в)
кредитиращата институция има право да прекрати полицата и да получи своевременно откупната стойност в случай на неизпълнение от страна на кредитополучателя;
г)
кредитиращата институция е уведомена за всички случаи на неплащане по полицата от страна на титуляря на полицата;
д)
кредитната защита е предоставена за срока на погасяване на заема. Когато това не е възможно, защото застрахователното правоотношение се прекратява преди заемното правоотношение, институцията се уверява, че сумата, която ще се получи от застрахователния договор, служи като обезпечение до изтичане на срока за погасяване на заема;
е)
залогът или прехвърлянето са правно валидни и изпълними във всички съответни юрисдикции към момента на сключването на кредитното споразумение;
ж)
откупната стойност е обявена от дружеството, което е издало животозастрахователната полица, и е неснижаема по размер;
з)
при поискване откупната стойност подлежи на своевременно плащане от страна на дружеството, предоставящо животозастрахователната полица;
и)
откупната стойност не се изисква без предварителното съгласие на институцията;
й)
дружеството, което е издало животозастрахователната полица, попада в обхвата на разпоредбите на Директива 2009/138/ЕО или е обект на надзор от страна на компетентен орган на трета държава, прилагащ надзорни и регулаторни изисквания, които са най-малко равностойни на прилаганите в Съюза.
Подраздел 2
Кредитна защита с гаранции и дългови ценни книжа, обвързани със заеми
Член 213
Общи изисквания към гаранциите и кредитните деривати
1. В съответствие с член 214, параграф 1 кредитната защита, произтичаща от гаранция или кредитен дериват, се квалифицира като приемлива кредитна защита с гаранции, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
кредитната защита е пряка;
б)
степента на покритие от кредитната защита е ясно определена и неоспорима;
в)
договорът за кредитна защита не съдържа клаузи, чието изпълнение е извън прекия контрол на кредитора, така че да:
i)
позволи на доставчика на защитата да прекрати защитата едностранно;
ii)
повиши действителните разходи за защитата в резултат от влошаване кредитното качество на защитената експозиция;
iii)
попречи на доставчика на защитата да изпълни задължението за своевременно плащане, когато първоначалният длъжник не извърши някое от дължимите плащания в срок или когато лизинговият договор е изтекъл за целите на признаването на гарантираната остатъчна стойност съгласно член 134, параграф 7 и член 166, параграф 4;
iv)
позволи намаляване на срока на действие на кредитната защита от страна на доставчика на защита;
г)
договорът за кредитна защита е правно валиден и изпълним във всички съответни юрисдикции към момента на сключването на кредитното споразумение.
2. Институцията доказва пред компетентните органи, че е въвела системи за управление на потенциалната концентрация на риск, произтичаща от използването на гаранции и кредитни деривати. Институцията е в състояние да докаже пред компетентните органи начина, по който нейната стратегия относно използването на кредитни деривати и гаранции взаимодейства с управлението на цялостния рисков профил.
3. Институцията спазва договорните и нормативните изисквания във връзка с привеждането в сила на кредитната защита с гаранции и предприема всички необходими стъпки за осигуряването на нейната приложимост съгласно закона, регулиращ правото върху кредитната защита.
Институцията е провела необходимия правен преглед, потвърждаващ изпълнимостта на кредитната защита с гаранции във всички съответни юрисдикции. При необходимост тя провежда повторен преглед, за да осигури запазването на изпълнимостта.
Член 214
Държавни и други контрагаранции от публичния сектор
1. Институциите могат да третират експозициите, посочени в параграф 2, като защитени с гаранция от изброените във въпросния параграф субекти, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
контрагаранцията покрива всички елементи на кредитния риск по вземането;
б)
както първоначалната гаранция, така и контрагаранцията отговарят на изискванията за гаранциите, изложени в член 213 и член 215, параграф 1, с изключение на това, че контрагаранцията не е необходимо да бъде пряка;
в)
покритието е надеждно и липсват исторически доказателства, от които да личи, че покритието на контрагаранцията е с по-ниска ефективност от това на пряката гаранция, издадена от въпросното лице.
2. Предвиденото в параграф 1 третиране се прилага спрямо експозициите, обезпечени с гаранция, покрита с контрагаранция от един от следните субекти:
а)
централни правителства или централни банки;
б)
регионални правителства или местни органи на власт;
в)
субекти от публичния сектор, вземанията към които се третират като вземания към централни правителства в съответствие с член 116, параграф 4;
г)
многостранни банки за развитие или международни организации, получаващи 0 % рисково тегло съгласно съответно на член 117, параграф 2 и член 118;
д)
субекти от публичния сектор, вземанията към които се третират в съответствие с член 116, параграфи 1 и 2;
3. Институциите прилагат третирането, предвидено в параграф 1, и спрямо експозиция, която не е вторично гарантирана с издадена от посоченото в параграф 2 лице контрагаранция, ако контрагаранцията по експозицията е от своя страна пряко гарантирана от някой от посочените лица и условията, изброени в параграф 1, са изпълнени.
Член 215
Допълнителни изисквания към гаранциите
1. Гаранциите се квалифицират като приемлива кредитна защита с гаранции, когато е изпълнено всяко едно от следните условия, както и тези, изложени в член 213:
а)
при признато неизпълнение на контрагента или неплащане от негова страна кредитиращата институция има правото да изиска своевременно плащане от страна на гаранта на всички дължими суми по вземането, по отношение на което е предоставена защитата, като не е необходимо преди плащането от страна на гаранта кредитиращата институция да търси изпълнение от длъжника;
При кредитна защита с гаранции, покриваща жилищни ипотечни заеми, изискванията по член 213, параграф 1, буква в), подточка iii) и по първа алинея от настоящата буква, трябва да бъдат изпълнени само в рамките на 24 месеца;
б)
гаранцията е изрично документирано задължение, поето от гаранта;
в)
изпълнено е едно от следните условия:
i)
гаранцията покрива всички видове плащания, които се очаква да бъдат извършени от длъжника по отношение на претенцията;
ii)
когато определени видове плащания са изключени от гаранцията, кредитиращата институция коригира стойността на гаранцията, за да отрази ограниченото покритие.
2. При гаранции, предоставени в рамките на взаимни схеми за гарантиране или предоставени от изброените в член 214, параграф 2 субекти или насрещно гарантирани от тях, изискванията, определени в параграф 1, буква а) от настоящия член, се считат за удовлетворени, когато е изпълнено едно от следните условия:
а)
кредитиращата институция има правото своевременно да получи от гаранта предварително плащане, отговарящо на всяко едно от следните условия:
i)
то представлява надеждна оценка на размера на загубите, които е вероятно да бъдат понесени от кредитиращата институция, включително загуби, понесени от неплащане на лихви и други видове плащания, които кредитополучателят е задължен да извърши;
ii)
то е пропорционално на покритието на гаранцията;
б)
кредитиращата институция може да удостовери пред компетентните органи, че последиците от гаранцията, включително за покриване на загуби, понесени от неплащане на лихви и други видове плащания, които кредитополучателят е задължен да извърши, оправдават подобно третиране.
Член 216
Допълнителни изисквания към кредитните деривати
1. Кредитните деривати се квалифицират като приемлива кредитна защита с гаранции, когато е изпълнено всяко едно от следните условия, както и тези, изложени в член 213:
а)
кредитните събития, посочени в договора за кредитен дериват, включват:
i)
просрочване на дължими плащания по условията на базисното задължение, които са в сила по времето на такова неплащане, като гратисният период е равен на гратисния период на базисното задължение или по-кратък от него;
ii)
несъстоятелност, неплатежоспособност или невъзможност на длъжника да плати дължимите си задължения, неплащане на задълженията или писмена декларация за невъзможността му най-общо да плати задълженията си на датата на техния падеж, както и други подобни събития;
iii)
преструктуриране на базисното задължение, включително опрощаване или разсрочване на плащанията по главница, лихви или такси, което води до загуба от кредитно естество;
б)
при кредитни деривати, допускащи паричен сетълмент:
i)
институциите прилагат устойчив процес за надеждно оценяване на загубата;
ii)
съществува ясно определен период за получаване на оценка на базисното задължение след настъпване на кредитно събитие.
в)
когато за сетълмента по кредитен дериват се изисква правото и способността на купувача на защита да прехвърля базисното задължение към доставчика на защита, условията на базисното задължение предвиждат изискваното съгласие за подобни прехвърляния да не се отказва неоснователно;
г)
ясно определена е идентичността на страните, отговарящи за вземането на решението дали дадено кредитно събитие е настъпило;
д)
доставчикът на защита не е единствено отговорен за установяването на кредитното събитие;
е)
купувачът на защита има правото или възможността да уведоми доставчика на защита за настъпването на кредитно събитие.
Ако кредитните събития не включват преструктуриране на базисните задължения, както е описано в буква а), подточка iii), кредитната защита може все пак да бъде призната като приемлива в намален размер, както е посочено в член 233, параграф 2.
2. Несъответствие между базисното и референтното задължение по кредитен дериват или между базисното задължение и задължението, използвано с цел да се определи дали дадено кредитно събитие е настъпило, е приемливо само когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
референтното задължение или задължението, използвано с цел да се определи дали дадено кредитно събитие е настъпило, в зависимост от случая, е с равностоен или по-нисък ранг от базисното задължение;
б)
базисното задължение и референтното задължение или задължението, използвано с цел да се определи дали дадено кредитно събитие е настъпило, в зависимост от случая, са от един длъжник и са налице правно изпълними клаузи, уреждащи свързано неизпълнение или свързано предсрочно погасяване.
Член 217
Изисквания относно прилагане на третирането, изложено в член 153, параграф 3
1. За да бъде приемлива за третирането, изложено в член 153, параграф 3, кредитната защита, произтичаща от гаранция или кредитен дериват, трябва да отговаря на следните условия:
а)
базисното задължение е по една от следните експозиции:
i)
експозиция към предприятия, посочена в член 147, с изключение на застрахователни и презастрахователни предприятия;
ii)
експозиция към регионални правителства и местни органи на власт или субекти от публичния сектор, която не се третира като експозиция към централно правителство или централна банка в съответствие с член 147;
iii)
експозиция към МСП, класифицирана като експозиция на дребно в съответствие с член 147, параграф 5;
б)
длъжниците по базисните задължения не са членове на една и съща група с доставчика на защита;
в)
експозицията е хеджирана посредством някой от следните инструменти:
i)
кредитни деривати с гаранции, издадени върху задължения на едно лице, и гаранции, издадени върху задължения на едно лице;
ii)
кредитен дериват за първо неизпълнение;
iii)
кредитен дериват за n-то неизпълнение;
г)
кредитната защита отговаря на изискванията, изложени в членове 213, 215 и 216, в зависимост от случая;
д)
рисковото тегло, свързано с експозицията преди прилагането на третирането, предвидено в член 153, параграф 3, все още не е отчетено в никой от аспектите на кредитната защита;
е)
институцията има право и очаква да получи плащане от доставчика на защита, без да е необходимо предприемане на правни действия срещу контрагента във връзка с плащането. Доколкото е възможно, институцията предприема стъпки, за да се увери, че доставчикът на защита има намерение да плати незабавно в случай на настъпване на кредитно събитие;
ж)
закупената кредитна защита осигурява пълно покритие на хеджираната част от експозицията срещу загуби от кредитните събития, посочени в договора;
з)
възможността за прехвърляне на заемите, ценните книжа или условните задължения е правно осигурена, когато съгласно структурата на плащанията по кредитната защита сетълментът предполага физическо прехвърляне на базисното задължение;
и)
когато институцията възнамерява да достави задължение, различно от базисната експозиция, тя се уверява, че това задължение е достатъчно ликвидно и е способна да го закупи с цел доставка в съответствие с договора;
й)
редът и условията по споразуменията за кредитна защита са правно потвърдени в писмена форма както от доставчика, така и от институцията;
к)
институциите разполагат с процедури за установяване на възможна висока корелационна зависимост между платежоспособността на доставчика на защита и тази на длъжника по базисната експозиция, дължаща се на обща зависимост от рискови фактори, различни от систематичния;
л)
в случай на защита срещу риск от разсейване продавачът на закупени вземания и доставчикът на защита не са от една група.
2. За целите на параграф 1, буква в), подточка ii) институциите прилагат третирането, изложено в член 153, параграф 3, спрямо актива в съвкупността с най-ниския размер на рисково претеглена експозиция.
3. За целите на параграф 1, буква в), подточка iii) получената защита се разглежда по тази рамка само когато е била получена и призната защита от неизпълнение (n-1) или когато (n-1) от активите в съвкупността са вече в неизпълнение. В този случай институциите прилагат третирането, изложено в член 153, параграф 3, спрямо актива в съвкупността с най-ниския размер на рисково претеглена експозиция.
Раздел 4
Изчисляване на ефектите от редуцирането на кредитния риск
Подраздел 1
Обезпечена кредитна защита
Член 218
Дългови ценни книжа, обвързани със заеми
Инвестициите в обвързани със заеми дългови ценни книжа, емитирани от кредитиращата институция, могат да се третират като парично обезпечение при изчисляването на ефекта на обезпечената кредитна защита в съответствие с настоящия подраздел, при условие че суапът за кредитно неизпълнение, заложен в обвързаната със заеми дългова ценна книга, се квалифицира като приемлива кредитна защита с гаранции. За да се определи дали суапът за кредитно неизпълнение, заложен в обвързаната със заеми дългова ценна книга, се квалифицира като приемлива кредитна защита с гаранции, институцията може да счита, че изискването в член 194, параграф 6, буква в) е изпълнено.
Член 219
Балансово нетиране
Заемите и влоговете при кредитиращата институция, обект на балансово нетиране, се третират от тази институция като парично обезпечение при изчисляването на ефекта на обезпечената кредитна защита за тези заеми и влогове на кредитиращата институция, обект на балансово нетиране, които са в една и съща валута.
Член 220
Използване на подхода на надзорни корекции за променливост или подхода на собствените оценки на корекции за променливост при рамкови споразумения за нетиране
1. При изчисляването на „напълно коригираната стойност на експозицията“ (E*) за експозициите, които са обект на приемливо рамково споразумение за нетиране, обхващащо репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, институциите изчисляват корекциите за променливост, които трябва да бъдат приложени съгласно подхода на надзорни корекции за променливост или подхода на собствените оценки на корекции за променливост („подход на собствените оценки“), както е посочено в членове 223-226 относно разширения метод за финансово обезпечение.
При използването на подхода на собствените оценки се прилагат същите условия и изисквания, които се прилагат съгласно разширения метод за финансово обезпечение.
2. При изчисляването на параметъра E* институциите:
а)
изчисляват нетната позиция по всяка група ценни книжа или по всеки вид стока чрез изваждане на сумата по подточка ii) от сумата по подточка i):
i)
общата стойност по група ценни книжа или по един вид стоки, отдадени в заем, продадени или предоставени по рамковото споразумение за нетиране;
ii)
общата стойност по група ценни книжа или по един вид стоки, получени в заем, закупени или получени по рамковото споразумение за нетиране;
б)
изчисляват нетната позиция по всяка валута, различна от валутата на сетълмента на рамковото споразумение за нетиране, чрез изваждане на сумата по подточка ii) от сумата по подточка i):
i)
сумата от общата стойност на ценните книжа в тази валута, отдадени в заем, продадени или предоставени по рамковото споразумение за нетиране, и сумата на паричните средства в тази валута, отдадени в заем или прехвърлени по това споразумение;
ii)
сумата от общата стойност на ценните книжа в тази валута, получени в заем, закупени или получени по рамковото споразумение за нетиране, и сумата на паричните средства в тази валута, получени в заем или получени по това споразумение;
в)
прилагат корекцията за променливост, подходяща за дадена група от ценни книжа или касова позиция, към абсолютната стойност на положителната или отрицателната нетна позиция в ценни книжа по тази група;
г)
прилагат корекцията за променливост на валутния риск (fx) към нетната положителна или отрицателна позиция във всяка валута, различна от валутата на сетълмента на рамковото споразумение за нетиране.
3. Институциите изчисляват параметъра E* съгласно следната формула:
където:
Ei
=
стойността на всяка отделна експозиция i по споразумението, която би била приложена при липса на кредитна защита, когато институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции съгласно стандартизирания подход или когато изчисляват размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба съгласно вътрешнорейтинговия подход;
Ci
=
стойността по всяка група ценни книжа или по всеки вид стоки, получени, взети в заем или закупени, или на паричните средства, получени или взети в заем по отношение на всяка експозиция i;
=
нетната позиция (положителна или отрицателна) за дадена група ценни книжа j;
=
нетната позиция (положителна или отрицателна) за дадена валута k, различна от валутата на сетълмента по споразумението, както е изчислена съгласно параграф 2, буква б);
=
корекцията за променливост, подходяща за определена група ценни книжа j;
=
корекцията за променливост за съответната чуждестранна валута k.
4. При изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба за репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, които са обект на рамкови споразумения за нетиране, институциите използват E*, изчислена съгласно параграф 3, като стойност на експозицията към контрагента, породена от сделки, обект на рамковото споразумение за нетиране за целите на член 113 при стандартизирания подход или глава 3 при вътрешнорейтинговия подход.
5. За целите на параграфи 2 и 3 „група ценни книжа“ означава ценни книжа, които са емитирани на една дата от един и същ емитент, имат еднакъв срок на падеж, обект са на едни и същи условия и имат еднакъв период на реализация, както е посочено в членове 224 и 225, в зависимост от случая.
Член 221
Използване на подхода на вътрешните модели за рамкови споразумения за нетиране
1. Като алтернатива на използването на подхода на надзорни корекции за променливост или подхода на собствените оценки при изчисляването на напълно коригираната стойност на експозицията (E*), получена в резултат от прилагането на приемливо рамково споразумение за нетиране, обхващащо репо сделки, сделки за предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, с изключение на сделките с деривати, институциите могат, след получаване на разрешение от компетентните органи, да използват подхода на вътрешните модели, който отчита ефектите на корелацията между позициите в ценни книжа, обект на рамковото споразумение за нетиране, както и ликвидността на съответните инструменти.
2. След получаване на разрешение от компетентните органи институциите могат също да използват и вътрешните си модели за маржин заемни сделки, ако сделките са обхванати от двустранно рамково споразумение за нетиране, което отговаря на изискванията, изложени в глава 6, раздел 7.
3. Институцията може да избере да използва подхода на вътрешните модели независимо от избора, който е направила между стандартизирания подход и вътрешнорейтинговия подход за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции. Ако обаче институцията възнамерява да използва подхода на вътрешните модели, тя го прилага за всички контрагенти и ценни книжа, с изключение на несъществените портфейли, при които тя може да използва подхода на надзорните корекции за променливост или подхода на собствените оценки, както е предвидено в член 20.
Институциите, получили разрешение за използване на вътрешен модел за управление на риска по дял IV, глава 5, могат да използват подхода на вътрешните модели. Ако институцията не е получила такова разрешение, тя може все пак да кандидатства пред компетентните органи за разрешение, позволяващо използване на подхода на вътрешните модели за целите на настоящия член.
4. Компетентните органи разрешават на институцията да използва подхода на вътрешните модели само когато считат, че системата на институцията за управление на рискове, произтичащи от сделки, предмет на рамковото споразумение за нетиране, е концептуално надеждна и цялостно прилагана и когато са изпълнени следните стандарти за качество:
а)
вътрешният модел за оценка на риска, използван за изчисляването на потенциалната променливост на цените за сделките, е тясно интегриран в ежедневния процес по управлението на риска на институцията и служи като основа за отчитане на рисковите експозиции пред висшето ръководство на институцията;
б)
институцията разполага със звено за контрол на риска, което отговаря на всяко едно от следните изисквания:
i)
то е независимо от звената, участващи в търговската дейност, и се отчита пряко пред висшето ръководство;
ii)
то отговаря за разработването и внедряването на системата за управление на риска на институцията;
iii)
то изготвя и анализира ежедневни отчети за резултатите от модела за оценка на риска и предлага подходящи мерки за спазване на лимитите на позициите;
в)
ежедневните отчети, изготвяни от звеното за контрол на риска, се преглеждат от орган с правомощия за вземане на решения за намаляване на поетите позиции и на общата рискова експозиция;
г)
институцията разполага с достатъчно на брой квалифицирани служители за работа с усъвършенстваните модели в звеното за управление на риска;
д)
институцията е въвела процедури за наблюдение и гарантиране на спазването на документиран набор от вътрешни политики и контролни механизми за цялостното функциониране на системата за оценяване на риска;
е)
историческите резултати от моделите на институцията са доказано надеждни и измерват риска с приемлива точност, което се потвърждава от бек-тестове, използващи данни за най-малко една година;
ж)
институцията провежда периодично изчерпателни стрес тестове, резултатите от които се преглеждат от висшето ръководство и се отразяват при определяне на политиката и лимитите;
з)
като част от редовния си вътрешен одит институцията провежда независима проверка на системата си за измерване на риска. Този преглед обхваща дейностите на звената,участващи в търговската дейност, и на независимото звено за контрол на риска;
и)
поне веднъж годишно институцията осъществява преглед на системата си за управление на риска;
й)
вътрешният модел отговаря на изискванията, определени в член 292, параграфи 8 и 9 и в член 294.
5. За да обхване всички съществени ценови рискове, вътрешният модел на институцията за измерване на риска обхваща достатъчен брой рискови фактори.
Институциите могат да използват емпирични корелации в рамките на рисковите категории и между категориите, когато техните системи за измерване на корелациите са надеждни и цялостно прилагани.
6. Институциите, използващи подхода на вътрешните модели, изчисляват E* съгласно следната формула:
където:
Ei
=
стойността на всяка отделна експозиция i по споразумението, която би била приложена при липса на кредитна защита, когато институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции съгласно стандартизирания подход или когато изчисляват размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба съгласно вътрешнорейтинговия подход;
Ci
=
стойността на получените в заем, закупени или получени парични средства или ценни книжа по отношение на всяка такава експозиция i.
При изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции чрез вътрешни модели институциите използват данните от модела към предишния работен ден.
7. При изчисляването на потенциалната промяна в стойността, посочена в параграф 6, се съблюдава всеки едно от следните правила:
а)
то се извършва най-малко веднъж на ден;
б)
то се базира на 99-процентов едностранен доверителен интервал;
в)
то се базира на петдневен период на реализация, с изключение на сделките, различни от репо сделки или сделки за предоставяне/получаване в заем на ценни книжа, при които се използва десетдневен период на реализация;
г)
то се базира на ефективен исторически период на наблюдение от най-малко една година, освен когато съществено увеличение в променливостта на цените налага по-къс период на наблюдение;
д)
множеството от използваните за изчислението данни се актуализира поне веднъж на всеки три месеца.
Когато институцията е сключила репо сделка, сделка по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, маржин заемна сделка или сходна сделка или нетираща съвкупност, която отговаря на изложените в член 285, параграфи 2, 3 и 4 критерии, минималният период на държане се привежда в съответствие с рисковия маржин период, който ще се прилага по тези параграфи, в комбинация с член 285, параграф 5.
8. При изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба за репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, които са предмет на рамкови споразумения за нетиране, институциите използват E*, изчислена съгласно параграф 6, като стойност на експозицията към контрагента, породена от сделки, предмет на рамковото споразумение за нетиране за целите на член 113 при стандартизирания подход или глава 3 при вътрешнорейтинговия подход.
9. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
какво представлява несъществен портфейл за целите на параграф 3;
б)
критериите, определящи дали вътрешният модел е надежден и цялостно прилаган за целите на параграфи 4 и 5 и рамковите споразумения за нетиране.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 222
Опростен метод за финансово обезпечение
1. Институциите могат да използват опростения метод за финансово обезпечение само когато те изчисляват размера на рисково претеглените експозиции съгласно стандартизирания подход. Институцията не използва нито опростения метод за финансовото обезпечение, нито разширения метод за финансово обезпечение освен за целите на член 148, параграф 1 и член 150, параграф 1. Институциите не прилагат това изключение избирателно с цел намаляване на капиталовите изисквания или с цел провеждане на регулаторен арбитраж.
2. Съгласно опростения метод за финансово обезпечение стойността на приемливото финансово обезпечение, присъдена от институциите, е равна на пазарната му стойност, определена в съответствие с член 207, параграф 4, буква г).
3. Институциите присъждат за тези части от стойностите на експозицията, които са обезпечени от пазарната стойност на приемливото обезпечение, рисковото тегло, което те биха определили съгласно глава 2, когато кредитиращата институция има пряка експозиция към инструмента на обезпечението. За тази цел стойността на експозицията на задбалансова позиция от изброените в приложение I е равна на 100 % от стойността на позицията, а не на стойността на експозицията, посочена в член 111, параграф 1.
Рисковото тегло на обезпечената част е най-малко 20 % с изключение на случаите, посочени в параграфи 4-6. За останалата част от стойността на експозицията институциите прилагат рисковото тегло, което те биха определили за необезпечена експозиция към контрагента по глава 2.
4. Институциите присъждат рисково тегло от 0 % за обезпечената част на експозицията, породена от репо сделки и сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа, които отговарят на критериите по член 227. Когато контрагентът по сделката не е основен пазарен участник, институциите присъждат рисково тегло от 10 %.
5. Институциите присъждат рисково тегло от 0 % за обезпечената част от стойността на определените съгласно глава 6 експозиции в дериватни инструменти, изброени в приложение II, които са предмет на ежедневна пазарна преоценка, обезпечени са с паричен депозит или подобен инструмент и валутата им съвпада с тази на обезпечението.
Институциите присъждат рисково тегло от 10 % за обезпечената част от стойността на експозициите, обезпечени с дългови ценни книжа, емитирани от централни правителства или централни банки, на които е присъдено нулево рисково тегло съгласно глава 2.
6. За сделките, които не са сред посочените в параграфи 4 и 5, институциите могат да присъждат 0 % рисково тегло, когато валутите на експозицията и обезпечението съвпадат и е изпълнено едно от следните условия:
а)
обезпечението е паричен депозит или подобен инструмент;
б)
обезпечението е под формата на дългови ценни книжа, емитирани от централни правителства или централни банки, на които може да бъде присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 114, и пазарната му стойност е намалена с 20 %.
7. За целите на параграфи 5 и 6 дълговите ценни книжа, емитирани от централни правителства или централни банки, обхващат:
а)
дългови ценни книжа, емитирани от регионални правителства или местни органи на власт, експозициите в които се разглеждат като експозиции към централни правителства, под чиято юрисдикция са учредени съгласно член 115;
б)
дългови ценни книжа, емитирани от многостранни банки за развитие, на които е присъдено 0 % рисково тегло съгласно или по силата на член 117, параграф 2;
в)
дългови ценни книжа, емитирани от международни организации, на които е присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 118;
г)
дългови ценни книжа, емитирани от субекти от публичния сектор, които се разглеждат като експозиции към централни правителства в съответствие с член 116, параграф 4.
Член 223
Разширен метод за финансово обезпечение
1. За да бъде отчетена променливостта на цените, при оценяването на финансово обезпечение за целите на разширения метод за финансово обезпечение, институциите прилагат корекции за променливост към пазарната стойност на обезпечението, както е посочено в членове 224-227.
Когато обезпечението е във валута, която е различна от тази на базисната експозиция, институциите добавят корекция за променливост на валутния курс към корекцията за променливост на обезпечението, както е предвидено в членове 224-227.
При сделки с извънборсови деривати, обхванати от споразумения за нетиране, признати от компетентните органи съгласно глава 6, при несъответствие между валутата на обезпечението и валутата на сетълмента институциите прилагат корекция за променливост, отразяваща променливостта на валутните курсове. Институциите прилагат една корекция за променливост независимо от броя на валутите по сделките, обхванати от споразумение за нетиране.
2. Когато изчисляват коригираната за променливост стойност на обезпечението (CVA), институциите трябва да вземат предвид следното:
където:
C
=
стойността на обезпечението;
HC
=
корекцията за променливост на обезпечението, изчислена съгласно членове 224 и 227;
Hfx
=
корекцията за променливост при валутно несъответствие, изчислена съгласно членове 224 и 227.
Институциите използват посочената в настоящия параграф формула при изчисляването на коригираната за променливост стойност на обезпечението за всички сделки, с изключение на тези, които са предмет на признати рамкови споразумения за нетиране, за които се прилагат посочените в членове 220 и 221 разпоредби.
3. Когато изчисляват коригираната за променливост стойност на експозицията (EVA), институциите трябва да вземат предвид следното:
където:
E
=
стойността на експозицията, както би била определена по глава 2 или по глава 3, в зависимост от случая, ако експозицията не е била обезпечена;
HE
=
корекцията за променливост на експозицията, изчислена съгласно членове 224 и 227.
При сделки с извънборсови деривати институциите изчисляват EVA по следния начин:
.
4. При изчисляването на E за целите на параграф 3 се прилага следното:
а)
за институциите, които изчисляват размера на рисково претеглените експозиции съгласно стандартизирания подход, стойността на експозицията на задбалансовите позиции, изброени в приложение I, е 100 % от стойността на тази позиция, а не стойността на експозицията, посочена в член 111, параграф 1;
б)
институциите, които изчисляват размера на рисково претеглените експозиции съгласно вътрешнорейтинговия подход, изчисляват стойността на експозицията на позициите, изброени в член 166, параграфи 8-10, като използват конверсионен коефициент от 100 %, а не конверсионните коефициенти или проценти, посочени в съответните параграфи.
5. Институциите изчисляват напълно коригираната стойност на експозицията (E*), отчитайки както променливостта, така и ефектите за редуциране на риска на обезпечението, по следния начин:
където:
EVA
=
коригираната за променливост стойност на експозицията, изчислена съгласно параграф 3;
CVAM
=
допълнително коригирана CVA за падежни несъответствия в съответствие с разпоредбите на раздел 5;
6. Институциите могат да изчисляват корекциите за променливост, като използват посочения в член 224 подход на надзорни корекции за променливост или посочения в член 225 подход на собствените оценки.
Институцията може да реши да използва подхода на надзорни корекции за променливост или подхода на собствените оценки независимо от избора, който е направила между стандартизирания подход и вътрешнорейтинговия подход за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции.
Въпреки това, когато институцията възнамерява да използва подхода на собствените оценки, тя прилага този подход за всички видове инструменти, с изключение на несъществените портфейли, при които тя може да използва подхода на надзорните корекции за променливост.
7. Когато обезпечението се състои от няколко приемливи позиции, институциите изчисляват корекцията за променливост (H) по следния начин:
където:
ai
=
делът от стойността на дадена приемлива позиция i от общата стойност на обезпечението;
Hi
=
корекцията за променливост, приложима към приемливата позиция i.
Член 224
Надзорна корекция за променливост при разширения метод за финансово обезпечение
1. Корекциите за променливост, които биват прилагани съгласно подхода на надзорни корекции за променливост (при ежедневна преоценка), са посочени в таблици 1-4 от настоящия параграф.
КОРЕКЦИИ ЗА ПРОМЕНЛИВОСТ
Таблица 1
Степен на кредитно качество, определена за кредитната оценка на дълговата ценна книга
Остатъчен матуритет
Корекции за променливост за дългови ценни книжа, емитирани от субекти по член 197, параграф 1, буква б)
Корекции за променливост за дългови ценни книжа, емитирани от субекти по член 197, параграф 1, букви в) и г)
Корекции за променливост за секюритизиращи позиции, отговарящи на критериите по член 197, параграф 1, буква з)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
1
≤ 1 година
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
1 ≤ 5 години
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
5 години
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
22,628
16
11,313
2-3
≤ 1 година
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
1 ≤ 5 години
4,243
3
2,121
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
5 години
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
33,942
24
16,970
4
≤ 1 година
21,213
15
10,607
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
1 ≤ 5 години
21,213
15
10,607
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
5 години
21,213
15
10,607
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Таблица 2
Степен на кредитно качество, определена за кредитната оценка на краткосрочна дългова ценна книга
Корекции за променливост за дългови ценни книжа, емитирани от субекти по член 197, параграф 1, буква б), с краткосрочна кредитна оценка
Корекции за променливост за дългови ценни книжа, емитирани от субекти по член 197, параграф 1, букви в) и г), с краткосрочна кредитна оценка
Корекции за променливост за секюритизиращи позиции, отговарящи на критериите по член 197, параграф 1, буква з)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
1
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
2-3
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
Таблица 3
Други обезпечения или видове експозиции
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
Капиталови инструменти и конвертируеми облигации, включени в основен борсов индекс
21,213
15
10,607
Други капиталови инструменти или конвертируеми облигации, котирани на призната борса
35,355
25
17,678
Парични средства в брой
0
0
0
Позиции в злато
21,213
15
10,607
Таблица 4
Корекции за променливост при несъответствие на валутите
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
11,314
8
5,657
2. При изчисляването на корекциите за променливост в съответствие с параграф 1 се спазват следните условия:
а)
за обезпечени кредитни сделки периодът на реализация е 20 работни дни;
б)
за репо сделки, които не обхващат прехвърляне на стоки или гарантирани права, свързани с правото на собственост върху стоки, както и за сделки по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа периодът на реализация е 5 работни дни;
в)
за други сделки, обусловени от капиталовите пазари, периодът на реализация е 10 работни дни.
При сделка или нетираща съвкупност, която отговаря на посочените в член 285, параграфи 2, 3 и 4 критерии, институциите привеждат минималния период на държане в съответствие с рисковия маржин период, който се прилага съгласно посочените параграфи.
3. В таблици 1-4 от параграф 1, както и в параграфи 4-6 степента на кредитното качество, с която се свързва кредитната оценка на дълговата ценна книга, е степента на кредитно качество, с помощта на която е определена кредитната оценка от ЕБО по глава 2.
За да се определи степента на кредитното качество, с която е свързана кредитната оценка на дълговата книга съгласно посоченото в първа алинея, се прилага и член 197, параграф 7.
4. За неприемливи ценни книжа или за стоки, предоставяни в заем или продавани по репо сделки или сделки по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки, корекцията за променливост е същата както за капиталови инструменти, невключени в основен борсов индекс, котирани на призната борса.
5. За приемливи дялове в ПКИ корекциите за променливост са среднопретеглените корекции за променливост, които биха били приложени към активите, в които фондът е инвестирал, като се има предвид периода на реализация на сделките, както е посочен в параграф 2.
Ако активите, в които фондът е инвестирал, не са известни на институцията, корекцията за променливост е най-високата корекция за променливост, която би била приложена към всеки един от активите, в които фондът има право да инвестира.
6. За дългови ценни книжа без присъден рейтинг, емитирани от институции и отговарящи на критериите за признаване по член 197, параграф 4, корекциите за променливост са същите като тези за ценни книжа, емитирани от институции или предприятия с външна кредитна оценка, съответстваща на втора или трета степен на кредитно качество.
Член 225
Собствени оценки на корекциите за променливост при разширения метод за финансово обезпечение
1. Компетентните органи разрешават на институциите да използват собствени оценки за променливост при изчисляването на корекциите за променливост, прилагани към обезпеченията и експозициите, когато институциите спазват изискванията, посочени в параграфи 2 и 3. Институции, получили разрешение да използват собствени оценки за променливост, не възобновят използването на останалите методи, освен поради обоснована причина и след разрешение от компетентните органи.
За дългови ценни книжа, които имат присъдена кредитна оценка от АВКО, равностойна или по-добра от инвестиционен рейтинг, институциите могат да изчисляват оценка на променливостта за всяка категория ценни книжа.
За дългови ценни книжа, които имат присъдена кредитна оценка от АВКО, по-неблагоприятна от инвестиционен рейтинг, както и за друго признато обезпечение, институциите изчисляват корекциите за променливост за всяка отделна позиция.
Институциите, използващи подхода на собствени оценки, оценяват променливостта на обезпечението или на несъответствието между валутите, без да вземат предвид корелационните зависимости между необезпечената експозиция, обезпечението или валутните курсове.
При определяне на съответните категории институциите вземат предвид вида на емитента на ценната книга, външната кредитна оценка на ценните книжа, техния остатъчен срок до падежа и модифицираната им дюрация. Оценките за променливост са представителни за ценните книжа, включени в съответната категория от институцията.
2. При изчисляването на корекциите за променливост се спазва всеки един от следните критерии:
а)
институциите извършват изчислението на базата на 99-процентов едностранен доверителен интервал;
б)
институциите извършват изчислението на базата на следните периоди на реализация:
i)
20 работни дни за обезпечени кредитни сделки;
ii)
5 работни дни за репо сделки, които не обхващат прехвърляне на стоки или гарантирани права, свързани с правото на собственост върху стоки, както и за сделки по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа;
iii)
10 работни дни за други сделки, обусловени от капиталовите пазари;
в)
институциите могат да използват стойностите на корекциите за променливост, изчислени на базата на по-къси или по-дълги периоди на реализация, увеличени или намалени до периода за реализация,предвиден в буква б) по видове сделки, използвайки формулата за „корен квадратен от времето”:
където:
TM
=
съответният период на реализация;
HM
=
корекцията за променливост въз основа на период на реализация TM;
HN
=
корекцията за променливост въз основа на период на реализация TN.
г)
институциите вземат предвид неликвидността на активите с по-ниско качество. Те коригират периода на реализация в посока увеличение в случай на съмнения относно ликвидността на обезпечението. Те набелязват и случаите, при които историческите данни могат да не отразяват в достатъчна степен потенциалната променливост. В тези случаи се действа посредством сценарий при стрес;
д)
продължителността на историческия период на наблюдение, използван от институциите за изчисляване на корекциите за променливост, е най-малко една година. За институциите, които използват схема за претегляне или други методи за историческия период за наблюдение, ефективният период на наблюдение е най-малко една година. Компетентните органи могат също да изискат от институцията да изчислява корекциите си за променливост, използвайки по-кратък период на наблюдение, ако по тяхна преценка това е оправдано поради съществено увеличение в променливостта на цените.
е)
институциите актуализират наборите си от данни и изчисляването на корекциите за променливост най-малко веднъж на всеки три месеца. Те преразглеждат наборите си от данни при съществена промяна на пазарните цени.
3. Оценка на корекциите за променливост отговарят на всеки един от следните критерии за качество:
а)
институцията използва оценките на променливостта в ежедневния процес по управление на риска, включително по отношение на своите вътрешни лимити на експозициите;
б)
когато периодът на реализация, използван от институцията в рамките на ежедневния процес по управление на риска, е по-дълъг от този, предвиден в настоящия раздел за въпросния вид сделка, корекциите за променливост на институцията се завишават в съответствие с формулата за „корен квадратен от времето”, посочена в параграф 2, буква в);
в)
институцията разполага с установени процедури за наблюдение и осигуряване на спазването на документиран набор от политики и механизми за контрол за функционирането на системата за оценка на корекциите за променливост и за отразяване на тези оценки в нейния процес по управление на риска;
г)
в рамките на процедурите за вътрешен одит на институцията се извършва редовен независим преглед на системата на институцията за оценка на корекциите за променливост. Най-малко веднъж годишно се извършва преглед на цялостната система за оценка на корекциите за променливост и за интегриране на тези корекции в процеса по управление на риска на институцията. Този преглед включва най-малко следните елементи:
i)
отразяването на оценките на корекциите за променливост в ежедневния процес по управление на риска;
ii)
утвърждаването на всяка значителна промяна в процеса за оценка на корекциите за променливост;
iii)
проверката на последователността, актуалността и надеждността на източниците на данни, използвани при функционирането на системата за оценка на корекциите за променливост, включително независимостта на тези източници на данни;
iv)
точността и целесъобразността на допусканията за променливост.
Член 226
Завишаване на корекцията за променливост при разширения метод за финансово обезпечение
Корекциите за променливост, посочени в член 224, са корекциите за променливост, които институциите прилагат при ежедневна преоценка. Аналогично, когато институцията използва собствените си оценки на корекциите за променливост в съответствие с член 225, тя ги изчислява на първо място въз основа на ежедневната преоценка. Когато преоценката се извършва по-рядко от всеки ден, институциите прилагат по-големи корекции за променливост. Институциите ги изчисляват чрез завишаване на прилаганите при ежедневната преоценка корекции за променливост, използвайки следната формула за „корен квадратен от времето”:
където:
H
=
корекцията за променливост, която трябва да се приложи;
HM
=
корекцията за променливост при ежедневна преоценка;
NR
=
действителният брой работни дни между преоценките;
TM
=
периодът на реализация за въпросния вид сделка.
Член 227
Условия за прилагане на нулева корекция за променливост при разширения метод за финансово обезпечение
1. Във връзка с репо сделки и сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа, при които институцията използва подхода на надзорни корекции за променливост по член 224 или подхода на собствените оценки по член 225 и са изпълнени условията по параграф 2, букви а)-з), институциите могат вместо корекциите за променливост, изчислени по членове 224-226, да прилагат корекция за променливост от 0 %. Институциите, използващи посочения в член 221 подход на вътрешните модели, не прилагат предвиденото в настоящия член третиране.
2. Институциите могат да прилагат корекция за променливост от 0 %, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
както експозицията, така и обезпечението представляват парични средства или дългови ценни книжа, емитирани от централни правителства или централни банки по смисъла на член 197, параграф 1, буква б) и получаващи 0 % рисково тегло съгласно глава 2;
б)
както експозицията, така и обезпечението са деноминирани в една и съща валута;
в)
матуритетът на сделката не надвишава един работен ден или както експозицията, така и обезпечението са предмет на ежедневна преоценка по пазарни цени или ежедневно допълване до минималния размер на обезпечението;
г)
периодът от последната пазарна преоценка, преди неуспешното попълване на маржин сметката от страна на контрагента, до реализацията на обезпечението не надхвърля четири работни дни;
д)
сделката е уредена посредством система за сетълмент, предназначена за такъв вид сделки;
е)
споразумението или сделката са документирани съгласно общоприетите правила за репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на съответните ценни книжа;
ж)
сделката се урежда от документация, в която се посочва, че ако контрагентът не изпълни задължение да достави паричните средства или ценните книжа или не осигури изискуемия размер по маржин сметката, или е в неизпълнение по друг начин, тогава сделката може да се прекрати незабавно;
з)
компетентните органи считат контрагента по сделката за основен пазарен участник.
3. Основните пазарни участници, посочени в параграф 2, буква з), обхващат следните субекти:
а)
субектите, посочени в член 197, параграф 1, буква б), на експозициите към които се присъжда 0 % рисково тегло съгласно глава 2;
б)
институции;
в)
други финансови предприятия по смисъла на член 13, точка 25, букви б) и г) от Директива 2009/138/ЕО, на експозициите към които се присъжда рисково тегло от 20 % по стандартизирания подход или които, при условие че институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба по вътрешнорейтинговия подход, нямат присъдена кредитна оценка от призната АВКО, но имат присъден с вътрешен рейтинг от институцията.
г)
регулирани ПКИ, за които се прилагат изисквания за капиталова адекватност или ниво на ливъридж;
д)
регулирани пенсионни фондове;
е)
признати организации за клиринг.
Член 228
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба при разширения метод за финансово обезпечение
1. При стандартизирания подход институциите използват E*, изчислена съгласно член 223, параграф 5, като стойност на експозицията за целите на член 113. При задбалансовите позиции, посочени в приложение I, институциите използват E* като стойността, спрямо която се прилагат посочените в член 111, параграф 1 проценти, за да се получи стойността на експозицията.
2. При вътрешнорейтинговия подход институциите използват ефективната загуба при неизпълнение (LGD*) като LGD за целите на глава 3. Институциите изчисляват стойността на LGD* по следния начин:
където:
LGD
=
LGD, която би била приложена към експозицията съгласно глава 3, когато експозицията е необезпечена;
E
=
стойността на експозицията в съответствие с член 223, параграф 3;
E*
=
напълно коригираната стойност на експозицията в съответствие с член 223, параграф 5.
Член 229
Принципи на оценка за други приемливи обезпечения при вътрешнорейтинговия подход
1. При обезпечения с недвижими имоти обезпечението се оценява от независим оценител по пазарна или по-ниска от пазарната стойност. Институцията изисква от независимия оценител да документира пазарната стойност по прозрачен и ясен начин.
В тези държави членки, които са предвидили строги критерии за оценяването на ипотечната заемна стойност в законови и подзаконови нормативни разпоредби, имотите може вместо това да бъдат оценявани от независим оценител по стойност, по-ниска или равна на ипотечната заемна стойност. Институциите изискват от независимия оценител да не взема под внимание спекулативните елементи и да документира стойността по прозрачен и ясен начин при оценяването на ипотечната заемна стойност.
Стойността на обезпечението е пазарната стойност или ипотечната заемна стойност, намалена, когато е целесъобразно, с цел да се отразят резултатите от наблюдението, изисквано по член 208, параграф 3, и да се отчетат предишните вземания към имотите.
2. При вземания стойността на вземанията е размерът на вземането.
3. Институциите оценяват обезпеченията с физически активи, различни от недвижими имоти, по тяхната пазарна стойност. За целите на настоящия член „пазарна стойност“ е оценената сума, срещу която недвижимите имоти биха били прехвърлени на датата на оценката между желаещ купувач и желаещ продавач в сделка, при която те са достатъчно независими и равнопоставени.
Член 230
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба за друго признато обезпечение при вътрешнорейтинговия подход
1. Институциите използват LGD*, изчислена в съответствие с настоящия параграф и параграф 2, като LGD за целите на глава 3.
Когато съотношението между стойността на обезпечението (C) и стойността на експозицията (E) е под изискуемия праг на обезпеченост на експозицията (C*), както е посочено в таблица 5, стойностите на параметъра LGD* са тези стойности на LGD, предвидени в глава 3 за необезпечени експозиции към контрагента. За тази цел институциите изчисляват стойността на експозицията по позициите, изброени в член 166, параграфи 8-10, като използват конверсионен коефициент или процент в размер на 100 % вместо конверсионните коефициенти или проценти, посочени в съответните параграфи.
Когато съотношението между стойността на обезпечението и стойността на експозицията превишава втория, по-висок изискуем праг C**, посочен в таблица 5, стойностите на параметъра LGD* се определят съгласно таблица 5.
Когато изискваното ниво на обезпеченост C** не е постигнато по отношение на експозицията като цяло, институцията разглежда експозицията като две експозиции - първата, по отношение на която изискуемият праг на обезпеченост C** е постигнат, и остатъчна експозиция.
2. Приложимите стойности на параметъра LGD* и изискуемите прагове на обезпеченост за обезпечените части от експозицията са посочени в таблица 5 от настоящия параграф.
Таблица 5
Минимални стойности на параметъра LGD за обезпечените части от експозицията
LGD* за първостепенни експозиции
LGD* за подчинени експозиции
Минимален изискуем праг на обезпеченост на експозицията (C*)
Минимален изискуем праг на обезпеченост на експозицията (C**)
Вземания
35 %
65 %
0 %
125 %
Жилищни имоти/търговски недвижими имоти
35 %
65 %
30 %
140 %
Други обезпечения
40 %
70 %
30 %
140 %
3. Като алтернатива на предвиденото в параграфи 1 и 2 третиране и при спазване на член 124, параграф 2 институциите могат да определят рисково тегло от 50 % за частта от експозицията, която съобразно ограниченията, определени в член 125, параграф 2, буква г) и член 126, параграф 2, буква г), е напълно обезпечена с жилищни имоти или търговски недвижими имоти, намиращи се на територията на държава членка, ако са изпълнени всички условия по член 199, параграф 4.
Член 231
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба в случаите на смесени групи от обезпечения
1. Институцията изчислява стойността на LGD*, която тя използва като стойност на параметъра LGD за целите на глава 3, в съответствие с параграфи 2 и 3, когато са изпълнени следните две условия:
а)
институцията използва вътрешнорейтинговия подход за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба;
б)
експозицията е обезпечена както с финансово, така и с друго приемливо обезпечение.
2. От институциите се изисква да разделят на части коригираната за променливост стойност на експозицията, получена чрез прилагането на корекцията за променливост, както е предвидено в член 223, параграф 5, така че да се получи част - покрита от приемливо финансово обезпечение, част - покрита с вземания, част - покрита с обезпечение с търговски недвижими имоти или с жилищни имоти, част - покрита с друго приемливо обезпечение, и необезпечена част, когато е приложимо.
3. Институциите изчисляват LGD* поотделно за всяка част от експозицията, получена по параграф 2, в съответствие със съответните разпоредби на настоящата глава.
Член 232
Други форми на обезпечена кредитна защита
1. Когато са изпълнени определените в член 212, параграф 1 условия, влогове при институции- трети страни могат да бъдат третирани като гаранции от институция- трета страна.
2. Когато са изпълнени определените в член 212, параграф 2 условия, институцията третира частта от експозицията, която е обезпечена с текущата откупна стойност по заложени в полза на кредитиращата институция животозастрахователни полици, по следния начин:
а)
когато за експозицията се прилага стандартизираният подход, тя бива рисково претеглена, като се използват посочените в параграф 3 рискови тегла;
б)
когато за експозицията се прилага вътрешнорейтинговият подход, а не собствените оценки за LGD на институцията, на нея се присъжда LGD в размер на 40 %.
В случай на валутно несъответствие институциите намаляват текущата откупна стойност съгласно член 233, параграф 3, като стойността на кредитната защита е текущата откупна стойност на животозастрахователната полица.
3. За целите на параграф 2, буква а) институциите присъждат следните рискови тегла въз основа на рисковото тегло, присъдено за първостепенна необезпечена експозиция към предприятието, което издава животозастрахователната полица:
а)
рисково тегло от 20 %, когато за първостепенната необезпечена експозиция към предприятието, което издава животозастрахователната полица, се присъжда рисково тегло от 20 %;
б)
рисково тегло от 35 %, когато за първостепенната необезпечена експозиция към предприятието, което издава животозастрахователната полица, се присъжда рисково тегло от 50 %;
в)
рисково тегло от 70 %, когато за първостепенната необезпечена експозиция към предприятието, което издава животозастрахователната полица, се присъжда рисково тегло от 100 %;
г)
рисково тегло от 150 %, когато за първостепенната необезпечена експозиция към предприятието, което издава животозастрахователната полица, се присъжда рисково тегло от 150 %.
4. Институциите могат да третират изкупуваните при поискване инструменти, които са приемливи по член 200, буква в), като гаранция от институцията емитент. Стойността на приемливата кредитна защита е, както следва:
а)
когато инструментът се изкупува обратно по номинална стойност - стойността на защитата е номиналната стойност;
б)
когато инструментът се изкупува обратно по пазарни цени - стойността на защитата е стойността на инструмента, оценен по същия начин както дълговите ценни книжа, които отговарят на условията в член 197, параграф 4.
Подраздел 2
Кредитна защита с гаранции
Член 233
Оценка
1. За целите на изчисляването на ефекта на кредитната защита с гаранции съгласно настоящия подраздел стойността на кредитната защита с гаранции (G) е сумата, която доставчикът на защита се е задължил да плати в случай на неизпълнение или неплащане от страна на длъжника или при настъпване на други определени кредитни събития.
2. При кредитни деривати, които не включват като кредитно събитие преструктуриране на базисното задължение, включително опрощаване или разсрочване на плащанията по главница, лихви или такси, водещо до загуби от кредитен характер, се прилага следното:
а)
когато сумата, която доставчикът на защита се е задължил да плати, не надвишава стойността на експозицията, институцията намалява стойността на изчислената по параграф 1 кредитна защита с 40 %;
б)
когато сумата, която доставчикът на защита се е задължил да плати, надвишава стойността на експозицията, стойността на кредитната защита не надвишава 60 % от стойността на експозицията.
3. В случай на несъвпадение между валутата на кредитната защита с гаранции и на експозицията институциите намаляват стойността на кредитната защита, като прилагат корекцията за променливост, както следва:
където:
G*
=
размерът на кредитната защита, коригиран за валутен риск;
G
=
номиналната стойност на кредитната защита;
Hfx
=
корекцията за променливост при несъответствие между валутата на кредитната защита и на базисното задължение, определена в съответствие с параграф 4.
При липсата на валутно несъответствие Hfx е нула.
4. При определяне на корекциите за променливост за несъответствие между валутите институциите прилагат период на реализация от 10 работни дни (при ежедневна преоценка), като могат да ги изчисляват въз основа на подхода на надзорни корекции за променливост или подхода на собствените оценки, изложени съответно в членове 224 и 225. Институциите завишават корекциите за променливост в съответствие с член 226.
Член 234
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба в случай на частична защита и отделни траншове
Когато институцията прехвърля част от риска по даден заем, разпределен в един или повече траншове, се прилагат изложените в глава 5 правила. Институциите могат да третират праговете на същественост на загубите, под които не се извършват плащания, като задържана от банката позиция срещу първоначални загуби и средство за прехвърляне на риска чрез отделни траншове.
Член 235
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции при стандартизирания подход
1. За целите на член 113, параграф 3 институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции в съответствие със следната формула:
където:
E
=
стойността на експозицията съгласно член 111; за тази цел стойността на експозицията на изброените в приложение I задбалансови позиции е 100 % от тяхната стойност, а не стойността на експозицията, посочена в член 111, параграф 1;
GA
=
размерът на защитата срещу кредитен риск, изчислен съгласно член 233, параграф 3 (G*), и допълнително коригиран за падежни несъответствия съгласно предвиденото в раздел 5;
r
=
рисковото тегло на експозициите към длъжника, както е посочено в глава 2;
g
=
рисковото тегло на експозициите към доставчика на защита, както е посочено в глава 2.
2. Когато защитената стойност (GA) е по-малка от експозицията (E), институциите могат да прилагат описаната в параграф 1 формула само когато защитената и незащитената част на експозицията са равностойни по ранг.
3. Институциите могат да разширят третирането, предвидено в член 114, параграфи 4 и 5, към експозиции или части от експозиции, гарантирани от централно правителство или централна банка, когато гаранцията е деноминирана в националната валута на кредитополучателя и експозицията се финансира в тази валута.
Член 236
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба при вътрешнорейтинговия подход
1. За покритата част от стойността на експозицията (Е), определена въз основа на коригираната стойност на кредитната защита GA, вероятността от неизпълнение (PD) за целите на глава 3, раздел 4 може да бъде PD на доставчика на защитата или PD между тази на кредитополучателя и тази на гаранта, когато се счита, че не е оправдано пълно заместване. При подчинени експозиции и неподчинена защита с гаранции стойността на загубата при неизпълнение (LGD), която трябва да бъде приложена от институцията за целите на глава 3, раздел 4, може да бъде стойността, която съответства на първостепенни вземания.
2. За всяка непокрита част от стойността на експозицията (Е) PD е тази на кредитополучателя, а стойността на LGD е тази на базисната експозиция.
3. За целите на настоящия член GA е стойността на G*, изчислена съгласно член 233, параграф 3, и допълнително коригирана за падежни несъответствия, както е предвидено в раздел 5. Е е стойността на експозицията, определена съгласно глава 3, раздел 5. За тази цел институциите изчисляват стойността на експозицията по позициите, изброени в член 166, параграфи 8-10, като използват конверсионен коефициент или процент в размер на 100 % вместо конверсионните коефициенти или проценти, посочени в съответните параграфи.
Раздел 5
Падежни несъответствия
Член 237
Падежно несъответствие
1. За целите на изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции падежно несъответствие е налице, когато остатъчният срок до падеж на кредитната защита е по-малък от този на защитената експозиция. Когато остатъчният матуритет на защитата не надхвърля три месеца и матуритетът на защитата е по-малък от матуритета на базисната експозиция, въпросната защита не се класифицира като приемлива кредитна защита.
2. При несъответствие между падежите кредитната защита не се квалифицира като приемлива, когато е изпълнено едно от следните условия:
а)
първоначалният матуритет на защитата е под 1 година;
б)
експозицията е краткосрочна експозиция, която според компетентните органи подлежи по-скоро на еднодневна, а не на едногодишна долна граница по отношение на стойността на падежа (М) съгласно член 162, параграф 3.
Член 238
Падеж на кредитна защита
1. Ефективният падеж на базисното задължение, чиято продължителност е ограничена до най-много пет години, е максималното възможно оставащо време преди длъжникът да изпълни задълженията си по график. При спазване на параграф 2 матуритетът на кредитната защита е времето до най-ранната дата, на която защитата може да бъде или ще бъде прекратена.
2. Когато съществува опция, позволяваща на продавача на защита да прекрати защитата, институциите приемат, че матуритетът на защитата е времето до най-ранната дата, на която тази опция може да бъде упражнена. Когато съществува опция, позволяваща на купувача на защитата да прекрати защитата, и условията на договора при пораждането на защитата съдържат положителен стимул за институцията да поиска изпълнението на сделката преди договорния падеж, институцията приема за падеж на защитата времето до най-ранната дата, на която тази опция може да бъде упражнена; в противен случай институцията може да приеме, че подобна опция не оказва влияние върху падежа на защитата.
3. Когато няма пречка даден кредитен дериват да бъде прекратен преди изтичането на какъвто и да било гратисен период, изискван за настъпването на неизпълнение по базисното задължение в резултат на неплащане, институцията намалява матуритета на защитата с продължителността на гратисния период.
Член 239
Оценка на защитата
1. Когато при сделки, които са предмет на обезпечена кредитна защита съгласно опростения метод за финансово обезпечение, има несъответствие между падежа на експозицията и падежа на защитата, обезпечението не се квалифицира като призната обезпечена кредитна защита.
2. При сделки, които са предмет на обезпечена кредитна защита при разширения метод за финансово обезпечение, институциите отразяват падежа на кредитната защита и на експозицията в коригираната стойност на обезпечението съгласно следната формула:
където:
CVA
=
коригираната стойност за променливост на обезпечението, както е посочено в член 223, параграф 2, или размерът на експозицията, в зависимост от това коя от двете стойности е по-ниска;
t
=
броят на годините, оставащи до датата на падежа на кредитната защита, изчислен в съответствие с член 238, или стойността на T, в зависимост от това коя от двете стойности е по-ниска;
T
=
броят на годините, оставащи до датата на падежа на експозицията, изчислен в съответствие с член 238, или пет години, в зависимост от това коя от двете стойности е по-ниска;
t*
=
0.25.
Институциите използват CVAM като CVA, допълнително коригирана за падежно несъответствие, във формулата за изчисляване на напълно коригираната стойност на експозицията (E*), изложена в член 223, параграф 5.
3. При сделки, които са предмет на кредитна защита с гаранции, институциите отразяват падежа на кредитната защита и на експозицията в коригираната стойност на кредитната защита съгласно следната формула:
където:
GA
=
G*, коригиран за падежно несъответствие;
G*
=
размерът на защитата, коригиран за валутно несъответствие;
t
=
броят на годините, оставащи до датата на падежа на кредитната защита, изчислен в съответствие с член 238, или стойността на T, в зависимост от това коя от двете стойности е по-ниска;
T
=
броят на годините, оставащи до датата на падежа на експозицията, изчислен в съответствие с член 238, или пет години, в зависимост от това коя от двете стойности е по-ниска;
t*
=
0.25.
Институциите използват GA като стойността на защитата за целите на членове 233-236.
Раздел 6
Техники за редуциране на кредитния риск на съвкупност от експозиции
Член 240
Кредитни деривати за първо неизпълнение
Когато институцията получи кредитна защита за няколко експозиции, при условие че първото неизпълнение измежду експозициите задейства плащане и че това кредитно събитие прекратява договора, институцията може да промени изчислението на размера на рисково претеглената експозиция и по целесъобразност на размера на очакваната загуба за експозицията, което при липса на кредитна защита би довело до най-ниския размер на рисково претеглена експозиция, в съответствие с настоящата глава.
а)
за институциите, използващи стандартизирания подход, размерът на рисково претеглената експозиция е размерът, изчислен съгласно стандартизирания подход;
б)
за институциите, използващи вътрешнорейтинговия подход, размерът на рисково претеглената експозиция е сборът от рисково претеглената експозиция съгласно вътрешнорейтинговия подход и размера на очакваната загуба, умножен по 12,5.
Третирането,предвидено в настоящия член, се прилага само ако стойността на експозицията е по-малка или равна на стойността на кредитната защита.
Член 241
Кредитни деривати за n-то неизпълнение
Когато n-тото неизпълнение сред експозициите задейства плащане по кредитната защита, закупуващата защита институция може да признава защитата само за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции и, в зависимост от случая, на размера на очакваната загуба, ако е получена защита и за неизпълнения от 1 до n-1 или когато вече са настъпили n-1 неизпълнения. В такива случаи институцията може да промени изчислението на размера на рисково претеглената експозиция и, в зависимост от случая, на размера на очакваната загуба за експозицията, което при липса на кредитна защита би довело до n-тия най-нисък размер на рисково претеглената експозиция в съответствие с настоящата глава. Институциите изчисляват n-тия най-нисък размер, както е посочено в член 240, букви а) и б).
Третирането, предвидено в настоящия член, се прилага само ако стойността на експозицията е по-малък или равен на стойността на кредитната защита.
Всички експозиции в съвкупността трябва да отговарят на изискванията, посочени в член 204, параграф 2 и член 216, параграф 1, буква г).
ГЛАВА 5
Секюритизация
Раздел 1
Определения
Член 242
Определения
За целите на настоящата глава се прилагат следните определения:
1)
„допълнителен спред“ означава разликата между брутните постъпления от такси и други подобни приходи, получени във връзка със секюритизираните експозиции и приложимите разходи по съответната секюритизация;
2)
„опция за пълно погасяване“ означава предвидена в договора възможност, позволяваща на инициатора на секюритизационна схема да изкупи обратно или да погаси всички секюритизиращи позиции преди пълното погасяване на базисните експозиции, когато остатъчният размер на базисните експозиции спадне под определено ниво;
3)
„ликвидно улеснение“ означава секюритизираща позиция, произтичаща от договорно споразумение за финансиране, която осигурява редовното изплащане на паричните потоци към инвеститорите;
4)
„KIRB“ означава сборът от 8 % от рисково претегления размер на експозициите, които биха били изчислени съгласно глава 3 по отношение на секюритизираните експозиции, ако те не бяха секюритизирани, и размера на очакваната загуба за тези експозиции, изчислен съгласно посочената глава;
5)
„рейтингов метод“ означава методът за изчисляване на рисково претегления размер на секюритизиращи позиции в съответствие с член 261;
6)
„метод на надзорната формула“ означава методът за изчисляване на рисково претегления размер на секюритизиращи позиции в съответствие с член 262;
7)
„нерейтингована позиция“ означава секюритизираща позиция, която няма призната кредитна оценка от АВКО, съгласно посоченото в раздел 4;
8)
„рейтингована позиция“ означава секюритизираща позиция, която има призната кредитна оценка от АВКО, съгласно посоченото в раздел 4;
9)
„програма за търговски книжа, покрити с активи“ означава схема за секюритизация, при която биват емитирани ценни книжа предимно под формата на търговски книжа с първоначален матуритет, равен или по-малък от една година;
10)
„традиционна секюритизация“ означава секюритизация, която включва икономическото прехвърляне на секюритизираните експозиции. Това се постига чрез прехвърляне на собствеността върху секюритизираните експозиции от институцията инициатор към дружество със специална цел - секюритизация, или чрез прехвърляне на риска към дружество със специална цел - секюритизация. Емитираните ценни книжа не представляват задължения за плащане от страна на институцията инициатор;
11)
„синтетична секюритизация“ означава секюритизация, при която прехвърлянето на риск се постига чрез използване на кредитни деривати или гаранции, а експозициите, които се секюритизират, остават експозиции на институцията инициатор;
12)
„револвираща експозиция“ означава експозиция, при която е позволено неизплатените от клиента салда да се променят в рамките на предварително установен лимит в зависимост от решенията на клиента за усвояване или погасяване;
13)
„револвираща секюритизация“ означава секюритизация, при която самата структура на секюритизацията револвира, като към групата експозиции се добавят експозиции или те се премахват от нея, независимо от това дали самите експозиции револвират;
14)
„клауза за предсрочна амортизация“ означава договорна клауза при секюритизация на револвиращи експозиции или револвираща секюритизация, която изисква в случай на настъпване на предварително договорени събития позициите на инвеститорите да бъдат изкупени обратно преди първоначално предвидения падеж на емитираните ценни книжа;
15)
„транш за първа загуба“ означава най-подчиненият транш, който е първият транш, понасящ загуби, възникнали по секюритизираните експозиции, като по този начин се осигурява защита за транша за втора загуба, и когато е приложимо, на траншовете от по-висок ранг.
Раздел 2
Признаване на прехвърляне на значителен риск
Член 243
Традиционна секюритизация
1. Институцията инициатор на традиционна секюритизация може да изключи секюритизираните експозиции от изчислението на рисково претегления размер на експозициите и размера на очакваната загуба, ако е изпълнено едно от следните две условия:
а)
значителен кредитен риск, свързан със секюритизираните експозиции, се счита за прехвърлен на трети лица;
б)
институцията инициатор прилага рисково тегло от 1 250 % спрямо всички секюритизиращи позиции, които тя задържа в тази секюритизация, или приспада тези секюритизиращи позиции от елементите на базовия собствен капитал от първи ред в съответствие с член 36, параграф 1, буква к).
2. Значителен кредитен риск се счита за прехвърлен в следните случаи:
а)
размерът на рисково претеглената експозиция на междинните траншове в секюритизацията, задържана от институцията инициатор в тази секюритизация, не надхвърля 50 % от размера на рисково претеглената експозиция на всички междинни траншове в тази секюритизация;
б)
когато в секюритизацията няма междинни траншове и инициаторът може да докаже, че стойността на секюритизиращите позиции, които биха подлежали на приспадане от базовия собствен капитал от първи ред или за които би било определено рисково тегло 1 250 %, надхвърля значително обоснованата оценка на очакваната загуба по секюритизираните експозиции, институцията инициатор задържа не повече от 20 % от стойността на секюритизиращите позиции, които биха подлежали на приспадане от базовия собствен капитал от първи ред или биха получили рисково тегло 1 250 %.
Когато възможното намаление на размера на рисково претеглените експозиции, което институцията инициатор би постигнала чрез тази секюритизация, не е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица, компетентните органи могат за всеки случай поотделно да преценят, че няма да се счита, че значителен кредитен риск е бил прехвърлен на трети лица.
3. За целите на параграф 2 междинните траншове в секюритизацията са секюритизиращи позиции, за които се прилага рисково тегло по-ниско от 1 250 % и които са по-подчинени спрямо първостепенната позиция в тази секюритизация и с по-нисък ранг спрямо всяка секюритизираща позиция в тази секюритизация, за която в съответствие с раздел 4 е присъдено:
а)
при секюритизираща позиция, за която се прилага раздел 3, подраздел 3 - първа степен кредитно качество;
б)
при секюритизираща позиция, за която се прилага раздел 3, подраздел 4 - първа или втора степен кредитно качество.
4. Като алтернатива на параграфи 2 и 3 компетентните органи разрешават на институциите инициатори да считат, че значителен кредитен риск е бил прехвърлен, когато институцията инициатор е в състояние да докаже за всеки случай на секюритизация, че намаляването на капиталовите изисквания, които инициаторът постига чрез секюритизация, е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица.
Разрешение получават само институциите, които отговарят на всяко едно от следните условия:
а)
институцията разполага с подходящи чувствителни към риска политики и методологии за оценка на прехвърлянето на риск;
б)
институцията е отчела всяко прехвърляне на кредитен риск на трети лица за целите на вътрешното за институцията управление на риска и за разпределението на вътрешния капитал.
5. В допълнение към изискванията, посочени в параграфи 1-4 както е приложимо, се изпълнява всяко едно от следните условия:
а)
документацията по секюритизацията отразява икономическата същност на сделката;
б)
институцията инициатор и нейните кредитори не могат да се разпореждат със секюритизираните експозиции, включително в случай на несъстоятелност или след назначаване на ликвидатор или квестор. Това обстоятелство се потвърждава от квалифицирано правно становище;
в)
емитираните ценни книжа не представляват задължения за плащане от страна на институцията инициатор;
г)
институцията инициатор не упражнява ефективен или непряк контрол върху прехвърлените експозиции. Счита се, че инициаторът е запазил ефективен контрол върху прехвърлените експозиции, ако той има право да изкупи обратно от поемателя прехвърлените по-рано експозиции, за да реализира произтичащите от тях доходи, или ако е задължен да поеме обратно прехвърления риск. Запазването на правата или задълженията за обслужването на експозициите от страна на институцията инициатор не представлява само по себе си непряк контрол върху експозициите;
д)
документацията по секюритизацията отговаря на всяко едно от следните условия:
i)
тя не съдържа клаузи, които в случаите, различни от предсрочна амортизация, изискват секюритизиращите позиции да бъдат подобрени от институцията инициатор, включително, но без да се ограничава до замяна на базисните кредитни експозиции или увеличаването на доходността, платима на инвеститорите в отговор на влошаване на кредитното качество на секюритизираните експозиции;
ii)
тя не съдържа клаузи, които предвиждат увеличаване на доходността, платима на държателите на позиции по секюритизацията в отговор на влошаване на кредитното качество на групата базисни експозиции;
iii)
в нея се уточнява, когато е приложимо, че всяко закупуване или обратно изкупуване на секюритизиращи позиции от инициатора или спонсора, което излиза извън договорните му задължения, представлява изключение и може да стане единствено в условията на равнопоставена сделка между две независими лица;
е)
когато е налице опция за пълно погасяване, тя също изпълнява следните условия:
i)
тя може да бъде упражнена по преценка на институцията инициатор;
ii)
тя може да бъде упражнена само когато остава неамортизирана 10 % или по-малко от първоначалната стойност на секюритизираните експозиции;
iii)
тя няма за цел избягване на разпределяне на загуби по позиции, притежаващи кредитни подобрения, или по други позиции, държани от инвеститорите, и не предоставя кредитно подобрение по друг начин.
6. Компетентните органи информират ЕБО относно конкретните случаи, посочени в параграф 2, когато възможното намаление на размера на рисково претеглените експозиции не е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица, и относно случаите, при които институциите прилагат параграф 4. ЕБО следи различните практики в тази област и издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010. ЕБО прави преглед на изпълнението на тези насоки от държавите членки и до 31 декември 2017 г. предоставя на Комисията мнение по това дали е необходим обвързващ технически стандарт.
Член 244
Синтетична секюритизация
1. Институцията инициатор на синтетична секюритизация може да изчислява рисково претегления размер на експозициите и, когато е приложимо, размера на очакваните загуби за секюритизираните експозиции в съответствие с член 249, ако е изпълнено едно от следните условия:
а)
счита се, че значителен кредитен риск е бил прехвърлен към трети лица чрез обезпечена кредитна защита или чрез кредитна защита с гаранции;
б)
институцията инициатор прилага рисково тегло от 1 250 % спрямо всички секюритизиращи позиции, които задържа в тази секюритизация, или приспада тези секюритизиращи позиции от елементите на базовия собствен капитал от първи ред в съответствие с член 36, параграф 1, буква к).
2. Счита се, че значителен кредитен риск е прехвърлен, ако е изпълнено едно от следните условия:
а)
размерът на рисково претеглената експозиция на междинните траншове в секюритизацията, задържани от институцията инициатор в тази секюритизация, не надхвърля 50 % от размера на рисково претеглената експозиция на всички междинните траншове в тази секюритизацията;
б)
когато в секюритизацията няма междинни траншове и инициаторът може да докаже, че стойността на секюритизиращите позиции, които биха подлежали на приспадане от базовия собствен капитал от първи ред или за които би било определено рисково тегло 1 250 %, надхвърля значително обоснованата оценка на очакваната загуба по секюритизираните експозиции, институцията инициатор задържа не повече от 20 % от стойностите на секюритизираните позиции, които биха подлежали на приспадане от базовия собствен капитал от първи ред или биха получили рисково тегло 1 250 %;
в)
когато възможното намаление на размера на рисково претеглените експозиции, което институцията инициатор би постигнала чрез тази секюритизация, не е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица, компетентният орган може за всеки случай поотделно да прецени, че няма да се счита, че значителен кредитен риск е бил прехвърлен на трети лица.
3. За целите на параграф 2 междинните траншове в секюритизацията са секюритизиращи позиции, за които се прилага рисково тегло по-ниско от 1 250 % и които са по-подчинени спрямо първостепенната позиция в тази секюритизация и с по-нисък ранг спрямо всяка секюритизираща позиция в тази секюритизация, за която в съответствие с раздел 4 е присъдено:
а)
при секюритизираща позиция, за която се прилага раздел 3, подраздел 3 - първа степен кредитно качество;
б)
при секюритизираща позиция, за която се прилага раздел 3, подраздел 4 - първа или втора степен кредитно качество.
4. Като алтернатива на параграфи 2 и 3 компетентните органи разрешават на институциите инициатори да считат, че значителен кредитен риск е бил прехвърлен, когато институцията инициатор е в състояние да докаже за всеки случай на секюритизация, че намаляването на капиталовите изисквания, които инициаторът постига чрез секюритизация, е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица.
Разрешение получават само институциите, които отговарят на всяко едно от следните условия:
а)
институцията разполага с подходящи чувствителни към риска политики и методологии за оценка на прехвърлянето на риск;
б)
институцията е отчела всяко прехвърляне на кредитен риск на трети лица за целите на вътрешното за институцията управление на риска и за разпределението на вътрешния капитал.
5. В допълнение към изискванията, посочени в параграфи 1-4, както е приложимо, прехвърлянето отговаря на следните условия:
а)
документацията по секюритизацията отразява икономическата същност на сделката;
б)
кредитната защита, чрез която се прехвърля кредитният риск, отговаря на изискванията на член 247, параграф 2;
в)
инструментите, използвани за прехвърляне на кредитния риск, не съдържат клаузи или условия, които:
i)
установяват значими прагове на същественост, под които кредитната защита не се счита за изискуема в случай на настъпване на кредитно събитие;
ii)
позволяват прекратяване на защитата в случай на влошаване на кредитното качество на базисните експозиции;
iii)
изискват в случаите, различни от предсрочна амортизация, институцията инициатор да подобрява кредитното качество на позициите в секюритизацията;
iv)
предвиждат увеличаване на цената на кредитната защита на институцията или на доходността, платима на държателите на позиции в секюритизацията, в случай на влошаване на кредитното качество на групата базисни експозиции;
г)
получено е квалифицирано правно становище, което потвърждава изпълнимостта на кредитната защита във всички съответни юрисдикции;
д)
в документацията по секюритизацията е уточнено, че когато е приложимо, всяко закупуване или обратно изкупуване на секюритизиращи позиции от инициатора или спонсора, което излиза извън договорните му задължения, може да стане единствено в условията на равнопоставена сделка между две независими лица;
е)
когато е налице опция за пълно погасяване, тя съответства на всяко едно от следните условия:
i)
тя може да бъде упражнена по преценка на институцията инициатор;
ii)
тя може да бъде упражнена само когато остава неамортизирана 10 % или по-малко от първоначалната стойност на секюритизираните експозиции;
iii)
тя няма за цел избягване на разпределяне на загуби по позиции, притежаващи кредитни подобрения, или по други позиции, държани от инвеститорите, и да се предоставя кредитно подобрение по-друг начин.
6. Компетентните органи информират ЕБО относно конкретните случаи, посочени в параграф 2, когато възможното намаление на размера на рисково претеглените експозиции не е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица, и относно случаите, при които институциите прилагат параграф 4. ЕБО следи различните практики в тази област и издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010. ЕБО прави преглед на изпълнението на тези насоки от държавите членки и до 31 декември 2017 г. предоставя на Комисията мнение по това дали е необходим обвързващ технически стандарт.
Раздел 3
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции
Подраздел 1
Принципи
Член 245
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции
1. Когато в съответствие с раздел 2 институцията инициатор е прехвърлила значителен кредитен риск, свързан със секюритизирани експозиции, въпросната институция може:
а)
при традиционна секюритизация да изключи експозициите, които тя е секюритизирала, от изчисленията на размера на рисково претеглените експозиции и, когато е приложимо, от размера на очакваната загуба;
б)
при синтетична секюритизация, да изчисли размера на рисково претеглените експозиции и, когато е приложимо, размера на очакваната загуба по отношение на секюритизираните експозиции в съответствие с членове 249 и 250.
2. Когато институцията инициатор е взела решение да прилага параграф 1, тя изчислява размера на рисково претеглените експозиции по настоящата глава за позициите, които тя може да държи в секюритизацията.
Когато институцията инициатор не е прехвърлила значителен кредитен риск или е взела решение да не прилага параграф 1, не е необходимо тя да изчислява размера на рисково претеглените експозиции за всяка позиция, която тя може да има във въпросната секюритизация, но продължава да включва секюритизираните експозиции в изчислението на размера на рисково претеглените експозиции, все едно че те не са били секюритизирани.
3. Когато има експозиция към различни траншове от една секюритизация, експозицията към всеки транш се третира като отделна секюритизираща позиция. Счита се, че доставчиците на кредитна защита по секюритизиращи позиции държат позиции в секюритизацията. Секюритизиращите позиции включват експозиции към секюритизация, произтичащи от лихвени или валутни дериватни договори.
4. Освен ако секюритизиращата позиция не е приспадната от елементите на базовия собствен капитал от първи ред в съответствие с член 36, параграф 1, буква к), размерът на рисково претеглената експозиция се включва в общия размер на рисково претеглените експозиции на институцията за целите на член 92, параграф 3.
5. Размерът на рисково претеглените експозиции на секюритизираща позиция се изчислява посредством прилагането на съответното общо рисково тегло към стойността на експозицията на позицията, изчислена в съответствие с член 246.
6. Общото рисково тегло се определя като сума от рисковото тегло, посочено в настоящата глава, и евентуалното допълнително рисково тегло в съответствие с член 407.
Член 246
Стойност на експозицията
1. Стойността на експозицията се изчислява, както следва:
а)
ако институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции съгласно подраздел 3, стойността на експозицията на дадена балансова секюритизираща позиция следва да бъде нейната отчетна стойност, след като са приложени съответните специфични корекции за кредитен риск, третирани в съответствие с член 110;
б)
ако институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции съгласно подраздел 4, стойността на експозицията на дадена балансова секюритизираща позиция следва да бъде нейната отчетна стойност, измерена без да бъдат отчитани направените корекции за кредитен риск, третирани в съответствие с член 110;
в)
ако институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции съгласно подраздел 3, стойността на експозицията на дадена задбалансова секюритизираща позиция е нейната номинална стойност, намалена с корекции за специфичен кредитен риск по въпросната секюритизираща позиция, умножена с посочения в настоящата глава конверсионен коефициент. Освен ако не е указано друго, конверсионният коефициент е 100 %;
г)
ако институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции съгласно подраздел 4, стойността на експозицията на дадена задбалансова секюритизираща позиция е нейната номинална стойност, умножена с посочения в настоящата глава конверсионен коефициент. Освен ако не е указано друго, конверсионният коефициент е 100 %;
д)
стойността на експозицията за кредитен риск от контрагента на дериватен инструмент, посочен в приложение II, се определя в съответствие с глава 6.
2. Когато институцията притежава две или повече припокриващи се позиции при секюритизация, институцията включва в изчислението на размера на рисково претеглените експозиции, до размера на припокриването, само позицията или частта от позиция, водеща до по-голям размер на рисково претеглените експозиции. Институцията може също да отчете такова припокриване между капиталовите изисквания за специфичен риск на позиции в търговския портфейл и капиталовите изисквания за секюритизиращите позиции в банковия портфейл, при условие че институцията може да изчисли и сравни капиталовите изисквания за съответните позиции. За целите на настоящия параграф припокриване е налице, когато позициите, напълно или частично, представляват експозиция към един риск, така че за размера на припокриването се установява една-единствена експозиция.
3. Когато член 268, буква в) се прилага за позициите в търговски книжа, покрити с активи, институцията може да използва рисковите тегла, определени за ликвидното улеснение, при изчисляването на размера на рисково претеглената експозиция за търговски книжа, покрити с активи, при условие че 100 % от емитираните по програмата търговски книжа, покрити с активи, са обхванати от това или от друго ликвидно улеснение и всички тези ликвидни улеснения се третират равностойно с търговските книжа, покрити с активи, така че те формират припокриващи се позиции.
Институцията уведомява компетентните органи, когато прилага това третиране.
Член 247
Признаване на редуциране на кредитен риск при секюритизиращи позиции
1. Дадена институция може да признае обезпечена кредитна защита или кредитна защита с гаранции, получена по отношение на дадена секюритизираща позиция, в съответствие с глава 4 и при спазване на изискванията, установени в настоящата глава и в глава 4.
Приемливата обезпечена кредитна защита се ограничава до финансовите обезпечения, които отговарят на изискванията на глава 2 за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции, както е посочено в глава 4, като признаването зависи от спазването на съответните изисквания, установени в глава 4.
2. Приемливата кредитна защита с гаранции и доставчиците на кредитна защита с гаранции се ограничават до тези, които отговарят на условията по глава 4, като признаването зависи от спазването на съответните изисквания, установени в глава 4.
3. Чрез дерогация от параграф 2, приемливите доставчици на кредитна защита с гаранции, изброени в член 201, параграф 1, букви а)-з), с изключение на квалифицираните централни контрагенти, трябва да имат кредитна оценка от призната АВКО, която е определена като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно член 136 и е съответствала на втора или по-благоприятна степен към момента на първото признаване на кредитната защита. Институциите, които имат разрешение да прилагат вътрешнорейтинговия подход за пряка експозиция към доставчика на защита, могат да определят приемливостта по първото изречение, като сравнят вероятността от неизпълнение на доставчика на защита с вероятността от неизпълнение, съответстваща на посочените в член 136 степени на кредитното качество.
4. Чрез дерогация от параграф 2, дружества със специална цел - секюритизация, са приемливи доставчици на защита, ако притежават активи, които се квалифицират като приемливо финансово обезпечение и по отношение на които няма права или условни права от по-висок или равностоен ранг на условните права на институцията, която получава кредитна защита с гаранции, и са изпълнени всички изисквания за признаването на финансовите обезпечения по глава 4. В тези случаи GA (размерът на защитата, коригиран за валутни и падежни несъответствия съгласно разпоредбите по глава 4) се ограничава до коригираната за променливост пазарна стойност на тези активи и g (рисковото тегло на експозициите към доставчика на защитата, определено съгласно стандартизирания подход) се определя като среднопретегленото рисково тегло, което би било приложимо за тези активи като финансово обезпечение съгласно стандартизирания подход.
Член 248
Непряка подкрепа
1. Институцията спонсор или институцията инициатор, която по отношение на дадена секюритизация е приложила член 245, параграфи 1 и 2 при изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции или е продала инструменти от търговския си портфейл, в резултат на което от нея вече не се изисква да разполага със собствен капитал срещу риска от тези инструменти, не може да осигурява с оглед на намаляване на потенциалните или реални загуби на инвеститорите подкрепа на секюритизацията, която излиза извън договорните ѝ задължения. Не се смята, че дадена сделка осигурява подкрепа, ако тя е осъществена в условията на равнопоставена сделка между две независими лица и е взета предвид при оценката на значителното прехвърляне на риск. Независимо дали осигурява подкрепа, всяка такава сделка се съобщава на компетентните органи и отчита в процеса на разглеждане и разрешаване на кредити от страна на институцията. Когато преценява дали структурата на сделката не позволява осигуряване на подкрепа, институцията отчита по подходящ начин най-малко всеки един от следните критерии:
а)
цената на обратното изкупуване;
б)
капиталовата и ликвидната позиция на институцията преди и след обратното изкупуване;
в)
риска и доходността на секюритизираните експозиции;
г)
риска и доходността на секюритизиращите позиции;
д)
въздействието на подкрепата върху очакваните загуби, която инициаторът очаква да понесе в сравнение с инвеститорите.
2. В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО издава насоки за това какво представляват условията на равнопоставена сделка между две независими лица и кога структурата на сделката не позволява осигуряване на подкрепа.
3. Ако институция инициатор или институция спонсор не успее да изпълни изискванията на параграф 1 по отношение на дадена секюритизация, тази институция трябва да разполага със собствен капитал за покриване най-малко на всички секюритизирани експозиции, все едно че те не са били секюритизирани.
Подраздел 2
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции, секюритизирани при синтетична секюритизация, от страна на институцията инициатор
Член 249
Общо третиране
Когато са изпълнени условията по член 244, при изчисляването на рисково претегления размер на секюритизираните експозиции институцията инициатор на синтетична секюритизация използва в съответствие с условията на член 250 съответните методологии за изчисление, предвидени в настоящия раздел, а не предвидените в глава 2. За институциите, изчисляващи рисково претегления размер на експозициите и размера на очакваните загуби по глава 3, размерът на очакваната загуба по отношение на такива експозиции е нула.
Установените в първа алинея изисквания се прилагат за цялата група от експозиции, включени в секюритизацията. При спазване на член 250 институцията инициатор изчислява размера на рисково претеглените експозиции по отношение на всички траншове по секюритизацията в съответствие с разпоредбите на настоящия раздел, включително тези, за които институцията отчита редуциране на кредитния риск съгласно член 247, като рисковите тегла, които се прилагат спрямо такива позиции, могат да бъдат изменени в съответствие с глава 4 при спазване на предвидените в настоящата глава изисквания.
Член 250
Третиране на падежните несъответствия при синтетична секюритизация
При изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции в съответствие с член 249 се отчита всяко несъответствие между падежа на кредитната защита, което представлява транш, и посредством която се извършва прехвърляне на риск, и на секюритизираните експозиции, както следва:
а)
падежът на секюритизираните експозиции се определя на база експозицията с най-отдалечен във времето падеж, но не повече от пет години. Падежът на кредитната защита се определя съгласно глава 4;
б)
институцията инициатор не отчита наличието на падежни несъответствия при изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за траншове, които в съответствие с настоящия раздел получават рисково тегло от 1 250 %. За всички останали траншове третирането на падежното несъответствие, предвидено в глава 4, се прилага съгласно следната формула:
където:
RW*
=
размерът на рисково претеглените експозиции за целите на член 92, параграф 3, буква а);
RWAss
=
размерът на рисково претеглените експозиции, който би бил използван, ако тези експозиции не са били секюритизирани, изчислен на пропорционална основа;
RWSP
=
размерът на рисково претеглените експозиции съгласно член 249, при условие че няма падежно несъответствие;
T
=
падежът на базисните експозиции, изразен в години;
t
=
падежът на кредитната защита, изразен в години;
t*
=
0,25.
Подраздел 3
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции при стандартизирания подход
Член 251
Рискови тегла
При спазване на изискванията по член 252 институцията изчислява размера на рисково претеглената експозиция на рейтингована секюритизираща или пресекюритизираща позиция, като прилага съответното рисково тегло към стойността на експозицията.
Приложимото рисково тегло, което съответства на кредитната оценка на позицията съгласно раздел 4, е посочено в таблица 1.
Таблица 1
Степен на кредитно качество
1
2
3
4 (само за кредитни оценки, различни от краткосрочни кредитни оценки)
всички други степени на кредитно качество
Секюритизиращи позиции
20 %
50 %
100 %
350 %
1 250 %
Пресекюритизиращи позиции
40 %
100 %
225 %
650 %
1 250 %
При спазване на членове 252-255 размерът на всяка рисково претеглена нерейтингована секюритизираща позиция се изчислява посредством прилагането на рисково тегло от 1 250 %.
Член 252
Институции инициатори и институции спонсори
За институция инициатор или институция спонсор размерът на рисково претеглените експозиции, изчислени по отношение на нейните секюритизиращи позиции във всяка отделна секюритизация, може да се сведе до размера на рисково претеглените експозиции, който обичайно би бил изчислен за секюритизираните експозиции, ако те не бяха секюритизирани, при прилагането на рисково тегло от 150 % спрямо:
а)
всички позиции, които понастоящем са в неизпълнение;
б)
всички позиции сред секюритизираните експозиции, които в съответствие с член 128 са свързани с особено висок риск.
Член 253
Третиране на нерейтинговани позиции
1. За целите на изчисляването на рисково претегления размер на нерейтингована секюритизираща позиция, институцията може да прилага среднопретегленото рисково тегло, което институция, държаща експозициите, би приложила към секюритизираните експозиции съгласно глава 2, умножено по коефициента на концентрация, посочен в параграф 2. За тази цел институцията във всеки един момент знае състава на групата секюритизирани експозиции.
2. Коефициентът на концентрация е равен на сумата от номиналните стойности на всичките траншове, разделена на сумата от номиналните размери на траншовете, подчинени или равностойни по ранг на транша, в който се държи позицията, включително въпросния транш. Полученото в резултат рисково тегло не трябва да е по-високо от 1 250 % или по-ниско от което и да било рисково тегло, приложимо спрямо транш с по-висок ранг, който е с присъдена кредитна оценка. Когато дадена институция не е в състояние да определи рисковите тегла, които биха били приложени към секюритизираните експозиции съгласно глава 2, към позицията се прилага рисково тегло в размер на 1 250 %.
Член 254
Третиране на секюритизиращи позиции, структурирани като траншове за втора или следващи по ред загуби в програми за търговски книжа, покрити с активи
Освен ако е налично по-благоприятно третиране на в случаите на нерейтинговани ликвидни улеснения съгласно член 255, институцията може да прилага за секюритизиращите позиции, които отговарят на следните условия, рисково тегло, което е по -високата от следните две стойности: 100 %, или най-високото от рисковите тегла, което институция, притежаваща експозициите, би приложила за всяка от секюритизираните експозиции по глава 2:
а)
секюритизиращата позиция е в транш, който по своята икономическа същност представлява позиция за втора или следващи по ред загуби в секюритизацията и траншът за първа загуба осигурява значително подобрение на кредитното качество на транша за втора загуба;
б)
качеството на секюритизиращата позиция е равностойно или по-благоприятно от трета степен на кредитно качество съгласно стандартизирания подход;
в)
секюритизиращата позиция се държи от институция, която не притежава позиция в транша за първа загуба.
Член 255
Третиране на нерейтинговани ликвидни улеснения
1. За определяне на стойността на експозицията, дадена институция може да приложи конверсионен коефициент от 50 % към номиналната стойност на нерейтинговано ликвидно улеснение, когато са изпълнени следните условия:
а)
документацията по ликвидното улеснение ясно посочва и ограничава обстоятелствата, при които ликвидното улеснение може да бъде използвано;
б)
усвояванията по ликвидното улеснение не могат да се използват за предоставяне на кредитна подкрепа чрез покриване на вече настъпили загуби по време на усвояването, и особено за осигуряване на ликвидност по отношение на експозиции в неизпълнение по време на усвояването или за придобиване на активи по по-висока от справедливата стойност;
в)
улеснението не се използва за осигуряване на постоянно или периодично финансиране на секюритизацията;
г)
погасяването на изтеглените суми по улеснението не е подчинено спрямо вземанията на инвеститорите, които не са вземания по лихвени или валутни дериватни договори, такси и други подобни плащания, като вземанията по улеснението не могат да бъдат отписвани, отлагани или разсрочвани;
д)
не е възможно улеснението да бъде усвоявано след изчерпването на всички приложими кредитни подобрения, подкрепящи ликвидното улеснение;
е)
ликвидното улеснение съдържа клауза, която намалява автоматично сумата, която може да бъде изтеглена, с размера на експозициите в неизпълнение, където „неизпълнение“ има значението по глава 3, или където групата секюритизирани експозиции се състои от рейтинговани инструменти, ликвидното улеснение се прекратява, когато средното кредитно качество на групата се понижи под инвестиционен рейтинг.
Приложимото рисково тегло е най-високото рисково тегло, което би се приложило за всяка от секюритизираните експозиции по глава 2 от институция, държаща експозициите.
2. За да се определи стойността на експозицията на улеснения във вид на парични аванси, може да бъде приложен конверсионен коефициент от 0 % към номиналната стойност на ликвидно улеснение, което е безусловно отменяемо, при условие че са изпълнени условията, посочени в параграф 1, и погасяванията на усвоени суми от улеснението са с първостепенен ранг спрямо останалите претенции към паричните потоци, произтичащи от секюритизираните експозиции.
Член 256
Допълнителни капиталови изисквания при секюритизация на револвиращи експозиции с предвидена клауза за предсрочна амортизация
1. При наличие на секюритизация на револвиращи експозиции, за които е приложима клауза за предсрочна амортизация, институцията инициатор изчислява в съответствие с настоящия член допълнителен рисково претеглен размер на експозицията във връзка с вероятността нивата на кредитния риск, на който е изложена, да нараснат след прилагането на клаузата за предсрочна амортизация.
2. Институцията изчислява рисково претегления размер по отношение на сумата от стойностите на експозициите от участието на инициатора и участието на инвеститорите.
За секюритизационни структури, където секюритизираните експозиции обхващат револвиращи и нереволвиращи експозиции, институцията инициатор прилага третирането, предвидено в параграфи 3-6, към частта от групата от базисни експозиции, съдържаща револвиращи експозиции.
Стойността на експозицията на участието на инициатора представлява стойността на експозицията на онази номинална част от съвкупността от усвоени суми, препродадени в секюритизация, която, съотнесена към размера на общата съвкупност, препродадена в структурата, определя частта на паричните потоци, генерирани от събраните суми по главниците и лихвите и други свързани суми, които не са предназначени за извършване на плащания към тези, които имат секюритизиращи позиции в секюритизацията. Участието на инициатора не е подчинено спрямо участието на инвеститорите. Стойността на експозицията на участието на инвеститорите е стойността на експозицията на оставащата номинална част от съвкупността от усвоени суми.
Размерът на рисково претеглената експозиция по отношение на стойността на експозицията на участието на инициатора се изчислява пропорционално на експозицията към секюритизирани експозиции, все едно че те не са били секюритизирани.
3. От изчисляването на допълнителен рисково претеглен размер на експозицията по параграф 1 се освобождават инициаторите на следните видове секюритизации:
а)
секюритизациите на револвиращи експозиции, при които инвеститорите остават напълно изложени на всички бъдещи усвоявания от кредитополучателите, така че рискът по базисните експозиции не се поема обратно от институцията инициатор дори след настъпването на предсрочна амортизация;
б)
секюритизациите, при които клаузата за предсрочна амортизация се задейства единствено от събития, които не са свързани с риска и доходността на секюритизираните активи или на институцията инициатор като например съществени промени в данъчните закони или наредби.
4. За институцията инициатор, изчисляваща допълнителен рисково претеглен размер на експозицията в съответствие с параграф 1, сумата на рисково претегления размер на експозициите по отношение на позициите ѝ в участието на инвеститорите и сумата на рисково претеглените експозиции, изчислени съгласно параграф 1, не превишават по-голямото от:
а)
размера на рисково претеглената експозиция, изчислен по отношение на нейните позиции в участието на инвеститорите;
б)
размера на рисково претеглената експозиция, който би бил изчислен по отношение на секюритизираните експозиции от институция, притежаваща експозициите, ако експозициите не бяха секюритизирани, до размера на участието на инвеститорите.
Приспадането на нетни печалби, ако има такива, произтичащи от капитализиране на бъдещ доход, изисквано по член 32, параграф 1, не участва при изчисляването на максималния размер, посочен в предходната алинея.
5. Рисково претегленият размер на експозициите, който се изчислява в съответствие с параграф 1, се установява, като се умножи стойността на експозицията на участието на инвеститорите по произведението на съответния конверсионен коефициент, посочен в параграфи 6-9, и среднопретегленото рисково тегло, което би било приложимо за секюритизираните експозиции, ако експозициите не бяха секюритизирани.
Клаузата за предсрочна амортизация се разглежда като контролирана, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
институцията инициатор разполага с подходящи планове за управление на капитала и ликвидността, обезпечаващи достатъчно собствен капитал и ликвидност при възникване на събитие, водещо до предсрочна амортизация;
б)
през целия период на трансакцията има пропорционално разделяне между участието на инициатора и участието на инвеститора на плащанията по лихви и главници, разходи, загуби и възстановени суми на базата на салдото на неизплатените вземания в един или повече референтни момента през всеки месец;
в)
периодът на амортизация е достатъчно дълъг, така че 90 % от началния размер на дълга (участието на инициатора и на инвеститорите) се очаква до края на периода да бъде погасен или да изпадне в неизпълнение;
г)
скоростта на погасяването не превишава тази, която би била постигната при линейната амортизация за периода, посочен в буква в).
6. В случай на секюритизация с клауза за предсрочна амортизация на експозиции на дребно, които са неусвоени и безусловно отменяеми без предварително уведомление, където предпоставка за предприемане на предсрочната амортизация е спадането на осреднения за три месеца допълнителен спред до определено ниво, институциите сравняват осреднения за три месеца допълнителен спред с размера на посоченото в клаузата ниво на задържане на допълнителния спред.
Когато секюритизацията не изисква да се определя изрично нивото на задържане на допълнителния спред, нивото на задържане се приема за 4,5 процентни пункта по-високо от нивото на допълнителния спред, при който се предприема предсрочна амортизация.
Конверсионният коефициент, който се прилага, се определя от нивото на действителния тримесечен среден допълнителен спред съгласно таблица 2.
Таблица 2
Секюритизация с клауза за контролирана предсрочна амортизация
Секюритизация с клауза за неконтролирана предсрочна амортизация
Осреднен тримесечен допълнителен спред
Конверсионен коефициент
Конверсионен коефициент
Над ниво A
0 %
0 %
Ниво A
1 %
5 %
Ниво B
2 %
15 %
Ниво C
10 %
50 %
Ниво D
20 %
100 %
Ниво E
40 %
100 %
където:
а)
„ниво A“ означава нива на допълнителен спред по-ниски от 133,33 % от нивото на задържане на допълнителния спред, но не по-ниски от 100 % от това ниво на задържане;
б)
„ниво B“ означава нива на допълнителен спред по-ниски от 100 % от нивото на задържане на допълнителния спред, но не по-ниски от 75 % от това ниво на задържане;
в)
„ниво C“ означава нива на допълнителен спред по-ниски от 75 % от нивото на задържане на допълнителния спред, но не по-ниски от 50 % от това ниво на задържане;
г)
„ниво D“ означава нива на допълнителен спред по-ниски от 50 % от нивото на задържане на допълнителния спред, но не по-ниски от 25 % от това ниво на задържане;
д)
„ниво E“ означава нива на допълнителен спред по-ниски от 25 % от нивото на задържане на допълнителния спред.
7. В случаи на секюритизация с клауза за предсрочна амортизация на експозиции към на дребно, които са неусвоени и безусловно отменяеми без предварително уведомяване и където предсрочната амортизация се предприема на основание на числена стойност, различна от осреднения тримесечен допълнителен спред, след получено разрешение от компетентните органи институциите могат да прилагат третиране с, което е приблизително същото като това по параграф 6, за да определят посочения конверсионен коефициент. Компетентният орган дава разрешение, ако са изпълнени следните условия:
а)
това третиране е по-подходящо, защото институцията може да установи количествен показател, който по отношение на числената стойност, задействаща предсрочната амортизация, е равностоен на нивото на задържане на допълнителния спред;
б)
това третиране води до оценка на риска, свързана с вероятността нивата на кредитния риск, на който е изложена институцията, да нараснат след прилагането на клаузата за предсрочна амортизация, която е също толкова благоразумна колкото изчислената по параграф 6.
8. Спрямо всички други схеми на секюритизация, съдържащи клауза за контролирана предсрочна амортизация на револвиращите експозиции, се прилага конверсионен коефициент от 90 %.
9. Спрямо всички други схеми на секюритизация, съдържащи клауза за неконтролирана предсрочна амортизация на револвиращите експозиции, се прилага конверсионен коефициент от 100 %.
Член 257
Редуциране на кредитен риск за секюритизиращи позиции, за които се прилага стандартизираният подход
Когато е получена кредитна защита спрямо дадена секюритизираща позиция, изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции може да се измени в съответствие с глава 4.
Член 258
Намаление на размера на рисково претеглените експозиции
Когато на секюритизиращата позиция е присъдено рисково тегло от 1 250 %, институциите могат, в съответствие с член 36, параграф 1, буква к), да приспаднат от базовия собствен капитал от първи ред стойността на експозицията на тази позиция като алтернатива на включването на позицията в изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции. За тази цел изчислението на стойността на експозицията може да отразява признатата обезпечена кредитна защита по начин, който съответства на член 257.
Когато институцията инициатор прилага въпросната алтернатива, тя може да извади сумата, приспадната в съответствие с член 36, параграф 1, буква к), умножена по 12,5, от сумата, определена в член 252 като рисково претегления размер на експозицията, който би бил изчислен обичайно за секюритизираните експозиции, ако те не бяха секюритизирани.
Подраздел 4
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции при вътрешнорейтинговия подход
Член 259
Йерархия на методите
1. Институциите използват методите в съответствие със следната йерархия:
а)
спрямо позициите с присъдена оценка или такива, за които може да се използва подразбираща се оценка, за изчисляване на размера на рисково претеглената експозиция се прилага рейтинговият подход, изложен в член 261;
б)
спрямо нерейтингованите позиции институцията може да използва изложения в член 262 метод на надзорната формула, при който тя може да изготвя оценки на PD и, когато е приложимо, на стойността на експозицията и на LGD, които се използват в метода на надзорната формула, в съответствие с изискванията за оценка на тези параметри съгласно вътрешнорейтинговия подход по раздел 3. Институция, която не е инициатор, може да използва метода на надзорната формула само с предварителното разрешение на компетентните органи, което се предоставя само ако институцията отговаря на предвидените в първото изречение от настоящата буква условия;
в)
като алтернатива на буква б) и само за позиции без рейтинг, произтичащи от програми за търговски книжа, покрити с активи, институцията може да използва посочения в параграф 4 подход на вътрешна оценка, ако компетентните органи са дали съответното разрешение;
г)
във всички останали случаи секюритизиращите позиции без рейтинг получават рисково тегло от 1 250 %;
д)
независимо от буква г) и след предварително разрешение от компетентните органи, институцията може да изчисли рисковото тегло за позиция без рейтинг в програма за търговски книжа, покрити с активи, съгласно член 253 или член 254, ако позицията без рейтинг не представлява търговски книжа и попада в приложното поле на подхода на вътрешна оценка, за който е поискано разрешение. Съвкупната стойност на експозициите, за които се прилага това изключение, не трябва да е съществена и при всички случаи да е по-малка от 10 % от съвкупната стойност на експозициите, третирани от институцията в съответствие с подхода на вътрешна оценка. Институцията спира да прилага това, ако бъде отказано разрешението за съответния подход за вътрешна оценка.
2. За да може да използва рейтинги по подразбиране, институцията присъжда на позиция без рейтинг кредитна оценка по подразбиране, еквивалентна на кредитната оценка на референтна позиция от най-висок ранг с рейтинг, подчинена във всяко отношение на въпросната секюритизираща позиция без рейтинг и отговаряща на всяко едно от следните условия:
а)
референтните позиции трябва във всяко отношение да бъдат подчинени на секюритизираща позиция без рейтинг;
б)
матуритетът на референтните позиции е еднакъв на или по-голям от матуритета на въпросната позиция без рейтинг;
в)
всеки рейтинг по подразбиране се актуализира периодично с цел отразяване промените в кредитните оценки на референтните позиции.
3. Компетентните органи разрешават на институциите да използват посочения в параграф 4 „подход на вътрешна оценка“, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
позициите в търговски книжа, емитирани по програмата за търговски книжа, покрити с активи, са позиции с рейтинг;
б)
вътрешната оценка на кредитното качество на позицията отразява общодостъпната методология за оценка, прилагана от една или повече АВКО, за определянето на рейтинга на ценни книжа, покрити от такъв вид секюритизиращи експозиции;
в)
АВКО, чиято методология се използва съгласно изискванията на буква б), включват тези АВКО, които са присъдили външен рейтинг на търговските книжа, емитирани по програма за търговски книжа, покрити с активи. Количествените параметри като например стрес факторите, използвани за отнасяне на позициите към дадено кредитно качество, са поне толкова консервативни, колкото критериите, използвани при съответната методология за оценка, прилагана от въпросните АВКО;
г)
при разработване на своята методология за вътрешна оценка институцията отчита съответните публикувани рейтингови методологии на АВКО, които присъждат рейтинги на търговски книжа, емитирани по програмата за търговски книжа, покрити с активи. Това отчитане се документира от институцията и редовно се актуализира, както е посочено в буква ж);
д)
методологията на институцията за вътрешна оценка включва рейтингови класове. Трябва да има съответствие между тези рейтингови класове и кредитните оценки на АВКО. Това съответствие изрично се документира;
е)
методологията за вътрешна оценка се използва в процесите на институцията за вътрешно управление на риска, включително в процедурите по вземане на управленски решения, управленските информационни системи и процеса за разпределение на вътрешния капитал;
ж)
периодично се извършва преглед на процеса на вътрешна оценка и на качеството на вътрешните оценки на кредитното качество на експозициите на институцията по програма за търговски книжа, покрити с активи, от страна на вътрешни или външни одитори, АВКО или вътрешните функции на институцията за преглед на кредитния портфейл или за управление на риска. Ако вътрешният одит, функциите на институцията за преглед на кредитния портфейл или за управление на риска извършват прегледа, тези функции са независими от дейностите, свързани с програмата за търговски книжа, покрити с активи, както и от дейността по взаимоотношения с клиенти;
з)
институцията следи резултатите от вътрешните рейтинги във времето, за да прецени качеството на методологията си за вътрешна оценка, и при необходимост внася корекции в тази методология, когато рискът и доходността на експозициите редовно се отклоняват от това, което се очаква от съответните вътрешните рейтинги;
и)
програмата за търговски книжа, покрити с активи, съдържа стандарти за емитиране под формата на кредитни и инвестиционни указания. При вземането на решение за закупуване на даден актив администраторът на програмата за търговски книжа, покрити с активи, отчита вида на закупувания актив, вида и паричната стойност на експозицията, породена от предоставените ликвидни улеснения и кредитни подобрения, разпределението на загубите, правната и икономическа необвързаност на прехвърлените активи със субекта, продаващ активите. Извършва се кредитен анализ на рисковия профил на продавача на актива, включващ анализ на предходните и очакваните бъдещи финансови резултати, настоящо позициониране на пазара, очаквана бъдеща конкурентоспособност, ливъридж, парични потоци, лихвено покритие и рейтинг на дълга. Освен това се извършва преглед на правилата на продавача за кредитиране, способността за обслужване и процедурите по събиране на вземанията;
й)
стандартите за емитиране на програмата за търговски книжа, покрити с активи, установяват минимални критерии, на които трябва да отговарят активите, които в частност:
i)
изключват закупуването на активи, които са със значително просрочие или в неизпълнение;
ii)
ограничават свръхконцентрация към отделни длъжници или по географски области;
iii)
ограничават максималния падеж на закупуваните активи;
к)
програмата за търговски книжа, покрити с активи, съдържа политики и процедури за събиране на вземания, отчитащи оперативния капацитет и кредитното качество на обслужващото дружество. Програмата за търговски книжа, покрити с активи, предвижда редуциране на рисковете, свързани с резултатите от дейността на продавача или обслужващото лице, посредством различни методи като например механизми за реагиране, базирани на актуалното кредитно качество, които не биха позволили нежелано смесване на средства;
л)
оценката на общата очаквана загуба на групата от активи, която програмата за търговски книжа, покрити с активи, разглежда за закупуване, отчита всички източници на потенциален риск, включително кредитен риск и риск от разсейване. Ако размерът на предоставеното от продавача кредитно подобрение се базира единствено на размера на загубите от кредитен характер, се създават отделен резерв за покриване на риска от разсейване, когато този риск е съществен за конкретната група от експозиции. Освен това при определяне на размера на изискваното подобрение програмата анализира историческа информация от последните няколко години, включително за загуби, просрочия, случаите на разсейване и заменяемостта на вземанията;
м)
програмата за търговски ценни книжа, покрити с активи, включва определени структурни елементи при закупуването на експозиции, включително механизми за прекратяване на програмата, с цел редуциране на потенциалното влошаване на кредитното качество на базисния портфейл.
4. При подхода на вътрешна оценка институцията отнася позиция без рейтинг към един от рейтинговите класове, посочени в параграф 3, буква д). Позицията получава същия рейтинг въз основа на кредитните оценки, съответстващи на този рейтингов клас, както е изложено в параграф 3, буква д). Когато в началото на секюритизацията този производен рейтинг е на ниво инвестиционен рейтинг или по-добро, той се счита за еквивалентен на признатата кредитна оценка, присъдена от АВКО, за целите на изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции.
5. Институциите, които са получили разрешение да използват подхода на вътрешна оценка, не възобновят използването на други методи, освен ако не е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
институцията е удостоверила по удовлетворителен за компетентния орган начин, че има сериозни основания да го направи;
б)
институцията е получила предварително разрешение от компетентния орган.
Член 260
Максимален размер на рисково претеглените експозиции
Институция инициатор, институция спонсор или други институции, които могат да изчислят стойността на коефициента KIRB, могат да ограничат размерите на рисково претеглените експозиции, изчислени във връзка с позициите им в секюритизация, до това, което би дало като резултат капиталовото изискване по член 92, параграф 3, равно на сумата от 8 % от размера на рисково претеглените експозиции, които биха се получили, ако секюритизираните активи не бяха секюритизирани и представляваха в балансова позиция на институцията, плюс размера на съответната очакваната загуба.
Член 261
Рейтингов метод
1. При рейтинговия метод институцията изчислява рисково претегления размер на рейтингована секюритизираща или пресекюритизираща позиция, като прилага съответното рисково тегло към стойността на експозицията и умножава получения резултат по 1,06.
Приложимото рисково тегло, което съответства на кредитната оценка на позицията съгласно раздел 4, е посочено в таблица 4.
Таблица 4
Степен на кредитно качество
Секюритизиращи позиции
Пресекюритизиращи позиции
Кредитни оценки, които не са краткосрочни
Краткосрочни кредитни оценки
A
B
C
D
E
1
1
7 %
12 %
20 %
20 %
30 %
2
8 %
15 %
25 %
25 %
40 %
3
10 %
18 %
35 %
35 %
50 %
4
2
12 %
20 %
40 %
65 %
5
20 %
35 %
60 %
100 %
6
35 %
50 %
100 %
150 %
7
3
60 %
75 %
150 %
225 %
8
100 %
200 %
350 %
9
250 %
300 %
500 %
10
425 %
500 %
650 %
11
650 %
750 %
850 %
всички други и без рейтинг
1 250 %
Рисковите тегла в колона C на таблица 4 се прилагат, ако секюритизиращата позиция не е пресекюритизираща позиция и ако ефективният брой на секюритизираните експозиции е по-малък от шест.
За останалата част от секюритизиращите позиции, които не са пресекюритизиращи позиции, се прилагат рисковите тегла в колона B, освен ако позицията е в най-първостепенния транш на дадена секюритизация, когато се прилагат рисковите тегла в колона A.
За пресекюритизиращите позиции се прилагат рисковите тегла в колона E, освен ако пресекюритизиращата позиция е в най-първостепенния транш на пресекюритизацията и никоя от базисните експозиции не представлява сама по себе си пресекюритизираща експозиция, когато се прилагат рисковите тегла в колона D.
Когато се определя дали даден транш е първостепенен, не се изисква да се вземат предвид сумите, дължими по лихвени или валутни дериватни договори, дължими такси или други подобни плащания.
При изчисляването на ефективния брой на секюритизираните експозиции няколко на брой експозиции към един длъжник се третират като една експозиция. Ефективният брой на експозициите се изчислява, като:
където EADi представлява сумата от стойностите на всички експозиции към i-ия длъжник. Ако е известен делът от портфейла, съответстващ на най-голямата експозиция C1, институцията може да изчисли N като 1/C1.
2. Редуцирането на кредитния риск по секюритизиращите позиции може да бъде признато съгласно член 264, параграфи 1 и 4, ако бъдат спазени посочените в член 247 условия.
Член 262
Метод на надзорната формула
1. При метода на надзорната формула рисковото тегло на секюритизираща позиция се изчислява по следния начин, като то не може да бъде по-малко от 20 % за пресекюритизиращи позиции и 7 % за всички други секюритизиращи позиции:
където:
S[x] =
x,
когато x ≤ K IRBR
,
когато x K IRBR
където:
τ= 1 000;
ω= 20;
Beta [x; a, b]= функцията на бета разпределението с параметри а и b за съответната стойност на x;
T= относителният дял на транша, в който се съдържа позицията, измерен като съотношение на а) номиналния размер на транша към б) сумата на номиналните размери на експозициите, които са били секюритизирани. За дериватните инструменти, изброени в приложение II, вместо условния размер се използва сборът от текущата разменна стойност и потенциалната бъдеща кредитна експозиция, изчислена в съответствие с глава 6;
KIRBR = съотношението на а) KIRB към б) сумата на стойностите на експозициите, които са били секюритизирани, представено като десетична дроб;
L= нивото на кредитно подобрение, измерено като съотношение между номиналния размер на всички траншове, подчинени на транша, в който се държи позицията, и сумата на номиналните размери на експозициите, които са били секюритизирани. Капитализираният бъдещ доход не участва в изчислението на L. Сумите, дължими от контрагенти по посочените в приложение II дериватни инструменти, които представляват траншове, подчинени на въпросния транш, може да се измерват по тяхната текуща разменна стойност,без потенциалната бъдеща кредитна експозиция, при изчисляването на нивото на кредитното подобрение;
N= ефективният брой на експозициите, изчислен съгласно член 261. В случаите на пресекюритизация институцията разглежда броя на секюритизиращите експозиции в групата, а не броя на базисните експозиции в първоначалните групи, от които произхождат базисните секюритизиращи експозиции;
ELGD= средно претеглената според експозициите загуба при неизпълнение, изчислена по следния начин:
където:
LGDi = средната стойност на параметъра LGD, свързан с всички експозиции на i-тия пореден длъжник, където LGD се определя съгласно глава 3. В случаите на пресекюритизация прилаганата за секюритизиращите позиции стойност на параметъра LGD е 100 %. Когато при секюритизация рисковете от неизпълнение и разсейване за закупени вземания се третират в съвкупност, стойността на параметъра LGDi се изчислява като средно претеглена от приложимата стойност на параметъра LGD за кредитен риск и стойност от 75 % за параметъра LGD за риск от разсейване. Използваните тегла са изчислените поотделно капиталови изисквания за кредитен риск и съответно риск от разсейване.
2. Когато номиналната стойност на най-голямата секюритизирана експозиция C1 не превишава 3 % от сумата на номиналните стойности на секюритизираните експозиции, за целите на метода на надзорната формула институцията може да използва стойност на параметъра LGD от 50 % в случаите на секюритизации, които не представляват пресекюритизации, а N се определя съгласно една от следните две формули:
където:
Cm
=
съотношението между сумата на номиналните стойности на m-те най-големи експозиции и сумата на номиналните стойности на секюритизираните експозиции. Нивото на m може да бъде определено от институцията.
За секюритизации, при които всички секюритизирани експозиции представляват на практика експозиции на дребно, с разрешение от компетентния орган институциите могат да използват метода на надзорната формула, прилагайки опростяванията h=0 и ν=0, при условие че ефективният брой на експозициите не е малък и че експозициите не са силно концентрирани.
3. Компетентните органи информират ЕБО относно случаите, при които институциите прилагат параграф 2. ЕБО следи различните практики в тази област и издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. Редуцирането на кредитния риск по секюритизиращите позиции може да се признае съгласно член 264, параграфи 2-4, ако се спазят посочените в член 247 условия.
Член 263
Ликвидни улеснения
1. За да се определи стойността на експозицията на секюритизираща позиция без рейтинг във вид на улеснения под формата на парични аванси, може да се прилага конверсионен коефициент от 0 % към номиналната стойност на ликвидното улеснение, което отговаря на посочените в член 255, параграф 2 условия.
2. Когато за институцията не е възможно да изчисли рисково претегления размер на секюритизираните експозиции, все едно че те не са били секюритизирани, институцията може, по изключение и ако получи разрешение от компетентните органи, временно да прилага определения в параграф 3 метод за изчисляване на рисково претегления размер на секюритизиращи позиции без рейтинг във вид на ликвидни улеснения, които отговарят на условията по член 255, параграф 1. Институциите уведомяват компетентните органи относно прилагането на първо изречение, заедно със съответните обосновка и предвидения срок на прилагане.
Изчисляването на размера на рисково претеглената експозиция по принцип се смята за невъзможно, ако институцията не прилага рейтинг по подразбиране, подхода на вътрешна оценка и подхода на надзорната формула.
3. Най-високото рисково тегло, което би било приложимо по глава 2 за секюритизираните експозиции, ако те не бяха секюритизирани, може да бъде приложено спрямо секюритизиращата позиция, представлявана от ликвидно улеснение, което отговаря на условията по член 255, параграф 1. За определяне на стойността на експозицията на тази позиция се прилага конверсионен коефициент от 100 %.
Член 264
Редуциране на кредитен риск за секюритизиращи позиции, за които се прилага вътрешнорейтинговият подход
1. Когато размерът на рисково претеглената експозиция се изчислява посредством използването на рейтинговия метод, стойността на експозицията или рисковото тегло за дадена секюритизираща позиция, по отношение на която е получена кредитна защита, могат да бъдат променени в съответствие с разпоредбите на глава 4, както те се прилагат за изчисляването на размера на рисково претеглената експозиция по глава 2.
2. При пълна кредитна защита, когато размерът на рисково претеглената експозиция се изчислява посредством използването на метода на надзорната формула, се прилагат следните изисквания:
а)
институцията определя „ефективното рисково тегло“ на позицията. Тя прави това като разделя рисково претегления размер на позицията на стойността на позицията и умножи резултата по 100;
б)
при обезпечена кредитна защита рисково претегления размер на секюритизиращата позиция се изчислява, като се умножи рисково претегленият размер на позицията, коригиран с размера на обезпечената кредитна защита (E*), изчислен съгласно глава 4, за изчисляване на размера на рисково претеглената експозиция по глава 2, приемайки размера на секюритизиращата позиция за E, по ефективното рисково тегло;
в)
при кредитна защита с гаранции рисково претегления размерна секюритизиращата позиция се изчислява, като се умножи размерът на защитата, коригиран за валутно несъответствие и падежно несъответствие (GA) в съответствие с разпоредбите на глава 4, с рисковото тегло на доставчика на защитата; така полученото произведение се добавя към произведението, което се получава при умножаването на разликата между секюритизиращата позиция и GA, по ефективното рисково тегло.
3. При частична кредитна защита, когато размерът на рисково претеглената експозиция се изчислява посредством използването на метода на надзорната формула, се прилагат следните изисквания:
а)
ако редуцирането на кредитния риск покрива на пропорционална основа първата загуба или загуби в секюритизиращата позиция, институцията може да приложи параграф 2;
б)
в останалите случаи институцията третира секюритизиращата позиция като две или повече позиции, като за непокрита част се счита позицията с по-ниско кредитно качество. За да се изчисли рисково претегления размер на тази позиция, се прилагат разпоредбите на член 262, при условие че T се коригира на e* в случаите на обезпечена кредитна защита, и на T-g в случаите на кредитна защита с гаранции, където e* обозначава съотношението на E* към общата номинална стойност на базисната съвкупност, а E* е коригираният размер на експозицията на секюритизиращата позиция, изчислен в съответствие с разпоредбите на глава 4, както те се прилагат за изчисляването на размера на рисково претеглената експозиция съгласно глава 2, приемайки размера на секюритизиращата позиция за Е; и g е съотношението на номиналната стойност на кредитната защита, коригирана за валутно и падежно несъответствие в съответствие с разпоредбите на глава 4, към сумата на секюритизираните експозиции. При кредитна защита с гаранции рисковото тегло на доставчика на защитата се прилага към тази част от позицията, която не попада в коригираната стойност на T.
4. Когато при кредитна защита с гаранции компетентните органи са разрешили на институцията да изчислява размера на рисково претеглените експозиции за подобни преки експозиции към доставчика на защитата в съответствие с глава 3, рисковото тегло g за експозициите към доставчика на защитата съгласно член 235 се определя, както е с посоченото в глава 3.
Член 265
Допълнителни капиталови изисквания при секюритизация на револвиращи експозиции с предвидена клауза за предсрочна амортизация
1. В допълнение към размера на рисково претеглените експозиции, изчислен по отношение на секюритизиращите ѝ позиции, институцията инициатор изчислява размера на рисково претеглените експозиции съгласно изложената в член 256 методология, когато продава револвиращи експозиции чрез секюритизация, която съдържа клауза за предсрочна амортизация.
2. Чрез дерогация от член 256 стойността на експозицията на участието на инициатора е сумата от следните елементи:
а)
стойността на експозицията на онази номинална част от съвкупността от усвоени суми, продадени чрез секюритизация, която съотнесена към размера на общата съвкупност, продадена в структурата, определя частта на паричните потоци, генерирани от събраните суми по главниците и лихвите и други свързани суми, които не са предназначени за извършване на плащания към тези, които притежават секюритизиращи позиции в секюритизацията;
б)
стойността на експозициите на онази част от съвкупността от неусвоени суми по кредитните линии, чиито усвоени суми са били продадени чрез секюритизация, която като дял от общия размер на тези неусвоени суми съответства на дела на стойността на експозицията, разгледана в буква а), от стойността на експозицията на съвкупността от усвоени суми, продадени чрез секюритизацията.
Участието на инициатора не е подчинено спрямо участието на инвеститорите.
Стойността на експозицията на участието на инвеститорите е стойността на експозицията на номиналната част на съвкупността от усвоени суми, невключени в буква а), плюс стойността на експозицията на онази част от съвкупността от неусвоени суми по кредитни линии, усвоените суми по които са продадени в секюритизацията, невключена в буква б).
3. Размерът на рисково претеглената експозиция по отношение на стойността на експозицията на участието на инициатора съгласно параграф 2, буква а) се изчислява като пропорционална експозиция към секюритизираните усвоени експозиции,все едно че те не са били секюритизирани, и като пропорционална експозиция към неусвоените суми по кредитните линии, усвоените суми по които са продадени чрез секюритизация.
Член 266
Намаления в размера на рисково претеглените експозиции
1. Рисково претегления размер на дадена секюритизираща позиция, на която е присъдено рисково тегло от 1 250 %, може да бъде намален с умножения по 12,5 размер на специфичните корекции за кредитен риск, третирани в съответствие с член 110, направени от институцията по отношение на секюритизираните експозиции. Доколкото за тази цел се отчитат специфични кредитни корекции, същите не се отчитат за целите на изчислението, посочено в член 159.
2. Рисково претегления размер на дадена секюритизираща позиция може да бъде намален с умножения по 12,5 размер на специфичните корекции за кредитен риск, третирани в съответствие с член 110, направени от институцията по отношение на тази позиция.
3. Както е предвидено в член 36, параграф 1, буква к), по отношение на секюритизираща позиция, за която се прилага рисково тегло от 1 250 %, институциите могат, като алтернатива на включването на позицията в изчисленията си на размера на рисково претеглените експозиции, да приспаднат от собствения си капитал рисково претегления размер на позицията при спазване на следните условия:
а)
стойността на експозицията на позицията може да се изключи от размера на рисково претеглените експозиции, като се отчетат и намаленията, направени в съответствие с параграфи 1 и 2;
б)
изчисляването на стойността на експозицията може да отрази призната обезпечена защита, по начин който е в съответствие с методологията по членове 247 и 264;
в)
когато за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции се използва методът на надзорната формула и L KIRBR и [L+T] KIRBR, позицията може да се третира като две позиции с L равно на KIRBR за позицията с по-висок ранг.
4. Когато институцията прилага предвидената в параграф 3 възможност, тя може от посочената в член 260 сума да извади сумата, приспадната съгласно въпросния параграф, умножена по 12,5, до която стойност се ограничава рисково претегления размер на позициите й в секюритизацията.
Раздел 4
Външни кредитни оценки
Член 267
Използване на кредитните оценки на АВКО
При определянето на рисковото тегло на дадена секюритизираща позиция институциите могат да използват кредитните оценки само когато те са били присъдени или са били одобрени от АВКО в съответствие с Регламент (ЕО) № 1060/2009.
Член 268
Изисквания към кредитните оценки на АВКО
За целите на изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции съгласно раздел 3 институциите използват кредитната оценка на АВКО само когато са изпълнени следните условия:
а)
не съществува несъответствие между видовете плащания, отразени в кредитната оценка, и видовете плащания, на които кредитната институция има право по договора, пораждащ въпросната секюритизираща позиция;
б)
АВКО оповестява анализа на загубите и на паричните потоци, както и на чувствителността на рейтингите към промени в основните допускания, използвани при определянето на рейтингите, включително риска и доходността на групата от активи, както и кредитните оценки, процедури, методологии, допускания и ключовите елементи, които стоят в основата на оценките в съответствие с Регламент (ЕО) № 1060/2009. Информацията, която се предоставя единствено на ограничен брой лица, не се счита за оповестена. Кредитните оценки се включват в миграционната таблица на АВКО;
в)
кредитната оценка не се базира изцяло или частично на подкрепа с гаранции, предоставена от самата институция. В този случай при изчисляването на размера на рисковопретеглените експозиции съгласно раздел 3 институцията разглежда съответната позиция като такъв без рейтинг.
АВКО поема ангажимент да оповести и изясни начина, по който риска и доходността на групата от активи влияе върху въпросната кредитна оценка.
Член 269
Използване на кредитните оценки
1. Институцията може да избере една или повече АВКО, чиито кредитни оценки да се използват при изчисляването на размера на нейните рисково претеглени експозиции по настоящата глава („избрана АВКО“).
2. По отношение на своите секюритизиращи позиции институцията използва кредитните оценки последователно, а не избирателно, като се ръководи от следните принципи:
а)
институцията не може да използва кредитните оценки, присъдени от дадена АВКО за нейните позиции в някои траншове, и кредитни оценки на друга АВКО за позициите ѝ в други траншове по същата секюритизация, независимо дали те са били оценени от първата АВКО;
б)
когато дадена позиция има две кредитни оценки от избрани АВКО, институцията използва по-малко благоприятната кредитна оценка;
в)
когато дадена позиция има повече от две кредитни оценки от избрани АВКО, се използват двете най-благоприятни кредитни оценки. Когато двете най-благоприятни кредитни оценки са различни, се използва по-малко благоприятната от двете;
г)
институцията не изисква активно оттеглянето на по-неблагоприятни рейтинги.
3. Когато кредитната защита, отговаряща на условията по глава 4, е предоставена пряко на дружество със специална цел - секюритизация, и защитата е отразена в кредитната оценка на позицията от избрана АВКО, може да се използва рисковото тегло, свързано с тази кредитна оценка. Когато защитата не отговаря на условията по глава 4, кредитната оценка не се признава. Когато кредитната защита е предоставена пряко на друга секюритизираща позиция, а не на самото дружество със специална цел - секюритизация, кредитната оценка не се признава.
Член 270
Съотнасяне
ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение с цел за всички АВКО да бъде установено кои от посочените в настоящата глава степени на кредитно качество отговарят на съответните кредитни оценки на определенаАВКО. Съотнасянето трябва да е обективно и последователно и да се извършва в съответствие със следните принципи:
а)
ЕБО прави разграничение между съответните степени на риск, изразени чрез всяка кредитна оценка;
б)
ЕБО отчита количествени фактори, като например проценти на неизпълнение и/или на загуба, както и историческите данни за представянето на кредитните оценки на всяка АВКО за различни класове активи;
в)
ЕБО разглежда качествени фактори, като например разнообразието от сделки, оценявани от АВКО, нейната методология и значението на кредитните ѝ оценки, по-специално дали са основани на очакваната загуба или на първата парична загуба и на своевременното изплащане на лихвите или на евентуалното изплащане на лихвите;
г)
ЕБО се стреми да гарантира, че за секюритизиращи позиции, за които въз основа на кредитните оценки на АВКО се прилага едно и също рисково тегло, се прилагат еквивалентни степени на кредитен риск. При необходимост ЕБО разглежда възможността за промяна на съотнасянето на дадена степен на кредитно качество спрямо конкретна кредитна оценка.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 юли 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 6
Кредитен риск от контрагента
Раздел 1
Определения
Член 271
Определяне на стойността на експозицията
1. Институцията определя стойността на експозицията на дериватните инструменти, изброени в приложение II, в съответствие с настоящата глава.
2. Институцията може да определя стойността на експозицията на репо сделки, сделки по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки, транзакции с удължен сетълмент и маржин заемни сделки в съответствие с настоящата глава, вместо да се прилага глава 4.
Член 272
Определения
За целите на настоящата глава и на дял VI от настоящата част се прилагат следните определения:
Общи понятия
1)
„кредитен риск от контрагента“ или „CCR“ означава рискът контрагентът по определена сделка да изпадне в неизпълнение преди окончателния сетълмент на паричните потоци по сделката;
Видове сделки
2)
„транзакции с удължен сетълмент“ означава трансакции, при които контрагентът поема задължение да достави ценна книга, стока или сума в чуждестранна валута срещу парични средства, други финансови инструменти или стоки - или обратно - на договорно определена дата на сетълмент или доставка, която е по-късна от пазарно установения срок за подобен вид сделки или е пет работни дни след датата, на която институцията е сключила сделката, което от двете настъпи по-рано;
3)
„маржин заемни сделки“ означава сделки, при които институцията предоставя кредит във връзка с покупката, продажбата, държането или търгуването на ценни книжа. Маржин заемните сделки не включват други заеми, които са подсигурени чрез обезпечение във вид на ценни книжа;
Нетираща съвкупност, хеджиращи съвкупности и свързани с тях понятия
4)
„нетираща съвкупност“ означава група от сделки между институцията и един контрагент, които са предмет на правно изпълнимо двустранно споразумение за нетиране, което е признато по раздел 7 и глава 4.
Всяка сделка, която не е предмет на правно изпълнимо двустранно споразумение за нетиране, което е признато по раздел 7, се разглежда като отделна нетираща съвкупност за целите на настоящата глава.
Съгласно метода на вътрешните модели изложен в раздел 6, всички нетиращи съвкупности с един контрагент могат да се третират като една нетираща съвкупност, ако симулираните отрицателни пазарни стойности на отделните нетиращи съвкупности са получили стойност 0 в оценката на очакваната експозиция (наричана по-долу „ЕЕ“).
5)
„рискова позиция“ означава стойността на риска, която се определя за дадена трансакция съгласно стандартизирания метод, изложен в раздел 5, по предварително определен алгоритъм;
6)
„хеджираща съвкупност“ означава група от рискови позиции, произтичащи от трансакциите в рамките на една нетираща съвкупност, като за определянето на стойността на експозицията по изложения в раздел 5 стандартизиран метод е използван единствено балансът на тези рискови позиции;
7)
„маржин споразумение“ означава споразумение или клаузи от споразумение, съгласно които даден контрагент трябва да предостави обезпечение на втори контрагент, когато експозицията на втория контрагент към първия надхвърли определено равнище;
8)
„маржин праг“ означава най-големият размер на определена експозиция, след достигането на който едната от страните има правото да изиска допълнително обезщетение;
9)
„рисков маржин период“ означава периодът от последната размяна на обезпечение по определена нетираща съвкупност от сделки с изпаднал в неизпълнение контрагент, до момента в който експозицията към контрагента са ликвидира и остатъчният пазарен риск се хеджира отново;
10)
„ефективен падеж по метода на вътрешните модели за нетираща съвкупност с падеж над една година“ означава съотношението между размера на очакваната експозиция при отчитане на пълната продължителност на трансакциите от нетиращата съвкупност, дисконтиран с безрисковия лихвен процент, и размера на очакваната експозиция за една година от нетиращото множество, дисконтиран с безрисковия лихвен процент;
Ефективният падеж може да бъде коригиран, така че да отразява риска от подновяване, чрез заместване на очакваната експозиция с ефективната очаквана експозиция при прогнозен хоризонт под една година;
11)
„кръстосано нетиране на продукти“ означава включването на трансакции с различни категории продукти в една нетираща съвкупност в съответствие с правилата за кръстосано нетиране на продукти, изложени в настоящата глава;
12)
„текуща пазарна стойност“ (наричана по-долу „CMV“) за целите на раздел 5 означава нетната пазарна стойност на портфейл от сделки в рамките на нетираща съвкупност, като за изчисляването на CMV се използват както положителните, така и отрицателните пазарни стойности;
Разпределения
13)
„разпределение на пазарните стойности“ е прогнозата на вероятностното разпределение на нетните пазарни стойности към определена бъдеща дата (прогнозен хоризонт) на сделки от една нетираща съвкупност въз основа на реализируемата пазарна стойност на тези сделки към датата на прогнозата;
14)
„разпределение на експозициите“ означава прогнозата на вероятностното разпределение на пазарните стойности, получено след заместване на отрицателните нетни пазарни стойности от прогнозата с нулеви стойности;
15)
„риск-неутрално разпределение“ означава разпределение на пазарните стойности или експозициите за бъдещ период от време, изчислено с помощта на производни пазарни величини, като например производна променливост;
16)
„действително разпределение“ означава разпределение на пазарните стойности или експозициите за бъдещ период от време, като разпределението се изчислява въз основа на исторически или реализирани стойности, като например стойностите на променливостта, изчислени с помощта на минали промени на цени или лихви;
Измерване и корекция на експозициите
17)
„текуща експозиция“ означава положителната пазарна стойност на сделка или портфейл от сделки, включени в нетираща съвкупност с контрагент, която ще бъде загубена при неизпълнение от страна на контрагента, като се приема, че при производство по несъстоятелност или по ликвидация възстановимата стойност на тези сделки ще бъде нулева;
18)
„върхова експозиция“ означава висок процентил на разпределението на експозициите към определена бъдеща дата преди датата на падежа на най-дългосрочната сделка в нетиращата съвкупност;
19)
„очаквана експозиция“ (наричана по-долу „ЕЕ“) означава средната стойност на разпределението на експозициите към определена бъдеща дата преди падежа на най-дългосрочната сделка в нетиращата съвкупност;
20)
„ефективна очаквана експозиция към определена дата“ (по-долу „ефективна ЕЕ“) означава максималната стойност на очакваната експозиция за тази или предходна дата. Като алтернатива, тя може да бъде определена за конкретна дата като най-голямата очаквана експозиция на тази дата или като ефективната очаквана експозиция на която е да било предходна дата;
21)
„очаквана положителна експозиция“ (наричана по-долу „EPE“) означава среднопретеглените във времето очаквани експозиции, като теглата представляват делът на целия времеви интервал, през който съществува отделната очаквана експозиция.
При изчисляването на капиталовото изискване институциите правят осредняване за първата година, а когато падежът на всички договори, включени в нетиращата съвкупност, настъпва преди изтичането на една година, осредняване се извършва за времевия интервал до настъпването на падежа на най-дългосрочния договор в нетиращата съвкупност;
22)
„ефективна очаквана положителна експозиция“ (наричана по-долу „ефективна EPE“) означава среднопретеглената ефективна очаквана експозиция през първата година на нетиращата съвкупност или, когато падежът на всички договори, включени в нетиращата съвкупност, настъпва преди изтичането на годината, осредняване се извършва за времевия период на най-дългосрочния договор в нетиращата съвкупност, като теглата представляват делът на целия времеви интервал, през който съществува отделната очаквана експозиция;
Рискове, свързани с CCR
23)
„риск от подновяване“ означава сумата, с която е подценена EPE, поради продължаващото сключване на сделки със съответния контрагент.
Допълнителната експозиция, създадена от тези бъдещи сделки, не се включва в изчислението на EPE;
24)
„контрагент“ за целите на раздел 7 означава всяко юридическо или физическо лице, което участва в споразумение за нетиране и притежава необходимата за целта договорна правоспособност;
25)
„договорно споразумение за кръстосано нетиране на продукти“ означава двустранно договорно споразумение между институция и контрагент, с което се създава единично правно задължение (базирано на нетирането на обхванатите сделки), обхващащо всички двустранни генерални споразумения и сделки, принадлежащи към включените в споразумението различни продуктови категории;
За целите на настоящото определение „различни продуктови категории“ означава:
а)
репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки;
б)
маржин заемни сделки;
в)
договори, изброени в приложение II;
26)
„платежно рамо“ означава плащане, договорено в сделка с извънборсов дериватен инструмент с линеен рисков профил, който предвижда размяна на финансов инструмент срещу плащане.
При сделки, които предвиждат размяна на едно плащане срещу друго, тези две платежни рамена обхващат договорно установените брутни плащания, включително условната стойност по сделката.
Раздел 2
Методи за изчисляване на стойността на експозицията
Член 273
Методи за изчисляване на стойността на експозицията
1. Институциите определят стойността на експозицията за изброените в приложение II договори въз основа на един от методите, посочени в раздели 3-6 в съответствие с настоящия член.
Институциите, които не отговарят на условията за третирането, изложено в член 94, не използват метода, посочен в раздел 4. За определяне на стойността на експозицията за договорите, изброени в приложение II, точка 3, институциите не използват метода, посочен в раздел 4. Институциите могат да използват непрекъснато в комбинация методите, изложени в раздели 3-6 в рамките на дадена група. Отделните институции не използват в комбинация методите, изложени в раздели 3-6, непрекъснато, но имат право да използват в комбинация изложените в раздели 3 и 5 методи, когато един от тях е използван за посочените в член 282, параграф 6 случаи.
2. Ако компетентните органи са дали разрешение в съответствие с член 283, параграфи 1 и 2, институцията може да определи стойността на експозицията за следните позиции, прилагайки изложения в раздел 6 метод на вътрешните модели:
а)
договори, изброени в приложение II;
б)
репо сделки;
в)
сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки;
г)
маржин заемни сделки;
д)
транзакции с удължен сетълмент.
3. Когато институцията придобие защита чрез кредитен дериват срещу експозиция от банковия портфейл или срещу експозиция към риск от контрагента, тя може да изчисли своите капиталови изисквания за хеджираната експозиция в съответствие с едно от следните:
а)
членове 233-236;
б)
в съответствие с член 153, параграф 3 или член 183, когато е получено разрешение в съответствие с член 143.
Стойността на експозицията за CCR за тези кредитни деривати е нула, освен ако институцията не прилага подхода по член 299, параграф 2, буква з), подточка ii).
4. Независимо от параграф 3 институцията може да избере да включва по един и същ начин за целите на изчисляването на капиталовите изисквания за кредитен риск от контрагента всички кредитни деривати, невключени в търговския портфейл и закупени като защита срещу експозиция от банковия портфейл или срещу експозиция към кредитен риск от контрагента, когато кредитната защита се признава съгласно настоящия регламент.
5. Когато продаваните от институцията суапове за кредитно неизпълнение се третират от нея като кредитна защита, предоставена от въпросната институция, и подлежат на капиталови изисквания за кредитен риск на базисния инструмент върху цялата главница, за целите на CCR стойността на тяхната експозиция в банковия портфейл е нула.
6. Съгласно всички методи, изложени в раздели 3-6, стойността на експозицията за даден контрагент е равна на сбора от стойностите на експозициите, изчислени за всяка нетираща съвкупност от сделки с този контрагент.
За даден контрагент стойността на експозицията за дадена нетираща съвкупност от изброените в приложение II извънборсови дериватни инструменти, изчислена в съответствие с настоящата глава, е по-голямата от следните стойности: нула и разликата между сумата от стойностите на експозициите във всички нетиращи съвкупности от сделки с контрагента и сумата на CVA за въпросния контрагент, която е призната от институцията като извършени обезценки. Корекциите на кредитната оценка се изчисляват, без да се вземат предвид балансиращите корекции на стойността на дебита на собствения кредитен риск на дружеството, които вече са били изключени от собствения капитал съгласно член 33, параграф 1, буква в).
7. Институциите определят стойността на породените от транзакции с удължен сетълмент експозиции, чрез който и да било от методите, посочени в раздели 3-6, независимо от метода, който институцията е избрала за третирането на сделки с извънборсови деривати, репо сделки, сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки и маржин заемни сделки. При изчисляване на капиталовите изисквания за транзакции с удължен сетълмент, институцията, която използва изложения в глава 3 подход, може да присъжда рискови тегла в съответствие с подхода, предвиден в глава 2, постоянно и независимо от това доколко съществени са тези позиции.
8. По отношение на методите, изложени в раздели 3 и 4, институцията приема последователна методика за определяне на условния размер на различните видове продукти и гарантира, че условният размер, който трябва да се вземе предвид, осигурява подходящо покритие на свързания с договора риск. Когато договорът предвижда мултиплициране на паричните потоци, институцията коригира условната сума, за да отчете последиците от мултиплицирането върху структурата на риска по този договор.
По отношение на методите, изложени в раздели 3-6, институциите третират сделките с установен специфичен утежняващ риск в съответствие с член 291, параграфи 2, 4, 5 и 6, в зависимост от случая.
Раздел 3
Метод на пазарната оценка
Член 274
Метод на пазарната оценка
1. За да определят текущата разменна стойност на всички договори с положителни стойности, институциите определят текущите пазарни стойности по договорите.
2. За да определят потенциалната бъдеща кредитна експозиция, институциите умножават условните стойности или съответно базисните стойности по коефициентите, посочени в таблица 1, в съответствие със следните принципи:
а)
договори, които не попадат в една от петте категории, посочени в таблица 1, се третират като договори за стоки, различни от благородни метали;
б)
за договори, при които главницата се разменя повече от веднъж, коефициентите се умножава по броя на оставащите плащания, които все още трябва да бъдат направени съгласно договора;
в)
за договори, при които остатъчната експозиция се преизчислява на предварително зададени дати на плащане и условията по които се коригират така, че пазарната стойност на договора да бъде нула на тези дати, остатъчният матуритет е времето до следващата дата на корекция. При лихвени договори, отговарящи на тези условия и с общ остатъчен матуритет над една година, коефициентът е не по-малък от 0,5 %.
Таблица 1
Остатъчен матуритет
Лихвени договори
Валутни договори и договори за злато
Договори за капиталови инструменти
Договори за благородни метали, с изключение на злато
Договори за стоки, различни от благородни метали
1 година или по-малко
0 %
1 %
6 %
7 %
10 %
Над 1 година, но не повече от 5 години
0,5 %
5 %
8 %
7 %
12 %
Над 5 години
1,5 %
7,5 %
10 %
8 %
15 %
3. По отношение на договорите за стоки, различни от злато, които са посочени в приложение II, точка 3, вместо коефициентите в таблица 1 институцията може да прилага коефициентите в таблица 2, при условие че за тези договори институцията прилага посочения в член 361 разширен подход на падежната стълбица.
Таблица 2
Остатъчен матуритет
Благородни метали
(с изключение на злато)
Неблагородни метали
Селскостопански продукти
(нетрайни продукти)
Други, включително енергийни продукти
1 година или по-малко
2 %
2,5 %
3 %
4 %
Над 1 година, но не повече от 5 години
5 %
4 %
5 %
6 %
Над 5 години
7,5 %
8 %
9 %
10 %
4. Стойността на експозицията е сборът от текущата разменна стойност и потенциалната бъдеща кредитна експозиция.
Раздел 4
Метод на първоначалната експозиция
Член 275
Метод на първоначалната експозиция
1. Стойността на експозицията е условният размер на всеки инструмент, умножен по заложените в таблица 3 коефициенти.
Таблица 3
Първоначален матуритет
Лихвени договори
Валутни договори и договори за злато
1 година или по-малко
0,5 %
2 %
Над 1 година, но не повече от 2 години
1 %
5 %
Допълнително начисление за всяка следваща година
1 %
3 %
2. За изчисляването на стойността на експозицията на лихвени договори институцията може да избере дали да използва първоначалния или остатъчния матуритет.
Раздел 5
Стандартизиран метод
Член 276
Стандартизиран метод
1. Институциите могат да използват стандартизирания метод само при изчисляването на стойност на експозиция за извънборсови деривати и за транзакции с удължен сетълмент.
2. При прилагането на стандартизирания метод институциите изчисляват стойността на експозицията отделно за всяка нетираща съвкупност, след отчитане на обезпеченията, по следния начин:
където:
CMV
=
текущата пазарна стойност, преди отчитане на обезпеченията, на портфейла от сделки с контрагент, включени в нетиращата съвкупност, като:
където:
CMVi
=
текущата пазарна стойност на сделка i;
CMC
=
текущата пазарна стойност на обезпеченията за тази нетираща съвкупност, като:
където
CMCl
=
текущата пазарна стойност на обезпечение l;
i
=
индекс на сделките;
l
=
индекс на обезпеченията;
j
=
индекс на категорията хеджираща съвкупност;
Хеджиращите съвкупности съответстват на рисковите фактори, за които рискови позиции с различни знаци могат да се нетират и измерването на експозицията да става посредством получената по този начин нетна позиция;
RPTij = рискова позиция от сделка i по отношение на хеджираща съвкупност j;
RPClj = рисковатa позиция от обезпечение l по отношение на хеджираща съвкупност j;
CCRMj = множителят на CCR от таблица 5 по отношение на хеджираща съвкупност j;
β= 1,4.
3. За целите на изчислението по параграф 2:
а)
приемливите обезпечения, получени от контрагента, имат положителен знак, а обезпеченията, дадени на контрагента, имат отрицателен знак;
б)
само обезпеченията, които са приемливи съгласно член 197, член 198 и член 299, параграф 2, буква г), се използват при стандартизирания метод;
в)
институцията може да пренебрегне лихвения риск, свързан с платежните рамена с остатъчен матуритет под една година;
г)
институцията може да третира сделки с две платежни рамена в една валута като една съвкупна сделка. Третирането на платежните рамена се прилага за съвкупната сделка.
Член 277
Сделки с линеен рисков профил
1. Институциите отнасят сделките с линеен рисков профил към рисковите позиции в съответствие със следните разпоредби:
а)
сделки с линеен рисков профил, използващи като базисен инструмент капиталови инструменти (включително индекси върху капиталови инструменти), злато, други благородни метали или други стоки, се отчитат като рискова позиция в съответния капиталов инструмент (или индекс върху капиталови инструменти) или стока и лихвена рискова позиция, съответстваща на платежното рамо;
б)
сделки с линеен рисков профил, използващи като базисен инструмент дългови инструменти, се отчитат като лихвена рискова позиция за дълговия инструмент и още една лихвена рискова позиция за платежното рамо;
в)
сделки с линеен рисков профил, които предвиждат размяната на едно плащане срещу друго, включително и валутни форуърди, се отчитат като лихвена рискова позиция за всяко от платежните рамена.
Когато при някоя от сделките, посочени в буква а), б) или в), платежното рамо или базисният дългов инструмент е в чужда валута, това платежно рамо или базисен инструмент се отчита като рискова позиция в тази валута.
2. За целите на параграф 1 размерът на дадена рискова позиция, произтичаща от сделка с линеен рисков профил, е ефективната условна стойност (пазарна цена, умножена по количеството) на базисните финансови инструменти или стоки, преобразувани чрез умножаване по съответния обменен курс в националната валута на институцията, с изключение на дълговите инструменти.
3. При дългови инструменти и при платежни рамена размерът на рисковата позиция е ефективната условна стойност на остатъчните брутни плащания (включително условната стойност), преизчислена в националната валута на държавата членка по произход и умножена съответно по модифицираната дюрация на дълговия инструмент или платежното рамо.
4. Размерът на дадена рискова позиция за суап за кредитно неизпълнение е условната стойност на референтния дългов инструмент, умножена по остатъчния матуритет на суапа за кредитно неизпълнение.
Член 278
Сделки с нелинеен рисков профил
1. Институциите определят размера на рисковите позиции за сделки с нелинеен рисков профил съгласно параграфите по-долу.
2. Размерът на рискова позиция от извънборсов дериват с нелинеен рисков профил, включително опции и суапции, чийто базисен инструмент не е дългов инструмент или платежно рамо, е равен на делта еквивалента на ефективната условна стойност на базисния финансов инструмент на сделката в съответствие в член 280, параграф 1.
3. Размерът на рисковите позиции от извънборсов дериват с нелинеен рисков профил, включително опции и суапции, чийто базисен инструмент е дългов инструмент или платежно рамо, е равен на делта еквивалента на ефективната условна стойност на финансовия инструмент или платежното рамо, умножен съответно по модифицираната дюрация на дълговия инструмент или на платежното рамо.
Член 279
Третиране на обезпеченията
За определяне на рисковите позиции институциите третират обезпеченията по следния начин:
а)
обезпечение, получено от контрагента, се третира като вземане от контрагента по дериватен договор (дълга позиция) с падеж на деня на определянето;
б)
предоставеното на контрагента обезпечение се третира като задължение към контрагента (къса позиция) с падеж на деня на определянето.
Член 280
Изчисляване на рисковите позиции
1. Институцията определя размера и знака на рисковите позиции по следния начин:
а)
за всички инструменти, които не са дългови:
i)
като ефективната условна стойност при сделка с линеен рисков профил;
ii)
като делта еквивалентната условна стойност,
, при сделка с нелинеен рисков профил,където:
Pref
=
цената на базисния инструмент в референтната валута;
V
=
стойността на финансовия инструмент (при опция стойността е цената на опцията);
P
=
цената на базисния инструмент, изразена в същата валута като V;
б)
за дългови инструменти и за платежните рамена на всички сделки:
i)
като ефективната условна стойност, умножена по модицифираната дюрация, при сделка с линеен рисков профил;
ii)
като делта еквивалентната условна стойност, умножена по модицифираната дюрация,
, при сделка с нелинеен рисков профил,където:
V
=
стойността на финансовия инструмент (при опция това е цената на опцията);
r
=
ниво на лихвения процент.
Ако V е деноминирана в различна от референтната валута, дериватът се преизчислява в референтната валута, като се умножи по съответния обменен курс.
2. Институциите групират рисковите позиции в хеджиращи съвкупности. За всяка хеджираща съвкупност се изчислява абсолютната стойност на сумата от получените рискови позиции. В резултат на това изчисление се получава нетната рискова позиция, която за целите на член 276, параграф 2 се изчислява, както следва:
Член 281
Лихвени рискови позиции
1. За изчисляване на лихвените рискови позиции институциите прилагат изложените по-долу разпоредби.
2. За лихвени рискови позиции, произтичащи от:
а)
парични влогове, получени от контрагента като обезпечение;
б)
платежни рамена;
в)
базисни дългови инструменти,
по отношение на които във всеки случай се прилага капиталово изискване от не повече от 1,60 % в съответствие с член 336, таблица 1, като институциите отнасят тези позиции към една от шестте хеджиращи съвкупности, изложени в таблица 4, за всяка отделна валута.
Таблица 4
Референтни лихвени проценти по ДЦК
Други референтни лихвени проценти
Матуритет
1 година
1 ≤ 5 години
5 години
1 година
1 ≤ 5 години
5 години
3. За лихвени рискови позиции от базисни дългови инструменти или от платежни рамена, при които лихвеният процент е обвързан с референтен лихвен процент, който отразява общото лихвено равнище на пазара, остатъчният матуритет е продължителността на времевия период до следващата промяна на лихвения процент. Във всички останали случаи се ползва остатъчният матуритет на базисния дългов инструмент, а при платежните рамена се ползва остатъчният срок на съответната сделка.
Член 282
Хеджиращи съвкупности
1. Институциите формират хеджиращи съвкупности в съответствие с параграфи 2-5.
2. Отделна хеджираща съвкупност се обособява за всеки емитент на референтен дългов инструмент, който е базисен за кредитен суап за неизпълнение.
При n-тото неизпълнение, кредитните суапове за неизпълнение, част от съвкупност от експозиции, се третират, както следва:
а)
размерът на рисковата позиция в референтен дългов инструмент, част от съвкупността от експозиции, която е базисна за n-тото неизпълнение на кредитни суапове за неизпълнение, представлява ефективната условна стойност на референтния дългов инструмент, умножена по модифицираната дюрация на деривата при n-тото неизпълнение по отношение на промяна в кредитния спред на референтния дългов инструмент;
б)
за всеки референтен дългов инструмент, част от съвкупността от експозиции, която е базисна при дадено n-то неизпълнение на кредитен суап за неизпълнение, се обособява отделна хеджираща съвкупност. Рисковите позиции, произтичащи от n-тото неизпълнение на различни кредитни суапове за неизпълнение, не се включват в една и съща хеджираща съвкупност;
в)
множителят на CCR, приложим за всяка хеджираща съвкупност, създадена за даден референтен дългов инструмент в дериват при n-тото неизпълнение, е равен на:
i)
0,3 % за референтен дългов инструмент с присъдена кредитна оценка от призната АВКО, съответстваща на степен за кредитно качество от 1 до 3;
ii)
0,6 % за останалите дългови инструменти.
3. За лихвени рискови позиции, произтичащи от:
а)
парични влогове, предоставени като обезпечение на контрагент, когато този контрагент няма собствени дългови инструменти с нисък специфичен риск;
б)
базисни дългови инструменти, към които се прилага капиталово изискване, по-голямо от 1,60 % в съответствие с член 336, таблица 1;
За всеки емитент има една хеджираща съвкупност.
Когато дадено платежно рамонаподобява такъв дългов инструмент, също се обособява една хеджираща съвкупност за всеки емитент на референтния дългов инструмент.
Институцията може да включва в една и съща хеджираща съвкупност рисковите позиции в дългови инструменти на определен емитент или в референтните дългови инструменти на същия емитент, които са равностойни на платежни рамена или са базисни инструменти по суапове за кредитно неизпълнение.
4. Само еднаквите или подобни базисни финансови инструменти, различни от дългови, се включват в една и съща хеджираща съвкупност. Във всички други случаи те се включват в отделни хеджиращи съвкупности.
За целите на настоящия параграф институциите определят дали базисните инструменти са подобни, в съответствие със следните принципи:
а)
по отношение на капиталовите инструменти - емитираните от един емитент капиталови инструменти представляват подобни базисни инструменти. Индексът върху капиталови инструменти се третира като отделен емитент;
б)
по отношение на благородните метали - активите в един и същ благороден метал представляват подобни базисни инструменти. Индексът върху благородни метали се третира като отделен благороден метал;
в)
по отношение на електроенергията - базисните инструменти са подобни, ако правата и задълженията за доставка на електроенергия се отнасят до един и същ период на върхово или невърхово натоварване в рамките на 24 часа;
г)
по отношение на стоките - активите в една и съща стока представляват подобни базисни инструменти. Индексът върху стоки се третира като отделна стока.
5. Множителите за CCR (наричани по-долу „CCRM“) за различните категории хеджиращи съвкупности са посочени в следната таблица:
Таблица 5
Категории хеджиращи съвкупности
Множител
1.
Лихвени позиции
0,2 %
2.
Лихви за рискови позиции, произтичащи от референтни дългови инструменти, които са базисни инструменти по суап за кредитно неизпълнение и за които капиталовото изискване по дял IV, глава 2, таблица 1 е по-малко или равно на 1,60 %.
0,3 %
3.
Лихви за рискови позиции, произтичащи от дългови инструменти или от референтни дългови инструменти, за които капиталовото изискване по дял IV, глава 2, таблица 1 е по-голямо от 1,60 %.
0,6 %
4.
Валутни позиции
2,5 %
5.
Позиции от инструменти за доставка на електроенергия
4 %
6.
Позиции в злато
5 %
7.
Позиции в капиталови инструменти
7 %
8.
Позиции в благородни метали (с изключение на злато)
8,5 %
9.
Позиции в други стоки (без благородни метали и електроенергия)
10 %
10.
Позиции в други базисни инструменти по извънборсови деривати, които не са включени в категориите по-горе
10 %
Базисните инструменти по извънборсови деривати, посочени в таблица 5, точка 10, се включват в отделни хеджиращи съвкупности за всяка категория базисни инструменти.
6. За сделки с нелинеен рисков профил или за платежни рамена и сделки с базисен актив дългов инструмент, за които институцията не може да определи делтата или модифицираната дюрация, с оценъчен модел, одобрен от компетентния орган за целите на определянето на капиталовите изисквания за пазарен риск, компетентният орган определя консервативно размера на рисковите позиции и приложимите CCRMj или изисква от институцията да използва определения в раздел 3 метод. Нетирането не се отчита (т.е. стойността на експозицията се определя при допускане за нетираща съвкупност, състояща се само от тази отделна сделка).
7. Институцията разполага с вътрешни процедури, чрез които да потвърди, че съответната сделка е обхваната от правно изпълним договор за нетиране, отговарящ на изискванията по раздел 7, преди сделката да бъде включена в определена хеджираща съвкупност.
8. Преди да признае влиянието на обезпеченията в своите изчисления, институцията, използваща обезпечения за редуциране на CCR, прилага вътрешни процедури, с които да потвърди, че обезпеченията съответстват на стандартите за правна сигурност по глава 4.
Раздел 6
Метод на вътрешните модели
Член 283
Разрешение за използване на метода на вътрешните модели
1. При условие че компетентните органи се уверят, че институцията е изпълнила посоченото в параграф 2 изискване, те разрешават на въпросната институция да използва метода на вътрешните модели (наричан по-долу „МВМ“) за изчисляване на стойността на експозицията за която и да е от следните сделки:
а)
сделки по член 273, параграф 2, буква а);
б)
сделки по член 273, параграф 2, букви б), в) и г);
в)
сделки по член 273, параграф 2, букви а)-г),
Когато на институцията е разрешено да използва МВМ за изчисляване на стойността на експозицията за която и да е от сделките, посочени в букви а)-в) от първа алинея, тя може също така да използва МВМ за сделките по член 273, параграф 2, буква д).
Независимо от член 273, параграф 1, трета алинея институцията може да реши да не прилага този метод към несъществени по размер и риск експозиции. В такъв случай институцията прилага към тези експозиции един от методите, посочени в раздели 3-5, когато са изпълнени съответните изисквания за всеки от методите.
2. Компетентните органи разрешават на институцията да използва МВМ за изчисленията, посочени в параграф 1, само ако институцията е удостоверила, че отговаря на изискванията, посочени в настоящия раздел, и компетентните органи са установили, че поддържаните от институцията системи за управление на CCR са надеждни и се прилагат правилно.
3. Компетентните органи могат да разрешат на институциите в рамките на определен период от време да въвеждат поетапно МВМ за различните видове сделки. През този период на поетапно въвеждане институциите могат да използват методите, установени в раздел 3 или раздел 5, по отношение на видовете сделки, за които те не използват МВМ.
4. За всички сделки с извънборсови деривати и транзакции с удължен сетълмент, за които институцията не е получила разрешение съгласно параграф 1 за използване на МВМ, институцията използва методите, посочени в раздел 3 или раздел 5.
Тези методи могат да бъдат използвани комбинирано и на непрекъсната основа в рамките на дадена група. В рамките на една институцията тези методи могат да бъдат използвани комбинирано само когато един от методите се използва в случаите, предвидени в член 282, параграф 6.
5. Институцията, която в съответствие с параграф 1 е получила разрешение да използва МВМ, не възобновява използването на методите, посочени в раздел 3 или раздел 5, освен ако не е получила съответното разрешение от компетентния орган. Компетентните органи дават такова разрешение, ако институцията е посочила основателна причина.
6. Ако институцията престане да изпълнява посочените в настоящия раздел изисквания, тя уведомява компетентния орган и предприема едно от следните действия:
а)
представя на компетентния орган план за своевременно достигане на изискванията;
б)
доказва пред компетентния орган, че въздействието на това неизпълнение е несъществено.
Член 284
Стойност на експозицията
1. Когато на институцията е разрешено в съответствие с член 283, параграф 1 да използва МВМ за изчисляване на стойността на експозицията на някои или на всички сделки, посочени в същия параграф, тя измерва стойността на експозицията на тези сделки на ниво нетираща съвкупност.
Моделът, използван за тази цел от институцията:
а)
определя прогнозното разпределение на промените в пазарната стойност на нетиращата съвкупност, дължащи се на съвместно изменение на съответните пазарни променливи, като например лихвени проценти и валутни курсове;
б)
изчислява стойността на експозицията за нетиращата съвкупност за всяка бъдеща дата въз основа на съвместното изменение на пазарните променливи.
2. С цел моделът да отчете ефекта от допълването до минималния размер на обезпечението, моделът на стойността на обезпечението отговаря на качествените и количествените изисквания и изискванията за данни по отношение на МВМ в съответствие с настоящия раздел, като в своето прогнозно разпределение на промените в пазарната стойност на нетиращата съвкупност институцията може да включи единствено приемливото финансово обезпечение, съгласно посоченото в членове 197 и 198, и в член 299, параграф 2, букви в) и г).
3. Капиталовото изискване за кредитен риск от контрагента по отношение на експозициите към CCR, спрямо които институцията прилага МВМ, е по-високата от следните стойности:
а)
капиталовото изискване за тези експозиции, изчислено на базата на ефективната EPE чрез използване на текущи пазарни данни;
б)
капиталовото изискване за тези експозиции, изчислено на базата на ефективната EPE чрез използване на единно последователно калибриране при стрес за всички експозиции към CCR, спрямо които се прилага МВМ.
4. Освен при контрагентите, които са определени като носители на специфичен утежняващ риск и попадат в обхвата на член 291, параграфи 4 и 5, институциите изчисляват стойността на експозицията като произведение на коефициента (α) по ефективната очаквана положителна експозиция:
където:
α
=
1,4, освен когато компетентните органи не изискват по-висока стойност на α или не разрешават на институциите да използват своите собствени оценки в съответствие с параграф 9;
Ефективната EPE се изчислява чрез оценяване на очакваната експозиция (EEt) като средната експозиция на бъдеща дата t, където средната стойност се изчислява на базата на възможните бъдещи стойности на съответните фактори на пазарен риск.
Моделът оценява EE към поредица от бъдещи дати t1, t2, t3 и т.н.
5. Ефективната EE се изчислява рекурсивно като:
където:
текущата дата е обозначена като t0;
ефективната EEt0 е равна на текущата експозиция.
6. Ефективната EPE е средната ефективна EE през първата година на бъдещата експозиция. Ако падежът на всички договори в нетиращата съвкупност е в рамките на по-малко от една година, EPE е средната ЕЕ до момента на настъпване на падежа на всички договори в нетиращата съвкупност. Ефективната EPE се изчислява като среднопретеглената стойност на ефективната ЕЕ:
където теглата дават възможност бъдещата експозиция да бъде изчислена към дати, които не са равномерно разположени във времето.
7. Институциите изчисляват EE или върховата експозиция въз основа на разпределение на експозициите, което отчита възможните отклонения от нормалното разпределение на експозициите.
8. Институцията може да използва изчисленото по модела разпределение, което е по-консервативно от произведението на α и ефективната EPE, изчислено за всеки контрагент в съответствие с формулата по параграф 4.
9. Независимо от параграф 4 компетентните органи могат да разрешат на институциите да използват своите собствени оценки за параметъра α, когато:
а)
α се равнява на съотношението на вътрешния капитал на базата на пълна симулация на експозицията към CCR при различните контрагенти (като числител) и вътрешния капитал на базата на EPE (като знаменател);
б)
EPE се използва в знаменателя при допускане, че е фиксирана остатъчна сума.
Когато е изчислен в съответствие с настоящия параграф, параметърът α е не по-малък от 1,2.
10. За да бъде определен параметърът α съгласно параграф 9, институцията гарантира, че числителят и знаменателят се изчисляват по начин, съвместим с методиката за моделиране, спецификациите на параметрите и състава на портфейлите. Използваният при определянето на параметъра α подход се основава на вътрешния капиталов подход на институцията, той е добре документиран и подлежи на независимо утвърждаване. Освен това институциите правят преглед на оценките си на α най-малко веднъж на тримесечие и по-често, когато съставът на портфейла се променя с времето. Институцията оценява също и свързания с модела риск.
11. Институцията доказва пред компетентния орган, че нейните вътрешни оценки на параметъра α отразяват в числителя съществени източници на зависимост на разпределението на пазарните стойности на сделките или портфейлите от сделки за различните контрагенти. Във вътрешните оценки на параметъра α е отчетена нееднородността на портфейлите.
12. При надзора на използването на оценките по параграф 9 компетентните органи вземат предвид значителното отклонение в оценките на α, което възниква поради възможността за неточно определяне, която се проявява при моделите, използвани за определяне на числителя, особено при наличието на изпъкналост.
13. Променливостта и корелациите на факторите на пазарния риск, използвани при съвместното моделиране на пазарния и кредитния риск, се определят, когато е уместно, в зависимост от кредитните рискови фактори с цел отразяване на потенциалното увеличаване на променливостта или корелациите при икономически спад.
Член 285
Стойност на експозицията за нетираща съвкупност, предмет на маржин споразумение
1. Ако нетиращата съвкупност е предмет на маржин споразумение и ежедневна пазарна оценка, институцията може да използва една от следните величини за определяне на EPE:
а)
ефективната EPE, без отчитане на обезпеченията, получени или предоставени по маржин споразумението, плюс всички предоставени на контрагента обезпечения, които не подлежат на ежедневна оценка и допълване до минималния размер на обезпечението или текущата експозиция;
б)
надбавка, която отразява очакваното увеличение на експозицията по време на рисковия маржин период плюс по-голямата от посочените по-долу експозиции:
i)
текущата експозиция, включително всички получени или предоставени в момента обезпечения, които не са изисквани или оспорвани;
ii)
най-голямата нетна експозиция, включително обезпеченията по маржин споразумението, която не би довела до изискване на обезпечението. Тази сума отразява всички приложими прагове, минимални размери на прехвърляеми средства, независими суми и първоначални маржове по маржин споразумението;
в)
ако при изчисляване на EE моделът отчита ефектите от допълване до минималния размер на обезпечението, след разрешение от компетентния орган институцията може да използва изчислената чрез модела ЕЕ пряко във формулата по член 284, параграф 5. Компетентните органи дават такова разрешение само ако потвърдят, че при изчисляването на ЕЕ моделът надлежно отчита ефектите от допълване до минималния размер на обезпечението.
За целите на буква б) институциите изчисляват добавката като очакваната положителна промяна на пазарната стойност на трансакциите по време на рисковия маржин период. Промените в стойността на обезпечението биват отразявани чрез използване на надзорните корекции за променливост в съответствие с глава 4, раздел 3 или чрез собствени оценки на корекциите за променливост по разширения метод за финансово обезпечение, като обаче по време на рисковия маржин период не се допускат плащания по обезпеченията. Минималната продължителност на рисковия маржин период е посочена в параграфи 2-5.
2. При сделките, за които се извършва ежедневно пазарна оценка и допълване до минималния размер на обезпечението, рисковият маржин период, използван за моделирането на стойността на експозицията при маржин споразуменията, е не по-кратък от:
а)
5 работни дни за нетиращите съвкупности, състоящи се единствено от репо сделки, сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки и маржин заемни сделки;
б)
10 работни дни за всички други нетиращи съвкупности.
3. Букви а) и б) от параграф 2 се прилагат при спазването на следните изключения:
а)
за всички нетиращи съвкупности, при които броят на сделките надвишава 5 000 във всеки един момент от тримесечието, рисковият маржин период за следващото тримесечие е не по-кратък от 20 работни дни. Това изключение не се прилага спрямо експозициите по търговско финансиране на институцията;
б)
за нетиращите съвкупности, съдържащи една или повече сделки, включващи неликвидно обезпечение или извънборсов дериват, които не могат да бъдат лесно подменени, рисковият маржин период не е по-кратък от 20 работни дни.
Институцията определя дали обезпечението е неликвидно или дали извънборсовите деривати не могат да бъдат лесно подменени при стресирани пазарни условия, които се характеризират с липсата на постоянно работещи пазари, на които контрагентът би получил в рамките на най-много два дни голям брой ценови котировки, без това да влияе на пазарните цени или цената да бъде формирана с пазарна отстъпка (при обезпеченията) или премия (при извънборсовите деривати).
Институцията преценява дали сделките или ценните книжа, които тя държи като обезпечение, са съсредоточени към даден контрагент и дали институцията би била в състояние да подмени тези сделки или ценни книжа, ако въпросният контрагент напусне неочаквано пазара.
4. Ако в рамките на непосредствено предшестващите две тримесечия институцията е участвала в повече от два спора по изисквания за допълване на маржин депозита към дадена нетираща съвкупност, които са продължили по-дълго от приложимия рисков маржин период по параграфи 2 и 3, през следващите две тримесечия институцията използва рисков маржин период, който е поне двойно по-дълъг от посочения в параграфи 2 и 3 период, за тази нетираща съвкупност.
5. Когато периодичността на допълването до минималния размер на обезпечението е N дни, рисковият маржин период е най-малко равен на периода, посочен в параграфи 2 и 3 (F), плюс N дни минус един ден. Т.е.:
6. Ако вътрешният модел включва ефекта от допълване до минималния размер на обезпечението при промени в пазарната стойност на нетиращата съвкупност, при изчисляването на стойността на експозициите за извънборсови деривати и сделки, финансирани чрез ценни книжа, институцията моделира обезпечение, различно от парични средства във валутата на самата експозиция, съвместно с експозицията.
7. Ако институцията не е в състояние да моделира обезпечението съвместно с експозицията, при изчисляването на стойността на експозициите за извънборсови деривати и сделки, финансирани чрез ценни книжа, тя не отчита ефект от обезпечение, различно от парични средства във валутата на самата експозиция, освен когато институцията не използва корекции за променливост, които отговарят на стандартите на разширения метод за финансово обезпечение със собствени оценки на корекциите за променливост, или стандартните данни за надзорни корекции за променливост в съответствие с глава 4.
8. Институцията, която използва МВМ, не може да отчита в своите модели ефекта от намаляване на стойността на експозицията вследствие на клаузи в споразумението за предоставяне на обезпечение, изискващи получаване на обезпечение при влошаване на кредитното качество на контрагента.
Член 286
Управление на CCR - политики, процедури и системи
1. Институцията установява и поддържа рамка за управление на CCR, състояща се от:
а)
политики, процеси и системи, осигуряващи установяването, измерването, управлението, одобрението и вътрешното отчитане на CCR;
б)
процедури, гарантиращи съблюдаването на тези политики, процеси и системи.
Тези политики, процеси и системи са концептуално издържани, прилагат се цялостно и биват документирани. Документацията съдържа обяснение на емпиричните техники, използвани за измерване на CCR.
2. Изискваната по параграф 1 рамка за управление на CCR отчита пазарните, ликвидните, правните и операционните рискове, които са свързани с CCR. Рамката конкретно гарантира, че институцията спазва следните принципи:
а)
тя не встъпва в стопански отношения с контрагент, без да оцени неговата кредитоспособност;
б)
тя надлежно отчита кредитния риск, възникващ преди и по време на сетълмента;
в)
тя управлява тези рискове по възможно най-всеобхватен начин на ниво отделен контрагент, обединявайки експозициите към CCR с другите кредитни експозиции, и на ниво предприятие.
3. Институцията, която използва МВМ, доказва пред компетентния орган, че при определяне на ликвидните рискове нейната рамка за управление на CCR отчита всеки един от следните елементи:
а)
евентуалните входящи изисквания за допълване на маржин депозита в контекста на обмена на вариационния маржин или на друг вид маржин обезпечение, например първоначален или независим маржин, при неблагоприятни пазарни сътресения;
б)
евентуалните искове за връщане на излишъка по обезпечението, предоставено от контрагентите;
в)
претенции, произтичащи от евентуално понижаване на собствената външна оценка на кредитното качество.
Институцията гарантира, че естеството и времевият хоризонт на повторно използване на обезпечението са в съответствие с необходимата ѝ ликвидност и не застрашават способността ѝ своевременно да предоставя или връща обезпечения.
4. Управителният орган и висшето ръководство на институцията участват активно и гарантират, че за управлението на CCR се отделят необходимите ресурси. В рамките на официална процедура висшето ръководство бива запознато с ограниченията и допусканията на използвания модел и влиянието на тези ограничения и допускания върху достоверността на изходните данни. Висшето ръководство бива също така осведомявано за несигурността на пазарната среда и оперативните проблеми, както и за отразяването им в модела.
5. Ежедневните отчети, изготвяни в съответствие с член 287, параграф 2, буква б) за експозициите на институцията към CCR, се преглеждат от членове на ръководството с достатъчен ранг и правомощия да разпоредят на отделни служители, управляващи или търгуващи с кредитни позиции, да намалят заетите позиции и да разпоредят намаление на цялостната експозиция на институцията към CCR.
6. Рамката за управление на CCR, която институцията е установила в съответствие с параграф 1, се ползва заедно с вътрешните кредитни ограничения и ограниченията за търгуване. Кредитните ограничения и ограниченията за търгуване са свързани с модела за измерване на риска на институцията по начин, който е предвидим във времето и който е добре разяснен на служителите, които управляват кредитни позиции или търгуват, както и на висшето ръководство. Институцията е въвела официална процедура за докладване на нарушенията на праговете на риска на съответно ръководно ниво.
7. Системата за измерване на CCR на институцията включва измерване на използваните кредитни линии през и в края на деня. Институцията измерва текущата експозиция със и без отчитане на обезпеченията. Институцията изчислява и наблюдава върхова експозиция или потенциална бъдеща експозиция на ниво портфейл и на ниво отделен контрагент при избран от нея доверителен интервал. Институцията отчита големите или концентрираните позиции, включително по групи свързани контрагенти, по отрасли и по пазари.
8. Институцията създава и поддържа редовно прилагана и изчерпателна програма за стрес тестове. Резултатите от стрес тестовете се преглеждат периодично, и най-малко веднъж на тримесечие от висшето ръководство, и се отразяват в политиките и лимитите за CCR, приети от ръководния орган или висшето ръководство. Ако стрес тестовете установят конкретна уязвимост при определени обстоятелства, институцията предприема незабавни мерки за справяне с тези рискове.
Член 287
Организационна структура на управлението на CCR
1. Институцията, която използва МВМ, създава и поддържа:
а)
звено за контрол на риска в съответствие с параграф 2;
б)
звено за управление на обезпеченията в съответствие с параграф 3.
2. Звеното за контрол на риска отговаря за разработването и прилагането на процеса по управление на CCR, включително първоначалното и текущо утвърждаване на модела, като изпълнява следните функции и отговаря на следните изисквания:
а)
отговаря за разработване и прилагане на системата за управление на CCR на институцията;
б)
изготвя ежедневни отчети и анализи на резултатите, получени чрез модела на институцията за измерване на риска. Анализите включват оценка на взаимовръзката между големината на експозициите към CCR и наличните лимити за търгуване;
в)
контролира целостта на входящите данни и изработва и анализира отчети относно резултатите, получени чрез модела на институцията за измерване на риска, включващи оценка на връзката между големината на рисковите експозиции и лимитите за кредитиране и търгуване;
г)
независимо е от звената, отговарящи за поемането, подновяването или търгуването на експозициите и не е обект на неправомерно въздействие;
д)
то разполага с подходящо квалифициран персонал;
е)
отчита се пряко на висшето ръководство на институцията;
ж)
дейността му е тясно свързана с процеса по ежедневно управление на кредитния риск на институцията;
з)
резултатите от дейността му са неразделна част от процеса на планиране, наблюдение и контрол на кредитния и общия рисков профил на институцията.
3. Звеното за управление на обезпеченията изпълнява следните задачи и функции:
а)
изчислява и изисква допълване на маржин депозита, разглежда спорове по изисквания за допълване на маржин депозита, както и ежедневно и точно докладва нивата на независимите суми, първоначалния маржин и вариационния маржин;
б)
контролира целостта на данните, използвани при изисквания за допълване на маржин депозита, и осигурява тяхното съответствие и редовното им съгласуване със съответните източници на данни в рамките на институцията;
в)
проследява степента на повторно използване на обезпечения и на всички изменения на правата на институцията по предоставените от нея обезпечения или във връзка с тях;
г)
докладва на съответното ниво на управление за видовете активи, служещи като обезпечение, които се използват повторно, и за условията на това повторно използване, включително инструмент, кредитно качество и падеж;
д)
проследява концентрацията по отделни видове активи, приети от институцията като обезпечение;
е)
редовно и най-малко веднъж на всяко тримесечие докладва пред висшето ръководство информация относно управлението на обезпеченията, включително информация за вида на получените и предоставените обезпечения, както и размера, продължителността и причините за спорове по изисквания за допълване на маржин депозита. При това вътрешно отчитане се отразяват и тенденциите в данните.
4. Висшето ръководство осигурява достатъчно средства на предвиденото в параграф 1, буква б) звено за управление на обезпеченията, за да гарантира, че чрез неговите системи се постига необходимото равнище на оперативна функционалност, което се измерва със своевременното и точно изискване от страна на институцията за допълване на маржин депозитите, както и със своевременното реагиране на институцията на изискванията на нейните контрагенти за допълване на маржин депозитите. Висшето ръководство гарантира, че звеното разполага с необходимия персонал, за да може дори и при тежки пазарни кризи да обработва своевременно изискванията и споровете и да даде възможност на институцията да ограничи броя на спорове, предизвикани от големи по обем трансакции.
Член 288
Преглед на системата за управление на CCR
Институцията редовно извършва независим преглед на системата за управление на CCR в рамките на процедурата си за вътрешен одит. Този преглед включва дейността на звената по контрол и управление на обезпеченията, установени по член 287, и по-специално обхваща най-малко следното:
а)
наличието на подходяща документация за системата и процеса за управление на CCR, изисквани съгласно член 286;
б)
организацията на звеното за контрола на CCR, изисквано съгласно член 287, параграф 1, буква а);
в)
организацията на звеното за управление на обезпеченията, изисквано съгласно член 287, параграф 1, буква б);
г)
включването на мерки в резултат на CCR в ежедневното управление на риска;
д)
процеса на одобрение на моделите на ценообразуване, съобразено с риска, и на системите за оценка, използвани от персонала на фронт-офиса и бек-офиса;
е)
утвърждаването на всички значими промени в процеса на измерване на CCR;
ж)
обхвата на CCR, отразен в модела за измерване на риска;
з)
целостта на управленската информационна система;
и)
точността и изчерпателността на данните за CCR;
й)
точното отразяване на правните условия по споразуменията за предоставяне на обезпечение и нетиране при определяне на стойността на експозициите;
к)
проверката на последователността, своевременността и надеждността на информационните източници, използвани за прилагане на вътрешните модели, както и на тяхната независимост;
л)
точността и уместността на допусканията за променливостта и корелационните коефициенти;
м)
точността на изчисленията, свързани с оценяването и преобразуването на риска;
н)
проверката на точността на модела чрез чести бек-тестове, съгласно посоченото по член 293, параграф 1, букви б)-д);
о)
съблюдаването на приложимите регулаторни изисквания от страна на звеното за контрол на CCR и звеното по управление на обезпеченията.
Член 289
Критерии за цялостно използване
1. Институциите гарантират, че разпределението на експозициите, генерирано от модела, който се използва за изчисляване на ефективната EPE, е неразделна част от ежедневния процес на институцията по управление на CCR и че резултатите от модела се отчитат при процеса на разрешаване на кредити, управление на CCR, вътрешно разпределение на капитала и корпоративно управление.
2. Институцията доказва пред компетентните органи, че най-малко една година преди да получи разрешение от компетентните органи да използва МВМ в съответствие с член 283, е използвала модел за изчисляване на разпределението на експозициите, въз основа на което се изчислява EPE, който като цяло отговаря на изложените в настоящия раздел изисквания.
3. Моделът, използван за генериране на разпределение на експозициите към CCR, е част от рамката за управление на CCR, изисквана съгласно член 286. Тази рамка включва измерване на използването на кредитните линии чрез сумиране на експозициите към CCR с други кредитни експозиции и вътрешно разпределение на капитала.
4. В допълнение към EPE институцията измерва и управлява текущи експозиции. Когато е уместно, институцията измерва текущата експозиция със и без отчитане на обезпеченията. Критериите за използване са изпълнени, ако институцията използва и други показатели за измерване на CCR, като например върховата експозиция, които се основават на разпределението на експозициите, генерирано от модела за изчисляване на EPE.
5. Институцията трябва да разполага със системен капацитет, даващ възможност очакваната експозиция да се оценява при необходимост ежедневно, освен ако институцията не докаже пред компетентните органи, че предвид характера на експозициите ѝ към CCR са оправдани по-редките изчисления. Институцията оценява EE в рамките на времеви профил на прогнозните хоризонти, който отразява адекватно времевата структура на бъдещите парични потоци и падежните дати на договорите, и по начин, който съответства на съществеността и състава на експозициите.
6. Експозицията се измерва, наблюдава и контролира за целия срок на договорите в нетиращата съвкупност, а не само в рамките на едногодишен хоризонт. Институцията разполага с процедури за установяване и контрол на рисковете от контрагенти, към които експозицията се увеличава след едногодишния хоризонт. Прогнозното увеличение на експозицията се отчита от модела за вътрешния капитал на институцията.
Член 290
Стрес тестове
1. Институцията трябва да разполага с цялостна програма за извършване на стрес тестове за CCR, която да се използва и при оценката на капиталовите изисквания за CCR и да е съобразена с изискванията по параграфи 2-10.
2. Чрез тази програма се установяват възможни събития или бъдещи промени в икономическите условия, които биха могли да имат неблагоприятно влияние върху кредитните експозиции на институцията, и се оценяват възможностите на институцията за противодействие на такива промени.
3. Получените резултати от стрес тестове се съпоставят с лимита за риск и се възприемат от институцията като част от процеса, установен по член 81 от Директива 2013/36/ЕС.
4. Програмата обхваща изцяло всички форми на кредитен риск от контрагента по сделките с и сумарните експозиции към отделните контрагенти, обхващащи период от време, позволяващ извършването на редовни стрес тестове.
5. В нея се предвижда най-малко веднъж месечно експозициите да бъдат подлагани на стрес тестове за основните фактори на пазарния риск като лихвени проценти, валутни котировки, капиталови инструменти, кредитни спредове и цени на стоки, по отношение на всички контрагенти на институцията, за да може институцията да установи и при необходимост да намали прекомерните концентрации в конкретни рискове, от заетата следваща пазара позиция. Стрес тестването на експозиции, включващо единичен фактор, множество фактори и рискове в резултат на заемането на позиция, без да е водеща посоката на пазара, и съвместното стрес тестване на експозиции и кредитоспособност, се извършват на нивото на CCR по отношение на отделен контрагент, група контрагенти и съвкупна институция.
6. Тя прилага най-малко веднъж на тримесечие сценарии за многофакторно стрес тестване и оценява съществените рискове в резултат на заемането на позиция, без да е водеща посоката на пазара, включващи експозиция по кривата на доходност и базисни рискове. Многофакторното стрес тестване включва най-малко следните сценарии, при които:
а)
са настъпили сериозни икономически или пазарни събития;
б)
общата пазарна ликвидност е намаляла значително;
в)
голям финансов посредник закрива позиции.
7. Сериозността на сътресенията при базисните рискови фактори, съответства на целите на стрес теста. Когато в рамките на стрес тестовете се оценява платежоспособността, сътресенията при базисните рискови фактори са достатъчно сериозни, за да пресъздадат историческа извънредна пазарна среда и извънредни, но реалистични пазарни условия на стрес. При стрес тестовете се оценява въздействието от подобни сътресения върху собствения капитал, капиталовите изисквания и печалбите. За целите на ежедневното наблюдение, хеджиране и управление на концентрациите по портфейла, в програмата се предвиждат сценарии с по-слабо въздействие и по-голяма вероятност.
8. В програмата се предвижда прилагане при необходимост на обратни стрес тестове, за да се набележат извънредни, но реалистични сценарии, които биха имали съществени неблагоприятни последствия. При обратните стрес тестове се отчита въздействието на съществената нелинейност в портфейла.
9. Резултатите от стрес тестовете по програмата се докладват редовно, поне веднъж на тримесечие, пред висшето ръководство. Докладите и анализът на резултатите обхващат най-значителните влияния на ниво контрагент за целия портфейл, съществените концентрации в сегменти от портфейла (по отрасъл или регион) и съответните специфични тенденции по портфейл и контрагент.
10. Висшето ръководство поема водеща роля при включването на стрес тестовете в рамката на управлението на риска и културата на институцията по отношение на рисковете и гарантира, че резултатите са смислени и се използват за управление на CCR. Резултатите от стрес тестовете на значителни експозиции се оценяват съгласно насоки за определяне на склонността на институцията към поемане на риск и при установяване на прекомерни или концентрирани рискове, на висшето ръководство се обръща внимание, за да ги обсъди и предприеме действия.
Член 291
Утежняващ риск
1. За целите на настоящия член:
а)
„общ утежняващ риск“ е рискът, възникващ при положителна корелация между вероятността от неизпълнение от контрагенти и факторите на общия пазарен риск;
б)
„специфичен утежняващ риск“ е рискът, възникващ при положителна корелация между бъдеща експозиция към конкретен контрагент и PD от страна на контрагента, произтичаща от естеството на сделките с този контрагент. Институцията се разглежда като изложена на специфичен утежняващ риск, ако бъдещата експозиция към конкретен контрагент се очаква да е голяма, когато вероятността от неизпълнение от страна на контрагента също е голяма.
2. Институцията надлежно взема под внимание експозиции, пораждащи значителни нива на общ и специфичен утежняващ риск.
3. За да установи съществуването на общ утежняващ риск, институцията разработва стрес тестове и анализи на сценарии, предвиждащи рискови фактори, които влияят неблагоприятно върху кредитоспособността на контрагента. В рамките на тези тестове се разглежда вероятността от настъпване на сериозни сътресения при изменение на взаимовръзката между рисковите фактори. Институцията следи общия утежняващ риск по продукти, по райони, по отрасли или по други категории, които имат отношение към нейната дейност.
4. Институцията разполага с процедури за установяване, наблюдение и контрол на случаите на специфичен утежняващ риск за всяко юридическо лице от началото на съответната сделка до окончателното ѝ уреждане.
5. Институциите изчисляват капиталовите изисквания за CCR във връзка със сделки, при които е установен специфичен утежняващ риск и при които съществува правно отношение между контрагента и емитента на базисния извънборсов дериват или на базисните сделки, съгласно посоченото в член 273, параграф 2, букви б), в) и г), в съответствие със следните принципи:
а)
инструментите, които съдържат специфичен утежняващ риск, не се включват в същата нетираща съвкупност като другите сделки с контрагента, и всеки от тях се третира като отделна нетираща съвкупност;
б)
във всяка такава отделна нетираща съвкупност стойността на експозицията за суапове за кредитно неизпълнение, издадени върху задължения на едно лице, е равна на пълния размер на очакваната загуба от стойността на оставащата справедлива стойност на базисните инструменти, като се допусне, че основният емитент е в производство по ликвидация;
в)
LGD за институциите, прилагащи изложения в глава 3 подход, се определя на 100 % за такива суапови операции;
г)
за институциите, използващи изложения в глава 2 подход, приложимото рисково тегло е равно на присъденото по необезпечена сделка;
д)
за всички останали сделки, които формират отделна нетираща съвкупност с едно референтно лице, изчисляването на стойността на експозицията отговаря на допускането за внезапно неизпълнение на тези базисни задължения, при които съществува правна връзка между емитента и контрагента. За сделки, които се отнасят до референтна съвкупност от лица или индекс, внезапното неизпълнение на съответните базисни задължения, при които съществува правна връзка между емитента и контрагента, се отчита, ако има съществено значение;
е)
доколкото се използват вече съществуващи изчисления за пазарен риск при определянето на капиталовите изисквания за допълнителния риск от неизпълнение и миграционния риск, посочени в дял IV, глава 5, раздел 4, които вече съдържат допускания за LGD, стойността на LGD в използваната формула е 100 %.
6. Институциите представят пред висшето ръководство и съответния комитет на ръководния орган редовни отчети за общите и специфичните утежняващи рискове и за действията, които се предприемат за тяхното управление.
Член 292
Цялостност на процеса по моделиране
1. Институциите гарантират целостта на процеса по моделиране, описан в член 284, като приемат най-малко следните мерки:
а)
моделът отразява своевременно, пълно и консервативно условията и обстоятелствата на сделките;
б)
тези условия включват най-малко условните стойности на договорите, датите на падеж, референтните активи, наличните споразумения за нетиране и маржин споразумения;
в)
условията и обстоятелствата се съхраняват в база данни, предмет на официален и периодичен одит;
г)
процесът по признаване на споразуменията за нетиране включва преглед от съответния правен отдел за потвърждаване на правната изпълнимост на нетирането по тях;
д)
изискваното по буква г) потвърждение се записва в посочената в буква в) база данни от независимо звено;
е)
въвеждането на условията и обстоятелствата на сделките в модела на EPE подлежи на вътрешен одит;
ж)
разработен е процес, чрез който се осигурява формално съответствие между модела и системите, съдържащи входните данни, и се извършва текуща проверка дали условията и обстоятелствата се отразяват правилно или поне консервативно при изчисляване на очакваната положителна експозиция.
2. Текущите пазарни данни се използват за определяне на текущите експозиции. Институцията може да калибрира своя модел на EPE, използвайки историческа пазарна информация или извлечени от пазарни данни за установяване на параметрите на базисните стохастични процеси като отклонение, променливост и корелация. Ако институцията използва исторически данни, те обхващат поне три години. Данните се актуализират най-малко на тримесечие, а при необходимост и по-често, за да се отразят пазарните условия.
За изчисляването на ефективната EPE чрез калибриране при стрес институцията калибрира ефективната EPE, като използва данни за период от три години, които включват стрес период спрямо спредовете за кредитно неизпълнение на нейните контрагенти, или извлечени от пазарни данни от такъв стрес период.
За тази цел институцията прилага изискванията по параграфи 3, 4 и 5.
3. Поне веднъж на тримесечие институцията удостоверява пред компетентните органи, че стрес периодът, използван за изчисленията по настоящия параграф, съвпада с периода на увеличен суап за кредитно неизпълнение или други кредитни спредове (например по заеми или корпоративни облигации) за представителна извадка на нейните контрагенти с търгувани кредитни спредове. Когато институцията не разполага с достатъчно данни за кредитния спред на контрагента, тя отнася този контрагент към специфични данни за кредитния спред по регион, вътрешен рейтинг и бизнес модел.
4. Моделът за определяне на EPE за всички контрагенти използва исторически или извлечени текущо данни, които включват данни от кредитен период при стрес, като използването им става по начин, съвместим с използвания метод за калибриране на модела на EPE по текущи данни.
5. За да се оцени ефективността на стрес калибрирането на ефективната EPE, институцията създава няколко сравнителни портфейла, които са уязвими спрямо основните рискови фактори, на които е изложена институцията. Експозициите по тези сравнителни портфейли се изчисляват, като се използва а) методика при стрес, основана на текущите пазарни стойности и примерни параметри, калибрирани спрямо стресирани пазарни условия; и б) експозицията, създадена през стрес периода, но като се прилага изложеният в настоящия раздел метод (пазарна стойност в края на стрес периода, стойности за променливост и корелация от стрес период от три години).
Компетентните органи изискват от институцията да адаптира стрес калибрирането, ако експозициите по тези сравнителни портфейли се отклоняват съществено една от друга.
6. Институцията подлага модела на процес по утвърждаване, който е ясно обособен в политиките и процедурите на институцията. Процесът по утвърждаване:
а)
определя необходимия вид тестове за осигуряване на целостта на модела и установява условията, при които допусканията на модела са нарушени и следователно могат да доведат до подценяване на очакваната положителна експозиция;
б)
включва преглед на изчерпателността на модела.
7. Институцията трябва да наблюдава присъщите рискове и да разполага с процеси за коригиране на своята оценка на ефективната EPE при значителни нива на тези рискове. В съответствие с настоящия параграф институцията:
а)
установява и управлява своите експозиции към специфичен утежняващ риск, посочен в член 291, параграф 1, буква б), и експозиции към общ утежняващ риск, посочен в член 291, параграф 1, буква а);
б)
периодично сравнява оценката за съответния размер на експозицията за едногодишен период с оценката, отчитаща цялата продължителност на експозицията, когато експозицията е с нарастващ рисков профил отвъд едногодишния хоризонт;
в)
периодично сравнява разменната стойност (текущата експозиция) и реализирания профил за експозиции с остатъчен матуритет под една година и съхранява данни, които биха позволили подобно сравнение.
8. Преди да включи в нетираща съвкупност съответната сделка, институцията прилага вътрешна процедура за потвърждаване, че тази сделка е обхваната от правно изпълним договор за нетиране, който отговоря на изискванията, посочени в раздел 7.
9. Преди да отчете влиянието на обезпеченията в своите изчисления, институцията, използваща обезпечения за намаляване на CCR, прилага вътрешна процедура, с която да потвърди, че обезпечението съответства на стандартите за правна сигурност, посочени в глава 4.
10. ЕБО следи различните практики в тази област и в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 изготвя насоки за прилагането на настоящия член.
Член 293
Изисквания към системата за управление на риска
1. Институцията трябва да спазва следните изисквания:
а)
спазва качествените изисквания, установени в част трета, дял IV, глава 5;
б)
провежда редовна програма за бек-тестове, сравнявайки реализираните стойности на риска със стойностите, генерирани от модела, както и хипотетични промени на базата на статични позиции с реализирани стойности;
в)
извършва първоначално утвърждаване и текущ периодичен преглед на модела за измерване на експозицията към CCR и на генерираните от него стойности на риска. Процесът на утвърждаване и прегледът са независими от процеса на разработване на модела;
г)
управителният орган и висшето ръководство участват в процеса на контрол на риска и гарантират предоставянето на необходимите ресурси за контрол на кредитния риск и на кредитния риск от контрагента. Във връзка с това ежедневните отчети, изготвяни от създаденото в съответствие с член 287, параграф 1, буква а) независимо звено за контрол на риска, се преглеждат от членове на ръководството с достатъчен ранг и правомощия да разпоредят на отделни служители, управляващи или търгуващи с кредитни позиции, да намалят заетите позиции и да разпоредят намаление на цялостната рискова експозиция на институцията;
д)
вътрешният модел на институцията за измерване на риска е част от ежедневния процес по управлението на риска на институцията;
е)
системата за измерване на риска се използва заедно с вътрешните лимити за търгуване и по експозиции. Във връзка с това лимитите по експозициите са свързани с модела за измерване на риска на институцията по последователен във времето начин, който е добре разяснен на служителите, управляващи или търгуващи с кредитни позиции, и на висшето ръководство;
ж)
институцията гарантира, че нейната система за управление на риска е надлежно документирана. По-специално тя поддържа документиран набор от вътрешни политики, контролни механизми и процедури във връзка с функционирането на системата за измерване на риска, както и мерки, гарантиращи спазването на тези политики;
з)
в рамките на вътрешния си одит институцията редовно осъществява независим преглед на системата за измерване на риска. Този преглед обхваща дейностите на звената, ангажирани в търговската дейност, и на независимото звено за контрол на риска. Прегледът на цялостния процес по управление на риска се провежда на редовни интервали (не по-рядко от веднъж годишно) и специално разглежда най-малко всяка една от точките, посочени в член 288;
и)
текущото утвърждаване на моделите за кредитен риск от контрагента, включително бек-тестването, подлежи на редовен преглед от членове на ръководството, разполагащи с достатъчно правомощия за предприемане на действия за отстраняване на слабостите в моделите.
2. Компетентните органи вземат под внимание доколко дадена институция отговаря на изискванията по параграф 1, когато определят равнището на параметъра α, установен в член 284, параграф 4. Само институциите, които отговарят изцяло на въпросните изисквания, имат право да прилагат минималния мултипликационен коефициент.
3. Институцията документира процеса по първоначално и текущо утвърждаване на модела на експозицията към CCR и изчисляването на генерираните от модела рискови стойности с ниво на детайлност, което би позволило на трети лица да пресъздадат съответните анализи и стойности на риска. В тази документация се определя честотата, с която ще се извършват анализите на бек-тестове и другите видове текущо утвърждаване, както и начинът, по който се извършва утвърждаването по отношение на информационните потоци, портфейлите и анализите, които се използват.
4. Институцията определя критериите, по които оценява моделите си за експозиция към CCR и моделите, които спомагат за изчисляване на експозицията, и поддържа писмена политика, която описва процедурата за установяване и отстраняване на неприемливите резултати.
5. Институцията определя как се изграждат представителните портфейли от сделки с контрагенти за целите на утвърждаването на модела на експозицията към CCR и генерираните от него стойности на риска.
6. При утвърждаването на модели за измерване на експозицията към CCR и на генерираните от тях стойности на риска, при които се получават прогнозни разпределения, се вземат предвид статистически данни, които не се базират единствено на прогнозното разпределение.
Член 294
Изисквания за утвърждаване
1. Като част от първоначалното и текущото утвърждаване на своя модел на експозицията към CCR и на генерираните от него стойности на риска институцията гарантира, че са изпълнени следните изисквания:
а)
институцията провежда бек-тестове, използвайки исторически данни за движението на факторите на пазарен риск преди получаването на разрешение от компетентните органи в съответствие с член 283, параграф 1. Бек-тестовете обхващат множество отделни прогнозни времеви хоризонти с минимална продължителност от една година, с различни дати на инициализиране и при широк набор от пазарни условия;
б)
институцията, прилагаща изложения в член 285, параграф 1, буква б) подход, утвърждава редовно своя модел с цел да провери дали реализираните текущи експозиции са в съответствие с прогнозите през всички маржин периоди в рамките на една година. Ако падежът на някои от сделките в нетиращата съвкупност е по-малък от една година и рисковите фактори на нетиращата съвкупност са с по-висока чувствителност при изключване на тези сделки, това бива отчетено при утвърждаването;
в)
институцията подлага на бек-тестове резултатите от своя модел на експозицията към CCR, генерираните от него стойности на риска и прогнозните фактори на пазарния риск. При обезпечените сделки разглежданият прогнозен времеви хоризонт обхваща сделките, отразяващи обичайните рискови маржин периоди, прилагани при обезпечената търговия или при маржин търговията;
г)
ако при утвърждаването на модела е посочено, че ефективната EPE е подценена, институцията предприема необходимите действия с цел отстраняване на неточностите на модела;
д)
институцията проверява ценовите модели, използвани при изчисляването на експозицията към CCR при определен сценарий на бъдещи шокови промени във факторите на пазарния риск, в рамките на процеса по първоначално и текущо утвърждаване на модела. Моделите за оценяване на опции вземат предвид нелинейността на стойността на опциите по отношение на факторите на пазарен риск;
е)
моделът на експозицията към CCR обхваща специфичната информация за всяка сделка, която е необходима за обобщаване на експозициите на ниво нетираща съвкупност. Институцията се уверява, че сделките са отнесени към подходящата нетираща съвкупност в рамките на модела;
ж)
моделът на експозицията към CCR обхваща специфична информация за всяка сделка с цел отразяване на ефекта от допълването до минималния размер на обезпечението. Той взема предвид както текущия размер на маржин депозита, така и размера на маржин обезпечението, което ще бъде прехвърляно между контрагентите в бъдеще. Този модел отчита естеството на маржин споразуменията (едностранни или двустранни), честотата на изискванията за допълване на маржин депозита, рисковия маржин период, минималния праг за необезпечените експозиции, които институцията е готова да приеме, и минималния размер на прехвърляемите средства. Моделът оценява пазарната промяната в стойността на обезпечението или прилага изискванията по глава 4;
з)
процесът по утвърждаването на модела включва постоянно, историческо бек-тестване на представителни портфейли от сделки с контрагенти. Институцията периодично подлага на такова бек-тестване редица представителни действителни или хипотетични портфейли от сделки с контрагенти. Тези представителни портфейли се избират въз основа на тяхната чувствителност към съществените рискови фактори и комбинациите от рисковите фактори, на които е изложена институцията;
и)
институцията извършва бек-тестване, с което се цели проверка на ключовите предположения на модела за изчисляване на експозицията към CCR и съответните стойности на риска, включително моделираната връзка между тенденциите при отделните рискови фактори и моделираната връзка между рисковите фактори;
й)
резултатите от моделите за изчисляване на експозицията към CCR и генерираните от тях стойности на риска са обект на подходящи процедури по бек-тестване. Програмата за бек-тестване е в състояние да установи неточностите в генерираните от модела на EPE стойности на риска;
к)
институцията утвърждава своите модели за изчисляване на експозицията към CCR и всички генерирани от тях стойности на риска във времеви хоризонти, съизмерими с падежа на сделките, за които експозицията е изчислена с използването на МВМ в съответствие с член 283;
л)
в рамките на процеса по текущо утвърждаване на модела институцията редовно подлага на проверка ценовите модели, използвани при изчисляването на експозицията от контрагента, спрямо подходящи независими сравнителни показатели;
м)
текущото утвърждаване на модела на експозицията към CCR на институцията и на съответните стойности на риска включва оценка на целесъобразността на текущите резултати;
н)
институцията определя честотата, с която биват актуализирани параметрите на модела на експозицията към CCR, в рамките на процеса по първоначално и текущо утвърждаване;
о)
при първоначалното и текущото утвърждаване на моделите за измерване на експозицията към CCR се определя дали са подходящи изчисленията на експозициите на ниво отделен контрагент и нетираща съвкупност.
2. След като е получено предварително разрешение от компетентните органи, при изчисляване на регулаторната стойност на експозицията за всеки контрагент може да се използва мярка, която е по-консервативна от произведението на параметъра α и ефективната EPE. Степента на относителна консервативност ще бъде определена при първоначалното одобрение от компетентните органи и при редовните надзорни прегледи на моделите на EPE. Институцията утвърждава редовно степента на консервативност. Текущото оценяване на резултатите на модела обхваща всички контрагенти, спрямо които се прилага моделът.
3. Ако бек-тестването покаже, че моделът не е достатъчно точен, компетентните органи отнемат разрешението за използването му или налагат подходящи мерки, за да гарантират бързото подобряване на модела.
Раздел 7
Договорно нетиране
Член 295
Признаване на договорното нетиране като намаляващо риска
В съответствие с член 298 институциите, отговарящи на изискванията по член 297, могат да третират като намаляващи риска единствено следните видове споразумения за нетиране, които са били признати от компетентните органи в съответствие с член 296:
а)
двустранни договори за новация между институцията и неин контрагент, съгласно които вземанията и задълженията между тях се окрупняват автоматично по такъв начин, че новацията установява една нетна сума всеки път, когато се прилага, така че да се създаде нов правно обвързващ договор, който заменя всички предходни договори и всички произтичащи от тях задължения между страните;
б)
други двустранни споразумения между институцията и неин контрагент;
в)
договорни споразумения за кръстосано нетиране на продукти за институциите, които са получили одобрение да използват изложения в раздел 6 метод за сделки, попадащи в неговия обхват. Компетентните органи докладват на ЕБО списъка с одобрени договорни споразумения за кръстосано нетиране на продукти.
Нетирането между сделки, сключени от различни юридически лица от една група, не се признава за целите на изчисляването на капиталовите изисквания.
Член 296
Признаване на договорни споразумения за нетиране
1. Компетентните органи признават договорните споразумения за нетиране единствено когато са изпълнени условията по параграф 2 и когато е приложимо - параграф 3.
2. Всички договорни споразумения за нетиране, използвани от институцията за определяне на стойността на експозиция в настоящата част, трябва да отговарят на следните условия:
а)
институцията е сключила договорно споразумение за нетиране със свой контрагент, с което се създава само едно правно задължение, обхващащо всички включени сделки, така че в случай на неизпълнение от страна на контрагента, институцията ще има правото да получи или задължението да плати единствено нетната сума от положителните и отрицателните пазарни стойности на отделните включени сделки;
б)
институцията е предоставила на компетентните органи писмени мотивирани правни становища, потвърждаващи, че в случай на правно оспорване на споразумението за нетиране, вземанията и задълженията на институцията биха били ограничени до сумата по буква а). Правното становище е съобразено с приложимото право:
i)
на юрисдикцията, в която е регистриран контрагентът;
ii)
в случаите, когато участва клон на предприятие, намиращ се в държава, различна от държавата, в която е регистрирано предприятието - на юрисдикцията, в която се намира клонът;
iii)
на юрисдикцията, чието право урежда отделните сделки, включени в споразумението за нетиране;
iv)
на юрисдикцията, чието право урежда договорите или споразуменията, необходими за изпълнение на договорното нетиране;
в)
кредитният риск към всеки контрагент е сумиран по начин, водещ до една от юридическа гледна точка експозиция, обхващаща сделките с всеки контрагент. Резултатът от това сумиране се използва при определянето на кредитните лимити и изискванията за вътрешен капитал;
г)
договорът не съдържа никакви клаузи, които при неизпълнение на контрагент да позволяват на изправната страна да извършва само ограничени плащания или да не извършва никакви плащания към неизправната страна, дори и в случаите, когато неизправната страна е кредитор по нетната сума (т.е. клауза, освобождаваща от задължения).
Ако някой от компетентните органи не е убеден в действителността и изпълнимостта на договорното нетиране съгласно правната уредба на всяка от посочените в буква б) юрисдикции, договорното споразумение за нетиране не се признава за намаляващо риска за никоя от страните по договора. Компетентните органи се информират взаимно за това.
3. Посочените в буква б) правни становища могат да бъдат изготвени по отношение на видове договорното нетиране. Договорните споразумения за кръстосано нетиране на продукти трябва да отговарят на следните допълнителни условия:
а)
нетната сума, посочена в параграф 2, буква а), е нетната сума на положителните и отрицателните крайни стойности на всички включени отделни двустранни рамкови споразумения и на положителните и отрицателните пазарни стойности на отделните сделки („нетна сума при кръстосано нетиране на продукти“);
б)
правните становища, посочени в параграф 2, буква б) разглеждат действителността и изпълнимостта на цялостното договорно споразумение за кръстосано нетиране на продукти съгласно неговите условия и влиянието на споразумението за нетиране върху основните клаузи на всички включени отделни двустранни рамкови споразумения.
Член 297
Задължения на институциите
1. Институцията установява и поддържа процедури, за да гарантира, че правната действителност и изпълнимост на нейното договорно нетиране се преразглежда съобразно промените в правната рамка на съответните юрисдикции, посочени в член 296, параграф 2, буква б).
2. Институцията поддържа архив на цялата документация, изисквана във връзка с нейното договорно нетиране.
3. Институцията отчита въздействието от нетирането в своята оценка на сумарната експозиция към кредитен риск на всеки контрагент и управлява кредитния риск от контрагентите, отчитайки това въздействие върху оценката.
4. При договорните споразумения за кръстосано нетиране на продукти, посочени в член 295, институцията прилага процедурите по член 296, параграф 2, буква в), за да провери дали по отношение на всяка сделка, която ще бъде включена в нетиращата съвкупност, съществува правно становище, посочено в член 296, параграф 2, буква б).
Като отчита договорното споразумение за кръстосано нетиране на продукти, институцията продължава да спазва изискванията за признаване на двустранно нетиране и изискванията по глава 4 за признаване на редуцирането на кредитния риск, ако е приложимо, по отношение на всяко включено отделно двустранно рамково споразумение и сделка.
Член 298
Ефекти от признаването на нетирането като намаляващо риска
1. Договорните споразумения за нетиране биват третирани по следния начин:
а)
нетиране за целите на раздели 5 и 6 се признава съгласно посоченото в тези раздели;
б)
при договори за новация могат да бъдат претеглени по-скоро установените по тези договори единични нетни суми, а не включените брутни суми.
Когато прилагат раздел 3, институциите могат да вземат предвид договора за новация при определяне на:
i)
текущата разменна стойност, посочена в член 274, параграф 1;
ii)
условните стойности по главницата или базисните стойности, посочени в член 274, параграф 2.
В приложение на раздел 4, при определянето на условната стойност, посочена в член 275, параграф 1, институциите могат да вземат предвид договора за новация за целите на изчисляването на условните стойности по главницата. В такъв случай институциите прилагат процентите от таблица 3.
в)
При други споразумения за нетиране институциите прилагат раздел 3 по следния начин:
i)
текущата разменна стойност, посочена в член 274, параграф 1, за договорите, включени в споразумение за нетиране, се получава, като се отчете действителната хипотетична нетна разменна стойност, която произтича от споразумението; когато нетирането поражда нетно задължение за институцията, изчисляваща нетната разменна стойност, текущата разменна стойност се изчислява като „0“;
ii)
размерът на потенциалната бъдеща кредитна експозиция, посочена в член 274, параграф 2, за всички договори, включени в споразумение за нетиране, се намалява в съответствие със следната формула:
където:
PCEred
=
намаленото число за потенциална бъдеща кредитна експозиция за всички договори с определен контрагент, включено в правно валидно двустранно споразумение за нетиране;
PCEgross
=
сборът на съставните части на потенциалната бъдеща кредитна експозиция за всички договори с определен контрагент, включени в правно действително двустранно споразумение за нетиране и изчислени посредством умножаване на условните стойности на главницата по тях с процентите, посочени в таблица 1;
NGR
=
коефициент нето/бруто, изчислен като частното от нетната разменна стойност за всички договори, включени в правно действително двустранно споразумение за нетиране с определен контрагент (числител), и брутната разменна стойност за всички договори, включени в правно действително двустранно споразумение за нетиране с този контрагент (знаменател).
2. При изчисляване на потенциалната бъдеща кредитна експозиция в съответствие с посочената в параграф 1 формула институциите могат да третират напълно съчетани договори, включени в споразумението за нетиране, като един договор с условна стойност по главницата, равна на нетните постъпления.
При прилагането на член 275, параграф 1 институциите могат да третират напълно съчетани договори, включени в споразумението за нетиране, като един договор с условна стойност по главницата, равна на нетните постъпления, като условните стойности по главницата се умножават по процентите от таблица 3.
За целите на настоящия параграф напълно съчетани договори са валутни форуърдни договори или подобни на тях, при които условната стойност по главницата е равна на паричните потоци, когато паричните потоци стават дължими на една и съща дата и са деноминирани изцяло в една и съща валута.
3. За всички други договори, включени в споразумение за нетиране, приложимите проценти могат да бъдат намалени съгласно посоченото в таблица 6:
Таблица 6
Първоначален матуритет
Лихвени договори
Валутни договори
1 година или по-малко
0,35 %
1,50 %
Над 1 година, но не повече от 2 години
0,75 %
3,75 %
Допълнително начисление за всяка следваща година
0,75 %
2,25 %
4. При лихвени договори институциите могат, със съгласието на компетентните органи, да изберат първоначалния или остатъчния матуритет.
Раздел 8
Позиции в търговския портфейл
Член 299
Позиции в търговския портфейл
1. За целите на прилагането на настоящия член приложение II съдържа препратка към дериватни инструменти за трансфер на кредитен риск, както е посочено в раздел В, точка 8 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО.
2. При изчисляване на размера на рисково претеглена експозиция за риск от контрагента по позиции в търговския портфейл институциите спазват следните принципи:
а)
при кредитни деривати - суап за обща доходност и суап за кредитно неизпълнение, за да се определи потенциалната бъдеща кредитна експозиция по посочения в раздел 3 метод, условната стойност на инструмента се умножава по следните проценти:
i)
5 %, когато референтното задължение е такова, че ако породи пряка експозиция на институцията, би представлявало квалифицирана позиция за целите на трета част, дял IV, глава 2;
ii)
10 %, когато референтното задължение е такова, че ако породи пряка експозиция на институцията, не би представлявало квалифицирана позиция за целите на трета част, дял IV, глава 2.
Институция, за която експозицията, възникваща от суап за кредитно неизпълнение, представлява дълга позиция в базисния инструмент, може да използва 0 % за потенциалната бъдеща кредитна експозиция, освен ако суапът за кредитно неизпълнение не подлежи на прекратяване поради неплатежоспособност на субекта, за който експозицията, възникваща от суапа, представлява къса позиция в базисния инструмент, дори и когато базисният инструмент не е в неизпълнение.
Когато кредитният дериват осигурява защита за n-то неизпълнение сред няколко базисни задължения, институцията определя кой от установените в първа алинея проценти се прилага, като се позовава на задължението с n-тото най-ниско кредитно качество, което, ако възникне за институцията, би представлявало квалифицирана позиция за целите на трета част, дял IV, глава 2;
б)
институциите не използват опростения метод за финансово обезпечение, установен в член 222, за признаване на ефекта от финансовото обезпечение;
в)
при репо сделки и сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, включени в търговския портфейл, институциите могат да признават като приемливо обезпечение всички финансови инструменти и стоки, които отговарят на изискванията за включване в търговския портфейл;
г)
при експозиции, произтичащи от извънборсови дериватни инструменти, включени в търговския портфейл, институциите могат да признават като приемливо обезпечение стоките, които отговарят на изискванията за включване в търговския портфейл;
д)
при изчисляване на корекциите за променливост, когато финансовите инструменти или стоки, които не са приемливи по глава 4, са предоставени в заем, продадени или предоставени, или са получени в заем, купени или получени като обезпечение или под друга форма в рамките на такава сделка, и институцията използва подхода на надзорни корекции за променливост по глава 4, раздел 3, институцията третира тези инструменти и стоки по същия начин като капиталови инструменти от неосновен индекс, търгувани на призната борса;
е)
когато институцията използва подхода на собствените оценки на корекциите за променливост съгласно глава 4, раздел 3 по отношение на финансови инструменти или стоки, които не са приемливи по глава 4, тя изчислява корекциите за променливост за всяка отделна позиция. Когато институцията е получила одобрение за използването на подхода на вътрешните модели, определен в глава 4, тя може да прилага този подход в търговския портфейл;
ж)
във връзка с признаването на рамкови споразумения за нетиране, обхващащи репо сделки, сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, институциите признават нетирането между позиции в търговския портфейл и банковия портфейл единствено когато нетираните сделки отговарят на следните условия:
i)
всички сделки се оценяват ежедневно по пазарни цени;
ii)
всички позиции, получени в заем, закупени или получени в резултат на сделките, могат да бъдат признати като приемливо финансово обезпечение съгласно глава 4, без да се прилагат букви в)-е) от настоящия параграф;
з)
когато кредитен дериват, включен в търговския портфейл, е част от вътрешно хеджиране и в съответствие с член 204 кредитната защита е призната съгласно настоящия регламент, институциите прилагат един от следните подходи:
i)
третират деривата по начин, който не отчита риска от контрагента, произтичащ от позицията в този кредитен дериват;
ii)
систематично включват в изчислението на капиталовите изисквания за кредитен риск от контрагента всички кредитни деривати, включени в търговския портфейл, които са част от вътрешно хеджиране или са закупени като защита срещу CCR, когато кредитната защита е призната за приемлива съгласно глава 4.
Раздел 9
Капиталови изисквания за експозиции към централен контрагент
Член 300
Определения
За целите на настоящия раздел се прилагат следните определения:
1)
„защитен от несъстоятелност“ при активи на клиент означава, че съществуват ефективни механизми, които гарантират, че тези активи няма да бъдат достъпни за кредиторите на ЦК или на клирингов член в случай на несъстоятелност съответно на този ЦК или клирингов член или че активите няма да бъдат на разположение на клиринговия член, за да покрие загубите, понесени от него вследствие на неизпълнение на клиент или клиенти, различни от клиентите, предоставили тези активи;
2)
„сделка, свързана с ЦК“ означава сделка или договор, посочен в член 301, параграф 1, между клиент и клирингов член, който е пряко свързан с договор или сделка, изброени в посочения параграф, между този клирингов член и ЦК;
3)
„клирингов член“ означава клирингов член по смисъла на член 2, точка 14 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
4)
„клиент“ означава клиент по смисъла на член 2, точка 15 от Регламент (ЕС) № 648/2012 или предприятие, което е сключило непреки споразумения за клиринг с клирингов член, в съответствие с член 4, параграф 3 от посочения регламент.
Член 301
Материален обхват
1. Настоящият раздел се прилага за следните договори и сделки, доколкото те са в процес на осъществяване чрез ЦК:
а)
договорите, изброени в приложение II, и кредитни деривати;
б)
репо сделки;
в)
сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки;
г)
транзакции с удължен сетълмент;
д)
маржин заемни сделки.
2. Институциите могат да избират дали да прилагат едно от следните две третирания към изброените в параграф 1 договори и сделки в процес на осъществяване с КЦК:
а)
третирането на експозициите по търговско финансиране и експозициите от вноските към гаранционния фонд, предвидено в член 306, с изключение на третирането, предвидено съответно в параграф 1, буква б) от посочения член, и в член 307;
б)
третирането, предвидено в член 310.
3. Институциите прилагат третирането, предвидено в член 306, изключение на третирането, предвидено в параграф 1, буква а) от посочения член, и в член 309, в зависимост от случая, към изброените в параграф 1 от настоящия член договори и сделки в процес на осъществяване с неквалифициран ЦК.
Член 302
Наблюдение на експозиции към ЦК
1. Институциите наблюдават всичките си експозиции към ЦК и разработват процедури за редовното предоставяне на информация за тези експозиции на висшето ръководство и съответната комисия или комисии на ръководния орган.
2. Чрез подходящ сценариен анализ и стрес тестове институциите преценяват дали размерът на собствения капитал, държан срещу експозиции към ЦК, включително потенциални бъдещи кредитни експозиции, експозиции от вноски в гаранционен фонд и, когато институцията действа като клирингов член - експозиции, произтичащи от посочените в член 304 договорни споразумения, е адекватен спрямо произтичащите от тези експозиции рискове.
Член 303
Третиране на сделките на клиринговите членове и на клиентите
1. Когато институцията действа като клирингов член за собствените си нужди или като финансов посредник между клиент и ЦК, тя изчислява капиталовите изисквания за своите експозиции към ЦК в съответствие с член 301, параграфи 2 и 3.
2. Когато институцията изпълнява функциите на клирингов член и в това си качество действа като финансов посредник между клиент и ЦК, тя изчислява изискванията за собствен капитал за свързаните с ЦК сделки с клиента в съответствие с раздели 1-8 от настоящата глава, както е приложимо.
3. Когато институцията е клиент на клирингов член, тя изчислява изискванията за собствен капитал за свързаните с ЦК сделки с клиринговия член в съответствие с раздели 1-8 от настоящата глава, както е приложимо.
4. Като алтернатива на подхода, посочен в параграф 4, когато институцията е клиент, тя може да изчисли изискванията за собствен капитал за свързаните с ЦК сделки с клиринговия член в съответствие с член 305, параграф 2, при условие че са спазени следните две условия:
а)
свързаните с тези сделки позиции и активи на въпросната институция са разграничени и отделени по смисъла на член 39 от Регламент (ЕС) № 648/2012, както на ниво клирингов член, така и на ниво ЦК, от позициите и активите на клиринговия член и на останалите клиенти на въпросния клирингов член. В резултат на разделянето тези позиции и активи са защитени от несъстоятелност в случай на неизпълнение или неплатежоспособност на клиринговия член или на един или повече от останалите му клиенти;
б)
съответните закони, наредби, правила и договорни споразумения, приложими или обвързващи тази институция или ЦК, осигуряват в случай на неизпълнение или неплатежоспособност на клиринговия член прехвърлянето на позициите на институцията, свързани с тези договори и сделки, и на съответните обезпечения, към друг клирингов член в рамките на съответния рисков маржин период.
5. Когато институцията, действаща като клирингов член, сключи договорно споразумение с клиент на друг клирингов член, целящо да се гарантира на този клиент преносимостта на посочените в параграф 4, буква б) активи и позиции, въпросната институция може да придаде нулева стойност на експозицията към условното задължение, създадено по силата на въпросното договорно споразумение.
Член 304
Третиране на експозициите на клирингови членове към клиенти
1. Когато институцията изпълнява функциите на клирингов член и в това си качество действа като финансов посредник между клиент и ЦК, тя изчислява капиталовите изисквания за свързаните с ЦК сделки с клиента в съответствие с раздели 1-8 от настоящата глава и с трета част, дял VI, в зависимост от случая.
2. Когато институцията, действаща като клирингов член, сключи договорно споразумение с клиент на друг клирингов член, което улеснява, в съответствие с член 48, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 648/2012, прехвърлянето на позициите и обезпеченията, посочени в член 305, параграф 2, буква б) от настоящия регламент, за въпросния клиент, и това договорно споразумение поражда условно задължение за институцията, въпросната институция може да придаде нулева стойност на експозицията към това условно задължение.
3. Институция, действаща като клирингов член, може да приложи по-кратък рисков маржин период при изчисляване на капиталовото изискване за експозициите си към клиент по метода на вътрешните модели.Приложеният от институцията рисков маржин период не трябва да е по-кратък от 5 дни.
4. Институция, действаща като клирингов член, може да умножи своята експозиция при неизпълнение по скалар при изчисляване на капиталовото изискване за експозициите си към клиент по метода на пазарната оценка, стандартизирания метод или метода на първоначалната експозиция. Институцията може да използва следните скалари:
а)
0,71 за рисков маржин период от пет дни;
б)
0,77 за рисков маржин период от шест дни;
в)
0,84 за рисков маржин период от седем дни;
г)
0,89 за рисков маржин период от осем дни;
д)
0,95 за рисков маржин период от девет дни;
е)
1 за рисков маржин период от десет или повече дни.
5. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на рисковите маржин периоди, които могат да използват институциите за целите на параграфи 3 и 4.
При разработването на тези проекти на регулаторни технически стандарти ЕБО прилага следните принципи:
а)
той определя рисковите маржин периоди за всички видове договори и сделки, посочени в член 301, параграф 1;
б)
рисковите маржин периоди съгласно буква а) отразяват периода на закриване за посочените в тази буква договори и сделки.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 30 юни 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 305
Третиране на експозициите на клиенти
1. Когато институцията е клиент, тя изчислява капиталовите изисквания за свързаните с ЦК сделки със своя клирингов член в съответствие с други раздели 1- 8 от настоящата глава и с трета част, дял VI, в зависимост от случая.
2. Без да се засяга подходът, посочен в параграф 1, когато институцията е клиент, тя може да изчисли капиталовите изисквания за своите експозиции по търговско финансиране за свързаните с ЦК сделки със своя клирингов член в съответствие с член 306, при условие че са спазени всички посочени по-долу условия:
а)
свързаните с тези сделки позиции и активи на въпросната институция са разграничени и отделени както на ниво клирингов член, така и на ниво ЦК, от позициите и активите на клиринговия член и на останалите клиенти на въпросния клирингов член. В резултат на разграничението и отделянето тези позиции и активи са защитени от несъстоятелност в случай на неизпълнение или неплатежоспособност на клиринговия член или на един или повече от останалите му клиенти;
б)
законите, подзаконовите актове, правилата и договорните споразумения, приложими към или обвързващи тази институция или ЦК, улесняват прехвърлянето на позициите на клиента, свързани с тези договори и сделки, и на съответните обезпечения към друг клирингов член в рамките на приложимия рисков маржин период в случай на неизпълнение или неплатежоспособност на първоначалния клирингов член. При тези обстоятелства позициите и обезпеченията на клиента ще бъдат прехвърлени по пазарна стойност, освен ако клиентът не поиска да закрие позицията по пазарна стойност;
в)
институцията разполага с независимо писмено мотивирано правно становище, съгласно което в случай на правен спор съответните съдебни и административни органи биха стигнали до заключение, че клиентът няма да понесе загуби, произтичащи от неплатежоспособността на клиринговия му член или на който и да било от клиентите на този клирингов член, съгласно законите на юрисдикцията на институцията, нейния клирингов член и ЦК, правото, уреждащо сделките и договорите, на които институцията извършва клиринг чрез ЦК правото, уреждащо обезпечението, както и правото, уреждащо който и да било договор или споразумение, необходими, за да бъде изпълнено условието в буква б);
г)
ЦК е КЦК.
3. Без да се засягат условията по параграф 2, когато институция, която е клиент, не е защитена от загуби в случай на съвместно неизпълнение от страна на клиринговия член и друг клиент на клиринговия член, но са изпълнени всички други условия по параграф 2, клиентът може да изчисли капиталовите изисквания за своите експозиции по търговско финансиране за свързаните с ЦК сделки със своя клирингов член в съответствие с член 306, при условие че замени рисковото тегло от 2 % в параграф 1, буква а) от този член с рисково тегло от 4 %.
4. Когато институция, която е клиент, се ползва от услугите на ЦК чрез непреки споразумения за клиринг в съответствие с член 4, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 648/2012, тя може да приложи третирането, предвидено в параграф 2 или 3, само ако условията, предвидени във всеки параграф, са спазени на всяко ниво от веригата на посредниците.
Член 306
Капиталови изисквания за експозиции по търговско финансиране
1. Институцията прилага следното третиране за експозициите по търговско финансиране към ЦК:
а)
тя прилага рисково тегло от 2 % спрямо стойността на всичките си експозиции по търговско финансиране към КЦК;
б)
тя прилага рисковото тегло, използвано при стандартизирания подход към кредитния риск, както е определено в член 107, параграф 2, буква б), за всичките си експозиции по търговско финансиране към неквалифицирани ЦК;
в)
когато институцията действа като финансов посредник между клиент и ЦК и условията на свързаната с ЦК сделка предвиждат, че институцията не е задължена да възстанови на клиента каквито и да било загуби, произтичащи от промени в стойността на тази сделка в случай на неизпълнение от страна на ЦК. Стойността на експозицията за сделката с ЦК, съответстваща на тази свързана с ЦК сделка, е равна на нула.
2. Независимо от параграф 1, когато активите, заложени като обезпечение при ЦК или клирингов член, са защитени от несъстоятелност, в случай че ЦК, клиринговият член или един или няколко от останалите клиенти на клиринговия член изпадне в неплатежоспособност, институцията може да придаде нулева стойност на експозицията към CCR за тези активи.
3. Институцията изчислява стойностите на експозициите по търговско финансиране към ЦК в съответствие с раздели 1-8 от настоящата глава, зависимост от случая.
4. За целите на член 92, параграф 3 институцията изчислява размерите на рисково претеглените експозиции за своите експозиции по търговско финансиране към ЦК като сумата от стойностите на експозициите си по търговско финансиране към ЦК, изчислена в съответствие с параграфи 2 и 3 от настоящия член, умножена по определеното в съответствие с параграф 1 от настоящия член рисково тегло.
Член 307
Капиталови изисквания за предварителните вноски към гаранционен фонд на ЦК
Институцията, действаща като клирингов член, прилага следното третиране към експозициите, произтичащи от нейните вноски в гаранционния фонд на ЦК:
а)
изчислява капиталовото изискване за предварителните си вноски към гаранционния фонд на ЦЦК в съответствие с изложения в член 308 подход.
б)
изчислява капиталовото изискване за предварителните си вноски към гаранционния фонд на неквалифициран ЦК в съответствие с изложения в член 309 подход.
Член 308
Капиталови изисквания за предварителни вноски към гаранционния фонд на КЦК
1. Стойността на експозицията на предварителна вноска на дадена институция към гаранционния фонд на КЦК (DFi) е сумата, платена за доставените от тази институция активи, или пазарната им стойност, намалена със стойността на вноската, вече използвана от КЦК за поемане на неговите загуби, произтичащи от неизпълнението от страна на един или повече от клиринговите му членове.
2. Институцията изчислява капиталовите изисквания (Ki) за покриване на експозицията, произтичаща от нейната предварителна вноска (DFi), по следния начин:
където:
β
=
големината на коефициентът на концентрация, съобщен на институцията от ЦК;
N
=
броят на клиринговите членове, съобщен на институцията от ЦК;
DFCM
=
сумата на предварителните вноски на всички клирингови членове на ЦК , съобщена на институцията от ЦК;
KCM
=
сумата на капиталовите изисквания на всички клирингови членове на ЦК, изчислена в съответствие с приложимата формула по параграф 3 .
3. Институциите изчисляват KCM по следния начин:
а)
когато KCCP ≤ DFCCP, институцията използва следната формула:
;
б)
когато DFCCP KCCP ≤DF*, институцията използва следната формула:
;
в)
когато DF* KCCP, институцията използва следната формула:
където:
DFCCP
=
размерът на предварително предоставените на ЦК финансови средства, съобщен на институцията от ЦК;
KCCP
=
размерът на хипотетичният капитал на ЦК, съобщен на институцията от ЦК;
DF*
=
;
=
=
средната предварителна вноска, , съобщена на институцията от ЦК;
c1
=
капиталов коефициент, равен на
c2
=
капиталов коефициент, равен на 100 %;
μ
=
1,2.
4. Институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции, произтичащи от предварителна вноска на институцията за целите на член 92, параграф 3, като капиталовото изискване (Ki), определено в съответствие с параграф 2, бъде умножено по 12,5.
5. Когато KCCP е равно на нула, за целите на изчисленията по параграф 3 институциите придават на c1 стойност от 0,16 %.
Член 309
Капиталови изисквания за предварителни вноски към гаранционния фонд на неквалифициран ЦК и за вноските с гаранция към гаранционния фонд на неквалифициран ЦК
1. Институцията използва следната формула за изчисляване на капиталовото изискване (Ki) за експозициите, произтичащи от нейните предварителни вноски в гаранционния фонд на неквалифициран ЦК (DFi) и от вноските с гаранция (UCi) към такъв ЦК:
където c2·и μ са определените в член 308, параграф 3.
2. За целите на параграф 1 вноски с гаранция са вноските, които действаща като клирингов член институция е договорно обвързана да предостави на ЦК, след като той е изчерпал своя гаранционен фонд, за да покрие загубите от неизпълнението на един или повече клирингови членове.
3. Институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции, произтичащи от предварителна вноска на институцията за целите на член 92, параграф 3, като капиталовото изискване (Ki), определено в съответствие с параграф 1, бъде умножено по 12,5.
Член 310
Алтернативно изчисляване на капиталовото изискване за експозиции към квалифициран ЦК
Институцията използва следната формула за изчисляване на капиталовото изискване (Ki) за експозициите, произтичащи от експозициите ѝ по търговско финансиране, експозициите по търговско финансиране на нейния клиент (TEi) и предварителните вноски (DFi) в гаранционния фонд на КЦК:
Член 311
Изисквания за собствен капитал за експозиции към ЦК, които престават да отговарят на определени условия
1. Институцията прилага предвиденото в настоящия член третиране, когато е изпълнено едното или и двете следни условия:
а)
институцията е получила от ЦК уведомлението, изисквано по член 50б, буква й, подточка ii) от Регламент (ЕС) № 648/2012, че ЦК е преустановил изчисляването на KCCP;
б)
на институцията е станало известно - чрез публично съобщение или уведомление от компетентния орган на използвания от институцията ЦК или от самия ЦК - че ЦК вече не отговаря на условията за предоставяне на разрешение или признаване, в зависимост от случая.
2. Когато е изпълнено само предвиденото в параграф 1, буква а) условие, компетентният орган на институцията проверява поради какви причини ЦК е преустановил изчисляването на KCCP.
Когато компетентният орган прецени, че посочените в първа алинея причини са основателни, той може да разреши на институциите в своята държава членка да приложат предвиденото в член 310 третиране към експозициите си по търговско финансиране и вноските в гаранционния фонд на този ЦК. При предоставяне на такова разрешение, той разкрива основанията за решението си.
Когато компетентният орган прецени, че посочените в първа алинея причини не са основателни, всички институции в неговата държава членка прилагат третирането, предвидено в параграф 3, букви а)-г) от настоящия член, независимо от избраното от тях третиране в съответствие с член 301, параграф 2.
3. Когато е спазено условието, предвидено в параграф 1, буква б), независимо дали е спазено условието в буква а) от посочения параграф, в срок от три месеца след възникването на предвиденото в буква б) от същия параграф обстоятелство или в по-кратък срок, ако компетентният орган на институцията го изисква, институцията предприема следните действия по отношение на експозициите си към този ЦК:
а)
престава да прилага третирането, което е избрала в съответствие с член 301, параграф 2;
б)
прилага третирането, предвидено в член 306, параграф 1, буква б), към експозициите си по търговско финансиране към този ЦК;
в)
прилага предвиденото в член 309 третиране към предварителните си вноски в гаранционния фонд на този ЦК и към вноските си с гаранция в този ЦК;
г)
третира експозициите към този ЦК, различни от посочените в букви б) и в), като експозиции към предприятие в съответствие със стандартизирания подход за кредитен риск, установен в глава 2.
ДЯЛ III
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ОПЕРАЦИОНЕН РИСК
ГЛАВА 1
Общи принципи относно използването на различните подходи
Член 312
Разрешаване и уведомяване
1. За да имат право да използват стандартизирания подход, в допълнение към общите стандарти за управление на риска по членове 74 и 85 от Директива 2013/36/ЕС институциите трябва да отговарят и на критериите по член 320. Институциите уведомяват компетентните органи, преди да използват стандартизирания подход.
Компетентните органи разрешават на институциите да използват алтернативен съответен индикатор за групите дейности „банкиране на дребно“ и „търговско банкиране“, когато са спазени условията по член 319, параграф 2 и член 320.
2. Компетентните органи разрешават на институциите да използват усъвършенствани подходи за измерване, основаващи се на собствените им системи за измерване на операционния риск, когато са спазени всички качествени и количествени критерии по членове 321 и 322 съответно и когато институциите спазват общите норми за управление на риска по членове 74 и 85 от Директива 2013/36/ЕСи дял VII, глава 3, раздел II от посочената директива.
Институциите искат разрешение от компетентните органи и когато желаят да въведат съществени допълнения и изменения в посочените усъвършенствани подходи за измерване. Компетентните органи дават разрешение само ако институциите ще продължат да спазват посочените в първата алинея критерии и след съществените допълнения и изменения.
3. Институциите уведомяват компетентните органи за всички изменения в техните модели на усъвършенствани подходи за измерване.
4. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
методологията за оценка, съгласно която компетентните органи разрешават на институциите да използват усъвършенствани подходи за измерване;
б)
условията, въз основа на които се преценява дали допълненията и измененията в усъвършенстваните подходи за измерване са съществени;
в)
условията, свързани с уведомяването по параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 313
Преминаване към по-опростени подходи
1. Институциите, които използват стандартизирания подход, преминават към използване на подхода на базисния индикатор само ако са спазени условията по параграф 3.
2. Институциите, които използват усъвършенствани подходи за измерване, преминават към използване на стандартизирания подход или на подхода на базисния индикатор само ако са спазени условията по параграф 3.
3. Дадена институция може да премине към използването на по-опростен подход за измерване на операционния риск само когато е спазено всяко едно от следните условия:
а)
институцията е представила на компетентния орган убедителни доказателства, че използването на по-опростен подход не е предложено с цел намаляване на капиталовите изисквания, свързани с операционния риск на институцията, че то е необходимо с оглед на характера и сложността на институцията и че не би оказало съществено отрицателно въздействие върху платежоспособността на институцията или способността ѝ да управлява ефективно операционния риск;
б)
институцията е получила предварително разрешение от компетентния орган.
Член 314
Комбинирано използване на различни подходи
1. Институциите могат да използват комбинация от подходи, ако това им бъде разрешено от компетентните органи. Компетентните органи дават такова разрешение, когато са спазени изискванията по параграфи 2-4, в зависимост от случая.
2. Дадена институция може да използва усъвършенстван подход за измерване в комбинация с подхода на базисния индикатор или стандартизирания подход, ако е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
комбинацията от използваните от институцията подходи обхваща всичките ѝ операционни рискове, а компетентните органи са уверени, че използваната от институцията методология обхваща различни дейности, географски райони, правни структури или други съответни поделения на институцията, определени в рамките ѝ;
б)
критериите по член 320 и стандартите по членове 321 и 322 са изпълнени за тази част от дейностите, които са обхванати съответно от стандартизирания подход и от усъвършенстваните подходи за измерване.
3. За институциите, които желаят да използват усъвършенстван подход за измерване в комбинация с подхода на базисния индикатор или стандартизирания подход, компетентните органи налагат следните допълнителни условия за даване на разрешение:
а)
към датата на въвеждане на усъвършенствания подход за измерване значителна част от операционните рискове на институцията да бъдат обхванати от този подход;
б)
институцията да поеме ангажимент да прилага усъвършенствания подход за измерване за съществена част от операциите си в рамките на времеви график, представен на компетентните органи и одобрен от тях.
4. Дадена институция може да поиска от компетентния орган разрешение да използва комбинация от подхода на базисния индикатор и стандартизирания подход само в изключителни случаи като неотдавнашно придобиване на нова дейност, което може да изисква преходен период за прилагане на стандартизирания подход.
Компетентният орган дава такова разрешение само ако институцията е поела задължението да приложи стандартизирания подход в рамките на времеви график, представен на компетентния орган и одобрен от него.
5. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
условията, въз основа на които компетентните органи оценяват методологията по параграф 2, буква а);
б)
условията, въз основа на които компетентните органи решават дали да наложат допълнителни условия съгласно параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2016 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 2
Подход на базисния индикатор
Член 315
Капиталово изискване
1. Съгласно подхода на базисния индикатор капиталовото изискване за операционен риск е равно на 15 % от средната стойност за три години на съответния индикатор, съгласно предвиденото в член 316.
Институциите изчисляват средната стойност за три години на съответния индикатор въз основа на последните три дванадесетмесечни стойности в края на финансовата година. Когато няма одитирани данни, институциите могат да използват приблизителни бизнес оценки.
2. Когато институцията е осъществявала дейност по-малко от три години, тя може да използва приблизителни бизнес оценки при изчисляването на съответния индикатор, при условие че започне да използва исторически данни веднага щом станат достъпни.
3. Ако дадена институция може да докаже пред компетентния орган, че поради сливане, придобиване или освобождаване от субекти или дейности, използването на средната стойност за три години за изчисляване на съответния индикатор би довело до неточна оценка за капиталовото изискване за операционен риск, компетентният орган може да разреши на институцията да промени начина на изчисляване, така че да бъдат взети предвид подобни събития, като надлежно уведомява ЕБО за това. При такива обстоятелства компетентният орган може и по собствена инициатива да изиска от институцията да промени начина на изчисляване.
4. Когато за дадена година съответният индикатор е отрицателен или равен на нула, институциите не включват тази стойност при изчисляването на средната стойност за три години. Институциите изчисляват средната стойност за три години като сбор от положителните стойности, разделен на броя на положителните стойности.
Член 316
Съответен индикатор
1. За институциите, прилагащи счетоводните стандарти по Директива 86/635/ЕИО, въз основа на позициите от отчета за приходите и разходите на институциите съгласно член 27 от посочената директива, съответният индикатор е сборът на елементите, изброени в таблица 1 от настоящия параграф. Институциите включват в сбора всеки елемент с неговия положителен или отрицателен знак.
Таблица 1
1
Вземания по лихви и други подобни доходи
2.
Задължения по лихви и други подобни разходи
3.
Доход от акции и други ценни книжа с променлива/фиксирана доходност
4.
Вземания по комисиони и такси
5.
Задължения по комисиони и такси
6.
Нетна печалба или нетна загуба от финансови операции
7.
Други оперативни доходи
Институциите адаптират тези елементи, за да отразят следното:
а)
институциите изчисляват съответния индикатор преди приспадането на всякакви провизии и оперативни разходи. Институциите включват в оперативните разходи възнагражденията за външни услуги, предоставени от трети лица, които не са предприятие майка или дъщерно предприятие на институцията или дъщерно предприятие на предприятие майка, което е предприятие майка и на институцията. Институциите могат да използват разходите за външни услуги, предоставени от трети лица, за намаляване на съответния индикатор, ако разходите са извършени от предприятие, за което се прилагат разпоредбите на настоящия регламент или равностойни разпоредби;
б)
при изчисляването на съответния индикатор институциите не включват следните елементи:
i)
реализирани печалби/загуби от продажба на активи, включени в банковия портфейл;
ii)
доходи от извънредни или нерегулярни източници;
iii)
доходи от застрахователни обезщетения.
в)
когато преоценката на позициите от търговския портфейл е част от отчета за приходите и разходите, институциите могат да я включат. Когато институциите прилагат член 36, параграф 2 от Директива 86/635/ЕИО, те включват преоценката, отразена в отчета за приходите и разходите.
2. Когато институциите прилагат счетоводни стандарти, различни от установените с Директива 86/635/ЕИО, те изчисляват съответния индикатор на базата на данните, които най-добре отразяват определението по настоящия член.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, за определяне на методологията за изчисляване на съответния индикатор по параграф 2.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2017 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 3
Стандартизиран подход
Член 317
Капиталово изискване
1. Съгласно стандартизирания подход институциите разделят дейностите си по групи, посочени в таблица 2 от параграф 4, и в съответствие с принципите по член 318.
2. Институциите изчисляват капиталовото изискване за операционен риск като средната стойност за три години на сбора на годишните капиталови изисквания за всички групи дейности съгласно таблица 2 от параграф 4. Годишното капиталово изискване за всяка група дейности е равно на произведението на съответстващия бета коефициент, посочен в таблицата, по частта от съответния индикатор, отговаряща на съответната група дейности.
3. За всяка година институциите могат да приспадат неограничено отрицателните капиталови изисквания, произтичащи от отрицателната част на съответния индикатор, от положителните капиталови изисквания по други групи дейности. Когато обаче съвкупното капиталово изискване за всички групи дейности през дадена година е отрицателно, институциите използват нулева стойност за числителя във формулата за съответната година.
4. Институциите изчисляват средната стойност за три години на сбора по параграф 2 въз основа на последните три дванадесетмесечни стойности в края на финансовата година. Когато няма одитирани данни, институциите могат да използват приблизителни бизнес оценки.
Ако дадена институция може да докаже пред компетентния орган, че поради сливане, придобиване или освобождаване от субекти или дейности, използването на средната стойност за три години за изчисляване на съответния индикатор би довело до неточна оценка за капиталовото изискване за операционен риск, компетентният орган може да разреши на институциите да променят начина на изчисляване, така че да бъдат взети предвид подобни събития, като надлежно уведомява ЕБО за това. При такива обстоятелства компетентният орган може и по собствена инициатива да изиска от институцията да промени начина на изчисляване.
Когато институцията е функционирала по-малко от три години, тя може да използва приблизителни бизнес оценки при изчисляването на съответния индикатор, при условие че започне да използва исторически данни веднага щом станат достъпни.
Таблица 2
Група дейности
Списък на дейностите
Процент
(бета коефициент)
Корпоративно финансиране
Поемане на емисии на финансови инструменти или предлагане за първоначална продажба на финансови инструменти при неотменяемо задължение
Услуги, свързани с поемането на емисии
Инвестиционни консултации
Консултации за предприятия относно капиталовата им структура, отрасловата им стратегия и свързани с това въпроси; консултации и услуги, свързани със сливания и купуване на предприятия
Инвестиционни проучвания и финансов анализ и други форми на общи препоръки по сделки с финансови инструменти
18 %
Търгуване и продажби
Търгуване за собствена сметка
Парично брокерство
Приемане и предаване на нареждания във връзка с един или повече финансови инструменти
Изпълнение на нареждания от името на клиенти
Предлагане за първоначална продажба на финансови инструменти без безусловно и неотменяемо задължение
Организиране на многостранни системи за търговия
18 %
Брокерство на дребно
(Дейности с отделни физически лица или с МСП, изпълняващи критериите на член 123 за класа експозиции на дребно)
Приемане и предаване на нареждания във връзка с един или повече финансови инструменти
Изпълнение на нареждания от името на клиенти
Предлагане за първоначална продажба на финансови инструменти без безусловно и неотменяемо задължение
12 %
Търговско банкиране
Приемане на депозити и други възстановими средства
Кредитиране
Финансов лизинг
Гаранции и ангажименти
15 %
Банкиране на дребно
(Дейности с отделни физически лица или с МСП, изпълняващи критериите на член 123 за класа експозиции на дребно)
Приемане на депозити и други възстановими средства
Кредитиране
Финансов лизинг
Гаранции и ангажименти
12 %
Плащания и сетълмент
Парични преводи
Издаване и администриране на средства за плащане
18 %
Агентски услуги
Съхранение и администриране на финансови инструменти за сметка на клиенти, включително попечителство и свързани с това услуги като управление на парични средства/обезпечения
15 %
Управление на активи
Управление на портфейли
Управление на ПКИПЦК
Други форми на управление на активи
12 %
Член 318
Принципи за разпределение по групи дейности
1. Институциите разработват и приемат в писмен вид конкретни политики и критерии за разпределение на съответния индикатор по съществуващите дейности и групи дейности в стандартизираната рамка по член 317. Те преглеждат и коригират тези политики и критерии по подходящ начин при въвеждане на нови или при промяна на вече съществуващи дейности и рискове.
2. Институциите спазват следните принципи за разпределянето на дейностите по групи:
а)
институциите разпределят всички дейности в съответните групи по изключващ повторенията и изчерпателен начин;
б)
институциите разпределят всяка дейност, която не може ясно да бъде съотнесена към определена група, но която е спомагателна спрямо друга дейност от рамката, към групата на дейността, която подпомага. Когато повече от една група дейности се подпомага от спомагателна дейност, институциите използват обективен критерий за съотнасяне;
в)
ако дадена дейност не може да бъде съотнесена към определена група, тогава институциите използват групата дейности с най-висок процент. Към същата група дейности се отнасят и всички свързани с тази дейност спомагателни дейности;
г)
институциите могат да използват методи за вътрешно ценообразуване за разпределянето на съответния индикатор между групите дейности. Разходите, които са извършени в дадена група дейности, но които се отнасят към друга група, могат да бъдат преразпределени към групата, към която се отнасят;
д)
съотнасянето на дейностите по групи за изчисляване на капиталовото изискване за операционен риск е в съответствие с категориите, използвани от институциите за кредитен и пазарен риск;
е)
висшето ръководство отговоря за политиката по съотнасяне на дейностите по групи под контрола на ръководния орган на институцията;
ж)
институциите подлагат процедурата по съотнасяне на дейностите по групи на независим преглед.
3. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на условията за прилагане на принципите на съотнасяне на дейностите по групи съгласно настоящия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 31 декември 2017 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 319
Алтернативен стандартизиран подход
1. Съгласно алтернативния стандартизиран подход за групите дейности „банкиране на дребно“ и „търговско банкиране“ институциите прилагат следното:
а)
съответният индикатор е нормализиран индикатор за дохода, равен на номиналния размер на заемите и авансите, умножен по 0,035;
б)
заемите и авансите се състоят от всички изтеглени суми в съответните кредитни портфейли. За групата дейности „търговско банкиране“ в номиналния размер на заемите и авансите институциите включват и ценните книжа, държани в банковия портфейл.
2. За да получи разрешение да използва алтернативния стандартизиран подход, институцията отговаря на всяко едно от следните условия:
а)
дейностите ѝ по банкиране на дребно или търговско банкиране генерират най-малко 90 % от доходите ѝ;
б)
значителен дял от дейностите ѝ по банкиране на дребно или търговско банкиране включва отпускането на заеми, свързани с висока вероятност от неизпълнение;
в)
алтернативният стандартизиран подход осигурява подходяща основа за изчисляване на капиталовото изискване за операционен риск.
Член 320
Критерии за стандартизирания подход
Критериите, посочени в член 312, параграф 1, първа алинея, са следните:
а)
институцията трябва да разполага с добре документирана система за оценка и управление на операционния риск, с ясно определени отговорности за тази система. Тя идентифицира експозициите си към операционен риск и проследява свързаните с операционния риск данни, включително за претърпени съществени загуби. Тази система се подлага на редовен независим преглед, осъществяван от вътрешен или външен орган, притежаващ необходимите знания за извършване на подобен преглед;
б)
системата на институцията за оценка на операционния риск е тясно интегрирана в нейните процеси за управление на риска. Нейните резултати са неразделна част от процеса за наблюдение и контрол на профила на операционния риск на институцията;
в)
институцията въвежда система за докладване до висшето ръководство, чрез която се предоставят доклади за операционния риск на съответните звена в институцията. Институцията трябва да разполага с процедури за предприемане на подходящи действия в зависимост от информацията в докладите за ръководството.
ГЛАВА 4
Усъвършенствани подходи за измерване
Член 321
Качествени критерии
Качествените критерии, посочени в член 312, параграф 2, са следните:
а)
вътрешната система на институцията за измерване на операционния риск е тясно интегрирана в ежедневните ѝ процеси за управление на риска;
б)
институцията разполага с независима функция за управление на операционния риск;
в)
институцията поддържа редовна отчетност за експозициите към операционен риск и събитията, водещи до загуба, и процедури за предприемане на целесъобразни корективни действия;
г)
системата за управление на риска на институцията е добре документирана. Институцията има рутинни процедури за осигуряване на спазването на изискванията, както и политики за отстраняване на нарушенията;
д)
институцията подлага своите процеси за управление на операционния риск и системите за измерването му на редовни прегледи, извършвани от вътрешни или външни одитори;
е)
процесите на институцията за вътрешно утвърждаване работят надеждно и ефективно;
ж)
информационните потоци и процесите, свързани със системата на институцията за измерване на риска, са прозрачни и достъпни.
Член 322
Количествени критерии
1. Количествените критерии, посочени в член 312, параграф 2, включват критериите, отнасящи се до процесите, вътрешните данни, външните данни, сценарийния анализ, стопанската среда и свързаните с вътрешния контрол фактори, предвидени съответно в параграфи 2-6.
2. Критериите, отнасящи се до процесите, са следните:
а)
институцията изчислява своето капиталово изискване като включващо очакваната и неочакваната загуба, освен ако очакваната загуба не е адекватно обхваната в техните вътрешни търговски практики. Измерването на операционния риск обхваща потенциалните сериозни случаи, свързани с „опашката“ на разпределението на загубите, като се постига стандарт за надеждност, съпоставим с 99,9-процентов доверителен интервал в рамките на едногодишен период;
б)
системата на институцията за измерване на операционния риск включва използването на вътрешни данни, външни данни, сценариен анализ и фактори, отразяващи стопанската среда, и системи за вътрешен контрол съгласно параграфи 3-6. Институцията разполага с добре документиран подход за претегляне на използването на тези четири елемента в цялостната си система за измерване на операционния риск;
в)
системата на институцията за измерване на риска обхваща основните рискови фактори, влияещи на формата на „опашката“ на очакваното разпределение на загубите;
г)
институцията може да признават зависимостите в загубите от операционен риск между отделни оценки за операционния риск само когато системите ѝ за измерване на зависимостите са надеждни, цялостно прилагани и отчитат несигурността, свързана с всякакви подобни оценки за зависимостите, особено в стрес периоди. Институцията потвърждават допусканията си за зависимостите чрез използване на подходящи количествени и качествени техники;
д)
системата на институцията за измерване на риска е вътрешно последователна и избягва повторното отчитане на количествени оценки или техники за редуциране на риска, признати в други области от настоящия регламент.
3. Критериите, отнасящи се до вътрешните данни, са следните:
а)
вътрешно създадените измерители за операционен риск на институцията се основават на минимален исторически период на наблюдение от пет години. Когато дадена институция прилага за първи път усъвършенстван подход за измерване, тя може да използва тригодишен исторически период на наблюдение;
б)
институцията е в състояние да разпредели своите вътрешни исторически данни за загубите по групите дейности, определени в член 317, и по видовете събития, определени в член 324, и да предостави тези данни на компетентните органи при поискване. При изключителни обстоятелства дадена институция може да разпредели водещите до загуби събития, които засягат цялата институция, в допълнителна група дейности, наречена „корпоративни позиции“. Институцията има документирани обективни критерии за разпределяне на загубите по посочените групи дейности и видове събития. Загубите от операционен риск, които са свързани с кредитния риск и в минали периоди са включвани във вътрешните бази данни за кредитен риск, се включват в базите данни за операционен риск и се класифицират отделно от институцията. Такива загуби не подлежат на изискване за покритие за операционен риск, при условие, че от институцията се изисква да продължи да ги третира като кредитен риск за целите на изчисляването на капиталовите изисквания. Институцията включва загубите от операционен риск, които са свързани с пазарни рискове, в обхвата на капиталовото изискване за операционен риск:
в)
вътрешните данни за загубите на институцията са изчерпателни, т.е. обхващат всички съществени дейности и експозиции от всички съответни подсистеми и географски райони. Институцията е в състояние да докаже, че всички невключени от нея дейности или експозиции, както поотделно, така и заедно, не биха имали съществено влияние върху цялостните оценки на риска. Институцията определя подходящи минимални прагове на загуба при събирането на вътрешни данни относно загубите;
г)
освен информация относно брутните размери на загубите институцията събира и информация за датата на събитието, за всички възстановявания на брутните загуби, както и описателна информация за факторите или причините за събитието, водещо до загуба;
д)
институцията прилага конкретни критерии за разпределяне на данните за загубите, възникнали вследствие на събитие в централизирано звено или дейност, обслужваща повече от една група дейности, както и на загубите от свързани във времето събития;
е)
институцията разполага с документирани процедури за оценка на текущата приложимостта на историческите данни за загуби, включително за тези случаи, при които може да се приложи субективна преценка, мащабиране или други корекции, степента до която тези корекции могат да бъдат използвани и кой е оправомощен да взема такива решения.
4. Критериите за приемливост, отнасящи се до външните данни, са следните:
а)
системата на институцията за измерване на операционния риск използва подходящи външни данни, особено когато има причина да се счита, че институцията е изложена на риск от редки, но потенциално тежки загуби. Институцията има систематична процедура за определяне на ситуациите, при които се използват външни данни, и на методологиите за включване на данните в нейната система за измерване;
б)
институцията редовно преглежда условията и практиките за използване на външни данни, документират ги и ги подлага на периодичен независим преглед.
5. Институцията използва и сценариен анализ от експерти, заедно с външните данни, за оценяване на експозицията си към особено неблагоприятни събития. С течение на времето институцията утвърждава и проверява повторно тези оценки, като ги сравнява с действителните загуби, за да гарантира тяхната основателност.
6. Критериите за приемливост, отнасящи се до стопанската среда, и свързаните с вътрешния контрол фактори, са следните:
а)
методологията на институцията за оценка на риска за цялата институция обхваща основните фактори на стопанската среда и основните свързани с вътрешния контрол фактори, които могат да променят профила ѝ във връзка с операционния риск;
б)
институцията обосновава избора си на всеки фактор като значим източник на риск въз основа на натрупания опит и на експертна преценка на засегнатите стопански области;
в)
институцията може да обоснове пред компетентните органи чувствителността на оценките на риска към промени във факторите и относителната тежест на различните фактори. Освен промените в риска, дължащи се на подобрение в механизмите за вътрешен контрол, системата на институцията за измерване на риска обхваща и потенциалното нарастване на риска поради повишаване на сложността на дейностите или поради нарасналия им обем;
г)
институцията документира системата си за измерване на риска и я подлага на независим преглед в рамките на институцията и от страна на компетентните органи. С течение на времето институцията утвърждава и извършват повторна оценка на процедурата и резултатите, като ги сравняват с действителните вътрешни загуби и съответните външни данни.
Член 323
Ефект на застраховането и други механизми за прехвърляне на риска
1. Компетентните органи разрешават на институциите да признават ефекта на застраховането при условията по параграфи 2-5 и други механизми за прехвърляне на риска, когато институцията може да докаже, че е постигнат забележим ефект по редуциране на риска.
2. Застрахователят е лицензиран да извършва застраховане или презастраховане и има присъдена оценка от АВКО за минимална способност за изплащане на обезщетения, отговаряща според ЕБО на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно разпоредбите за рисково претегляне на експозициите за институциите по дял II, глава 2.
3. Застраховката и застрахователната рамка на институцията отговарят на всяко едно от следните условия:
а)
застрахователната полица има първоначален срок, не по-малък от една година. За полиците с остатъчен срок под една година институцията прави подходящи процентни намаления, отразяващи намаляващия остатъчен срок на полицата, до пълно 100-процентно намаление за полиците с остатъчен срок от 90 дни или по-малко;
б)
застрахователната полица има минимален срок на предизвестие за прекратяване на договора от 90 дни;
в)
застрахователната полица не съдържа изключения или ограничения, свързани с надзорни действия, или, в случай на институция в несъстоятелност, които не позволяват на синдика или ликвидатора на институцията да възстановят понесените от институцията щети или разходи освен по отношение на събития, възникнали след откриване на производството по несъстоятелност или ликвидация на институцията. Покритието на застрахователната полица обаче може да изключва всякакви глоби, санкции или наказателни обезщетения, произтичащи от действия на компетентните органи;
г)
изчисленията за редуциране на риска отразяват застрахователното покритие по начин, който е прозрачен и съответстващ по отношение на действителната вероятност за възникване на загуби и последиците от тях, използвани при цялостното определяне на размера на капитала за операционен риск;
д)
застраховката се предоставя от трето лице. В случай на застраховане чрез каптивни или свързани дружества експозицията трябва да се прехвърли на независимо трето лице, което отговаря на критериите за допустимост по параграф 2;
е)
условията за признаване на застраховката са добре обосновани и документирани.
4. Методологията за признаване на застраховката отразява всеки един от следните елементи чрез дисконтиране или процентни намаления от размера на застраховката при признаването ѝ:
а)
остатъчният срок на застрахователната полица, когато той е под една година;
б)
условията за прекратяване на застрахователната полица, когато те са под една година;
в)
несигурността на плащанията, както и несъответствията на покритието по застрахователните полици.
5. Намалението на капиталовото изискване, произтичащо от признаването на застраховките и другите механизми за прехвърляне на риск, не превишава 20 % от капиталовото изискване за операционен риск преди признаването на техниките за редуциране на риска.
Член 324
Класификация на видовете събития, водещи до загуба
Водещите до загуба събития, посочени в член 322, параграф 3, буква б), са следните:
Таблица 3
Вид събитие
Определение
Вътрешни измами
Загуби, дължащи се на умишлени действия с цел измама, присвояване на собственост или заобикаляне на подзаконовите и законовите разпоредби или политиката на дружеството, с изключение на събития, свързани с многообразие/дискриминация, и които включват поне едно вътрешно лице.
Външни измами
Загуби, дължащи се на умишлени действия с цел измама, присвояване на собственост или заобикаляне на законовите разпоредби от трети лица.
Практики в областта на заетостта и безопасност на работното място
Загуби, възникващи от действия, които са в противоречие със законовите разпоредби или споразуменията в областта на заетостта, здравето или безопасността, от плащания по претенции за обезщетения при злополуки или от събития, свързани с многообразие/дискриминация
Клиенти, продуктови и търговски практики
Загуби, дължащи се на неспазване на професионалните задължения към определени клиенти - непредумишлено или поради небрежност (включително изисквания за доверителност и правилен подбор) или от естеството или характеристиките на продукта.
Повреди на физически активи
Загуби, възникващи от унищожаване или нанасяне на щети на физически активи от природни бедствия или други събития
Прекъсване на дейността и срив на системите
Загуби, възникващи от прекъсване на дейността или срив на системите.
Изпълнение, доставка и управление на процеси
Загуби, възникващи от неуспешна обработка на сделки или лошо управление на процеси и от отношения с търговски партньори и доставчици.
ДЯЛ IV
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ПАЗАРЕН РИСК
ГЛАВА 1
Общи разпоредби
Член 325
Разпоредби за консолидираните изисквания
1. При спазване на параграф 2 и единствено за целите на изчисляването на нетните позиции и капиталовите изисквания съгласно настоящия дял на консолидирана основа институциите могат да използват позициите си в дадена институция или предприятие за компенсиране на позициите си в друга институция или предприятие.
2. Институциите могат да прилагат параграф 1 само с разрешението на компетентните органи, което се дава, ако е спазено всяко едно от следните условия:
а)
налице е задоволително разпределение на собствения капитал в рамките на групата;
б)
регулаторната, правната или договорната рамка, в която институциите извършват дейност, е такава, че гарантира взаимна финансова помощ в рамките на групата.
3. Когато има предприятия, намиращи се в трети държави, освен условията по параграф 2 се спазва и всяко едно от следните условия:
а)
тези предприятия са лицензирани в трета държава и отговарят на определението за кредитна институция или са признати инвестиционни посредници от трета държава;
б)
тези предприятия спазват на индивидуална основа капиталовите изисквания, които са равностойни на определените в настоящия регламент;
в)
не съществуват разпоредби в съответните трети държави, които биха могли да засегнат в значителна степен прехвърлянето на средства в рамките на групата.
ГЛАВА 2
Капиталови изисквания за позиционен риск
Раздел 1
Общи разпоредби и специални инструменти
Член 326
Капиталови изисквания за позиционен риск
Капиталовото изискване за позиционен риск за дадена институция е равно на сбора от капиталовите изисквания за общ и специфичен риск, свързан с позициите в дългови и капиталови инструменти. Секюритизиращите позиции в търговския портфейл се третират като дългови инструменти.
Член 327
Нетиране
1. Абсолютната стойност на превишението на дългите (късите) позиции на институцията над късите (дългите) позиции в еднакви капиталови, дългови и конвертируеми инструменти и идентични финансови фючърси, опции, варанти и покрити варанти е нетната позиция във всеки от тези различни инструменти. При изчисляването на нетната позиция позициите в дериватни инструменти се третират съгласно посоченото в членове 328-330. Държаните от институциите собствени дългови инструменти не се включват при изчисляването на капиталовите изисквания за специфичен риск по член 336.
2. Не се допуска нетиране между конвертируем инструмент и съчетана позиция в базисния инструмент, освен ако компетентните органи не приемат подход, при който се отчита вероятността конкретен конвертируем инструмент да се конвертира, или те не въведат капиталово изискване за покриване на всички загуби в резултат на конвертирането. ЕБО се уведомява за тези подходи или капиталови изисквания. ЕБО следи различните практики в тази област и издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
3. Всички нетни позиции, независимо от техните знаци, се преизчисляват всекидневно в отчетната валута на съответната институция по текущия спот валутен курс преди сборуването им.
Член 328
Лихвени фючърси и форуърди
1. Лихвените фючърси, споразуменията за форуърдния курс (СФК) и форуърдните ангажименти за покупка или продажба на дългови инструменти се третират като комбинации от дълги и къси позиции. Така дълга позиция в лихвен фючърс се третира като комбинация от получен заем с падеж на датата на доставка по фючърсния договор и притежаване на актив със същия падеж като този на инструмента или условната позиция, която е базисна за съответния фючърсен договор. По същия начин продадено СФК се третира като дълга позиция с падеж, определян като датата на сетълмента, към която се добавя срокът на договора, и къса позиция, чийто падеж съвпада с датата на сетълмента. Както заемът, така и активът се включват в първата категория по таблица 1 от член 336 за изчисляване на капиталовото изискване за специфичен риск за лихвените фючърси и СФК. Форуърден ангажимент за покупка на дългов инструмент се третира като комбинация от получен заем с падеж на датата на доставка и дълга (спот) позиция в самия дългов инструмент. Заемът се включва в първата категория по таблица 1 от член 336 за целите на специфичния риск, а дълговият инструмент - в съответстващата му колона в същата таблица.
2. За целите на настоящия член „дълга позиция“ означава позиция, в която институцията е определила лихвения процент, който тя ще получи в определен бъдещ момент, а „къса позиция“ означава позиция, в която тя е определила лихвения процент, който тя ще изплати в определен бъдещ момент.
Член 329
Опции и варанти
1. Опциите и варантите върху лихвени проценти, дългови инструменти, капиталови инструменти, индекси върху капиталови инструменти, финансови фючърси, суапове и чуждестранни валути се третират като позиции, еквивалентни по стойност на размера на базисния инструмент, към който се отнася опцията, умножен по нейния делта коефициент за целите на настоящата глава. Тези позиции могат да се нетират срещу съчетани позиции в идентичните базисни ценни книжа или деривати. Използваният делта коефициент е този на съответната борса. За извънборсови опции или когато липсва делта коефициентът на съответната борса, след разрешение от компетентните органи, институцията може сама да изчисли този коефициент, като използва подходящ модел. Разрешение се дава, ако с модела правилно се оценява процентното изменение на стойността на опцията или варанта при малки промени в пазарната цена на базисния инструмент.
2. Освен делта риска институциите трябва да отразяват по подходящ начин и другите рискове, свързани с опциите, в капиталовите изисквания.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на набор от методи за отразяване на другите рискове освен делта риска в капиталовите изисквания съгласно параграф 2 по начин, който да бъде съразмерен спрямо мащаба и сложността на дейностите на институциите във връзка с опции и варанти.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2013 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме на посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. Преди влизането в сила на техническите стандарти, посочени в параграф 3, компетентните органи могат да продължат да прилагат съществуващите видове национално третиране, ако компетентните органи са прилагали тези видове третиране преди 31 декември 2013 г.
Член 330
Суапове
Суаповете се третират за целите на лихвения риск на същата основа като балансовите инструменти. Така лихвеният суап, по който институцията получава променлив лихвен процент и плаща фиксиран лихвен процент, се третира като равностоен на дълга позиция в инструмент с променлив лихвен процент със срок до падежа, равен на срока до следващото фиксиране на лихвата, и като къса позиция в инструмент с фиксиран лихвен процент със същия срок до падежа като този на самия суап.
Член 331
Лихвен риск във връзка с дериватни инструменти
1. Институциите, които изчисляват пазарната стойност и управляват лихвения риск на дериватните инструменти, обхванати от членове 328-330, въз основа на дисконтирани парични потоци, могат с разрешението на компетентните органи да използват модели на чувствителност за изчисление на позициите, посочени в тези членове, и да ги използват за всяка облигация, която се погасява през остатъчния си матуритет, а не чрез еднократно окончателно изплащане на главницата. Разрешение се дава, ако тези модели генерират позиции, които имат същата чувствителност към промените в лихвените проценти както базисните парични потоци. Тази чувствителност се оценява по отношение на независими промени в извадка от лихвени проценти за цялата крива на доходността, с поне един пункт на чувствителност за всеки от матуритетните интервали, включени в таблица 2 от член 339. Позициите се включват в изчислението на капиталовите изисквания за общ риск във връзка с дългови инструменти.
2. Институциите, които не използват моделите по параграф 1, могат да третират като напълно компенсиращи се всички позиции в дериватни инструменти по членове 328-330, които отговарят най-малко на следните условия:
а)
позициите са с една и съща стойност и в една и съща валута;
б)
референтните лихвени проценти (за позициите с променлив лихвен процент) или купони (за позициите с фиксиран лихвен процент) си съответстват в голяма степен;
в)
следващата дата на фиксиране на лихвения процент или - за позициите с фиксиран купон - остатъчният матуритет съответства на следните граници:
i)
по-малко от един месец: същия ден,
ii)
между един месец и една година: до седем дни,
iii)
над една година: до 30 дни.
Член 332
Кредитни деривати
1. Освен ако не е определено друго, при изчисляване на капиталовото изискване за общ и специфичен риск от лицето, което поема кредитния риск („продавачът на защита“), се използва условната стойност по договора за кредитен дериват. Независимо от първото изречение, институцията може да избере да замени условната стойност с условната стойност плюс нетната промяна на пазарната стойност на кредитния дериват от началото на търговията, като от гледна точка на продавача на защита нетното намаление е с отрицателен знак. За изчисляването на изискването за специфичен риск, освен за суаповете за обща доходност, се прилага матуритетът на договора за кредитен дериват вместо матуритета на задължението. Позициите се определят, както следва:
а)
суап за обща доходност създава дълга позиция в общия риск на референтното задължение и къса позиция в общия риск на държавна облигация с матуритет, равен на срока до следващото фиксиране на лихвения процент, на която се присъжда рисково тегло от 0 % по дял II, глава 2. Той също така създава дълга позиция в специфичния риск на референтното задължение;
б)
суап за кредитно неизпълнение не създава позиция за общ риск. За целите на специфичния риск институцията трябва да запише синтетична дълга позиция в задължение на референтното лице, освен ако дериватът не е с присъдена външна кредитна оценка и отговаря на условията за квалифицирана дългова позиция, като в този случай се записва дълга позиция в деривата. Ако по продукта са дължими плащания на премия или лихва, тези парични потоци трябва да бъдат представени като условни позиции в държавни облигации;
в)
дългова ценна книга, обвързана със заеми към едно лице, създава дълга позиция в общия риск на самата ценна книга като лихвен продукт. За целите на специфичния риск се създава синтетична дълга позиция в задължение на референтното лице. Допълнителна дълга позиция се създава към емитента на ценната книга. Когато дългова ценна книга, обвързана със заеми, има присъдена външна кредитна оценка и отговаря на условията за квалифицирана дългова позиция, е достатъчно да се запише една дълга позиция в специфичния риск на ценната книга;
г)
като допълнение към дълга позиция в специфичния риск на емитента на ценната книга, дългова ценна книга, обвързана със заеми към няколко лица, която осигурява пропорционална защита, създава позиция към всяко референтно лице, като общата номинална сума по договора се разпределя между позициите съгласно дела от общата номинална стойност, който отговаря на всяка експозиция към отделно референтно лице. Когато може да бъде избрано повече от едно задължение на референтно лице, задължението с най-високо рисково тегло определя специфичния риск;
д)
кредитен дериват за първо неизпълнение създава позиция в размер на условната стойност на задължението на всяко референтно лице. Ако размерът на максималното плащане по кредитно събитие е по-нисък от капиталовото изискване по метода в първото изречение от настоящата буква, този размер може да бъде приет като капиталово изискване за специфичен риск.
Кредитен дериват за n-то неизпълнение създава позиция за условния размер на задължението на всяко референтно лице с изключение на референтните лица n-1 с най-ниски капиталови изисквания за специфичен риск. Ако размерът на максималното плащане по кредитно събитие е по-нисък от капиталовото изискване по метода в първото изречение от настоящата буква, този размер може да бъде приет като капиталово изискване за специфичен риск.
Ако кредитен дериват за n-то неизпълнение има присъдена външна кредитна оценка, продавачът на защита изчислява капиталовото изискване за специфичен риск, като използва оценката на деривата и прилага съответните приложими секюритизиращи рискови тегла, когато това е приложимо.
2. За страната, която прехвърля кредитен риск („купувач на защита“), позициите се определят въз основа на огледалния принцип спрямо позициите на продавача на защита, освен в случая на дългова ценна книга, обвързана със заеми (която не води до създаване на къса позиция към емитента). При изчисляването на капиталовото изискване за купувача на защита се използва условната стойност на договора за кредитен дериват. Независимо от първото изречение, институцията може да избере да замени условната стойност с условната стойност плюс нетната промяна на пазарната стойност на кредитния дериват от началото на сделката, като от гледна точка на продавача на защита нетното намаление е с отрицателен знак. Ако в определен момент има опция за покупка в комбинация с повишение на цената, този момент се третира като падеж на защитата.
3. Кредитните деривати съгласно член 338, параграф 1 или параграф 3 се включват единствено при определянето на капиталовото изискване за специфичен риск съгласно член 338, параграф 4.
Член 333
Ценни книжа, продавани съгласно репо споразумение или отдавани назаем
Прехвърлящият ценни книжа или обезпечени права, свързани с правото на собственост върху ценни книжа, при репо споразумение и заемодателят при отдаване на ценни книжа в заем, включват тези ценни книжа при изчислението на изискването им за собствен капитал по настоящата глава, при условие че тези ценни книжа са позиции от търговския портфейл.
Раздел 2
Дългови инструменти
Член 334
Нетни позиции в дългови инструменти
Нетните позиции се класифицират в съответствие с валутата, в която са деноминирани, а капиталовите изисквания за общ и специфичен риск се изчисляват за всяка валута поотделно.
Подраздел 1
Специфичен риск
Член 335
Ограничение на капиталовото изискване за нетна позиция
Институцията може да наложи ограничение на капиталовото изискване за специфичен риск за нетна позиция в дългов инструмент, което да бъде равно на максималния размер на евентуалната загуба, свързана с риск от неизпълнение. За късите позиции това ограничение може да се изчисли като промяна в стойността, дължаща се на незабавно елиминиране на риска от неизпълнение за инструмента или базисните лица, когато е приложимо.
Член 336
Капиталово изискване за несекюритизиращи дългови инструменти
1. Институцията причислява нетните позиции от търговския си портфейл в инструменти, които не са секюритизиращи позиции, изчислени в съответствие с член 327, към съответните категории в таблица 1 въз основа на техния емитент или длъжник, вътрешната или външната кредитна оценка и остатъчния матуритет, като след това ги умножава по теглата, посочени в същата таблица. Тя събира своите претеглени позиции, получени от прилагането на настоящия член, независимо дали са дълги или къси, за да изчисли своето капиталово изискване за специфичен риск.
Таблица 1
Категории
Капиталово изискване за специфичен риск
Дългови ценни книжа, които биха получили рисково тегло 0 % съгласно стандартизирания подход за кредитен риск.
0 %
Дългови ценни книжа, които биха получили рисково тегло 20 % или 50 % съгласно стандартизирания подход за кредитен риск, и други квалифицирани позиции, определени в параграф 4.
0,25 % (остатъчен срок до окончателния матуритет до шест месеца включително)
1,00 % (остатъчен срок до окончателния матуритет над шест месеца и до 24 месеца включително)
1,60 % (остатъчен срок до матуритета над 24 месеца)
Дългови ценни книжа, които биха получили рисково тегло 100 % съгласно стандартизирания подход за кредитен риск.
8,00 %
Дългови ценни книжа, които биха получили рисково тегло 150 % съгласно стандартизирания подход за кредитен риск.
12,00 %
2. За да могат институциите, които прилагат вътрешнорейтинговия подход спрямо класа експозиции, към който спада емитентът на дълговия инструмент, да използват рисково тегло по стандартизирания подход за кредитен риск съгласно параграф 1, емитентът на експозицията има вътрешна оценка с параметър PD, равен или по-нисък от присъщия на съответната степен на кредитно качество съгласно стандартизирания подход.
3. Институциите могат да изчислят изискванията за специфичен риск за всички облигации, които получават рисково тегло 10 % съгласно третирането, предвидено в член 129, параграфи 4, 5 и 6, третирайки го като половината от приложимото капиталово изискване за специфичен риск за втората категория в таблица 1.
4. Други квалифицирани позиции са:
а)
дългите и късите позиции в активи, за които няма кредитна оценка от одобрена АВКО и които отговарят на всяко едно от следните условия:
i)
смятани са от съответната институция за достатъчно ликвидни;
ii)
инвестиционното им качество според преценката на институцията е поне равностойно на качеството на активите по таблица 1, втори ред;
iii)
търгувани са на поне един регулиран пазар в държава членка или на фондова борса в трета държава, при условие че тази борса е призната от компетентните органи на съответната държава членка;
б)
дългите и късите позиции в активи, емитирани от институции, за които се прилагат капиталовите изисквания по настоящия регламент, които са смятани от съответната институция за достатъчно ликвидни и чието инвестиционно качество според преценката на институцията е поне равностойно на качеството на активите по таблица 1, втори ред;
в)
ценните книжа, емитирани от институции, за които се счита, че имат кредитно качество, равностойно или по-високо от кредитното качество от втора степен съгласно стандартизирания подход за кредитен риск на експозициите към институции, и за които се прилагат надзорни и регулаторни разпоредби, съпоставими с тези по настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС
Институциите, които използват разпоредбите по буква а) или буква б), трябва да имат документирана методология, с чиято помощ преценяват дали активите отговарят на изискванията по посочените букви, и уведомят компетентните органи за тази методология.
Член 337
Капиталово изискване за секюритизиращи инструменти
1. По отношение на инструментите в търговския портфейл, които са секюритизиращи позиции, институцията претегля своите нетни позиции, изчислени в съответствие с член 327, параграф 1, със следните тегла:
а)
за секюритизиращи позиции, за които в банковия портфейл на същата институция би се прилагал стандартизираният подход за кредитен риск: 8 % от рисковото тегло съгласно стандартизирания подход по дял II, глава 5, раздел 3;
б)
за секюритизиращи позиции, за които в банковия портфейл на същата институция би се прилагал вътрешнорейтинговият подход: 8 % от рисковото тегло съгласно вътрешнорейтинговия подход по дял II, глава 5, раздел 3.
2. Изложеният в член 262 метод на надзорната формула може да бъде използван, когато институцията може да представи оценки на PD и, ако е приложимо, на стойността на експозицията и LGD, използвани при метода на надзорната формула, в съответствие с изискванията за оценка на тези параметри съгласно вътрешнорейтинговия подход по дял II, глава 3.
Институция, различна от институция инициатор, която би могла да прилага този метод за същата секюритизираща позиция в банковия си портфейл, може да го използва само с разрешението на компетентните органи, което се дава, ако институцията изпълнява условието по първа алинея
Оценките на PD и LGD като входящи данни по метода на надзорната формула могат да бъдат определени и въз основа на оценките, получени при прилагане на модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск от институция, на която е дадено разрешение да използва вътрешен модел за специфичен риск за дългови инструменти. Вторият вариант може да се използва само с разрешението на компетентните органи, което се дава, ако тези оценки отговарят на количествените изисквания за вътрешнорейтинговия подход по дял II, глава 3.
В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО издава указания за използването на оценки за PD иLGD като входящи данни, когато тези оценки се основават на модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск.
3. За секюритизиращите позиции, за които се изисква допълнително рисково тегло съгласно член 3407, се прилага тегло в размер на 8 % от общото рисково тегло.
С изключение на секюритизиращите позиции, третирани съгласно член 338, параграф 4, институцията събира своите претеглени позиции, получени от прилагането на настоящия член (независимо дали са дълги или къси), за да изчисли своето капиталово изискване за специфичен риск.
4. Чрез дерогация от параграф 3, втора алинея за преходния период до 31 декември 2014 г. институцията събира отделно своите претеглени нетни дълги позиции и своите претеглени нетни къси позиции. По-големият сбор представлява капиталовото изискване за специфичен риск. Институцията обаче отчита на всеки три месеца пред компетентния орган на държавата членка по произход общия размер на своите претеглени нетни дълги и нетни къси позиции, разпределени по видове базисни активи.
5. Когато институцията - инициатор на традиционна секюритизация, не отговаря на условията за прехвърляне на значителен риск по член 243, при изчислението на капиталовото изискване съгласно настоящия член, тя включва секюритизираните експозиции вместо секюритизиращите си позиции от тази секюритизация.
Когато институцията-инициатор на синтетична секюритизация, не отговаря на условията прехвърляне на значителен риск по член 244, при изчислението на капиталовото изискване съгласно настоящия член, тя включва секюритизираните експозиции от тази секюритизация, но не и получената за секюритизирания портфейл кредитна защита, ако има такава.
Член 338
Капиталови изисквания за портфейла за корелационно търгуване
1. Портфейлът за корелационно търгуване се състои от секюритизиращи позиции и кредитни деривати за n-то неизпълнение, които отговарят на всеки един от следните критерии:
а)
позициите не са нито пресекюритизиращи позиции, нито опции върху секюритизационен транш, нито каквито и да било други деривати по секюритизирани експозиции, които не предоставят пропорционален дял от приходите от секюритизационен транш;
б)
всички референтни инструменти са едно от следните:
i)
издадените върху задължения на едно лице инструменти, включително издадените върху задължения на едно лице кредитни деривати, за които съществува ликвиден двупосочен пазар;
ii)
обичайно търгувани индекси, базирани на тези референтни лица.
Приема се, че двупосочен пазар съществува, когато има независими добросъвестни предложения за покупка и продажба, така че в рамките на един ден може да бъде определена цена, достатъчно близка до последната продажна цена или до текущите добросъвестни конкурентни котировки за покупка и продажба, и на тази цена може да бъде извършен сетълмент за относително кратко време съобразно обичайната търговска практика.
2. Позиции, които се отнасят до някой от следните елементи, не са част от портфейла за корелационно търгуване:
а)
базисен актив, който може да бъде отнесен към класа експозиции „експозиции на дребно“ или към класа експозиции „експозиции, обезпечени с ипотека върху недвижим имот“ съгласно стандартизирания подход за кредитен риск в банковия портфейл на институцията;
б)
вземане от дружество със специална цел, обезпечено, пряко или косвено, с позиция, която сама по себе си не би отговаряла на изискванията за включване в портфейла за корелационно търгуване съгласно параграф 1 и настоящия параграф.
3. Институцията може да включи в портфейла за корелационно търгуване позиции, които не са нито секюритизиращи позиции, нито кредитни деривати за n-то неизпълнение, но които хеджират други позиции от този портфейл, при условие че за инструмента или базисните му инструменти съществува ликвиден двупосочен пазар, както е описано в параграф 1, последна алинея.
4. Институцията определя по-голямата от посочените по-долу суми като капиталовото изискване за специфичен риск на портфейла за корелационно търгуване:
а)
общото капиталово изискване за специфичен риск, което би било приложимо само за нетните дълги позиции от портфейла за корелационно търгуване;
б)
общото капиталово изискване за специфичен риск, което би било приложимо само за нетните къси позиции от портфейла за корелационно търгуване.
Подраздел 2
Общ риск
Член 339
Матуритетен подход за изчисляване на общия риск
1. С цел изчисляване на капиталовите изисквания за общ риск всички позиции се претеглят според своя матуритет съгласно параграф 2, за да се пресметне размерът на собствения капитал, необходим за покриването им. Това изискване се намалява, когато една претеглена позиция се държи заедно с противоположна претеглена позиция в рамките на същия матуритетен интервал. Намаление на изискването се извършва също така, когато противоположните претеглени позиции спадат към различни матуритетни интервали, като размерът на това намаление зависи едновременно от това дали двете позиции се числят към една и съща зона или не, както и от конкретните зони, към които се числят.
2. Институцията разпределя нетните си позиции в съответните матуритетни интервали в колона 2 или колона 3, в зависимост от случая, в таблица 2 от параграф 4. Тя прави това въз основа на остатъчния матуритет в случаите на инструменти с фиксиран лихвен процент и въз основа на срока до следващото определяне на лихвения процент в случаите на инструменти, по които лихвеният процент се променя преди окончателния матуритет. Тя също така прави разграничение между дългови инструменти с купон от 3 % или повече и тези с купон под 3 %, като по този начин ги включва в колона 2 или колона 3 на таблица 2. След това тя умножава всяка от позициите с теглото за съответния матуритетен интервал, посочено в колона 4 на таблица 2.
3. След това институцията изчислява сбора на претеглените дълги позиции и сбора на претеглените къси позиции във всеки матуритетен интервал. Частта на претеглените дълги позиции, която се съчетава с частта на претеглените къси позиции в даден матуритетен интервал, представлява съчетаната претеглена позиция в този матуритетен интервал, докато остатъчните дълги или къси позиции съставляват несъчетаната претеглена позиция за същия матуритетен интервал. След това се изчислява общият размер на съчетаните претеглени позиции във всички матуритетни интервали.
4. Институцията изчислява общите размери на несъчетаните претеглени дълги позиции за интервалите, включени във всяка от зоните в таблица 2, за да получи несъчетаната претеглена дълга позиция за всяка зона. По същия начин се изчислява сборът на несъчетаните претеглени къси позиции за всеки интервал в конкретна зона, за да се изчисли несъчетаната претеглена къса позиция за тази зона. Частта от несъчетаната претеглена дълга позиция за дадена зона, която се съчетава с несъчетаната претеглена къса позиция за същата зона, е съчетаната претеглена позиция за тази зона. Частта от несъчетаната претеглена дълга или несъчетаната претеглена къса позиция за зона, която не може да се съчетае по този начин, представлява несъчетаната претеглена позиция за тази зона.
Таблица 2
Зона
Матуритетен интервал
Тегло в (%)
Предполагаема промяна в лихвения процент (%)
Купон от 3 % или повече
Купон от по-малко от 3 %
I
0 ≤ 1 месец
0 ≤ 1 месец
0,00
-
1 ≤ 3 месеца
1 ≤ 3 месеца
0,20
1,00
3 ≤ 6 месеца
3 ≤ 6 месеца
0,40
1,00
6 ≤ 12 месеца
6 ≤ 12 месеца
0,70
1,00
II
1 ≤ 2 години
1,0 ≤ 1,9 години
1,25
0,90
2 ≤ 3 години
1,9 ≤ 2,8 години
1,75
0,80
3 ≤ 4 години
2,8 ≤ 3,6 години
2,25
0,75
III
4 ≤ 5 години
3,6 ≤ 4,3 години
2,75
0,75
5 ≤ 7 години
4,3 ≤ 5,7 години
3,25
0,70
7 ≤ 10 години
5,7 ≤ 7,3 години
3,75
0,65
10 ≤ 15 години
7,3 ≤ 9,3 години
4,50
0,60
15 ≤ 20 години
9,3 ≤ 10,6 години
5,25
0,60
20 години
10,6 ≤ 12,0 години
6,00
0,60
12,0 ≤ 20,0 години
8,00
0,60
20 години
12,50
0,60
5. Размерът на несъчетаната претеглена дълга или къса позиция в зона I, която се съчетава с несъчетаната претеглена къса или дълга позиция в зона II, представлява съчетаната претеглена позиция между зони I и II. Същото изчисление се прави за оставащата част от несъчетаната претеглена позиция в зона II и несъчетаната претеглена позиция в зона III, за да се изчисли съчетаната претеглена позиция между зона II и зона III.
6. Институцията може да обърне реда на изчисление по параграф 5, за да изчисли съчетаната претеглена позиция между зона II и зона III, преди да изчисли позицията между зона I и зона II.
7. Останалата част от несъчетаната претеглена позиция в зона I след това се съчетава с това, което е останало в зона III след съчетаването със зона II, за да се получи съчетаната претеглена позиция между зона I и зона III.
8. Остатъчните позиции след трите отделни изчисления за съчетаване по параграфи 5, 6 и 7 се събират.
9. Капиталовото изискване на институцията се изчислява като сбор от:
а)
10 % от сбора на съчетаните претеглени позиции във всички матуритетни интервали;
б)
40 % от съчетаната претеглена позиция в зона I;
в)
30 % от съчетаната претеглена позиция в зона II;
г)
30 % от съчетаната претеглена позиция в зона III;
д)
40 % от съчетаната претеглена позиция между зона I и зона II и между зона II и зона III;
е)
150 % от съчетаната претеглена позиция между зона I и зона III;
ж)
100 % от остатъчните несъчетани претеглени позиции.
Член 340
Дюрационен подход за изчисляване на общия риск
1. За изчисляването на капиталовото изискване за общ риск по дългови инструменти институциите могат да използват подход, който отразява дюрацията, вместо подхода по член 339, при условие че това се извършва последователно.
2. При дюрационния подход по параграф 1 институцията взема пазарната стойност на всеки дългов инструмент с фиксиран лихвен процент и на тази основа изчислява доходността му до падежа, която представлява вътрешната норма на дисконтиране за този инструмент. В случаите на инструменти с променлив лихвен процент институцията взема пазарната стойност на всеки инструмент и на тази основа изчислява доходността му, като допуска, че главницата е дължима при следващата промяна на лихвения процент.
3. След това институцията изчислява модифицираната дюрация на всеки дългов инструмент по следната формула:
където:
D
=
дюрацията, изчислена по следната формула:
където:
R
=
доходността до падежа;
Ct
=
паричният поток в момент t;
M
=
общият матуритет.
В изчислението на модифицираната дюрация се прави корекция за дълговите инструменти, при които има риск от предсрочно изплащане. ЕБО издава насоки за начина на прилагане на тези корекции в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. След това институцията отнася всеки дългов инструмент към съответната зона в таблица 3. Тя прави това въз основа на модифицираната дюрация за всеки инструмент.
Таблица 3
Зона
Модифицирана дюрация
(в години)
Предполагаема промяна на лихвения процент (в %)
I
0 ≤ 1,0
1,0
II
1,0 ≤ 3,6
0,85
III
3,6
0,7
5. След това институцията изчислява дюрационно претеглената позиция за всеки инструмент, като умножава пазарната му стойност по модифицираната дюрация и по предполагаемата промяна на лихвения процент за инструмент с конкретната модифицирана дюрация (вж. колона 3 от таблица 3).
6. Институцията изчислява дюрационно претеглените си дълги и къси позиции в рамките на всяка зона. Размерът на дюрационно претеглените дълги позиции, които са съчетани с дюрационно претеглените къси позиции в рамките на всяка зона, представлява съчетаната дюрационно претеглена позиция за тази зона.
След това институцията изчислява несъчетаните дюрационно претеглени позиции за всяка зона. После институцията следва процедурите, предвидени за несъчетаните претеглени позиции в член 339, параграфи 5-8.
7. След това капиталовото изискване на институцията се изчислява като сбор от следните:
а)
2 % от съчетаната дюрационно претеглена позиция за всяка зона;
б)
40 % от съчетаните дюрационно претеглени позиции между зони I и II и между зони II и III;
в)
150 % от съчетаната дюрационно претеглена позиция между зони I и III;
г)
100 % от остатъчните несъчетани дюрационно претеглени позиции.
Раздел 3
Капиталови инструменти
Член 341
Нетни позиции в капиталови инструменти
1. Институцията сборува поотделно всички свои нетни дълги позиции и всички свои нетни къси позиции в съответствие с член 327. Сборът от абсолютните стойности на двете числа представлява общата брутна позиция.
2. Институцията изчислява поотделно за всеки пазар разликата между сбора на нетните дълги позиции и нетните къси позиции. Сборът от абсолютните стойности на тези разлики представлява общата нетна позиция.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на понятието „пазар“, използвано в параграф 2.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 януари 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първата алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 342
Специфичен риск на капиталови инструменти
Институцията умножава общия размер на брутната си позиция по 8 %, за да изчисли своето капиталово изискване за специфичен риск.
Член 343
Общ риск на капиталови инструменти
Капиталовото изискване за общ риск е общият размер на нетната позиция на институцията, умножен по 8 %.
Член 344
Борсови индекси
1. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, посочващи борсовите индекси, за които може да се ползват методите за третиране, предвидени в параграф 4, второ изречение.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
2. Преди влизането в сила на техническите стандарти по параграф 1 институциите могат да продължат да прилагат третирането по параграфи 3 и 4, ако компетентните органи са прилагали този начин на третиране преди 1 януари 2014 г.
3. Фючърсите върху борсови индекси, делта претеглените еквиваленти на опциите при фючърсите върху борсови индекси и борсовите индекси, събирателно наричани „фючърси върху борсови индекси“, могат да бъдат разпределени по позиции във всеки от съставящите ги капиталови инструменти. Тези позиции могат да се третират като базисните позиции в съответните капиталови инструменти и могат да бъдат нетирани срещу противоположни позиции в самите базисни капиталови инструменти. Институциите уведомяват компетентния орган за начина, по който използват този метод на третиране.
4. Ако даден фючърс върху борсови индекси не е разпределен по базисните си позиции, той се третира като отделен капиталов инструмент. Въпреки това специфичният риск по такъв отделен капиталов инструмент може да не се взема предвид, ако съответният фючърс върху борсови индекси се търгува на борсата и представлява приложим и подходящо диверсифициран индекс.
Раздел 4
Поемане на емисии
Член 345
Намаляване на нетните позиции
1. При поемане на емисия на дългови и капиталови инструменти институцията може да използва описаната по-долу процедура за изчисляване на капиталовите изисквания. Първо, тя изчислява нетните си позиции чрез приспадане на поетите позиции, които са записани или препоети от трети лица въз основа на официални споразумения. След това институцията намалява нетните позиции с редуциращите коефициенти от таблица 4 и изчислява капиталовите изисквания, използвайки намалените поети позиции.
Таблица 4
работен ден 0:
100 %
работен ден 1:
90 %
работни дни 2 и 3:
75 %
работен ден 4:
50 %
работен ден 5:
25 %
след работен ден 5:
0 %.
За „работен ден 0“ се счита работният ден, в който институцията поема безусловно задължение да приеме определено количество ценни книжа по договорена цена.
2. Институцията уведомява компетентните органи, когато прилага начина на третиране по параграф 1.
Раздел 5
Капиталови изисквания за специфичен риск за позиции, хеджирани с кредитни деривати
Член 346
Признаване на хеджирането с кредитни деривати
1. Хеджирането с кредитни деривати се признава в съответствие с принципите, изложени в параграфи 2-6.
2. Институциите третират позицията в кредитен дериват като първото рамо на позицията, а хеджираната позиция със същата номинална или в съответните случаи условна стойност - като второто рамо на позицията.
3. Пълно признаване на защитата се дава, когато стойностите на двете рамена на позицията се изменят винаги в противоположни посоки и с приблизително един и същи размер. Такъв е случаят, когато:
а)
двете рамена на позицията се състоят от напълно идентични инструменти;
б)
дългата директна позиция е хеджирана със суап за обща доходност (или обратно) и има съвпадение между съответното задължение и базисната експозиция (тоест директната позиция). Матуритетът на суапа може да се различава от този на базисната експозиция.
В тези случаи капиталови изисквания за специфичен риск не се прилагат за нито едно от рамената на позицията.
4. Ще се прилага приспадане на 80 % от специфичния риск, когато стойностите на двете рамена се изменят винаги в противоположна посока и когато има съвпадение по отношение на референтното задължение, на матуритетите на референтното задължение и на кредитния дериват, както и на валутата на базисната експозиция. Освен това основните характеристики на договора за кредитен дериват не водят до промени в цената му, които съществено се различават от ценовите промени на касовата позиция. В случай че със сделката се прехвърля риск, приспадането на 80 % от специфичния риск ще се прилага към страната на сделката с по-високо капиталово изискване, а изискванията за специфичен риск на другата страна са нулеви.
5. Частично признаване извън случаите по параграфи 3 и 4 се дава в следните случаи:
а)
позицията попада в обхвата на параграф 3, буква б), но е налице несъответствие в активите между референтното задължение и базисната експозиция. Позициите обаче отговарят на следните изисквания:
i)
референтното задължение е със същия или по-нисък ранг спрямо базисното задължение;
ii)
базисното и референтното задължение имат един и същ длъжник, като имат правно задължителни клаузи във връзка със свързаното неизпълнение или свързаното предсрочно погасяване.
б)
позицията попада в обхвата на параграф 3, буква а) или параграф 4, но е налице валутно или падежно несъответствие между кредитната защита и базисния актив. Това валутно несъответствие се отразява в капиталовото изискване за валутен риск;
в)
позицията попада в обхвата на параграф 4, но е налице несъответствие в активите между касовата позиция и кредитния дериват. Базисният актив обаче се включва в задълженията (за доставка) в документацията по кредитния дериват.
За да се даде частично признаване, вместо да се събират капиталовите изисквания за специфичен риск за всяко от рамената на сделката, се прилага само по-високото от двете капиталови изисквания.
6. Във всички случаи извън обхвата на параграфи 3-5 се прилага капиталово изискване за специфичен риск отделно за двете рамена на позицията.
Член 347
Признаване на хеджирането с кредитни деривати за първо и n-то неизпълнение
В случая на кредитните деривати за първо неизпълнение и кредитните деривати за n-то неизпълнение се прилага следният начин на третиране за признаването, което трябва да се даде по член 346:
а)
когато дадена институция получава кредитна защита за няколко референтни лица - страни по кредитен дериват, при условие че първото неизпълнение измежду активите води до плащане и че с това кредитно събитие се прекратява договорът, институцията може да компенсира специфичния риск за референтното лице, за което съгласно таблица 1 от член 336 се прилага най-ниското изискване за специфичен риск измежду всички базисни референтни лица.
б)
когато n-тото неизпълнение сред експозициите доведе до плащане по кредитната защита, купувачът на защита може да компенсира специфичния риск само ако защитата е била получена и за неизпълненията от 1 до n-1 или когато вече са настъпили n-1 неизпълнения. В тези случаи описаната в буква а) методология за кредитни деривати за първо неизпълнение се следва, с подходящи изменения, и за продуктите за n-то неизпълнение.
Раздел 6
Капиталови изисквания за позиции в пки
Член 348
Капиталови изисквания за позиции в ПКИ
1. Без да се засягат други разпоредби в настоящия раздел, за позициите в ПКИ се прилага капиталово изискване за позиционен риск (включващ специфичния и общия риск) от 32 %. Без да се засяга член 353, заедно с промененото третиране на инвестициите в злато по член 352, параграф 4, и член 367, параграф 2, буква б), за позициите в ПКИ се прилага капиталово изискване за позиционен риск, включващо специфичния и общия риск, и за валутен риск в размер на 40 %.
2. Освен ако в член 350 не е предвидено друго, не се разрешава нетиране между базисните инвестиции на ПКИ и други позиции на институцията.
Член 349
Общи критерии за ПКИ
ПКИ отговаря на критериите за прилагане на подхода по член 350, ако е спазено всяко едно от следните условия:
а)
проспектът на ПКИ или равностоен документ съдържа всеки един от следните елементи:
i)
категориите активи, в които на ПКИ е разрешено да инвестира;
ii)
когато се прилагат лимити на инвестиране - относителните лимити и методологията за изчисляването им;
iii)
когато е разрешен ливъридж - максималното равнище на ливъридж;
iv)
когато е разрешено сключването на сделки с извънборсови финансови деривати или на репо сделки или предоставянето или получаването на ценни книжа в заем - политика за ограничаване на риска от контрагента по тези сделки;
б)
дейността на ПКИ се отчита чрез шестмесечни и годишни отчети, за да може да се извършва оценяване на активите, пасивите, приходите и дейността през съответния отчетен период;
в)
акциите или дяловете на ПКИ подлежат на обратно изкупуване с плащане в брой за сметка на активите на предприятието на ежедневна основа по искане на държателя им;
г)
инвестициите в ПКИ са отделени от активите на управляващото го дружество;
д)
налице е адекватна оценка на риска на ПКИ от страна на инвестиращата институция;
е)
ПКИ се управлява от лица, подлежащи на надзор в съответствие с Директива 2009/65/ЕО(или равностоен законодателен акт.
Член 350
Специални методи за ПКИ
1. Когато институцията получава ежедневно сведения за базисните инвестиции на ПКИ, тя може да проучва тези базисни инвестиции, за да изчислява капиталовите изисквания за позиционен риск, включващ специфичния и общия риск. Съгласно този подход позициите в ПКИ се разглеждат като позиции в базисните инвестиции на ПКИ. Допустимо е нетиране между позициите в базисните инвестиции на ПКИ и други позиции, държани от институцията, при условие, че тя притежава достатъчно количество акции или дялове, така че да е възможно обратно изкупуване или размяна срещу базисните инвестиции.
2. Институциите могат да изчисляват капиталовите изисквания за позиционен риск (включващ специфичния и общия риск) за позициите си в ПКИ, като допускат позиции, представляващи позициите, необходими за репликирането на състава и доходността на външно създадения индекс или фиксирана съвкупност от капиталови инструменти или дългови ценни книжа по буква а), при спазване на следните условия:
а)
целта на ПКИ е да копира състава и доходността на външно създаден индекс или фиксирана съвкупност от капиталови инструменти или дългови ценни книжа;
б)
минимален корелационен коефициент между дневните промени в цените на ПКИ и индекса или съвкупността от капиталови инструменти или дългови ценни книжа, които той отразява, е не по-малък от 0,9 и може да бъде надеждно изчислен за период от най-малко шест месеца.
3. Когато институцията не получава ежедневно сведения за базисните инвестиции на ПКИ, тя може да изчислява капиталовите изисквания за позиционен риск (включващ общия и специфичния риск) при спазване на следните условия:
а)
допуска се, че ПКИ първо инвестира в максимален размер според своите инвестиционни ограничения в класовете активи с най-високо капиталово изискване поотделно за общ риск и специфичен риск, а последващите си инвестиции извършва в низходящ ред до достигане на максималния общ лимит за инвестиране. Позицията в ПКИ ще се третира като пряко притежаване на поетата позиция;
б)
институциите отчитат максималната непряка експозиция, която биха могли да достигнат при заемане на позиции чрез ливъридж чрез ПКИ, когато изчисляват своето капиталово изискване поотделно за специфичен и общ риск, като увеличават пропорционално позицията в ПКИ до максималната експозиция към базисните инвестиционни позиции според инвестиционните ограничения на ПКИ;
в)
ако общото капиталово изискване за специфичен и общ риск съгласно настоящия параграф превишава посоченото в член 348, параграф 1, капиталовото изискване се ограничава до този размер.
4. Институциите могат да разчитат на следните трети лица за изчисляването и отчитането на капиталовите изисквания за позициите си в ПКИ по параграфи 1-4 съгласно методите, изложени по настоящата глава:
а)
депозитаря на ПКИ, ако ПКИ инвестира само в ценни книжа и депозира всичките си ценни книжа при този депозитар;
б)
за другите ПКИ - управляващото дружество на ПКИ, ако това дружество отговаря на критериите по член 132, параграф 3, буква а).
Точността на изчисленията се потвърждава от външен одитор.
ГЛАВА 3
Капиталови изисквания за валутен риск
Член 351
Минимум и претегляне във връзка с валутния риск
Ако сборът на общата нетна позиция на институцията в чуждестранна валута и на нетната позиция в злато, изчислен съгласно процедурата по член 352, включително за всички позиции в чуждестранна валута и в злато, за които капиталовите изисквания са изчислени чрез вътрешен модел, надхвърля 2 % от общия размер на собствения капитал, институцията изчислява капиталово изискване за валутен риск. Капиталовото изискване за валутен риск е равно на сбора на общата нетна позиция в чуждестранна валута и нетната позиция в злато (изразена в отчетната валута), умножен по 8 %.
Член 352
Изчисляване на общата нетна позиция в чуждестранна валута
1. Нетната открита позиция на институцията във всяка валута (включително в отчетната валута) и в злато се изчислява като сбор от следните елементи (положителни или отрицателни):
а)
нетната спот позиция (т.е. всички активи минус всички пасиви, включително начислената лихва, в съответната валута или съответно нетната спот позиция в злато);
б)
нетната форуърдна позиция (тоест всички суми, които трябва да бъдат получени, минус всички суми, които трябва да бъдат платени по форуърдни валутни сделки и форуърдни сделки за злато, включително валутни фючърси и фючърси върху злато, и главницата по валутни суапове, които не са включени в спот позицията);
в)
неотменяемите гаранции и подобни инструменти, които със сигурност ще станат изискуеми и най-вероятно са неотменяеми;
г)
нетната делта равностойност или основана на делта коефициент равностойност на всички валутни опции и опции върху злато;
д)
пазарната стойност на другите опции.
Използваният за целите на буква г) делта коефициент е този на съответната борса. За извънборсови опции или когато липсва делта коефициентът на съответната борса, след разрешение от компетентните органи институцията може сама да изчисли делта коефициента, като използва подходящ модел. Разрешение се дава, ако с модела правилно се оценява процентното изменение на стойността на опцията или варанта при малки промени в пазарната цена на базисния инструмент.
Институцията може да включи нетните бъдещи доходи или разходи, които още не са начислени, но вече са напълно хеджирани, ако прави това последователно.
Нетните позиции в съставните валути могат да бъдат разпределени от институцията до валутите, които ги съставляват, в съответствие с действащите квоти.
2. Всички позиции, които институцията съзнателно поема за хеджиране срещу неблагоприятния ефект от валутния курс върху показателите по член 92, параграф 1, могат да бъдат изключени от изчислението на нетните открити валутни позиции с разрешението на компетентните органи. Тези позиции са с нетърговски или структурен характер, а за всяка промяна в условията на изключването им се изисква отделно съгласие на компетентните органи. Същият начин на третиране при спазване на същите условия може да се прилага за позициите на институцията, които са свързани с елементи, които вече са приспаднати при изчислението на собствения капитал.
3. Институцията може да използва нетната настояща стойност при изчисляването на нетната си открита позиция във всяка валута и в злато, ако прилага този подход последователно.
4. Нетните къси и дълги позиции във всяка валута, различна от отчетната валута, и нетната дълга или къса позиция в злато се преизчисляват по спот курсовете в отчетната валута. След това те се събират поотделно, за да се получат съответно общите нетни къси позиции и общите нетни дълги позиции. По-големият от двата сбора представлява общата нетна позиция на институцията в чуждестранна валута.
5. Освен делта-риска институциите адекватно отразяват и другите рискове, свързани с опциите, в капиталовите изисквания.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на набор от методи за отразяване на другите рискове освен делта риска в капиталовите изисквания по начин, който да бъде съразмерен спрямо мащаба и сложността на дейностите на институциите във връзка с опции.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2013 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Преди влизането в сила на техническите стандарти, посочени в първа алинея, компетентните органи могат да продължат да прилагат съществуващите видове национално третиране, ако вече са прилагали тези видове третиране преди 31 декември 2013 г.
Член 353
Валутен риск за позиции в ПКИ
1. За целите на член 352 по отношение на ПКИ се вземат предвид действителните позиции на ПКИ в чуждестранна валута.
2. Институциите могат да използват отчетността на следните трети лица във връзка с позициите в чуждестранна валута в ПКИ:
а)
депозитарната институция на ПКИ, при условие че ПКИ инвестира само в ценни книжа и депозира всички ценни книжа при тази депозитарна институция;
б)
за другите ПКИ - управляващото дружество на ПКИ, ако това дружество отговаря на критериите по член 132, параграф 3,буква а).
Коректността на изчисленията се потвърждава от външен одитор.
3. Ако институцията не разполага с достатъчно информация за валутните позиции на ПКИ, се приема, че инвестициите на ПКИ в чуждестранна валута са в максимално позволения размер съгласно инвестиционните им ограничения, а институциите при изчисление на своите капиталови изисквания за валутен риск за своите позиции в търговския портфейл вземат предвид максималната непряка експозиция, която биха могли да достигнат чрез поемане на позиции с ливъридж чрез ПКИ. Това се извършва чрез пропорционално увеличаване на позицията в ПКИ до максимално възможната експозиция към базисните инвестиции съгласно инвестиционните ограничения. Поетата позиция на ПКИ в чуждестранна валута се третира като отделна валута, подобно на третирането на инвестициите в злато, като към общата дълга позиция се добавя общата дълга открита валутна позиция, а общата къса позиция се добавя към общата къса открита валутна позиция, когато насоката на инвестициите на ПКИ е известна. Преди изчислението не се допуска нетиране между такива позиции.
Член 354
Валути с висока взаимосвързаност
1. Институциите могат да предвидят по-ниски капиталови изисквания за покриване на позициите си в приложимите валути с висока взаимосвързаност. Две валути се смятат за валути с висока взаимосвързаност само ако за възникването на загуба, изчислена на базата на всекидневните данни за валутния курс за предходните три или пет години и проявяваща се при еднакви и противоположни позиции в тези валути през следващите 10 работни дни, която възлиза на 4 % или по-малко от стойността на съответната съчетана позиция (оценена в отчетната валута), съществува вероятност от поне 99 %, когато се използва тригодишен период на наблюдение, и от 95 %, когато се използва петгодишен период на наблюдение. Капиталовото изискване за съчетаната позиция при две валути с висока взаимосвързаност е 4 %, умножено по стойността на съчетаната позиция.
2. При изчисляването на изискванията по настоящата глава институциите могат да не отчитат позициите във валути, за които има сключено правно обвързващо междуправителствено споразумение за ограничаване на измененията на курса спрямо други валути, обхванати от същото споразумение. Институциите изчисляват съчетаните си позиции по тези валути и прилагат за тях капиталово изискване, което е не по-малко от половината от максимално допустимото изменение, предвидено в съответното междуправителствено споразумение по отношение на съответните валути.
3. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, в които се посочват валутите, за които може да се използва третирането по параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. Капиталовото изискване за съчетаните позиции във валутите на държавите членки, участващи във втория етап на икономическия и паричен съюз, може да бъде изчислено като 1,6 % от стойността на тези съчетани позиции.
5. Само несъчетаните позиции във валутите по настоящия член се включват в общата нетна открита позиция съгласно член 341, параграф 4.
6. Когато ежедневните данни за валутния курс за предходните три или пет години, при еднакви и противоположни позиции в две валути през следващите 10 работни дни, показват, че тези две валути се намират в перфектна положителна корелация и институцията във всеки един момент може да е изправена пред нулева разлика между цените „продава“ и „купува“ в съответните сделки, институцията може след изрично разрешение от компетентния орган да приложи капиталово изискване от 0 % до края на 2017 г.
ГЛАВА 4
капиталови изисквания за стоков риск
Член 355
Избор на метод във връзка със стоковия риск
При спазване на членове 356-358 институциите изчисляват капиталовото изискване за стоков риск по един от методите, изложени в член 359, 360 или 361.
Член 356
Спомагателна дейност във връзка със стоки
1. Институциите, които извършват спомагателна дейност със селскостопански продукти, могат да определят капиталовите изисквания за наличните си стоки към края на всяка година по отношение на следващата година, ако е спазено всяко едно от следните условия:
а)
по всяко време на годината институцията притежава за този риск собствен капитал, който е не по-нисък от средното капиталово изискване за този риск, предвидено чрез консервативен подход за следващата година;
б)
институцията извършва консервативна оценка на очакваната променливост за изчисления резултат по буква а);
в)
средното капиталово изискване за този риск не надхвърля 5 % от собствения капитал или 1 милион евро, а при отчитане на прогнозираната променливост по буква б) очакваният максимален размер на капиталовите изисквания не надхвърля 6,5 % от собствения капитал;
г)
институцията следи постоянно дали оценките, извършени съгласно букви а) и б), все още отразяват действителността.
2. Институцията уведомява компетентните органи за начина, по който използват варианта по параграф 1.
Член 357
Позиции в стоки
1. Всяка позиция в стоки или стокови деривати се изразява посредством стандартната мерна единица. Спот цената за всяка стока се изразява в отчетната валута.
2. Счита се, че позициите в злато или деривати върху злато са изложени на валутен риск, и с цел изчисление на стоковия риск те се третират съгласно глава 3 или 5, в зависимост от случая.
3. За целите на член 360, параграф 1, превишението на дългите позиции на институцията над късите позиции или обратно в една и съща стока и идентични стокови фючърси, опции и варанти е нейната нетна позиция във всяка стока. Дериватните инструменти се третират съгласно член 358 като позиции в базисната стока.
4. За изчисляването на дадена позиция в стока следните позиции се разглеждат като позиции в една и съща стока:
а)
позициите в различни подкатегории стоки в случаите, когато стоките от подкатегориите са взаимозаменяеми;
б)
позициите в подобни стоки, ако те са близки заместители и ако може ясно да се установи минимален корелационен коефициент от 0,9 между ценовите промени за период от най-малко една година.
Член 358
Специални инструменти
1. Стоковите фючърси и форуърдните ангажименти за покупка или продажба на отделни стоки се включват в системата за измерване като условни стойности, изразени в стандартната мерна единица, и им се определя матуритет според техния краен срок.
2. Стоковите суапове, при които едната част на сделката е по фиксирана цена, а другата - по текущата пазарна цена, се третират като поредица от позиции, равни на условната стойност по договора, като на всяко от плащанията по суапа съответства една позиция в съответния матуритетен интервал в член 359, параграф 1. Позициите са дълги, ако институцията плаща по фиксирана цена и получава по променлива цена, и къси, ако институцията получава по фиксирана цена и плаща по променлива цена. Стоковите суапове, при които частите на сделката са в различни стоки, трябва да се отчитат по съответните отчетни таблици съгласно подхода на матуритетната стълбица.
3. Опциите и варантите върху стоки или върху стокови деривати се третират като позиции, равни по стойност на размера на базисния актив, за който се отнася опцията, умножен по съответния делта коефициент за целите на настоящата глава. Тези позиции могат да се нетират срещу всички позиции в идентична базисна стока или стоков дериват. Използваният делта коефициент е този на съответната борса. За извънборсови опции или когато липсва делта коефициентът на съответната борса, след разрешение от компетентните органи институцията може сама да изчисли делта коефициента, като използва подходящ модел. Разрешение се дава, ако с модела правилно се оценява процентното изменение на стойността на опцията или варанта при малки промени в пазарната цена на базисния инструмент.
Освен делта-риска институциите адекватно отразяват и другите рискове, свързани с опциите, в капиталовите изисквания.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на набор от методи за отразяване на другите рискове освен делта-риска в капиталовите изисквания по начин, който да бъде съразмерен спрямо мащаба и сложността на дейностите на институциите във връзка с опции.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2013 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Преди влизането в сила на техническите стандарти, посочени в първа алинея, компетентните органи могат да продължат да прилагат съществуващите видове национално третиране, ако вече са ги прилагали преди 31 декември 2013 г.
5. Институцията включва съответните стоки в изчислението на своето капиталово изискване за стоков риск в един от следните случаи:
а)
когато институцията е прехвърлителят на стоките или гарантираните права върху стоките при репо споразумение;
б)
когато институцията е заемодателят при споразумение за отдаване на стоки в заем.
Член 359
Подход на матуритетната стълбица
1. Институцията използва отделна матуритетна стълбица в съответствие с таблица 1 за всяка стока. Всяка позиция в тази стока се включва в подходящия матуритетен интервал. Стоките в наличност се включват в първия матуритетен интервал от 0 до 1 месец включително.
Таблица 1
Матуритетен интервал
(1)
Спред (в %)
(2)
0 ≤ 1 месец
1,50
1 ≤ 3 месеца
1,50
3 ≤ 6 месеца
1,50
6 ≤ 12 месеца
1,50
1 ≤ 2 години
1,50
2 ≤ 3 години
1,50
3 години
1,50
2. Следните позиции в една и съща стока могат да бъдат прихващани и включвани в подходящите матуритетни интервали в нетен размер:
а)
позиции в договори, чиито падежи са на една и съща дата;
б)
позиции в договори, чиито падежи се различават с не повече от 10 дни, ако договорите се търгуват на пазари, на които има ежедневни доставки.
3. След това институцията изчислява сбора на дългите позиции и сбора на късите позиции във всеки матуритетен интервал. Сборът на дългите позиции, които са съчетани с късите в даден матуритетен интервал, представлява съчетаната позиция в този интервал, а остатъчната дълга или къса позиция е несъчетаната позиция за същия интервал.
4. Частта от несъчетаната дълга позиция за даден матуритетен интервал, която е съчетана с несъчетаната къса позиция (или обратното) за следващия матуритетен интервал, е съчетаната позиция между двата матуритетни интервала. Частта на несъчетаната дълга или несъчетаната къса позиция, която не може да бъде съчетана по този начин, е несъчетаната позиция.
5. Капиталовите изисквания на институцията за всяка стока се изчисляват въз основа на съответната матуритетна стълбица като сбор от следното:
а)
сбора на съчетаните дълги и къси позиции, умножен по съответния спред от втората колона на таблица 1 за всеки падежен интервал и по спот цената на стоката;
б)
съчетаната позиция между два матуритетни интервала за всеки матуритетен интервал, в който се пренася несъчетана позиция, умножена по 0,6 % (коефициент на пренос) и по спот цената на стоката;
в)
остатъчните несъчетани позиции, умножени по 15 % (окончателен коефициент) и по спот цената на стоката.
6. Общото капиталово изискване на институцията за стоков риск се изчислява като сбор от капиталовите изисквания, изчислени за всяка стока в съответствие с параграф 5.
Член 360
Опростен подход
1. Капиталовото изискване на институцията за всяка стока се изчислява като сбор от:
а)
15 % от нетната позиция (дълга или къса), умножена по спот цената на стоката;
б)
3 % от брутната позиция (дълга плюс къса), умножена по спот цената на стоката.
2. Общото капиталово изискване на институцията за стоков риск се изчислява като сбор от капиталовите изисквания, изчислени за всяка стока съгласно параграф 1.
Член 361
Разширен подход на матуритетната стълбица
Институциите могат да използват минималния спред, минималния коефициент на пренос или минималния окончателен коефициент, изложени в таблица 2 по-долу, вместо посочените в член 359, при условие че институциите:
а)
осъществяват значителна търговия със стоки;
б)
имат подходящо диверсифициран портфейл от стоки;
в)
все още не са в състояние да използват вътрешни модели с цел изчисляване на капиталовото изискване за стоков риск.
Таблица 2
Благородни метали
(с изключение на злато)
Неблагородни метали
Селскостопански продукти
(нетрайни продукти)
Други, включително енергийни продукти
Спред (%)
1,0
1,2
1,5
1,5
Коефициент на пренос (%)
0,3
0,5
0,6
0,6
Окончателен коефициент (%)
8
10
12
15
Институциите уведомяват компетентните органи за начина, по който използват настоящия член, като представят и доказателство за усилията си да въведат вътрешен модел за изчисляване на капиталовото изискване за стоков риск.
ГЛАВА 5
Използване на вътрешни модели за изчисляване на капиталовите изисквания
Раздел 1
Разрешение и капиталови изисквания
Член 362
Специфичен и общ риск
За целите на настоящата глава позиционният риск по търгуван дългов или капиталов инструмент или по базиран на тях дериват може да бъде разделен на два компонента. Първият е неговият специфичен рисков компонент и включва риска от промяна в цената на инструмента в резултат на фактори, свързани с неговия емитент или - в случай на дериват - с емитента на базисния инструмент. Вторият компонент включва общия риск от промяна в цената на инструмента, дължаща се на промяна в равнището на лихвените проценти (в случай на търгуван дългов инструмент или дългов дериват) или на цялостно движение на пазара на капиталови инструменти, което не е свързано с конкретни характеристики на отделните ценни книжа (в случай на капиталов инструмент или капиталов дериват).
Член 363
Разрешение за използване на вътрешни модели
1. След като са се уверили, че институцията спазва съответните изисквания по раздели 2, 3 и 4, компетентните органи дават на институцията разрешение да изчислява своите капиталови изисквания за една или няколко от посочените по-долу категории рискове чрез вътрешни модели вместо или в комбинация с методите по глави 2-4:
а)
общ риск по капиталови инструменти;
б)
специфичен риск по капиталови инструменти;
в)
общ риск по дългови инструменти;
г)
специфичен риск по дългови инструменти;
д)
валутен риск;
е)
стоков риск.
2. За категориите рискове, за които на институцията не е дадено разрешение да използва вътрешни модели съгласно параграф 1, институцията продължава да изчислява капиталовите изисквания съответно по глави 2, 3 и 4. Разрешение от компетентните органи за използване на вътрешни модели се изисква за всяка категория риск и се предоставя само ако вътрешният модел обхваща съществена част от позициите на определена категория риск.
3. За съществените промени в използването на вътрешни модели, които институцията е получила разрешение да използва, разширяването на употребата им, особено чрез включване на допълнителни категории рискове, и първоначалното изчисление на стресираната стойност под риск съгласно член 365, параграф 2, се изисква отделно разрешение от компетентния орган.
Институциите уведомяват компетентните органи за всички други разширявания на употребата и промени в използването на тези вътрешни модели, които институцията е получила разрешение да използва.
4. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
условията, съгласно които се преценява дали разширенията и измененията в употребата на вътрешните модели са съществени;
б)
методологията за оценка, съгласно която компетентните органи разрешават на институциите да използват вътрешни модели.
в)
условията, при които обхванатата от вътрешния модел част от позициите в дадена рискова категория се счита за „съществена“, както е посочено в параграф 2.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 364
Капиталови изисквания при използването на вътрешни модели
1. Всяка институция, която използва вътрешен модел, освен капиталовите изисквания, изчислени съгласно глави 2, 3 и 4 за категориите рискове, за които не е получила разрешение да използва вътрешен модел, изпълнява и капиталови изисквания, изчислени като сбор от сумите по букви а) и б):
а)
по-високата измежду следните стойности:
i)
нейната стойност под риск за предходния ден, изчислена съгласно член 365, параграф 1 (VaRt-1);
ii)
средната величина на измерените дневни стойности под риск в съответствие с член 365, параграф 1 за всеки от предходните шестдесет работни дни (VaRavg), умножена по мултипликационния коефициент (mc) съгласно член 366;
б)
по-високата измежду следните стойности:
i)
последната известна стресирана стойност под риск, изчислена съгласно член 365, параграф 2 (sVaRt-1); и
ii)
средната величина на стресираните стойности под риск, изчислени по начина и с честотата, посочени в член 365, параграф 2, през предходните 60 работни дни (sVaRavg), умножена по мултипликационния коефициент (ms) съгласно член 366;
2. Институциите, които използват вътрешен модел за изчисляване на своето капиталово изискване за специфичен риск по дългови инструменти, спазват допълнително капиталово изискване, определено като сбор от сумите по букви а) и б) по-долу:
а)
капиталовото изискване, изчислено съгласно членове 337 и 338 за специфичния риск по секюритизиращи позиции и кредитни деривати за n-то неизпълнение в търговския портфейл, с изключение на включените в капиталовото изискване за специфичния риск по портфейла за корелационно търгуване съгласно раздел 5 и - в съответните случаи - капиталовото изискване за специфичен риск съгласно глава 2, раздел 6, за тези позиции в ПКИ, за които не са изпълнени нито условията по член 350, параграф 1, нито условията по член 350, параграф 2;
б)
по-високата измежду следните стойности:
i)
последната известна величина на показателя за риск за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск, изчислена съгласно раздел 3;
ii)
средната величина на този показател за предходните 12 седмици.
3. Институциите, които имат портфейл за корелационно търгуване, отговарящ на изискванията по член 338, параграфи 1-3, могат да спазват капиталово изискване въз основа на член 377 вместо член 338, параграф 4, изчислявано като по-високата измежду следните стойности:
а)
последната известна величина на показателя за риск за портфейла за корелационно търгуване, изчислен съгласно раздел 5;
б)
средната величина на тази стойност за предходните 12 седмици;
в)
8 % от капиталовото изискване, което съгласно член 338, параграф 4 би било определено към момента на изчисляване на последната величина на показателя за риск, посочен в буква а) за всички позиции, включени във вътрешния модел за портфейла за корелационно търгуване.
Раздел 2
Общи изисквания
Член 365
Изчисляване на стойността под риск и стресираната стойност под риск
1. При изчисляването на стойността под риск съгласно член 353 се спазват следните изисквания:
а)
стойността под риск се изчислява ежедневно;
б)
използва се 99-процентов едностранен доверителен интервал;
в)
използва се 10-дневен период на държане;
г)
използва се ефективен исторически период на наблюдение от най-малко една година, освен когато е оправдан по-кратък период на наблюдение поради значително рязко увеличение на променливостта на цените;
д)
множеството от данни се актуализира най-малко веднъж месечно.
Институцията може да използва стойности под риск, изчислени при използване на периоди на държане под 10 дни, които се приравняват към период от 10 дни с помощта на подходяща методология, която подлежи на периодичен преглед.
2. Освен това институцията изчислява най-малко веднъж седмично стресираната стойност под риск за текущия портфейл съгласно изискванията по параграф 1, като входящите данни за модела за изчисляване на стойността под риск се съобразяват с историческите данни от непрекъснат 12-месечен период на значителен финансов стрес, свързан с портфейла на институцията. Изборът на такива исторически данни се подлага на поне ежегоден преглед от институцията, която съобщава резултатите на компетентните органи. ЕБО следи различните практики на изчисляване на стресираната стойност под риск и издава насоки за тези практики в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 366
Регулаторни бек-тестове и мултипликационни коефициенти
1. Резултатите от изчисленията по член 365 се умножават по мултипликационните коефициенти (mc) и (ms).
2. Всеки един от мултипликационните коефициенти (mc) и (ms) представлява сбор от най-малко 3 и надбавка между 0 и 1 съгласно таблица 1. Надбавката зависи от броя на превишенията за последните 250 работни дни според данните от бек-тестовете на институцията, проведени по отношение на стойността под риск съгласно член 365, параграф 1.
Таблица 1
Брой превишения
Надбавка
По-малко от 5
0,00
5
0,40
6
0,50
7
0,65
8
0,75
9
0,85
10 или повече
1,00
3. Институциите броят превишения за деня въз основа на бек-тестове на хипотетичните и действителните промени в стойността на портфейла. Превишение е еднодневна промяна в стойността на портфейла, която надвишава съответната получена по модела на институцията еднодневна мярка за стойността под риск. С цел определяне на надбавката броят на превишенията се измерва поне веднъж на всяко тримесечие и се равнява на по-големия измежду броя на превишенията при хипотетичните и при действителните промени в стойността на портфейла.
Бек-тестването за хипотетични промени в стойността на портфейла се основава на сравнение между стойността на портфейла в края на деня и стойността му в края на следващия ден при допускане, че позициите са непроменени.
Бек-тестването за действителните промени в стойността на портфейла се основава на сравнение между стойността на портфейла в края на деня и стойността му в края на следващия ден, без таксите, комисионите и нетния доход от лихви.
4. В отделни случаи компетентните органи могат да ограничат надбавката до размера, който произтича от превишенията при хипотетични промени, когато броят на превишенията при действителните промени не произтича от недостатъци на вътрешния модел.
5. За да могат компетентните органи непрекъснато да следят дали мултипликационните коефициенти са подходящи, институциите своевременно, при всички случаи в срок от пет работни дни, уведомяват компетентните органи за превишенията, установени чрез програмите им за бек-тестване.
Член 367
Изисквания за измерване на риска
1. Всеки вътрешен модел, използван за изчисляване на капиталовите изисквания за позиционен риск, валутен риск и стоков риск, и всеки вътрешен модел, използван за корелационното търгуване, трябва да отговаря на всяко едно от следните изисквания:
а)
моделът обхваща точно всички съществени рискове;
б)
моделът отчита достатъчен брой рискови фактори в зависимост от степента на активност на институцията на съответните пазари. Когато рисков фактор е включен в модела за ценообразуване на институцията, но не е включен в модела за измерване на риска, институцията може да обоснове този пропуск по задоволителен за компетентните органи начин. Моделът за измерване на риска обхваща нелинейността на опциите и другите инструменти, както и корелационния риск и базисния риск. Когато се използват приближения за рисковите фактори, те се подкрепят от надеждни исторически данни за действителната държана позиция.
2. Всеки вътрешен модел, използван за изчисляване на капиталовите изисквания за позиционен риск, валутен риск или стоков риск, отговаря на всяко едно от следните изисквания:
а)
моделът включва набор от рискови фактори, съответстващи на лихвените проценти във всяка валута, в която институцията има балансови или задбалансови позиции, чувствителни към лихвените проценти. Институцията моделира кривите на доходността, като използва един от общоприетите подходи. За съществените експозиции към лихвен риск в основните валути и на основните пазари кривата на доходността се разделя на най-малко шест матуритетни интервала, за да обхване колебанията на променливостта на лихвените проценти по цялата крива на доходността. Моделът обхваща и риска от движения с непълна функционална зависимост между различните криви на доходност;
б)
моделът включва рисковите фактори, съответстващи на златото и на отделните чуждестранни валути, в които са деноминирани позициите на институцията. По отношение на ПКИ се вземат предвид действителните им валутни позиции. Институциите могат да използват отчетността на трето лице за позицията на ПКИ в чуждестранна валута, когато точността на тази отчетност е надлежно осигурена. Ако институцията няма сведения за валутните позиции на ПКИ, тази позиция се измерва и третира в съответствие с член 353, параграф 3;
в)
моделът използва отделен рисков фактор най-малко за всеки от капиталовите пазари, на които институцията държи значителни позиции;
г)
моделът използва отделен рисков фактор най-малко за всяка стока, в която институцията държи значителни позиции. Моделът трябва да обхваща и риска от движения с непълна функционална зависимост между подобни, но нееднакви стоки и експозицията към промените на форуърдните цени, възникващи от несъответствия на матуритетите. Той също така отчита пазарните характеристики, особено датите на доставка и възможността на търговците да закриват позиции;
д)
с вътрешния модел на институцията се оценява консервативно рискът от нисколиквидни позиции и позиции с ограничена ценова прозрачност посредством реалистични пазарни сценарии. Освен това вътрешният модел отговаря на минималните стандарти по отношение на данните. Приближенията са достатъчно консервативни и се използват само когато наличните данни са недостатъчни или не отразяват реалната променливост на позицията или портфейла.
3. Във всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава, институциите могат да използват емпирични зависимости в рамките на категориите рискове и между тях само ако подходът им за измерване на зависимостите е надежден и въведен изцяло.
Член 368
Качествени изисквания
1. Всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава, е надеждно разработен и обхваща всички операции на институцията, и по-специално, се спазва всяко едно от следните качествени изисквания:
а)
всеки вътрешен модел, използван за изчисляване на капиталовите изисквания за позиционен, валутен или стоков риск е добре интегриран в ежедневния процес на институцията по управление на риска и служи за основа на отчитането на рисковите експозиции пред висшето ръководство;
б)
институцията има звено за контрол на риска, което е независимо от звената, участващи в търговската дейност, и се отчита директно пред висшето ръководство. Това звено отговаря за разработването и прилагането на всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава. Звеното извършва първоначалното и текущото утвърждаване на всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава, като носи отговорност за цялостната система за управление на риска. Звеното ежедневно изготвя и анализира отчети за резултатите от прилагането на всички вътрешни модели, използвани за изчисляване на капиталовите изисквания за позиционен, валутен и стоков риск, и за необходимите мерки, които трябва да бъдат предприети по отношение на лимитите за търгуване;
в)
управителният орган и висшето ръководство на институцията участват активно в процеса по контрол на риска, а всекидневните отчети, изготвяни от звеното за контрол на риска, се преглеждат от лица на такова ниво в йерархията, което им дава достатъчно правомощия да налагат както намаляване на позициите, заемани от отделните търговци, така и намаляване на общата рискова експозиция на институцията;
г)
институцията разполага с достатъчно на брой служители, които имат умения за използването на усъвършенствани вътрешни модели в търговията, контрола на риска, одитирането и дейностите на звеното за отчитане на сделките (бек-офис), включително моделите, използвани за целите на настоящата глава;
д)
институцията има установени процедури за наблюдение и осигуряване на спазването на набор от документирани вътрешни правила и разпоредби за контрол във връзка с цялостното функциониране на вътрешните модели, включително моделите, използвани за целите на настоящата глава;
е)
за всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава, е доказано в практиката, че измерва рисковете с приемлива точност;
ж)
институцията периодично извършва стрес тестове, включително обратни стрес тестове, по определена стриктна програма, която обхваща всички вътрешни модели за целите на настоящата глава, а резултатите от тези стрес тестове се преглеждат от висшето ръководство и отразяват в политиката и лимитите, които то налага. В този процес по-специално се вземат предвид неликвидността на пазарите при стресирани пазарни условия, рискът от концентрация, рискът от еднопосочността на пазарите, събитийният риск и рискът от внезапно неизпълнение, нелинейността на продуктите, позициите в опции с висока отрицателна вътрешна стойност, позициите с прекъсване на цените и други рискове, които не могат да бъдат включени по подходящ начин във вътрешните модели. Приложените сътресения отразяват характера на портфейлите и времето, което би било необходимо за хеджиране или управление на рисковете при неблагоприятни пазарни условия;
з)
като част от процеса си на редовно вътрешно одитиране институцията извършва независим преглед на вътрешните си модели, включително на използваните за целите на настоящата глава модели.
2. Прегледът, посочен в параграф 1, буква з), включва както дейностите на търговските звена, така и звеното за независим контрол на риска. Най-малко веднъж годишно институцията извършва преглед на цялостния си процес на управление на риска. Прегледът обхваща следното:
а)
адекватността на документацията на системата и процеса на управление на риска и организацията на звеното за контрол на риска;
б)
отразяването на оценките на рисковете във всекидневното управление на риска и надеждността на управленската информационна система;
в)
процеса, използван от институцията за одобряване на моделите за ценообразуване въз основа на риска и системите за оценка, които се използват от служителите в звеното за сключване на сделките (фронт-офис) и в звеното за отчитане на сделките (бек-офис);
г)
обхвата на рисковете, включени в модела за измерване на риска, и утвърждаването на всички съществени промени в процеса на измерване на риска;
д)
точността и пълнотата на данните за позициите, точността и целесъобразността на допусканията за променливостта и корелационната зависимост, както и точността на оценките и изчисленията за чувствителността към риск;
е)
проверките, извършвани от институцията за оценка на последователността, навременността и надеждността на източниците на данни, използвани за вътрешните модели, включително независимостта на такива източници на данни;
ж)
проверките, извършвани от институцията за оценка на бек-тестовете, провеждани за оценка на точността на модела.
3. Тъй като техниките и най-добрите практики се променят, институциите прилагат новите техники и практики във всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава.
Член 369
Вътрешно утвърждаване
1. Институциите имат въведени процеси, осигуряващи надлежно утвърждаване на всичките им вътрешни модели, използвани за целите на настоящата глава, от страна на лица с подходяща квалификация, които не са свързани с процеса на разработване на моделите, за да се гарантира, че те са надеждно разработени и обхващат всички съществени рискове по подходящ начин. Утвърждаването се извършва при първоначалната разработка на вътрешния модел и при въвеждане на значителни изменения във вътрешния модел. Утвърждаването се извършва също така периодично, особено когато има значителни структурни промени на пазара или промени в състава на портфейла, които биха могли да доведат до неадекватност на вътрешния модел. Тъй като техниките и най-добрите практики за вътрешно утвърждаване се променят, институциите прилагат съответните нововъведения. Утвърждаването на вътрешния модел не се ограничава до бек-тестване, а също така включва поне следното:
а)
тестове с цел проверка дали допусканията, направени във вътрешния модел, са подходящи и не подценяват или надценяват риска;
б)
в допълнение към надзорните програми за бек-тестване институциите извършват свои собствени вътрешни тестове за утвърждаване на вътрешните модели, включващи бек-тестове и съответстващи на рисковете и структурата на портфейлите им;
в)
използване на хипотетични портфейли, за да се гарантира, че вътрешният модел е в състояние да отчита особени структурни характеристики, които биха могли да възникнат, като например съществен базисен риск и риск от концентрация.
2. Институцията извършва бек-тестове във връзка както с действителните, така и с хипотетичните изменения на стойността на портфейла.
Раздел 3
Особени изисквания във връзка с моделите за специфичен риск
Член 370
Изисквания във връзка с моделите за специфичен риск
Всеки вътрешен модел, използван за изчисляване на капиталовите изисквания за специфичен риск, както и всеки вътрешен модел за корелационно търгуване, отговаря на следните допълнителни изисквания:
а)
обяснява историческите промени на цените на активите в портфейла;
б)
обхваща концентрациите по отношение на размера и промените на състава на портфейла;
в)
устойчив e при неблагоприятни условия;
г)
утвърден e чрез бек-тестове, чиято цел е да се прецени дали специфичният риск е правилно обхванат. Ако институцията извършва такива бек-тестове въз основа на съответните подпортфейли, тези подпортфейли трябва да бъдат подбрани по последователен начин;
д)
отчита индивидуалния за институцията базисен риск, по-специално чувствителен е към съществените характерни различия между подобни, но нееднакви позиции;
е)
обхваща събитийния риск.
Член 371
Изключения от моделите за специфичен риск
1. Институцията може да избере да изключи от изчислението на изискването си за собствен капитал за специфичен риск, което извършва с помощта на вътрешен модел, онези позиции, за които изпълнява капиталовото изискване за специфичен риск съгласно член 332, параграф 1, буква д) или член 337, с изключение на позициите, спрямо които се прилага подходът, изложен в член 377.
2. Институцията може да не включва риска от неизпълнение и миграционния риск по търгуваните дългови инструменти в своя вътрешен модел, когато покрива тези рискове чрез изискванията по раздел 4.
Раздел 4
Вътрешен модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
Член 372
Изискване за вътрешен модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
Всяка институция, която използва вътрешен модел за изчисляване на изискванията си за собствен капитал за специфичен риск по търгувани дългови инструменти, разполага и с вътрешен модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск, за да обхваща риска от неизпълнение и миграционния риск по позициите от търговския си портфейл, които са допълнителни спрямо рисковете, обхванати от мярката за стойност под риск съгласно член 365, параграф 1. Институцията доказва, че нейният вътрешен модел отговаря на следните стандарти при допускане за постоянно равнище на риска, с корекции при необходимост с цел да се отрази въздействието на ликвидността, концентрациите, хеджирането и възможностите за избор:
а)
вътрешният модел осигурява смислена диференциация на рисковете и точни и последователни прогнозни оценки за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск;
б)
прогнозните оценки на вътрешния модел за потенциалните загуби играят съществена роля в управлението на риска от страна на институцията;
в)
пазарните данни и данните за позициите, използвани във вътрешния модел, са актуални и са предмет на подходяща оценка за качество;
г)
изискванията, изложени в член 367, параграф 3, член 368, член 369, параграф 1 и в член 370, букви б), в), д) и е) са изпълнени.
ЕБО публикува насоки относно изискванията, изложени в членове 373-376.
Член 373
Обхват на вътрешния модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
Вътрешният модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск обхваща всички позиции, за които се прилага капиталово изискване за специфичен лихвен риск, включително за позициите, за които капиталовото изискване за специфичен риск е 0 % съгласно член 336, но не включва секюритизиращите позиции и кредитните деривати за n-то неизпълнение.
С разрешението на компетентните органи институцията може да избере да включи последователно всички котирани позиции в капиталови инструменти и всички дериватни позиции, базирани на допуснати за търговия капиталови инструменти. Разрешение се дава, ако включването на тези позиции и инструменти съответства на начина, по който институцията вътрешно измерва и управлява риска.
Член 374
Параметри на вътрешния модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
1. Институциите използват вътрешния модел, за да изчислят величината на показател, с който се измерват загубите в резултат на неизпълнение, както и вътрешната или външната миграция на експозициите между рейтинговите класове при 99,9-процентов доверителен интервал за времеви хоризонт от една година. Институциите изчисляват величината на този показател най-малко веднъж седмично.
2. Корелационните допускания се подкрепят от анализ на обективни данни в надеждно разработена система. Вътрешният модел отразява по подходящ начин концентрациите по отношение на емитентите. Отразяват се също концентрациите, които могат да възникнат в рамките на един клас или в различни класове инструменти в условия на стрес.
3. Вътрешният модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск отразява въздействието на зависимостта между събитията на неизпълнение и събитията на миграция. Не се отразява въздействието на диверсифицирането между събитията на неизпълнение и на миграция, от една страна, и другите рискови фактори, от друга страна.
4. Вътрешният модел се основава на допускането за постоянно ниво на риск за едногодишен времеви хоризонт, което предполага, че отделните позиции или групи позиции в търговския портфейл, при които е настъпило неизпълнение или миграция през техния хоризонт на ликвидност, се ребалансират в края на своя хоризонт на ликвидност, за да се достигне първоначалното ниво на риск. Другият възможен вариант е институцията да използва последователно допускането за постоянна позиция за период от една година.
5. Хоризонтите на ликвидност се определят съгласно времето, необходимо за продажбата на позицията или за хеджиране на всички съответни съществени ценови рискове при пазарен стрес, като се отчита специално размерът на позицията. Хоризонтите на ликвидност отразяват действителната практика и опит по време на периоди както на системен или идиосинкратичен стрес. Хоризонтът на ликвидност се измерва съгласно консервативни допускания и е достатъчно дълъг, така че актът на продажбата или хеджирането сам по себе си да не повлияе съществено върху цената, по която биха се извършили продажбата или хеджирането.
6. Подходящият хоризонт на ликвидност за дадена позиция или група позиции не може да бъде по-кратък от три месеца.
7. При определяне на подходящия хоризонт на ликвидност за дадена позиция или група позиции се вземат предвид вътрешните правила на институцията, свързани с корекцията на стойността и управлението на нетъргуваните позиции. Когато дадена институция определя хоризонтите на ликвидност за групи позиции вместо за индивидуални позиции, критериите за определяне на групите позиции се определят по начин, който правилно отразява различията в ликвидността. Хоризонтите на ликвидност са по-големи за концентрираните позиции, което отразява по-дългия срок, необходим за реализацията на такива позиции. Хоризонтът на ликвидност за „лицето, опериращо секюритизационна схема“ отразява времето за натрупване, продажба и секюритизация на активите или за хеджиране на съществените рискове в условия на пазарен стрес.
Член 375
Признаване на хеджирането при прилагане на вътрешния модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
1. Техники за хеджиране могат да бъдат включени във вътрешния модел на институцията за отчитане на допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск. Позициите могат да бъдат нетирани, когато дълги и къси позиции се отнасят до един и същ финансов инструмент. Ефектите от хеджирането или диверсификацията, свързани с дългите и късите позиции, включващи различни инструменти или различни ценни книжа на един длъжник, както и дългите и късите позиции към различни емитенти, могат да бъдат признати само чрез изрично моделиране на брутните дълги и къси позиции в различните инструменти. Институциите отчитат въздействието на съществените рискове, които могат да възникнат в интервала между падежа на хеджираните позиции и хоризонта на ликвидност, както и възможните съществени базисни рискове в стратегиите за хеджиране по продукти, ранг в капиталовата структура, вътрешен или външен рейтинг, падеж, година на емитиране и други разлики в инструментите. Институцията отразява хеджираната позиция само до степента, до която тя може да бъде поддържана, дори когато длъжникът наближава кредитно или друго събитие.
2. За позициите, които са хеджирани посредством динамични стратегии за хеджиране, ребалансирането на хеджираните позиции в рамките на хоризонта на ликвидност на хеджираната позиция може да бъде признато, при условие че институцията:
а)
избере да моделира последователно ребалансирането на хеджираната позиция за цялата съответна група позиции в търговския портфейл;
б)
докаже, че включването на резултатите от ребалансирането води до по-добро измерване на риска;
в)
докаже, че пазарите на използваните за хеджиране инструменти са достатъчно ликвидни, за да позволят такова ребалансиране дори в периоди на стрес. Всички остатъчни рискове, произтичащи от динамичните стратегии за хеджиране, трябва да бъдат отразени в капиталовото изискване.
Член 376
Специални изисквания за вътрешния модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
1. Вътрешният модел за обхващане на допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск отразява нелинейното въздействие на опциите, структурираните кредитни деривати и другите позиции със съществено нелинейно поведение по отношение на промени в цените. Институцията надлежно отчита степента на моделен риск, присъщ на оценката и изготвянето на приблизителни оценки на ценовите рискове, свързани с такива продукти.
2. Вътрешният модел се основава на обективни и актуални данни.
3. Като част от независимия преглед и утвърждаването на вътрешните си модели, използвани за целите на настоящата глава, включително за целите на системата за измерване на риска, институцията по-конкретно извършва всичко посочено по-долу:
а)
потвърждава, че подходът на моделиране на зависимостите и ценовите промени е подходящ за нейния портфейл, включително изборът и теглата на факторите на системния риск;
б)
извършва различни стрес тестове, включително анализ на чувствителността и сценариен анализ, за да оцени количествената и качествената надеждност на вътрешния модел, особено по отношение на третирането на концентрациите. Тези тестове не се ограничават до различните събития, наблюдавани в миналото;
в)
извършва подходящо утвърждаване чрез количествени техники, включително подходящи сравнителни показатели за вътрешно моделиране.
4. Вътрешният модел отговаря на прилаганите от институцията вътрешни методи за управление на риска с цел установяване, измерване и управление на рисковете, свързани с търгуването.
5. Институциите документират вътрешните си модели, така че корелационните и другите допускания за модела да бъдат прозрачни за компетентните органи.
6. Вътрешният модел оценява консервативно риска от нисколиквидни позиции и от позиции с ограничена ценова прозрачност при реалистични пазарни сценарии. Освен това вътрешният модел отговаря на минималните стандарти по отношение на данните. Приближенията са достатъчно консервативни и могат да се използват само когато наличните данни са недостатъчни или не отразяват реалната променливост на позицията или портфейла.
Раздел 5
Вътрешен модел за отчитане на корелационното търгуване
Член 377
Изисквания към вътрешния модел за отчитане на корелационното търгуване
1. Компетентните органи дават разрешение да се използва вътрешен модел за определяне на капиталовото изискване за портфейла за корелационно търгуване, вместо да се прилага капиталовото изискване по член 338, на институциите, на които е разрешено да използват вътрешен модел за специфичен риск по дългови инструменти и които отговарят на изискванията по параграфи 2-6 от настоящия член, както и по член 367, параграфи 1 и 3, член 368, член 369, параграф 1 и член 370, букви а), б), в), д) и е).
2. Институциите използват този вътрешен модел, за да изчислят величината на показател, който отразява по подходящ начин всички ценови рискове при 99,9-процентов доверителен интервал за времеви хоризонт от една година, при допускане за постоянно равнище на риска, с корекции при необходимост с цел да се отрази влиянието на ликвидността, концентрациите, хеджирането и възможността за избор. Институциите изчисляват величината на този показател най-малко веднъж седмично.
3. Моделът по параграф 1 адекватно обхваща следните рискове:
а)
кумулативния риск, възникващ от неизпълнение на повече от един длъжник, включително реда на неизпълненията, при продуктите, разделени на траншове;
б)
риска от кредитния спред, включително ефектите, свързани с гама коефициента и кръстосания гама коефициент;
в)
променливостта на присъщите зависимости, включително кръстосания ефект между спредовете и зависимостите;
г)
базисният риск, включващ следните два елемента:
i)
разликата между спреда на индекс и спредовете на съставляващите го задължения на отделни длъжници; и
ii)
разликата между присъщия корелационен коефициент на индекс и на специално съставените портфейли;
д)
променливостта на процента на събиране на вземанията, доколкото е свързана със склонността на процента на събиране на вземанията да оказва влияние върху цените на траншовете;
е)
доколкото цялостният измерител на риска включва ползите от динамичното хеджиране - риска от несъвършено хеджиране и потенциалните разходи за ребалансиране на хеджираните позиции;
ж)
всички други съществени ценови рискове по позиции в портфейла за корелационно търгуване.
4. Институцията използва достатъчно пазарни данни в рамките на модела по параграф 1, за да гарантира, че обхваща напълно характерните рискове по тези експозиции в своя вътрешен подход съгласно изискванията по настоящия член. Тя трябва да е в състояние да докаже пред компетентните органи с помощта на бек-тестове или други подходящи средства, че с модела може адекватно да се обясни изменението на цените на тези продукти в миналото.
Институцията има подходящи правила и процедури, за да може да разделя своите позиции, които е разрешено да включи в капиталовото изискване съгласно настоящия член, от другите си позиции, за които няма такова разрешение.
5. Институцията редовно прилага поредица от специални, предварително определени стрес сценарии по отношение на портфейла с всички позиции, включени в модела по параграф 1. С тези стрес сценарии се изследват ефектите от напрежението върху процента на случаите на неизпълнение, процента на събиране на вземанията, кредитните спредове, базисните рискове, зависимостите и други значими рискови фактори, свързани с портфейла за корелационно търгуване. Институцията прилага тези стрес сценарии поне веднъж седмично и поне веднъж на всяко тримесечие се отчита пред компетентните органи за резултатите, като представя и сравнения с капиталовото изискване на институцията в съответствие с настоящия член. За всички случаи, в които резултатите от стрес тестовете съществено превишават изискването за собствен капитал за портфейла за корелационно търгуване, своевременно се съобщава на компетентните органи. ЕБО разработва насоки за прилагането на стрес сценариите спрямо портфейла за корелационно търгуване.
6. Вътрешният модел оценява консервативно риска от нисколиквидни позиции и от позиции с ограничена ценова прозрачност при реалистични пазарни сценарии. Освен това вътрешният модел отговаря на минималните стандарти по отношение на данните. Приближенията са достатъчно консервативни и могат да се използват само когато наличните данни са недостатъчни или не отразяват реалната променливост на позицията или портфейла.
ДЯЛ V
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА СЕТЪЛМЕНТ РИСК
Член 378
Сетълмент риск и риск при доставка
При сделки с дългови или капиталови инструменти, чуждестранна валута или стоки (с изключение на репо сделките и сделките по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки), по които не е извършен сетълмент до договорената дата за доставка, институцията изчислява ценовата разлика, във връзка с която тя е изложена на риск.
Ценовата разлика се изчислява като разликата между договорената цена на сетълмент за съответния дългов или капиталов инструмент, чуждестранна валута или стоки и неговата/нейната текуща пазарна стойност, когато тази разлика може да доведе до загуба за кредитната институция.
Институцията умножава ценовата разлика по съответния коефициент от дясната колона на следната таблица 1, за да изчисли изискването си за собствен капитал за сетълмент риск.
Таблица 1
Брой работни дни след договорената дата на сетълмента
(%)
5 - 15
8
16 - 30
50
31 - 45
75
46 или повече
100
Член 379
Свободни доставки
1. Институцията е длъжна да задели собствен капитал съгласно таблица 2 в следните случаи:
а)
институцията е платила за ценни книжа, чуждестранна валута или стоки, преди да ги получи, или е доставила ценни книжа, чуждестранна валута или стоки, преди да ѝ бъде платено за тях;
б)
в случай на трансгранични сделки са изминали един или повече дни от извършване на плащането или доставката от страна на институцията.
Таблица 2
Капиталово третиране на свободни доставки
Колона 1
Колона 2
Колона 3
Колона 4
Вид на сделката
До първото договорно плащане или доставка
От първото договорно плащане или доставка до четири дни след второто договорно плащане или доставка
От 5 работни дни след второто договорно плащане или доставка до приключването на сделката
Свободна доставка
Няма капиталово изискване
Третира се като експозиция
Третира се като експозиция, претеглена с рисково тегло от 1 250 %
2. При прилагането на рискови тегла към експозиции в резултат на свободни доставки, третирани съгласно колона 3 от таблица 2, институциите, прилагащи вътрешнорейтинговия подход, изложен в трета част, дял II, глава 3, могат да присъдят оценка на PD за контрагентите, към които нямат друга експозиция от банковия портфейл, като използват външния рейтинг на контрагентите. Институциите, които използват собствени оценки на параметъра LGD, могат да прилагат този параметър съгласно член 161, параграф 1 към експозициите в резултат на свободни доставки, третирани съгласно колона 3 от таблица 2, при условие че прилагат същия параметър за всички експозиции от този вид. Като алтернатива институциите, които прилагат вътрешнорейтинговия подход, изложен в трета част, дял II, глава 3, могат да прилагат рисковите тегла по стандартизирания подход съгласно трета част, дял II, глава 2, при условие че прилагат тези тегла към всички експозиции от този вид, или могат да прилагат рисково тегло от 100 % към всички експозиции от този вид.
Ако размерът на положителната експозиция, произтичаща от свободна доставка, не е съществен, институциите могат да прилагат рисково тегло от 100 % към тези експозиции, освен когато се изисква прилагането на рисково тегло от 1 250 % съгласно колона 4 от таблица 2 в параграф 1.
3. Вместо да прилагат рисково тегло от 1 250 % за експозициите в резултат на свободна доставка съгласно колона 4 от таблица 2 в параграф 1, институциите могат да приспадат прехвърлената вече стойност плюс текущата положителна стойност на тези експозиции от елементите на базовия собствен капитал от първи ред съгласно член 36, параграф 1, буква к).
Член 380
Освобождаване от третирането
В случай на пълен срив на система за сетълмент, на система за клиринг или на ЦК компетентните органи могат да освобождават временно институциите от прилагането на капиталовите изисквания, изчислени съгласно членове 378 и 379, до нормализиране на положението. В този случай неизвършването на сетълмент по сделка от страна на контрагента не се счита за неизпълнение за целите на кредитния риск.
ДЯЛ VI
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА РИСК ПРИ КОРЕКЦИЯТА НА КРЕДИТНАТА ОЦЕНКА
Член 381
Значение на корекцията на кредитната оценка
За целите на настоящия дял и дял II, глава 6 „корекция на кредитната оценка (ККО)“ означава корекция на оценката, изчислена по средни пазарни цени, на портфейла от сделки с даден контрагент. Тази корекция отразява текущата пазарна стойност на кредитния риск от контрагента за институцията, но не отразява текущата пазарна стойност на кредитния риск от институцията за контрагента.
Член 382
Обхват
1. Институцията изчислява капиталовите изисквания за риск при ККО съгласно настоящия дял за всички извънборсови дериватни инструменти по отношение на всички свои стопански дейности, освен за кредитните деривати, признати за редуциране на размерите на рисковопретеглените експозиции при изчисляване на кредитния риск.
2. Институцията включва сделките по финансиране с ценни книжа в изчислението на собствения капитал, изискван по параграф 1, ако компетентният орган установи, че експозициите на институцията към риск при ККО, произтичащи от тези сделки, са съществени.
3. Сделките с квалифициран централен контрагент и сделките на клиент с клирингов член, при които клиринговият член действа като посредник между клиента и квалифициран централен контрагент и които пораждат експозиция по търговско финансиране на клиринговия член към квалифицирания централен контрагент, са изключени от капиталовите изисквания за риск при ККО.
4. Следните сделки са изключени от капиталовите изисквания за риск при ККО:
а)
сделки с нефинансови контрагенти, както са определени в член 2, точка 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012, или с нефинансови контрагенти, установени в трета държава, при които не се превишават клиринговите прагове, посочени в член 10, параграфи 3 и 4 от същия регламент.
б)
вътрешногрупови транзакции, предвидени в член 3 от Регламент (ЕС) № 648/2012, освен ако държавите членки не въведат национални закони, изискващи структурно разделение в рамките на банкова група, в който случай компетентните органи могат да изискат за вътрешногруповите трансакции на структурно разделените институции да се прилагат капиталовите изисквания;
в)
сделки с контрагенти, предвидени в член 2, точка 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и обхванати от преходните разпоредби на член 85, параграф 2 от посочения регламент, докато тези преходни разпоредби престанат да се прилагат;
г)
сделки с контрагенти, посочени в член 1, параграф 4, букви а) и б) и параграф 5, букви а)-в) от Регламент (ЕС) № 648/2012, и сделки с контрагенти, за които в член 115 от настоящия регламент се предвижда рисково тегло от 0 % за експозициите към този контрагент.
Освобождаването от изискване относно риска при ККО на сделките, посочени в член 382, параграф 4, буква в) от настоящия регламент, които са сключени по време на преходния период по член 85, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 648/2012, следва да се прилага за продължителността на договора по тази сделка.
5. До 1 януари 2015 г. и на всеки две години след това ЕБО извършва преглед с оглед на международното регулаторно развитие, включително потенциалните подходи за калибрирането и праговете за прилагане на изисквания относно риска при ККО, спрямо нефинансови контрагенти от трети държави.
ЕБО разработва в сътрудничество с ЕОЦКП проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на процедурите за изключване на сделките с нефинансови контрагенти, установени в трета държава, от капиталовите изисквания за риск при ККО.
ЕБО представя тези проекти на регулаторни технически стандарти в рамките на шест месеца от датата на прегледа, посочена в първа алинея.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени във втора алинея, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 383
Усъвършенстван подход
1. Институция, на която е разрешено да използва вътрешен модел за специфичен риск по дългови инструменти съгласно член 363, параграф 1, буква г), определя - за всички сделки, за които има разрешение да използва МВМ за определяне на стойността на експозицията към кредитен риск от контрагента съгласно член 283 - капиталовите изисквания за риск при ККО, като създава модел, описващ начина по който промените в кредитните спредове на контрагенти влияят върху ККО на всички контрагенти по тези сделки, отчитайки хеджиранията на риска във връзка с ККО, които са допустими съгласно член 386.
Институцията използва своя вътрешен модел, за да определи капиталовите изисквания за специфичен риск, свързан с търгуваните дългови позиции, и използва 99 % доверителен интервал и приравнен период на държане от 10 дена. Вътрешният модел се конструира така, че да симулира промени в кредитните спредове на контрагентите, но не моделира чувствителност на ККО към промени на другите пазарни фактори, включително към промени на стойността на референтния актив, стока, валута или лихвен процент на даден дериват.
Капиталовите изисквания за риск при ККО за всеки контрагент се изчисляват по следната формула:
където:
ti
=
моментът на i-тата преоценка, като се започва от t0=0;
tT
=
най-дългият договорен матуритет измежду всички нетиращи съвкупности с контрагента;
si
=
кредитният спред на контрагента в момент ti, използван за изчисляване на ККО на контрагента. Когато спредът по суап за кредитно неизпълнение на контрагента е известен, институцията използва този спред. Когато не е известен спредът по такъв суап за кредитно неизпълнение, институцията използва като приближение друг спред, който е подходящ с оглед на рейтинга, сектора и района на контрагента;
LGDMKT
=
LGD на контрагента, която се основава на спреда на пазарен инструмент на контрагента, ако такъв инструмент е наличен. Когато такъв инструмент не е налице, се използва като приближение друг спред, който е подходящ с оглед на рейтинга, сектора и района на контрагента.
Първият коефициент в сбора представлява приближение на присъщата за пазара пределна вероятност да настъпи неизпълнение в периода между момент ti-1 и момент ti;
EEi
=
очакваната експозиция към контрагента към момента на преоценяване ti, според което експозиции от различни нетиращи съвкупности към този контрагент се добавят и според което най-дългият матуритет на всяка нетираща съвкупност се определя от най-дългия договорен матуритет в рамките на съответната нетиращата съвкупност; институцията прилага начина на третиране, предвиден в параграф 3 при маржин сделки, ако използва мярката за очаквана положителна експозиция (ЕРЕ) съгласно член 285, параграф 1, буква а) или буква б) за маржин сделките;
Di
=
безрисковият дисконтов фактор към момент ti, като D0 = 1.
2. Когато изчислява капиталовите изисквания за риск при ККО за даден контрагент, институцията получава всички входящи данни, необходими й за вътрешния й модел за специфичен риск по дългови инструменти, по следните формули (избирайки подходящата в зависимост от случая):
а)
когато моделът е основан на изцяло ново ценообразуване, формулата в параграф 1 се използва директно;
б)
когато моделът е основан на чувствителността на кредитните спредове за определени моменти, институцията изчислява чувствителността за всеки кредитен спред („Regulatory CS01“) по следната формула:
За крайния времеви интервал i=T съответната формула е
в)
когато в модела се използва чувствителност на кредитни спредове към паралелни измествания на кредитни спредове, институцията използва следната формула:
г)
когато в модела се използва чувствителност от втори ред към изменения на кредитни спредове (гама коефициент на спреда), гама коефициентите се изчисляват по формулата в параграф 1.
3. Когато изчислява капиталовите изисквания за риск при ККО съгласно параграф 1, всяка институция, която използва мярката за EPE за обезпечени извънборсови деривати съгласно член 285, параграф 1, буква а) или буква б), извършва следните две действия:
а)
прави допускане за постоянен профил на очакваната експозиция;
б)
приравнява очакваната експозиция към ефективната очаквана експозиция, изчислявана съгласно член 285, параграф 1, буква б), за матуритет, равен на по-големия от следните срокове:
i)
половината от най-дългия матуритет в нетиращата съвкупност;
ii)
среднопретегления матуритет на всички сделки в нетиращата съвкупност.
4. Всяка институция, на която компетентните органи са разрешили съгласно член 283 да използва МВМ за изчисляване на стойностите на експозициите по отношение на повечето от дейностите си, но която използва методите, предвидени в дял II, глава 6, раздел 3, раздел 4 или раздел 5 за по-малките си портфейли и която има разрешение да използва вътрешен модел за пазарен риск за специфичния риск на дългови инструменти в съответствие с член 363, параграф 1, буква г), може с разрешение на компетентните органи да изчислява капиталовите изисквания за риск при ККО съгласно параграф 1 за нетиращите съвкупности, към които не се прилага МВМ. Компетентните органи дават такова разрешение само ако институцията използва методите по дял II, глава 6, раздел 3, раздел 4 или раздел 5 за ограничен брой по-малки портфейли.
За извършване на изчислението съгласно предходната алинея и когато резултатът, получен чрез МВМ се разминава с профилa на очакваната експозиция (EE), институцията извършва следните две действия:
а)
прави допускане за постоянен профил на EE;
б)
приравнява EE към стойността на експозицията, изчислена чрез методите по дял II, глава 6, раздел 3, раздел 4 или раздел 5 или чрез МВМ за матуритет, равен на по-големия от следните срокове:
i)
половината от най-дългия матуритет в нетиращата съвкупност;
ii)
среднопретегления матуритет на всички сделки в нетиращата съвкупност.
5. Институцията определя капиталовите изисквания за риск при ККО съгласно член 364, параграф 1 и членове 365 и 367 като сбор от стойността под риск при нормални условия и стресираната стойност под риск, които се изчисляват по следния начин:
а)
за стойността под риск при нормални условия се прилага текущото калибриране на параметрите за очакваната експозиция, както е изложено в член 292, параграф 2, първа алинея;
б)
за стресираната стойност под риск се използват бъдещите профили на EE на контрагентите чрез прилагане на съобразено с предполагаемия стрес калибриране съгласно член 292, параграф 2, втора алинея. Периодът на стрес за параметрите на кредитния спред е най-неблагоприятният едногодишен период на стрес в рамките на тригодишния стрес период, използван за параметрите на експозицията;
в)
при тези изчисления ще се прилага трикратният множител, използван при изчисляването на капиталовите изисквания, базиран на стойността под риск и на стресираната стойност под риск в съответствие с член 364 параграф 1. ЕБО следи за съгласуваност при всяко правомощие за преценка, което надзорните органи упражняват с цел прилагане на по-голям от трикратния множител спрямо данните за оценка под риск и стресирана оценка под риск по отношение на капиталовите изисквания за риск при ККО. Компетентните органи, прилагащи по-голям от трикратния множител, предоставят писмена обосновка на ЕБО;
г)
изчислението се прави най-малко веднъж месечно, като използваната EE се изчислява със същата честота. Ако за целите на изчислението, посочено в член 364, параграф 1, буква а), подточка ii) и буква б), подточка ii), не се използват ежедневни стойности, а такива с по-рядка честота, институциите използват средните стойности за тримесечие.
6. За експозициите към контрагент, за които при използване на одобрения вътрешен модел на институцията за специфичния риск по дългови инструменти се получава приближение на спред, което не съответства на рейтинга, сектора и района на контрагента, институцията използва метода, предвиден в член 384, за изчисляване на капиталовите изисквания за риск при ККО.
7. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за по-подробно определяне на това:
а)
как да се избере даден спред, който да бъде използван като приближение чрез одобрения вътрешен модел на институцията за специфичния риск по дългови инструменти, с цел установяване на посочените в параграф 1 si и LGDMKT;
б)
броят и размерът на портфейлите, които отговарят на критерия за ограничен брой по-малки портфейли по параграф 4.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 януари 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 384
Стандартизиран метод
1. Всяка институция, която не изчислява капиталовите изисквания за риск при ККО за своите контрагенти съгласно член 373, изчислява портфейлни капиталови изисквания за риск при ККО за всеки контрагент по следната формула, отчитайки хеджиранията за редуциране на риска при ККО, които са допустими съгласно член 386:
където:
h
=
едногодишният хоризонт на риска (в години); h = 1;
wi
=
теглото, приложимо за контрагент „i“.
На контрагент „i“ се присъжда едно от шестте тегла wi въз основа на външна кредитна оценка от избрана АВКО съгласно таблица 1. За контрагент, за който няма присъдена кредитна оценка от избрана АВКО:
а)
институция, използваща подхода по дял II, глава 3, съотнася вътрешния рейтинг на контрагента към една от външните кредитни оценки;
б)
институция, използваща подхода по дял II, глава 2, присъжда wi=1,0 % на този контрагент. Въпреки това се установява wi=3,0 %, ако институция използва член 128 за рисково претегляне за кредитен риск от контрагента по отношение на експозициите към този контрагент.
=
общата стойност на експозицията към кредитен риск от контрагента за контрагент „i“ (изчислена като сбор за всички нетиращи съвкупности), включително ефекта на обезпечението съгласно методите по дял II, глава 6, раздели 3-6, приложима към изчислението на капиталовите изисквания за кредитен риск от контрагента за този контрагент. Институция, която използва един от методите по дял II, глава 6, раздели 3 и 4, може да използва като EADitotal напълно коригираната стойност на експозицията в съответствие с член 223, параграф 5.
Институция, която не използва метода по дял II, глава 6, раздел 6, дисконтира експозицията чрез прилагане на следния коефициент:
Bi
=
условната стойност на закупената защита чрез суапове за кредитно неизпълнение върху задължения на едно лице (сбора им, ако позициите са повече от една), свързани с контрагент „i“ и използвани за хеджиране на риска при ККО.
Тази условна стойност се дисконтира чрез прилагане на следния коефициент:
Bind
=
пълната условна стойност на един или повече индексни суапове за кредитно неизпълнение на закупена защита, използвани за хеджиране на риска при ККО.
Тази условна стойност се дисконтира чрез прилагане на следния коефициент:
wind
=
теглото, приложимо за индексното хеджиране.
Институцията определя Wind чрез изчисляване на среднопретеглените wi, приложими за отделните компоненти на индекса;
Mi
=
ефективният матуритет на сделките с контрагент i.
Институция, използваща метода по дял II, глава 6, раздел 6, изчислява Mi съгласно член 162, параграф 2, буква ж). За тази цел обаче Mi не е ограничен до пет години, а до най-дългия договорен остатъчен матуритет в нетиращата съвкупност;
За институция, която не използва метода по дял II, глава 6, раздел 6, Mi е среднопретегления матуритет съгласно член 162, параграф 2, буква б). За тази цел обаче Mi не е ограничен до пет години, а до най-дългия договорен остатъчен матуритет в нетиращата съвкупност;
=
матуритетът на хеджиращия инструмент с условна стойност Bi (количествата Mi hedge Bi се събират, ако позициите са повече от една);
Mind
=
матуритетът на индексното хеджиране.
Когато позициите за индексно хеджиране са повече от една, Mind е матуритет, среднопретеглен спрямо условната стойност.
2. Когато даден контрагент е включен в индекс, на който се базира суап за кредитно неизпълнение, използван за хеджиране на кредитния риск от контрагента, институцията може да извади условната стойност, която може да бъде отнесена към този контрагент според теглото му в индекса, от условната стойност на индексния суап за кредитно неизпълнение и да я третира като хеджиране (Bi) на индивидуалния контрагент с матуритет, основаващ се на матуритета на индекса.
Таблица 1
Степен на кредитно качество
Тегло wi
1
0,7 %
2
0,8 %
3
1,0 %
4
2,0 %
5
3,0 %
6
10,0 %
Член 385
Алтернатива на използването на методите за ККО при изчисляването на капиталовите изисквания
Като алтернатива на член 384, за посочените в член 382 инструменти и с предварителното съгласие на компетентния орган институциите, използващи метода на първоначалната експозиция, изложен в член 275, могат да прилагат мултипликационен коефициент 10 към получения размер на рисково претеглените експозиции за кредитен риск от контрагента по отношение на тези експозиции, вместо да изчисляват капиталовите изисквания за риск при ККО.
Член 386
Допустимо хеджиране
1. Хеджирането е „допустимо“ за целите на изчисляването на капиталовите изисквания за риск при ККО съгласно членове 383 и 384 само когато се използва за редуциране на риска при ККО и се управлява с тази цел, както и когато е под една от следните форми:
а)
суапове за кредитно неизпълнение върху задължения на едно лице или други равностойни инструменти за хеджиране, които се отнасят пряко до контрагента;
б)
индексни суапове за кредитно неизпълнение, при условие че базисната разлика между всеки спред на отделен контрагент и спредовете по хеджирането чрез индексни суапове за кредитно неизпълнение се отразява, по задоволителен за компетентните органи начин, в стойността под риск.
Изискването по буква б) базовата разлика между всеки спред на отделен контрагент и спредовете по хеджирането чрез индексни суапове за кредитно неизпълнение да се отразява в стойността под риск се прилага и в случаите, когато като приближение за спред на контрагента се използва друг спред.
За всички контрагенти, за които като приближение се използва друг спред, институцията използва подходящи базисни времеви редове, получени от представителна група подобни лица, за чийто спред има данни.
Ако базовата разлика между спреда на отделния контрагент и спредовете по хеджирането чрез индексни суапове за кредитно неизпълнение не е отразена по задоволителен за компетентните органи начин, институцията отразява само 50 % от условната стойност на индексното хеджиране в стойността под риск.
Не е разрешено прекомерно хеджиране на експозициите със суапове за кредитно неизпълнение върху задължения на едно лице по метода, посочен в член 383.
2. Институцията не отразява други видове хеджиране за риск от контрагента при изчисляването на капиталовите изисквания за риск при ККО. По-специално, траншираните суапове за кредитно неизпълнение или суаповете за n-то кредитно неизпълнение и дълговите ценни книжа, обвързани със заеми, не са допустимо хеджиране при изчисляването на капиталовите изисквания за риск с ККО.
3. Допустимото хеджиране, включено в изчислението на капиталовите изисквания за риск при ККО, не се включва в изчислението на капиталовите изисквания за специфичен риск съгласно дял IV,нито третира като редуциране на кредитния риск, освен за кредитния риск от контрагента за същия портфейл сделки.
ЧЕТВЪРТА ЧАСТ
ГОЛЕМИ ЕКСПОЗИЦИИ
Член 387
Предмет
Институциите следят и контролират големите си експозиции съгласно настоящата част.
Член 388
Изключения от обхвата
Настоящата част не се прилага за инвестиционните посредници, които отговарят на критериите по член 95, параграф 1 или член 96, параграф 1.
Настоящата част не се прилага по отношение на консолидирана група, ако тази група включва единствено инвестиционни посредници, посочени в член 95, параграф 1 или член 96, параграф 1, и спомагателни дружества и която не включва кредитни институции.
Член 389
Определение
За целите на настоящата част „експозиция“ означава всеки актив или задбалансова позиция съгласно трета част, дял II, глава 2, без прилагане на рисковите тегла или степените на риск.
Член 390
Изчисляване на стойността на експозицията
1. Експозициите, произтичащи от инструментите по приложение II, се изчисляват по един от методите, изложени в трета част, дял II, глава 6.
2. Институциите, на които е разрешено да използват метода на вътрешния модел, съгласно член 283, могат за използват метода на вътрешния модел, за да изчисляват стойността на експозицията при репо сделки, сделки по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки, маржин заемни сделки и транзакции с удължен сетълмент.
3. Институциите, които изчисляват капиталовите изисквания за дейностите в рамките на търговския си портфейл съгласно трета част, дял IV, глава 2, член 299, съгласно трета част, дял V и в съответните случаи съгласно трета част, дял IV, глава 5, изчисляват стойността на експозициите си към отделни клиенти, които възникват в рамките на търговския портфейл, като сбор от следните елементи:
а)
положителното превишение на дългите позиции на институцията над късите ѝ позиции във всички финансови инструменти, емитирани от съответния клиент, като нетната позиция във всеки отделен инструмент се изчислява по методите, посочени в трета част, дял IV, глава 2;
б)
нетната експозиция - в случаите на поемане на дългов или капиталов инструмент;
в)
експозициите в резултат на сделки, споразумения и договори, посочени в членове 299 и 378-380, със съответния клиент, като тези експозиции се изчисляват по начина за изчисление на стойностите на експозиции, изложен в посочените членове.
За целите на буква б) нетната експозиция се изчислява чрез приспадане на тези позиции, които са записани или препоети от трети лица въз основа на официално споразумение, намалени с коефициентите, посочени в член 345.
За целите на буква б) институциите създават системи за наблюдение и контрол на експозициите, произтичащи от поемане на емисии, за периода между първоначалното поемане на задължението и следващия работен ден с оглед на естеството на поетите рискове на въпросните пазари.
За целите на буква в) трета част, дял II, глава 3 се изключва от позоваването в член 299.
4. Общата експозиция към отделен клиент или към група от свързани клиенти се изчисляват чрез събиране на експозициите от търговския портфейл и експозициите от банковия портфейл.
5. Експозициите към групи от свързани клиенти се изчисляват чрез събиране на експозициите към отделните лица, отнесени в една група.
6. Експозициите не включват следното:
а)
при сделки с чуждестранна валута - експозициите, възникнали при обичайния период на сетълмент в рамките на два работни дни след плащането;
б)
при сделки за покупка или продажба на ценни книжа - експозициите, възникнали при обичайния период на сетълмент в рамките на пет работни дни след плащането или доставката на ценните книжа, в зависимост от това кое от двете настъпва по-рано;
в)
при извършване на парични преводи, включително изпълнение на платежни услуги, клиринг и сетълмент във всяка валута и кореспондентски банкови отношения или услуги за клиентите по клиринг, сетълмент и доверителни услуги, свързани с финансови инструменти - забавеното получаване на средствата, както и другите експозиции, произтичащи от дейността на клиента, чийто падеж е най-късно на следващия работен ден;
г)
при извършване на парични преводи, включително изпълнение на платежни услуги, клиринг и сетълмент във всяка валута и кореспондентски банкови отношения - експозициите в рамките на един ден към институции, предоставящи тези услуги;
д)
експозициите, с които е намален собственият капитал съгласно членове 36, 56 и 66.
7. За да се определи цялостната експозиция към клиент или група от свързани клиенти, по отношение на клиенти, към които институцията има експозиции чрез сделки по член 112, букви м) и о) или чрез други сделки, когато има експозиция към базисни активи, институцията прави оценка на базисните експозиции, като отчита икономическата същност на структурата на сделката и рисковете, присъщи на структурата на сделката, за да определи дали тя представлява допълнителна експозиция.
8. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
условията и методологиите, които се използват, за да се определи цялостната експозиция към клиент или група от свързани клиенти по отношение на видовете експозиции, посочени в параграф 7;
б)
условията, при които структурата на сделката по параграф 7 не представлява допълнителна експозиция;
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 януари 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 391
Определение на понятието „институция“ за целите на големите експозиции
За целите на изчисляването на стойността на експозициите по настоящата част понятието „институция“ включва всяко частно или публично предприятие, включително неговите клонове, което, ако беше установено в Съюза, би отговаряло на определението за „институция“ и което е лицензирано в трета държава, която прилага пруденциални надзорни и регулаторни изисквания, които са поне равностойни на прилаганите в Съюза.
Член 392
Определение на понятието „голяма експозиция“
Експозиция на институция към клиент или група от свързани клиенти се счита за голяма експозиция, когато нейната стойност е по-голяма или равна на 10 % от приемливия капитал на институцията.
Член 393
Способност за установяване и управление на големите експозиции
Институцията трябва да разполага с надеждни административни и счетоводни процедури и подходящи механизми за вътрешен контрол, за да установява, управлява, следи, отчита и регистрира всички големи експозиции и последващите изменения в тях съгласно настоящия регламент.
Член 394
Изисквания за предоставяне на информация
1. Всяка институция представя на компетентните органи посочената по-долу информация за всяка голяма експозиция, включително за големите експозиции, за които член 395, параграф 1 не се прилага:
а)
идентификационни данни на клиента или групата от свързани клиенти, към които институцията има голяма експозиция;
б)
стойността на експозицията преди отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск, когато е приложимо;
в)
вида на кредитната защита с обезпечения или гаранции, когато се използват такива;
г)
стойността на експозицията след отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск, изчислен за целите на член 395, параграф 1.
Когато по отношение на институцията се прилага трета част, дял II, глава 3, на компетентните органи се представя информация за нейните 20 най-големи експозиции на консолидирана основа, с изключение на големите експозиции, за които член 395, параграф 1 не се прилага.
2. В допълнение към предоставената информация по параграф 1, институцията докладва на компетентните органи следната информация за своите 10 най-големи експозиции на консолидирана основа към институции, както и за своите 10 най-големи експозиции на консолидирана основа към нерегулирани финансови предприятия, включително големите експозиции, за които член 395, параграф 1 не се прилага:
а)
самоличността на клиента или групата от свързани клиенти, към които институцията има голяма експозиция;
б)
стойността на експозицията преди отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск, когато е приложимо;
в)
вида на кредитната защита с обезпечения или гаранции, когато се използват такива;
г)
стойността на експозицията след отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск, изчислен за целите на член 395, параграф 1;
д)
очакваното погасяване на експозицията, изразено като падежираща сума в рамките на месечни матуритетни съвкупности до една година, тримесечни матуритетни съвкупности до три години, а след това ежегодно.
3. Тази информация се представя поне два пъти годишно.
4. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на:
а)
единните формати за отчитане на информацията по параграф 3, съобразени с естеството, мащаба и сложността на дейностите на институциите, и указанията за използването на тези формати;
б)
честотата и датите на представяне на информацията по параграф 3;
в)
информационните технологични решения за представяне на информацията по параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с процедурата, предвидена в член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 395
Максимални размери на големите експозиции
1. Институцията не формира към даден клиент или група от свързани клиенти експозиция, чиято стойност надвишава 25 % от приемливия капитал на институцията след отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск съгласно членове 399-403. Когато този клиент е институция или когато група от свързани клиенти включва една или повече институции, тази стойност не надвишава по-голямата от следните две стойности: 25 % от приемливия капитал на институцията или 150 милиона евро, при условие че сборът на стойностите на експозициите, след отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск съгласно членове 399-403, към всички свързани клиенти, които не са институции, не надвишава 25 % от приемливия капитал на институцията.
Ако размерът на 25 % от приемливия капитал на институцията е под 150 милиона евро, стойността на експозицията, след отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск съгласно членове 399-4023 не надвишава разумен максимален размер от приемливия капитал на институцията. Този максимален размер се определя от институцията съгласно правилата и процедурите по член 81 от Директива 2013/36/ЕС, за да се преодолява и контролира риска от концентрация. Максималният размер не надвишава 100 % от приемливия капитал на институцията.
Компетентните органи могат да определят максимален размер, по-нисък от 150 милиона евро, като уведомяват ЕБО и Комисията за това.
2. В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 и като отчита ефекта от редуцирането на кредитния риск съгласно членове 399-403, както и резултатите от тенденциите в Съюза и на международно равнище в областта на паралелната банкова система и големите експозиции, ЕБО издава до 31 декември 2014 г. насоки за определяне на подходящи общи изисквания за максималния размер на такива експозиции или по-строги индивидуални изисквания за максималния размер на експозициите към паралелни банкови предприятия, които извършват банкови дейности извън регулирана рамка.
При разработването на тези насоки ЕБО взема под внимание дали въвеждането на допълнителни изисквания за максималния размер ще окаже значително отрицателно въздействие върху рисковия профил на институциите, установени в Съюза, върху кредитирането на реалната икономика или върху стабилността и нормалното функциониране на финансовите пазари.
До 31 декември 2015 г. Комисията оценява целесъобразността и въздействието от налагането на изисквания за максималния размер на експозициите към паралелни банкови предприятия, които извършват банкови дейности извън регулирана рамка, като отчита развитието в Съюза и на международно равнище в областта на паралелната банкова система и големите експозиции, както и редуцирането на кредитния риск съгласно членове 399-403. Комисията представя доклада на Европейския парламент и на Съвета, по целесъобразност заедно със законодателно предложение за максималните размери на експозициите към паралелни банкови предприятия, които извършват банкови дейности извън регулирана рамка.
3. При спазване на член 396 институцията трябва във всеки един момент да съблюдава съответния максимален размер, определен в параграф 1.
4. За активите, представляващи вземания, и другите експозиции към признати инвестиционни посредници от трети държави може да се приложи същият начин на третиране като предвидения в параграф 1.
5. Експозициите от търговския портфейл на институцията могат да надвишат максималните размери по настоящия член, ако са спазени следните условия:
а)
експозицията към съответния клиент или група от свързани клиенти по позиции от банковия портфейл не надвишава максималния размер по параграф 1, изчислен по отношение на приемливия капитал, така че превишението произтича изцяло от позиции от търговския портфейл;
б)
институцията спазва допълнително капиталово изискване за превишението над максималния размер по параграф 1, като това изискване се изчислява съгласно членове 397 и 398;
в)
когато са изминали 10 дни или по-малко от възникването на превишението, експозицията по търговския портфейл към съответния клиент или група от свързани клиенти не превишава 500 % от приемливия капитал на институцията;
г)
всички превишения, продължили повече от 10 дни, сумарно не превишават 600 % от приемливия капитал на институцията.
При всяко превишение на максималния размер институцията своевременно съобщава на компетентните органи размера на превишението и наименованието на съответния клиент и когато е приложимо - наименованието на групата от съответните свързани клиенти.
6. За целите на настоящия параграф структурни мерки означава мерки, приети от държава членка и прилагани от съответните компетентни органи на тази държава членка преди влизането в сила на правен акт, който изрично хармонизира мерките, с които от лицензираните в тази държава членка кредитни институции се изисква да намалят експозициите си към различни юридически лица в зависимост от дейностите им, без значение къде се извършват тези дейности, с цел да се защитят вложителите и да се запази финансовата стабилност.
Независимо от параграф 1 от настоящия член и член 400, параграф 1, буква е), когато държавите членки приемат национални закони, с които се налага приемането на структурни мерки в рамките на банкова група, компетентните органи могат да изискват от институциите на банковата група, които държат депозити, обхванати от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 г. относно схемите за гарантиране на депозити (30) или от равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава, да прилагат максимален размер на големите експозиции под 25 %, но не под 15 %, между 31 декември 2014 г. и и 30 юни 2015 г. и не под 10 % от 1 юли 2015 г. нататък, на подконсолидирана основа в съответствие с член 11, параграф 5 спрямо вътрешногруповите експозиции, когато тези експозиции се състоят от експозиции към субект, който не принадлежи към същата подгрупа за целите на структурните мерки.
За целите на настоящия параграф, трябва да са спазени следните условия:
а)
всички субекти, които спадат към една и съща подгрупа за целите на структурните мерки, се разглеждат като един клиент или група от свързани клиенти;
б)
компетентните органи прилагат еднакъв максимален размер към експозициите, посочени в първа алинея.
Прилагането на този подход не засяга ефективния надзор на консолидирана основа и не трябва да води до несъразмерни отрицателни последици за финансовата система или за части от нея в други държави членки или Съюза като цяло, нито да представлява или да създава пречка пред функционирането на вътрешния пазар.
7. Преди приемането на конкретните структурни мерки, посочени в параграф 5, по отношение на големите експозиции, компетентните органи уведомяват Съвета, Комисията, съответните компетентни органи и ЕБО поне два месеца преди публикуването на решението за приемане на структурните мерки и представят подходящи количествени и качествени доказателства за всички посочени по-долу елементи:
а)
обхвата на дейностите, спрямо които се прилагат структурни мерки;
б)
обяснение защо тези проекти за мерки се считат за подходящи, ефективни и пропорционални за защита на вложителите;
в)
оценка на възможното положително или отрицателно въздействие на мерките върху вътрешния пазар въз основа на информацията, с която разполага държавата членка.
8. На Комисията се предоставя правомощие, като действа в съответствие с процедурата по член 464, параграф 2, да приеме акт за изпълнение, с който да одобри или да отхвърли предлаганите национални мерки, посочени в параграф 7.
В рамките на един месец от получаването на уведомлението по параграф 7 ЕБО представя становището си по посочените в същия параграф елементи на Съвета Комисията и на съответната държава членка. Съответните компетентни органи също могат да представят становищата си по посочените в същия параграф елементи на Съвета, Комисията и на съответната държава членка.
Като отчита във възможно най-голяма степен посочените във втора алинея становища и в случай че са налице убедителни и надеждни доказателства, че мерките ще окажат отрицателно въздействие върху вътрешния пазар, което надхвърля ползите за финансовата стабилност, Комисията отхвърля предлаганите национални мерки в срок от два месеца от получаване на уведомлението. В противен случай Комисията одобрява предлаганите национални мерки за първоначален срок от две години, като по целесъобразност в мерките могат да бъдат внесени изменения.
Комисията отхвърля предлаганите национални мерки само когато счита, че те водят до несъразмерни отрицателни последици за финансовата система или за части от нея в други държави членки или Съюза като цяло, като по този начин представляват или създават пречка пред функционирането на вътрешния пазар или пред свободното движение на капитали в съответствие с разпоредбите на ДФЕС.
В оценката си Комисията взема под внимание становището на ЕБО и доказателствата, представени в съответствие с параграф 7.
Преди срокът на действие на мерките да изтече, компетентните органи могат да предложат нови мерки за удължаване на срока на прилагане всеки път с още две години. В този случай те уведомяват Комисията, Съвета, съответните компетентни органи и ЕБО. За одобряването на новите мерки се прилага посочената в настоящия член процедура. Настоящият член не засяга член 458.
Член 396
Спазване на изискванията във връзка с големите експозиции
1. Ако по изключение експозициите превишават максималния размер по член 395, параграф 1, институцията своевременно докладва стойността на експозицията на компетентните органи, които могат, когато обстоятелствата го изискват, да определят на институцията срок, в който да започне да съблюдава максималния размер.
Когато за максимален размер се прилага сумата от 150 милиона евро, посочена в член 395, параграф 1, компетентните органи могат да разрешават за всеки отделен случай превишаване на максималния размер от 100 % от приемливия капитал на институцията.
2. Когато спазването от страна на дадена институция на индивидуална или подконсолидирана основа на задълженията по настоящата част отпадне съгласно член 7, параграф 1 или когато разпоредбите на член 9 се прилагат в случая на институции майки в държава членка, трябва да бъдат предприети мерки за осигуряване на задоволително разпределение на рисковете в рамките на групата.
Член 397
Изчисляване на допълнителните капиталови изисквания за големите експозиции в търговския портфейл
1. Превишението по член 395, параграф 5, буква б) се изчислява чрез подбор на тези компоненти от общата търговска експозиция към съответното лице или група лица, които пораждат най-високите изисквания за специфичен риск по трета част, дял IV, глава 2 и/или изисквания по член 299 и трета част, дял V, чийто сбор се равнява на размера на превишението по член 395, параграф 5, буква а).
2. Когато превишението не е продължило повече от 10 дни, допълнителното капиталово изискване за тези компоненти е 200 % от изискванията по параграф 1.
3. От 10-ия ден от възникване на превишението компонентите му, подбрани в съответствие с параграф 1, се отнасят към съответния ред в колона 1 на таблица 1 във възходящ ред на изискванията за специфичен риск по част трета, дял IV, глава 2 и/или изискванията по член 299 и част трета, дял V. Допълнителното капиталово изискване е равно на сбора от изискванията за специфичен риск по трета част, дял IV, глава 2 и/или изискванията по член 299 и трета част, дял V за тези компоненти, умножен по съответстващия коефициент от колона 2 на таблица 1.
Таблица 1
Колона 1: превишение на максималните размери
(като процент от приемливия капитал)
Колона 2: коефициенти
До 40 %
200 %
От 40 % до 60 %
300 %
От 60 % до 80 %
400 %
От 80 % до 100 %
500 %
От 100 % до 250 %
600 %
Над 250 %
900 %
Член 398
Процедури за предотвратяване на избягването от страна на институциите на допълнителното капиталово изискване
Институциите нямат право умишлено да избягват допълнителните капиталови изисквания по член 397, които биха възникнали за тях във връзка с експозициите, които са в превишение на максималния размер по член 395, параграф 1, след като тези експозиции вече са били поддържани повече от 10 дни, посредством временно прехвърляне на тези експозиции на друго дружество, независимо дали е в същата група или не, и/или чрез предприемане на изкуствени сделки за закриване на експозицията през 10-дневния период и създаване на нова експозиция.
Институциите поддържат системи, които осигуряват незабавното предаване на компетентните органи на информация за всяко прехвърляне, имащо ефекта по първа алинея.
Член 399
Допустими техники за редуциране на кредитния риск
1. За целите на членове 400-403 понятието „гаранция“ включва кредитните деривати, признати съгласно трета част, дял II, глава 4 и различни от дългови ценни книжа, обвързани със заеми.
2. При спазване на параграф 3 от настоящия член, когато съгласно членове 400-403 е разрешено признаването на обезпечена кредитна защита или кредитна защита с гаранции, това зависи от спазването на изискванията за допустимост и останалите изисквания по трета част, дял II, глава 4.
3. Когато дадена институция се позовава на член 401, параграф 2, признаването на обезпечена кредитна защита се извършва, при условие че са изпълнени съответните изисквания съгласно трета част, дял II, глава 3. За целите на настоящата част институцията не отчита обезпечението, посочено в член 199, параграфи 5-7, освен ако това е разрешено съгласно член 402.
4. Институциите анализират, доколкото е възможно, експозициите си към доставчиците на обезпечения, кредитна защита с гаранции и базисни активи съгласно член 390, параграф 7 от гледна точка на евентуална концентрация и при необходимост предприемат действия и съобщават на компетентния орган всички съществени констатации.
Член 400
Изключения
1. Член 384, параграф 1 не се прилага за следните експозиции:
а)
активи, които представляват вземания от централни правителства, централни банки или субекти от публичния сектор и които при липса на обезпечение биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
б)
активи, които представляват вземания от международни организации или многостранни банки за развитие и които при липса на обезпечение биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
в)
активи, които представляват вземания с изрични гаранции от централни правителства, централни банки, международни организации, многостранни банки за развитие или субекти от публичния сектор, когато необезпечените вземания към съответния субект, който предоставя гаранцията, биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
г)
други експозиции, които могат да се отнесат към или са гарантирани от централни правителства, централни банки, международни организации, многостранни банки за развитие или субекти от публичния сектор, когато необезпечените вземания към съответния субект, към когото се отнася експозицията или от когото тя се гарантира, биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
д)
активите, представляващи вземания от регионални правителства или местни органи на власт на държавите членки, когато тези вземания биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2, както и други експозиции към или гарантирани от тези регионални правителства или местни органи на власт, вземанията от които биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
е)
експозиции към контрагентите, посочени в член 113, параграфи 6 или 7, в случай че те биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2. Експозициите, които не отговарят на тези критерии, се третират като експозиции към трето лице, независимо дали са освободени от изискванията по член 395, параграф 1;
ж)
активи и други експозиции, обезпечени чрез парични депозити в кредитиращата институция или в институция, която е предприятието майка или дъщерно предприятие на кредитиращата институция;
з)
активи и други експозиции, обезпечени чрез депозитни сертификати, издадени от кредитиращата институция или от институция, която е предприятието майка или дъщерно предприятие на кредитиращата институция, и депозирани в някоя от тях;
и)
експозиции, произтичащи от неусвоени кредитни улеснения, които в приложение I са класифицирани като нискорискови задбалансови позиции, при условие че с клиента или групата от свързани клиенти е сключено споразумение, съгласно което улеснението може да се усвоява само ако е било установено, че това няма да доведе до превишаване на приложимия максимален размер съгласно член 395, параграф 1;
й)
експозиции по търговско финансиране към централни контрагенти и вноски в гаранционните фондове на централните контрагенти;
к)
експозиции към схеми за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО, произтичащи от финансирането на тези схеми, ако институциите - членки на схемата, имат законово или договорно задължение да я финансират.
За паричните средства, получени по дългова ценна книга, обвързана със заеми, емитирана от институцията, и за заемите или депозитите на контрагент към или в институцията, които са предмет на споразумение за балансово нетиране, признато съгласно трета част, дял II, глава 4, се счита, че попадат в обхвата на буква ж).
2. Компетентните органи могат напълно или частично да освобождават следните експозиции:
а)
покритите облигации, попадащи в обхвата на член 129, параграфи 1, 3 и 5;
б)
активите, представляващи вземания от регионални правителства или местни органи на власт на държавите членки, когато тези вземания биха получили рисково тегло от 20 % съгласно трета част, дял II, глава 2, както и други експозиции към или гарантирани от тези регионални правителства или местни органи на власт, вземанията от които биха получили рисково тегло от 20 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
в)
експозициите, включително различни видове участия, на институция към нейното предприятие майка, към други дъщерни предприятия на това предприятие майка или към нейни собствени дъщерни предприятия, доколкото тези предприятия са обхванати от надзора на консолидирана основа, на който подлежи самата институция в съответствие с настоящия регламент, Директива 2002/87/ЕО или с равностойни действащи стандарти в трета държава; експозициите, които не отговарят на тези критерии, се третират като експозиции към трето лице, независимо дали са освободени от изискванията по член 395, параграф 1;
г)
активите, представляващи вземания и други експозиции, включително различни видове участие, към регионални или централни кредитни институции, с които кредитната институция е свързана в мрежа в съответствие със законови или други нормативни разпоредби и които съгласно тези разпоредби отговарят за паричните клирингови операции в рамките на мрежата;
д)
активи, представляващи вземания и други експозиции към кредитни институции, поети от кредитни институции, една от които действа с нестопанска цел и отпуска заеми в рамките на законоустановени програми или съгласно собствения си устав за насърчаване на конкретни стопански сектори при наличието на определена форма на правителствен контрол и ограничения върху използването на тези заеми, при условие че съответните експозиции произтичат от заемите, които са отпуснати на крайните получатели, посредством кредитните институции, или от гаранциите по тези заеми;
е)
активите, представляващи вземания или други експозиции към институции, при условие че тези експозиции не са включени в собствения капитал на съответните институции, падежът им настъпва не по-късно от следващия работен ден и не са деноминирани в основна търговска валута;
ж)
активите, които представляват вземания към централни банки под формата на задължителни минимални резерви, депозирани в тези централни банки, и които са деноминирани в техните национални валути;
з)
активите, представляващи вземания от централното правителство под формата на държавни ценни книжа, държани поради нормативно установени ликвидни изисквания, деноминирани и финансирани в националната валута на правителството, при условие че по преценка на компетентния орган присъдената от призната АВКО кредитна оценка на тези централни правителства е еквивалентна на инвестиционен рейтинг;
и)
50 % от средно- или нискорисковите задбалансови документарни акредитиви и средно- или нискорисковите задбалансови неусвоени кредитни улеснения, посочени в приложение I, и - при съгласие на компетентните органи - 80 % от стойността на гаранциите, различни от гаранции по кредити, които имат законово или подзаконово основание и се предоставят в полза на членовете от взаимни схеми за гарантиране, имащи статус на кредитни институции;
й)
правно изискваните гаранции, в случаите когато ипотечен кредит, финансиран чрез издаване на ипотечни облигации, се отпуска на получателя на ипотечния кредит преди окончателното вписване на ипотеката в имотния регистър, при условие че гаранцията не се използва за намаляване на риска при изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции;
к)
активите, представляващи вземания и други експозиции към признати борси.
3. Компетентните органи могат да използват предвиденото в първото изречение изключение само ако са изпълнени следните условия:
а)
специфичното естество на експозицията, контрагента или връзката между институцията и контрагента премахва или намалява риска от експозицията; и
б)
по отношение на остатъчния риск от концентрация могат да се предприемат други мерки, които са също толкова ефективни, като правила, процеси и механизми, предвидени в член 81 от Директива 2013/36/ЕС.
Компетентните органи информират ЕБО дали възнамеряват да използват някое от предвидените в параграф 2 изключения в съответствие с букви а) и б) от настоящия параграф и се консултират с ЕБО по направения избор.
Член 401
Изчисляване на ефекта от използването на техники за редуциране на кредитния риск
1. За изчисляването на стойността на експозициите за целите на член 395, параграф 1 институцията може да използва параметъра „напълно коригирана стойност на експозицията“, изчислен съгласно трета част, дял II, глава 4 чрез отчитане на редуцирането на кредитния риск, корекциите за променливост и всички падежни несъответствия (Е*).
2. Всяка институция, на която е разрешено да използва собствени оценки на параметъра LGDи конверсионните коефициенти за всеки клас експозиции по трета част, дял II, глава 3, може с разрешението на компетентните органи да признава ефектите от финансовите обезпечения при изчисляването на стойностите на експозициите за целите на член 395, параграф 1.
Компетентните органи дават разрешението по предходната алинея само ако институцията може да направи оценка на ефектите от финансовите обезпечения за своите експозиции отделно от другите аспекти, свързани с параметъра LGD.
Направените от институцията оценки трябва да са достатъчно подходящи за намаляването на стойността на експозицията с цел спазване на разпоредбите на член 395.
Когато на дадена институция е разрешено да използва собствени оценки на ефекта от използването на финансови обезпечения, тя прави това по начин, който отговаря на подхода, възприет при изчисляването на капиталовите изисквания съгласно настоящия регламент.
Институциите, на които е разрешено да използват собствени оценки на параметъра LGD и конверсионни коефициенти за даден клас експозиции съгласно трета част, дял II, глава 3, но които не изчисляват стойността на своите експозиции чрез подхода по първа алинея от настоящия параграф, могат да използват разширения метод за финансово обезпечение или подхода, изложен в член 403, параграф 1, буква б), за изчисляване на стойността на експозициите.
3. Всяка институция, която използва разширения метод за финансово обезпечение или има разрешение да използва метода, описан в параграф 2 от настоящия член, за изчисляване на стойността на експозициите за целите на член 395, параграф 1, провежда периодични стрес тестове във връзка с концентрациите на кредитен риск, включително във връзка с реализируемата стойност на всяко прието обезпечение.
Периодичните стрес тестове, посочени в първа алинея, са ориентирани към рисковете, произтичащи от потенциални промени в пазарните условия, които биха могли да окажат отрицателно въздействие върху адекватността на собствения капитал на институцията, както и към рисковете, произтичащи от реализацията на обезпечения в ситуации на напрежение.
Извършваните стрес тестове са подходящи за оценяването на тези рискове.
В случай че периодичният стрес тест покаже по-ниска реализируема стойност на приетото обезпечение в сравнение със стойността, за която би било разрешено да бъде отчетена при използването на разширения метод за финансово обезпечение или по целесъобразност на метода, изложен в параграф 2, стойността на обезпечението, за която се разрешава да бъде призната при изчисляването на стойността на експозициите за целите на член 395, параграф 1, се намалява съответно.
Институциите по първа алинея включват следните елементи в своите стратегии за преодоляване на риска от концентрация:
а)
правила и процедури за справяне с рисковете, произтичащи от несъответствия в падежа на експозициите и предоставената кредитна защита за тези експозиции;
б)
правила и процедури за случаите, когато стрес тестовете показват по-ниска реализируема стойност на обезпечението в сравнение с отчетената при използването на разширения метод за финансово обезпечение или метода, описан в параграф 2;
в)
правила и процедури, свързани с риска от концентрация, произтичащ от прилагането на техники за редуциране на кредитния риск, и по-конкретно с непреките големи кредитни експозиции, например към отделен емитент на ценни книжа, приети като обезпечение.
Член 402
Експозиции, произтичащи от ипотечно кредитиране
1. За изчисляването на стойността на експозициите за целите на член 395, институцията може да редуцира стойността на експозицията или на която и да е част от експозицията, която e напълно обезпечена с недвижима собственост в съответствие с член 125, параграф 1, с размера на заложената пазарна или ипотечна заемна стойност на въпросния имот, но като не надхвърля 50 % от пазарната стойност или 60 % от ипотечната заемна стойност в държавите членки, които са установили строги критерии за определяне на ипотечната заемна стойност в законови или подзаконови разпоредби, ако са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
компетентните органи на държавите членки не са определили рисково тегло, по-голямо от 35 %, за експозициите или частите от експозиции, обезпечени с жилищен имот в съответствие с член 124, параграф 2;
б)
експозицията или част от нея е обезпечена напълно с
i)
ипотеки върху жилищни имоти; или
ii)
жилищен имот, предмет на лизингова сделка, при която лизингодателят запазва пълно право на собственост върху жилищния имот и лизингополучателят все още не е упражнил правото си на закупуване;
в)
изискванията, установени в член 208 и член 229, параграф 1 са изпълнени.
2. За изчисляването на стойността на експозициите за целите на член 395, институцията може да намали стойността на експозицията или на която и да е част от експозицията, която e напълно обезпечена с недвижима собственост в съответствие с член 125, параграф 1, с размера на пазарната или ипотечната заемна стойност на въпросния имот, но като не надхвърля 50 % от пазарната стойност или 60 % от ипотечната заемна стойност в държавите членки, които са установили строги критерии за определяне на ипотечната заемна стойност в законови или подзаконови разпоредби, ако са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
компетентните органи на държавите членки не са определили рисково тегло, по-голямо от 50 %, за експозициите или частите от експозиции, обезпечени с търговска недвижима собственост в съответствие с член 124, параграф 2;
б)
експозицията е напълно обезпечена със:
i)
ипотеки върху офиси или други търговски помещения; или
ii)
офиси или други търговски помещения и експозиции, свързани с лизингови сделки със собственост.
в)
изискванията, установени в член 125, параграф 2, буква а), член 208 и член 229, параграф 1 са изпълнени;
г)
търговският имот е напълно завършен.
3 Институцията може да третира експозиция към контрагент, която произтича от обратно репо споразумение, съгласно което институцията е закупила от контрагента неакцесорни независими ипотечни тежести върху недвижими имоти на трети лица, като няколко отделни експозиции към всяко от тези трети лица, при условие че са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
контрагентът е институция;
б)
експозицията е напълно обезпечена с ипотеки върху недвижимите имоти на тези трети лица, които са закупени от институцията, и институцията е в състояние да упражни правата си по тези ипотеки;
в)
институцията е направила необходимото за изпълнение на изискванията по член 208 и член 229, параграф 1;
г)
институцията е бенефициер по вземанията на контрагента към третите лица, в случай на неизпълнение, неплатежоспособност или ликвидация на контрагента;
д)
институцията докладва на компетентните органи в съответствие с член 394 общата сума на експозициите към всяка друга институция, третирани съгласно настоящия параграф.
За тези цели институцията приема, че има експозиция към всяко едно от посочените трети лица за сумата на вземането на контрагента от третото лице, вместо съответна сума на експозиция към контрагента. Остатъкът от експозицията към контрагента, ако има такъв остатък, продължава да се третира като експозиция към контрагента.
Член 403
Подход на заместването
1. Когато експозиция към даден клиент е гарантирана от трето лице или е обезпечена с издадено от трето лице обезпечение, институцията може:
а)
да третира гарантираната част от експозицията като експозиция към гаранта, а не към клиента, при условие че необезпечената експозиция към гаранта би получила същото или по-ниско рисково тегло в сравнение с необезпечената експозиция към клиента съгласно трета част, дял II, глава 2;
б)
да третира частта от експозицията, обезпечена с пазарната стойност на признатото обезпечение, като експозиция към третото лице, а не към клиента, при условие че експозицията е покрита с обезпечение и че обезпечената част от експозицията би получила същото или по-ниско рисково тегло в сравнение с необезпечената експозиция към клиента съгласно трета част, дял II, глава 2.
Институцията не използва посочения в първа алинея, буква б) подход при несъответствие между падежите на експозицията и предоставената кредитна защита.
За целите на настоящата част институцията може да използва както разширения метод за финансово обезпечение, така и предвидения в първа алинея, буква б) подход за третиране, само когато за целите на член 92 е разрешено използването както на разширения метод за финансовото обезпечение, така и на опростения метод за финансово обезпечение.
2. Когато институцията прилага параграф 1, буква а):
а)
когато гаранцията е деноминирана във валута, различна от валутата, в която е деноминирана експозицията, размерът на експозицията, за която се счита, че е обезпечена, се изчислява в съответствие с разпоредбите за третиране на валутни несъответствия при кредитна защита с гаранции, предвидени в трета част, дял II, глава 4;
б)
несъответствието между падежа на експозицията и падежа на защитата се третира в съответствие с разпоредбите за третиране на падежни несъответствия, предвидени в трета част, дял II, глава 4;
в)
частично обезпечение може да бъде признато в съответствие с начина на третиране, изложен в трета част, дял II, глава 4.
ПЕТА ЧАСТ
ЕКСПОЗИЦИИ КЪМ ПРЕХВЪРЛЕН КРЕДИТЕН РИСК
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ ЗА НАСТОЯЩАТА ЧАСТ
Член 404
Обхват на прилагане
Дялове II и III се прилагат по отношение на новите секюритизации, емитирани на 1 януари 2011 г. или след тази дата. След 31 декември 2014 г. дялове II и III се прилагат по отношение на съществуващите секюритизации в случай на прибавяне на нови базисни експозиции или тяхната замяна след тази дата.
ДЯЛ II
ИЗИСКВАНИЯ КЪМ ИНСТИТУЦИИТЕ ИНВЕСТИТОРИ
Член 405
Запазване на интереса на емитента
1. Институция, която не действа като инициатор, спонсор или първоначален кредитор, поема кредитния риск по секюритизираща позиция в търговския или банковия си портфейл само ако инициаторът, спонсорът или първоначалният кредитор изрично е обявил пред институцията, че ще запази постоянно значителен нетен икономически интерес, който във всички случаи е не по-малък от 5 %.
За запазване на значителен нетен икономически интерес от най-малко 5 % се смята само следното:
а)
запазване на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на всеки от траншовете, продадени или прехвърлени на инвеститори;
б)
в случай на секюритизация на револвиращи експозиции - запазване на интереса на инициатора в размер на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
в)
запазване на произволно избрани експозиции, съответстващи на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции, ако в противен случай тези експозиции биха били секюритизирани при секюритизацията, при условие че броят на потенциално секюритизираните експозиции при инициирането е не по-малък от 100;
г)
запазване на транша за първа загуба и - при необходимост - на други траншове, които имат същия или по-неблагоприятен рисков профил от траншовете, прехвърлени или продадени на инвеститори, и чийто падеж не настъпва по-рано от падежа на траншовете, прехвърлени или продадени на инвеститори, така че запазеният интерес да се равнява общо на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
д)
запазване на експозицията за първа загуба в размер на не по-малко от 5 % от всяка секюритизирана експозиция при секюритизацията.
Нетният икономически интерес се изчислява при инициирането и се поддържа постоянно. По отношение на нетния икономически интерес, включително запазените позиции, интерес или експозиции, не се извършва редуциране на кредитния риск, поемане на къси позиции или други действия по хеджиране и той не може да бъде продаван. Нетният икономически интерес се определя по условната стойност на задбалансовите позиции.
Не се допуска многократно прилагане на изискванията за запазване за нито една схема за секюритизация.
2. Когато кредитна институция майка от ЕС, финансов холдинг от ЕС, финансов холдинг със смесена дейност от ЕС или някое от нейните/неговите дъщерни предприятия като инициатор или спонсор секюритизира експозиции от няколко кредитни институции, инвестиционни посредници или други финансови институции, включени в обхвата на надзора на консолидирана основа, посоченото в параграф 1 изискване може да бъде изпълнено с оглед на консолидационното състояние на съответната кредитна институция майка от ЕС, на финансовия холдинг от ЕС или на смесения финансов холдинг от ЕС.
Първа алинея се прилага само ако кредитните институции, инвестиционните посредници или финансовите институции, които са създали секюритизираните експозиции, са се задължили да се придържат към посочените в член 408 изисквания и своевременно предоставят на инициатора или спонсора, както и на кредитната институция майка от ЕС, финансов холдинг от ЕС или финансов холдинг със смесена дейност от ЕС информацията, която е необходима за изпълнение на посочените в член 409 изисквания.
3. Параграф 1 не се прилага, ако секюритизираните експозиции представляват експозиции към посочените по-долу субекти или са изцяло, безусловно и неотменяемо гарантирани от тях:
а)
централни правителства или централни банки;
б)
регионални правителства или местни органи на власт и субекти от публичния сектор на държавите членки;
в)
институции, на които се присъжда рисково тегло от 50 % или по-малко съгласно трета част, дял II, глава 2;
г)
многостранни банки за развитие.
4. Параграф 1 не се прилага по отношение на сделки, основани на ясен, прозрачен и достъпен индекс, при който базисните емитенти са идентични с емитентите, съставляващи широко търгуван индекс от емитенти, или представляват други търгуеми ценни книжа, различни от секюритизиращи позиции;
Член 406
Комплексна проверка
1. Преди да бъдат изложени на рисковете от секюритизация, а при необходимост и след това, институциите трябва да са в състояние да докажат на компетентните органи за всяка от секюритизиращите си позиции, че познават задълбочено и изцяло и са приложили формалните правила и процедури, подходящи за търговския и банковия им портфейл и съобразени с рисковия профил на инвестициите им в секюритизирани позиции, за анализиране и съхраняване на:
а)
информацията, оповестена от инициаторите,спонсорите или първоначалните кредитори съгласно член 405, параграф 1, в която се посочва нетният икономически интерес, поддържан постоянно от тях в секюритизацията;
б)
рисковите параметри на отделната секюритизираща позиция;
в)
рисковите параметри на базисните експозиции на секюритизиращата позиция;
г)
репутацията и понесените загуби от страна на инициаторите или спонсорите при предишни секюритизации в съответните класове базисни експозиции, съставляващи секюритизиращата позиция;
д)
декларациите и оповестената информация от страна на инициаторите или спонсорите, или техните представители или консултанти за извършения от тях надлежен комплексен анализ по отношение на секюритизираните експозиции и - в съответните случаи - по отношение на качеството на обезпечението на секюритизираните експозиции;
е)
в съответните случаи - методологията и концепциите, на които се основава оценката на обезпеченията на секюритизираните експозиции, както и приетите от инициатора или спонсора правила за гарантиране на независимостта на оценителя;
ж)
всички структурни елементи на схемата за секюритизация, които могат значително да повлияят на ефекта на секюритизиращата позиция на институцията, например договорения план за разпределение на загубите (waterfall) и свързаните с него гранични нива за разпределяне на загубите, кредитните подобрения, ликвидните подобрения, активиращите механизми, свързани с пазарната стойност, и определенията за неизпълнение по конкретните сделки.
Институциите извършват редовно собствени стрес тестове, подходящи за техните секюритизиращи позиции. За целта институциите могат да използват финансови модели, разработени от АВКО, ако при поискване могат да докажат, че преди инвестицията са положили дължимата грижа с цел да проверят точността на съответните допускания и структурирането на моделите, както и да разберат методологията, допусканията и резултатите.
2. Институциите, които не действат като инициатори, спонсори или първоначални кредитори, установяват формални процедури, подходящи за търговския и банковия им портфейл и съобразени с рисковия профил на инвестициите им в секюритизирани позиции, с цел постоянно и своевременно наблюдение на показателите на базисните експозиции, съставляващи секюритизиращите позиции. Когато е уместно, това включва вида експозиция, относителния дял на заемите с просрочие от повече от 30, 60 и 90 дни, процента на случаите на неизпълнение, процента на предсрочните плащания, заемите, при които има реализиране на обезпечението, вида обезпечение и дали то се използва, както и честотното разпределение на кредитните оценки или другите показатели за качеството на базисните експозиции, отрасловата и географската диверсификация, честотното разпределение на съотношенията между размера на заема и стойността на обезпечението с такива интервали, които улесняват извършването на подходящ анализ на чувствителността. Когато самите базисни експозиции представляват секюритизиращи позиции, институциите разполагат с посочената в настоящата алинея информация не само по отношение на базисните секюритизиращи траншове, например името или наименованието и кредитното качество на емитента, но и по отношение на характеристиките и показателите на базисните пулове, съставляващи тези секюритизиращи траншове.
Институциите прилагат същите стандарти и за анализ на дяловите участия или поетите секюритизиращи емисии, които са закупили от трети лица, независимо дали тези дялови участия или поети емисии са в търговския или банковия им портфейл.
Член 407
Допълнително рисково тегло
Когато дадена институция не изпълнява изискванията по членове 405, 406 или 409 в определен важен аспект поради небрежност или пропуск от страна на институцията, компетентните органи налагат пропорционално допълнително рисково тегло от не по-малко от 250 % от рисковото тегло (с максимален размер 1 250 %), което се прилага спрямо съответните секюритизиращи позиции по начина, описан съответно в член 245, параграф 6 или в член 337, параграф 3. Допълнителното рисково тегло се увеличава постепенно с всяко следващо нарушение на разпоредбите за извършване на комплексна проверка.
Компетентните органи вземат предвид изключенията по отношение на някои от секюритизациите, предвидени в член 405, параграф 3 чрез намаляване на рисковото тегло, което в противен случай биха присъдили съгласно настоящия член по отношение на секюритизация, за която се прилага член 405, параграф 3.
ДЯЛ III
ИЗИСКВАНИЯ КЪМ ИНСТИТУЦИИТЕ СПОНСОРИ И ИНИЦИАТОРИ
Член 408
Критерии за кредитиране
Институции спонсори и инициатори прилагат спрямо подлежащите на секюритизация експозиции същите строги и ясно определени критерии за кредитиране съгласно изискванията по член 79 от Директива 2013/36/ЕС, каквито прилагат по отношение на експозициите, които ще държат в собствения си банков портфейл. За тази цел институциите спонсори и инициатори прилагат същите процедури за одобрение и при необходимост за изменение, подновяване и рефинансиране на кредити.
Ако не са изпълнени посочените в първа алинея от настоящия член изисквания, институцията инициатор не прилага член 245, параграф 1 и няма право да изключва секюритизираните експозиции при изчисляването на капиталовите си изисквания съгласно настоящия регламент.
Член 409
Оповестяване на информация пред инвеститорите
Институциите, действащи като инициатори, спонсори или първоначални кредитори, оповестяват пред инвеститорите информацията за равнището на задължението, което са поели съгласно член 405 за поддържане на нетен икономически интерес в схемата на секюритизация. Институциите спонсори и инициатори гарантират, че на потенциалните инвеститори се предоставя лесен достъп до всички данни от съществено значение във връзка с кредитното качество и показателите на отделните базисни експозиции, паричните потоци и обезпеченията във връзка със секюритизиращите експозиции, както и необходимата информация за провеждането на всеобхватни стрес тестове, основаващи се на достатъчно данни, по отношение на паричните потоци и обезпеченията във връзка с базисните експозиции. За тази цел кои са данните от съществено значение се определя към датата на секюритизацията, а при необходимост с оглед на естеството на секюритизацията - и след това.
Член 410
Еднакви условия на прилагане
1. ЕБО докладва ежегодно на Комисията за мерките, които компетентните органи вземат, за да осигурят спазването на изискванията по дялове II и III от страна на институциите.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за подробно определяне на:
а)
изискванията по членове 405-406, приложими за институции, изложени на риск от секюритизация;
б)
изискването за запазване, включително критериите за запазване на значителен нетен икономически интерес, посочени в член 405, и равнището на запазване;
в)
изискванията за комплексна проверка съгласно член 405 за институции, изложени на риск от секюритизация и
г)
изискванията по членове 408-409, приложими за институциите спонсори и инициатори.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 януари 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
3. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за улесняване на сближаването на надзорните практики във връзка с прилагането на член 407, включително мерките, които трябва да бъдат предприемани в случай на неспазване на задълженията, свързани с комплексната проверка и управлението на риска.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ШЕСТА ЧАСТ
ЛИКВИДНОСТ
ДЯЛ I
ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ИЗИСКВАНЕ ЗА ЛИКВИДНО ПОКРИТИЕ
Член 411
Определения
За целите на настоящата част се прилагат следните определения:
1)
„финансов клиент“ е клиент, който извършва една или повече от дейностите по приложение I към Директива 2013/36/ЕС като своя основна дейност или е някое от следните:
а)
кредитна институция;
б)
инвестиционен посредник;
в)
дружество със специална инвестиционна цел - секюритизация (ДСИЦС);
г)
ПКИ;
д)
инвестиционна схема от затворен тип;
е)
застрахователно предприятие;
ж)
финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност;
2)
„влог на дребно“ е задължение към физическо лице или към МСП, когато физическото лице или МСП биха отговаряли на изискванията за класа експозиции на дребно съгласно стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход за кредитен риск, или задължение към дружество, което отговаря на условията за третиране, предвидено в член 153, параграф 4, и когато съвкупният размер на влоговете на такива предприятия на групова основа не надвишава 1 милион евро.
Член 412
Изискване за ликвидно покритие
1. Институциите държат ликвидни активи с обща стойност, която покрива разликата между изходящите ликвидни потоци и входящите ликвидни потоци при стресирани условия, за да се гарантира, че институциите поддържат нива на ликвидни буфери, които са достатъчни за преодоляване на всяко възможно неравновесие между входящите и изходящите ликвидни потоци при изключително стресирани условия за период от тридесет дни. През периоди, характеризиращи се със стресирани условия, институциите могат да използват ликвидните си активи, за да покриват своите нетни изходящи ликвидни потоци.
2. Институциите не отчитат двукратно входящите ликвидни потоци и ликвидните активи.
3. Институциите могат да използват ликвидните активи по параграф 1, за да изпълняват задълженията си при стресирани обстоятелства, както е посочено в член 414.
4. Разпоредбите по дял II се прилагат само за определяне на задълженията за отчитане по член 415.
5. Държавите членки могат да запазят или да въведат национални разпоредби в областта на ликвидните изисквания, преди задължителните минимални стандарти за изискването за ликвидно покритие да бъдат уточнени и изцяло въведени в Съюза съгласно член 460. Държавите членки или компетентните органи може да изискват от лицензираните в тяхната юрисдикция институции или от подклас от тези институции да изпълняват изискване за по-високо ликвидно покритие до 100 %, до окончателното въвеждане на задължителен минимален стандарт с ниво от 100 % съгласно член 4460.
Член 413
Стабилно финансиране
1. Институциите гарантират, че дългосрочните задължения се покриват по подходящ начин чрез разнообразие от стабилни инструменти за финансиране както при нормални условия, така и при стресирани обстоятелства.
2. Разпоредбите на дял III се прилагат само за определяне на задълженията за отчитане по член 415.
3. Държавите членки могат да запазят или да въведат национални разпоредби в областта на изискванията за стабилно финансиране преди определянето и въвеждането в Съюза на задължителните минимални стандарти за изискванията за нетно стабилно финансиране съгласно член 510.
Член 414
Спазване на ликвидните изисквания
Когато дадена институция нарушава или очаква да наруши изискването по член 412 или общото задължение по член 413, параграф 1, включително при настъпване на стресирани обстоятелства, тя незабавно уведомява компетентните органи и своевременно им представя план за бързо възобновяване на спазването на разпоредбите на член 412 или член 413, параграф 1. Докато не бъде възобновено спазването на разпоредбите, институцията ежедневно, до края на всеки работен ден, отчита елементите, посочени съответно в дял II или дял III, освен ако компетентният орган не ѝ разреши да ги отчита по-рядко ив рамките на по-дълъг срок. Компетентните органи дават такова разрешение само въз основа на конкретното положение на дадена институция и при отчитане на мащаба и сложността на нейната дейност. Те наблюдават изпълнението на плана за възобновяване на спазването на разпоредбите и при необходимост изискват от институцията да възобнови спазването по-бързо.
ДЯЛ II
ОТЧИТАНЕ НА ЛИКВИДНОСТТА
Член 415
Задължения за отчитане и формат на отчетност
1. Институциите отчитат в една валута, независимо от действителната им деноминация, пред компетентните органи елементите по дял II и дял III и техните компоненти, включително състава на ликвидните си активи съгласно член 416. До окончателното определяне на изискването за ликвидно покритие по шеста част и въвеждането му като минимален стандарт съгласно член 4460, институциите отчитат елементите, посочени в дял II и приложение III. Институциите отчитат елементите, посочени в дял III. Отчитането се извършва не по-рядко от веднъж месечно за елементите, посочени в дял II и приложение III, и не по-рядко от веднъж на всеки три месеца за елементите, посочени в дял III.
Форматите за отчетност включват цялата необходима информация и позволяват на ЕБО да прецени дали обезпечените кредитни сделки и операциите по замяна на обезпечения, при които ликвидни активи, посочени в член 416, параграф 1, букви а), б и в), са получени срещу обезпечение, което не отговаря на изискванията на член 416, параграф 1, букви а), б и в),), са надлежно приключени.
2. Всяка институция отчита отделно пред компетентните органи на държавата членка по произход елементите по параграф 1 в посочената по-долу валута, когато има:
а)
съвкупни задължения във валута, различна от отчетната валута по параграф 1, в размер по-голям или равен на 5 % от общия размер на задълженията на институцията или на обособената ликвидна подгрупа или
б)
значим клон съгласно в съответствие с член 51 от Директива 2013/36/ЕС в приемаща държава членка, в която се използва валута, различна от отчетната валута по параграф 1 от настоящия член.
3. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне:
а)
единни формати за отчетност и информационни решения, заедно със съответните указания за установяване на честотата, датите и сроковете за отчитане. Форматите за отчетност и честотата на отчитане съответстват на естеството, мащаба и сложността на различните дейности на институциите и обхващат отчитането съгласно параграфи 1 и 2;
б)
допълнителни показатели за наблюдение на ликвидността, необходими на компетентните органи за получаване на цялостен поглед върху ликвидния рисков профил, в съответствие с естеството, мащаба и сложността на дейностите на институцията;
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2015 г. - за елементите, посочени в буква а), и до 1 януари 2014 г. - за елементите, посочени в буква б).
До окончателното въвеждане на обвързващи ликвидни изисквания компетентните органи могат да продължат да събират информация посредством инструменти за наблюдение за целите на наблюдението на спазването на съществуващите национални стандарти за ликвидност.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. При поискване компетентните органи на държавата членка по произход предоставят своевременно и по електронен път на компетентните органи и на националната централна банка на приемащата държава членка и на ЕБО индивидуалните отчети съгласно настоящия член.
5. Компетентните органи, които упражняват надзор на консолидирана основа съгласно член 112 от Директива 2013/36/ЕС, при поискване от страна на посочените по-долу органи им предоставят своевременно и по електронен път всички отчети, подадени от институцията съгласно единните формати за отчетност по параграф 3:
а)
компетентните органи и националната централна банка на приемащите държави членки, в които са установени значими клонове в съответствие с член 51 от Директива 2013/36/ЕС на институцията майка или институции, контролирани от един и същ финансов холдинг майка;
б)
компетентните органи, които са издали лиценз на дъщерните предприятия на институцията майка или институциите, контролирани от един и същ финансов холдинг майка, и националната централна банка на тази държава членка;
в)
ЕБО;
г)
ЕЦБ.
6. Компетентните органи, които са издали лиценз на институция, която е дъщерно предприятие на институция майка или финансов холдинг майка, при поискване предоставят своевременно и по електронен път на компетентните органи, които упражняват надзор на консолидирана основа съгласно член 111 от Директива 2013/36/ЕС, на централната банка на държавата членка, в която е лицензирана институцията, и на ЕБО всички отчети, подадени от институцията в съответствие с единните формати за отчетност по параграф 3.
Член 416
Отчитане на ликвидните активи
1. Институциите отчитат посочените по-долу активи като ликвидни активи, освен ако са изключени съгласно параграф 2 и само ако ликвидните активи отговарят на условията по параграф 3:
а)
парични средства и експозиции към централни банки, доколкото тези експозиции могат да бъдат, при стресирани обстоятелства, изтеглени по всяко време. По отношение на държаните в централни банки депозити, компетентният орган и централната банка се стремят да постигнат общо разбиране за това в каква степен минималните резерви могат да бъдат изтеглени при стресирани обстоятелства;
б)
други прехвърлими активи, които са с изключително висока ликвидност и кредитно качество;
в)
прехвърлими активи, които представляват вземания от посочените по-долу лица или са гарантирани от тях:
i)
централното правителство на държава членка, на фискално автономен регион, който може да определя и събира данъци, или на трета държава в местната валута на централното правителство или регионалните органи на власт, ако институцията е изложена на ликвиден риск в тази държава членка или тази трета държава и покрива този риск с тези ликвидни активи;
ii)
централните банки и субектите от публичния сектор, които не спадат към централното правителство, в местната валута на централната банка и на предприятието от публичния сектор;
iii)
Банката за международни разплащания, Международния валутен фонд, Европейската комисия и многостранните банки развитие;
iv)
Европейският инструмент за финансова стабилност и Европейският механизъм за стабилност;
г)
прехвърлими активи, които са с висока ликвидност и кредитно качество;
д)
незабавно усвоими кредитни улеснения, отпускани от централните банки в рамките на паричната политика, доколкото тези улеснения не се обезпечават с ликвидни активи и като се изключва извънредната ликвидна подкрепа
е)
ако кредитната институция е включена в мрежа в съответствие със законови или други разпоредби, минималният размер на депозитите в централната кредитна институция според приложимите законови или други нормативни разпоредби и другото нормативно установено или налично по силата на договор ликвидно финансиране от централната кредитна институция или институциите, които са членове на мрежата по член 113, параграф 7 или които отговарят на условията за освобождаване по член 10, доколкото това финансиране не се обезпечава с ликвидни активи.
До приемането на единно определение за понятията за висока и изключително висока ликвидност и високо и изключително високо кредитно качество съгласно член 460 институциите сами определят по валути кои прехвърлими активи са съответно с висока или изключително висока ликвидност и кредитно качество. До изготвянето на единно определение компетентните органи могат въз основа на критериите по член 509, параграфи 3, 4 и 5, да предоставят общи насоки, които институциите да следват при определянето на активите с висока и изключително висока ликвидност и кредитно качество. Ако няма такива насоки, институциите използват прозрачни и обективни критерии за тази цел, включително част от или всички критерии по член 509, параграфи 3, 4 и 5.
2. Следните активи не се смятат за ликвидни:
а)
активите, които са емитирани от кредитна институция, освен ако отговарят на едно от следните условия:
i)
те са облигации, отговарящи на условията за третирането по член 129, параграф 4 или 5, или обезпечени с активи инструменти, ако е доказано, че са с изключително високо кредитно качество, определени от ЕБО в съответствие с критериите в член 509, параграфи 3, 4 и 5;
ii)
те са облигации, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО, различни от посочените в подточка i) от същата буква;
iii)
кредитната институция е била създадена от централното правителство или регионални органи на власт на държава членка и това правителство или органи имат задължението да защитава икономическата основа на институцията и да поддържат нейната жизнеспособност, докато тя съществува; или активът се ползва с изричната гаранция на това правителство; или поне 90 % от заемите, отпуснати от институцията, са гарантирани директно или индиректно от това правителство или органи и активът се използва предимно за финансиране на насърчителни заеми, отпускани на неконкурентна основа и с нестопанска цел за насърчаване на изпълнението на целите на обществената политика на правителството или органите;
б)
активи, които се предоставят като обезпечение на институцията в рамките на обратни репо сделки и трансакции, финансирани чрез ценни книжа, и които се държат от институцията единствено като средство за редуциране на кредитния риск и които институцията не може да използва по силата нито на нормативна разпоредба, нито на договор;
г)
активи, емитирани от:
i)
инвестиционен посредник;
ii)
застрахователно предприятие;
iii)
финансов холдинг;
iv)
финансов холдинг със смесена дейност;
v)
друг субект, който извършва като основна дейност една или повече от дейностите, изброени в приложение I към Директива 2013/36/ЕС
3. В съответствие с параграф 1институциите отчитат като ликвидни активите, които отговарят на следните условия:
а)
свободни са от тежести или са на разположение в групи обезпечения, за да бъдат използвани за получаването на допълнително финансиране в рамките на налични договорени, но неусвоени от институцията кредитни линии;
б)
не са емитирани от самата институция, от нейната институция майка, от нейна дъщерна институция, от друго дъщерно предприятие на институцията майка или финансовия холдинг майка;
в)
за цената им е налице принципно съгласие между участниците на пазара и тя може лесно да се наблюдава на него или цената им може да бъде определена по формула, която е лесна за изчисление въз основа на публично достъпни данни и не зависи от хипотетични допускания, както обикновено е при структурираните или екзотичните продукти;
г)
те са приемливо обезпечение при стандартни операции по поддържане на ликвидността на централна банка в държава членка или - ако ликвидните активи се държат за покриване на изходящите ликвидни потоци във валутата на трета държава - на централната банка на съответната трета държава;
д)
допуснати са за търгуване на призната борса или могат да се търгуват на активни пазари чрез незабавна продажба или чрез обикновена репо сделка на одобрени репо пазари. Тези критерии се оценяват поотделно за всеки пазар.
Условията, посочени в първа алинея, букви в), г) и д), не се прилагат за активите, посочени в параграф 1, буква д).
Условието, посочено в първа алинея, буква г), не се прилага за ликвидните активи, държани с цел покриване на изходящи ликвидни потоци във валута, за която съответната централна банка има изключително тясно определение за приемливост. При ликвидни активи, деноминирани във валути на трети държави, това изключение се прилага само ако компетентните органи на съответната трета държава прилагат същото или равностойно изключение.
4. Независимо от разпоредбите на параграфи 1, 2 и 3, до уточняването на задължително ликвидно изискване съгласно член 460 и в съответствие с параграф 1, втора алинея от настоящия член институциите отчитат:
а)
други активи, които не са приемливи за централната банка, но които могат да се търгуват, например капиталови инструменти и злато, на основата на прозрачни и обективни критерии, включително критериите по член 509, параграфи 3, 4, и 5 в тяхната съвкупност или поотделно;
б)
други активи, които са приемливи за централната банка и могат да се търгуват, например обезпечени с активи инструменти с изключително високо кредитно качество, установени от ЕБО в съответствие с критериите по член 509, параграфи 3, 4 и 5;
в)
други активи, които са приемливи за централната банка, но не могат да се търгуват, например кредитни вземания, установени от ЕБО в съответствие с критериите по член 509, параграфи 3, 4 и 5.
5. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, в които се посочват валутите, отговарящи на условията по параграф 3, трета алинея.
ЕБО представя тези проекти на технически стандарти за изпълнение на Комисията до 31 март 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Преди влизането в сила на техническите стандарти, посочени в трета алинея, институциите могат да продължат да прилагат третирането, посочено в параграф 3, втора алинея, ако компетентните органи са го прилагали преди 1 януари 2014 г..
6. Акциите или дяловете в ПКИ могат да се третират като ликвидни активи до абсолютната сума от 500 милиона евро в портфейла с ликвидни активи на всяка институция, при условие че са спазени изискванията по член 132, параграф 3 и че ПКИ, освен в деривати за редуциране на лихвения или кредитния или валутния риск инвестира само в ликвидните активи, посочени в параграф 1 от настоящия член.
Използването или потенциалното използване на дериватни инструменти с цел хеджиране на риска на разрешените инвестиции от страна на ПКИ не възпрепятства допустимостта на въпросното ПКИ. Когато акциите или дяловете в ПКИ не се оценяват редовно по пазарни цени от трето лице, както е посочено в член 418, параграф 4, букви а) и б), и компетентният орган не се е уверил, че дадена институция е разработила устойчиви методологии и процеси за подобно оценяване, както е посочено в член 406, параграф 4, първо изречение, акциите и дяловете в това ПКИ не се третират като ликвидни активи.
7. Когато определен ликвиден актив престане да отговаря на условията за ликвиден актив, институцията може все пак да продължи да го смята за ликвиден актив за допълнителен период от 30 календарни дни. Ако ликвиден актив в ПКИ престане да отговаря на условията за третирането, посочено в параграф 6, акциите или дяловете в ПКИ може въпреки това да се считат за ликвиден актив за допълнителен период от 30 дни, при условие че тези активи не надвишават 10 % от всички активи на това ПКИ.
Член 417
Оперативни изисквания за притежаваните ликвидни активи
Институциите отчитат като ликвидни активи само притежаваните ликвидни активи, които отговарят на следните условия:
а)
те са подходящо диверсифицирани. Не се изисква диверсификация по отношение на активите, които отговарят на изискванията по член 416, параграф 1, букви а), б) и в);
б)
юридически и фактически по всяко време през следващите 30 дни те са в наличност, за да бъдат реализирани чрез незабавна продажба или чрез обикновена репо сделка на одобрен репо пазар, за да бъдат покривани задълженията, които стават изискуеми. За ликвидните активи по член 416, параграф 1, буква в), които са държани в трети държави с ограничения върху преводите или които са деноминирани в неконвертируеми валути, се счита, че са в наличност само доколкото съответстват на изходящите потоци в съответната трета държава или съответната валута, освен ако институцията може да докаже пред компетентните органи, че е предприела подходящи мерки за хеджиране на произтичащия валутен риск;
в)
те са контролирани от функцията за управление на ликвидността;
г)
част от ликвидните активи, с изключение на посочените в член 416, параграф 1, букви а), в) и д), периодично, поне веднъж годишно, се реализират чрез незабавна продажба или чрез обикновена репо сделка на одобрен репо пазар със следните цели:
i)
за проверка на достъпа до пазара за тези активи;
ii)
за проверка на ефективността на процедурите на институцията за реализация на активите;
iii)
за проверка на използваемостта на активите;
iv)
за намаляване на риска от подаване на отрицателни сигнали при неблагоприятни обстоятелства;
д)
свързаните с активите ценови рискове може да се хеджират, но спрямо ликвидните активи се прилагат целесъобразни вътрешни правила, които гарантират, че тези активи са достъпни по-всяко време за ковчежничеството при необходимост и по-специално, че не се използват при други текущи операции, включително:
i)
хеджиране или други търговски стратегии;
ii)
осигуряване на кредитни подобрения в структурирани трансакции;
iii)
покриване на оперативни разходи.
е)
ликвидните активи са деноминирани във валути по начин, който съответства на разпределението по валути на изходящите ликвидни потоци след приспадане на входящите потоци.
Член 418
Оценяване на ликвидните активи
1. Ликвидните активи се отчитат по пазарната им стойност, намалена подходящо с цел отразяване най-малко на дюрацията, кредитния и ликвидния риск и типичните за репо сделките отбиви при общи стресирани обстоятелства на пазара. Намалението не може да бъде по-малко от 15 % за активите, посочени в член 416, параграф 1, буква г). Ако институцията хеджира свързания с даден актив ценови риск, тя отчита паричния поток, произтичащ от възможното закриване на хеджиращата позиция.
2. За акциите или дяловете в ПКИ съгласно член 416, параграф 4 се прилагат процентни намаления въз основа на подробен преглед на базисните активи, както следва:
а)
0 % за активите, посочени в член 416, параграф 1, буква а);
б)
5 % за активите, посочени в член 416, параграф 1, букви б) и в);
в)
20 % за активите, посочени в член 416, параграф 1, буква г).
3. Прилагането на подхода на подробния преглед, посочен в параграф 2, се извършва по следния начин:
а)
когато институцията знае кои са базисните експозиции на дадено ПКИ, тя може да ги прегледа подробно, за да ги отнесе поотделно към член 416, параграф 1, букви а)-г);
б)
когато институцията не знае кои са базисните експозиции на ПКИ, се приема, че ПКИ инвестира в максималната степен, разрешена от неговия мандат, в низходящ ред във видовете активи по член 416, параграф 1, букви а)-г) до достигането на максималния общ лимит на инвестициите.
4. Институциите разработват устойчиви методологии и процеси за изчисляване и докладване на пазарната стойност и отбивите за акциите и дяловете на ПКИ. Само там, където институциите могат да докажат по удовлетворителен за на компетентния орган начин, че съществеността на експозициите не оправдава разработването на техни собствени методологии, институциите могат да разчитат на посочените по-долу трети лица за изчисляването и докладване на отбивите за акциите или дяловете на ПКИ съгласно методите по параграф 3, букви а) и б):
а)
депозитарната институция на ПКИ, при условие че ПКИ инвестира само в ценни книжа и депозира всички ценни книжа при тази депозитарна институция;
б)
за останалите ПКИ - управляващото дружество на ПКИ, при условие че отговаря на критериите по член 132, параграф 3, буква а).
Точността на изчисленията на депозитарната институция или управляващото дружество на ПКИ се потвърждава от външен одитор.
Член 419
Валути с ограничения в наличността на ликвидни активи
1. ЕБО преценява дали за институциите съществува достатъчна наличност на ликвидните активи, посочени в член 416, параграф 1, буква б) във валутите, които са от значение за институциите, установени в Съюза.
2. Когато доказаните потребности от ликвидни активи с оглед на изискването по член 412 надхвърлят наличността на тези ликвидни активи в дадена валута, се прилагат една или няколко от следните дерогации:
а)
чрез дерогация от член 417, буква е), ликвидните активи могат да бъдат деноминирани във валути по начин, който не съответства на разпределението по валути на изходящите ликвидни потоци след приспадане на входящите потоци;
б)
за валутите на държава членка или на трети държави изискваните ликвидни активи може да бъдат заменени от кредитни линии от централната банка на съответната държава членка или трета държава, които са отпуснати съгласно на неотменяемо договорно задължение за следващите 30 дни, а цената им е справедлива, независимо от текущо усвоената сума, при условие че компетентните органи на тази държава членка или трета държава прилагат същото третиране и че тази държава членка или трета държава има сходни изисквания за отчитане.
3. Прилаганите съгласно параграф 2 дерогации са обратнопропорционални на наличността на съответните активи. Доказаните потребности на институциите се оценяват с оглед на способността на институциите чрез разумно управление на ликвидността да намалят потребността от такива активи и размера на държаните от други пазарни участници количества от активите.
4. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, в които се посочват валутите, отговарящи на условията по настоящия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 31 март 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
5. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, за уточняване на дерогациите по параграф 2, включително на условията за тяхното прилагане.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 март 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 420
Изходящи ликвидни потоци
1. До уточняването на изискването за ликвидност съгласно член 460 подлежащите на отчитане изходящи ликвидни потоци включват:
а)
текущата дължима сума по влоговете на дребно съгласно член 421;
б)
текущите дължими суми по други задължения, чийто падеж настъпва и чието плащане може да бъде поискано от институциите емитенти или от доставчика на финансирането, или които са свързани с негласно очакване на доставчика на финансирането, че институцията ще изплати задължението си през следващите 30 дни съгласно член 422;
в)
допълнителните изходящи потоци съгласно член 423;
г)
максималната сума, която може да бъде усвоена през следващите 30 дни по неусвоени договорени кредитни и ликвидни улеснения, съгласно член 424;
д)
допълнителните изходящи потоци, установени при оценяването съгласно параграф 2.
2. Институциите редовно оценяват възможността за и потенциалния размер на изходящите ликвидни потоци през следващите 30 дни по отношение на продуктите или услугите, които не са обхванати от членове 422, 423 и 424 и които тези институции предлагат или подпомагат или които потенциалните купувачи биха приели за свързани с тези институции, включително но не само, изходящите ликвидни потоци в резултат на договорни споразумения като други задбалансови и условни задължения за финансиране включително, но не само, договорени финансови улеснения, неусвоени кредити и аванси към контрагенти на едро, ипотечни продукти, които са одобрени, но още не са усвоени, кредитни карти, овърдрафти, планирани изходящи потоци, свързани с подновяване или удължаване на кредити на дребно или на едро, планирани плащания по деривативни договори и по отношение на продукти за търговско финансиране, водещи до задбалансови позиции, съгласно посоченото в член 429 и в приложение I. Тези изходящи потоци се оценяват при допускане за сценарий на едновременното възникване на стресирани обстоятелства, характерни за самата институция, и за целия пазар.
При извършването на тази оценка институциите обръщат особено внимание на съществените щети върху репутацията си, които биха могли да възникнат, ако институциите не осигуряват ликвидна подкрепа за тези продукти или услуги. Институциите докладват най-малко веднъж годишно пред компетентните органи онези продукти и услуги, при които възможността а и възможният размер на изходящите ликвидни потоци, посочени в първа алинея, са значителни, а компетентните органи определят съответните изходящи потоци. Компетентните органи могат да приложат ниво в размер до 5 % за изходящите потоци за продукти за търговско финансиране, водещи до задбалансови позиции, съгласно посоченото в член 429 и приложение I.
Най-малко веднъж годишно компетентните органи представят пред ЕБО доклад относно видовете продукти или услуги, за които са определили изходящите потоци въз основа на докладите от институциите. В този доклад компетентните органи разясняват и методологията, която са използвали за определяне на изходящите потоци.
Член 421
Изходящи потоци по влогове на дребно
1. Институциите отчитат отделно размера на влоговете на дребно, които са обхванати от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО или от равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава, и умножават най-малко по 5 % във всеки от следните случаи:
а)
когато влогът е част от установено взаимоотношение, поради което изтеглянето му е много малко вероятно;
б)
когато влогът е по разплащателна сметка, включително сметки, по които редовно се превеждат заплати.
2. Институциите умножават размера на другите влогове на дребно, които не са посочени в параграф 1, най-малко по 10 %.
3. Като взема предвид поведението на местните вложители по препоръка на компетентните органи, ЕБО издава до 1 януари 2014 г. насоки относно критериите за определяне на условията за прилагане на параграфи 1 и 2 във връзка с установяването на влоговете на дребно, за които се предвиждат различни изходящи потоци, и определенията за посочените продукти за целите на настоящия дял. В тези насоки се взема предвид възможността тези влогове да доведат до изходящи ликвидни потоци през следващите 30 дни. Тези изходящи потоци се оценяват при допускане за сценарий на едновременно възникване на стресирани обстоятелства, характерни за самата институцията и за целия пазар.
4. Независимо от параграфи 1 и 2, институциите умножават размера на влоговете на дребно, които са привлекли в трети държави, с по-висок процент от предвидения в посочените параграфи, ако такъв процент е предвиден в сходни изисквания за отчетност на третата държава.
5. Институциите могат да изключат от изчислението на изходящите потоци някои ясно определени категории влогове на дребно, доколкото институцията винаги спазва стриктно посочените по-долу изисквания за цялата категория влогове, освен в отделни случаи при доказани затруднения на вложителя:
а)
за срок от 30 дни вложителят няма право да тегли влога си; или
б)
при преждевременно теглене преди изтичането на срока от 30 дни вложителят трябва да плати такса, в която се включват загуба на лихва за периода между датата на тегленето и договорената дата на падежа, както и съществена такса, която не се налага да надхвърля дължимата лихва за изминалия период от време между датата на откриване на влога и датата на тегленето.
Член 422
Изходящи потоци за други задължения
1. Институциите умножават задълженията, произтичащи от собствените оперативни разходи на институцията, с 0 %.
2. Институциите умножават задълженията, произтичащи от обезпечени кредитни сделки и сделки, обусловени от капиталовия пазар съгласно член 192, точка 3 със:
а)
0 % - до стойността на ликвидните активи съгласно член 418, ако са обезпечени с активи, които биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416;
б)
100 % - над стойността на ликвидните активи съгласно член 418, ако са обезпечени с активи, които биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416;
в)
100 % - ако са обезпечени с активи, които не биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416, с изключение на трансакциите по букви в) и г) от настоящия параграф;
г)
25 % - ако са обезпечени с активи, които не биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416, и ако кредиторът е централното правителство, субект от публичния сектор на държавата членка, в която кредитната институция е получила лиценз или е открила клон, или многостранна банка за развитие. Това третиране се прилага за субекти от публичния сектор с рисково тегло по-малко или равно на 20 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
д)
0 % - ако кредиторът е централна банка.
3. Институциите умножават задълженията, произтичащи от влогове, които не могат да се изтеглят:
а)
от вложителя - за да ползва предоставени от институцията услуги по клиринг, попечителство или управление на парични средства или други сравними услуги;
б)
при споделено изпълнение на обща задача в рамките на институционална защитна схема, отговаряща на изискванията по член 113, параграф 7, или като изискван съгласно законова или друга нормативна разпоредба минимален влог на друго лице, което е член на същата институционална защитна схема;
в)
от вложителя в рамките на установено оперативно взаимоотношение, различно от посоченото в буква а);
г)
когато отчитащата се кредитната институция е свързана в мрежа в съответствие със законова или друга нормативна разпоредба, от вложителя -за да ползва услуги по парични клирингови операции и услуги от централна кредитна институция;
с 5 % в случая по буква а), доколкото са покрити от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО или равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава, и с 25 % в останалите случаи.
Депозитите, държани от кредитните институции в централни кредитни институции, които се считат за ликвидни активи съгласно член 416, параграф 1, буква е), се умножават с множител за изходящи потоци от 100 %.
4. Услугите по клиринг, попечителство или управление на парични средства, или други сравними услуги, посочени в параграф 3, букви а) и г), обхващат тези услуги само доколкото те се предоставят в рамките на установено взаимоотношение, от което вложителят има значителна зависимост. Те не се състоят само в кореспондентско банкиране или основни посреднически услуги, а институцията разполага с данни, според които клиентът не може да изтегли средства, правно дължими в срок от 30 дни, без да застраши оперативната си дейност.
До изготвянето на единно определение за установено оперативно взаимоотношение, посочено в параграф 3, буква в), институциите сами приемат критерии за определяне на установено оперативно взаимоотношение, за което разполагат с данни, според които клиентът не може да изтегли средства, правно дължими в срок от 30 дни, без да застраши оперативната си дейност, и докладват тези критерии на компетентните органи. В отсъствието на единно определение компетентните органи могат да предоставят общи насоки, които институциите спазват при установяването на влогове, които в рамките на установено оперативно взаимоотношение,не могат да се изтеглят от вложителя.
5. Институциите умножават по 40 % задълженията, произтичащи от влоговете на клиенти, които не са финансови клиенти, доколкото те не попадат в обхвата на параграфи 3 и 4, и умножават по 20 % размера на тези задължения, които са обхванати от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО или от равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава.
6. Институциите отчитат на нетна основа изходящите и входящи потоци, очаквани в срок от 30 дни по договорите от приложение II за всички контрагенти, и ги умножават по 100 %, ако резултатът е нетен изходящ поток. Отчитане на нетна основа означава и без отчитане на обезпеченията, които ще бъдат получени и които отговарят на изискванията за ликвидни активи съгласно член 416.
7. Институциите отчитат отделно останалите задължения, които не попадат в обхвата на параграфи 1-5.
8. Компетентните органи могат за отделни случаи да дадат разрешение за прилагане на по-нисък процент на изходящите потоци към задълженията, посочени в параграф 7, когато са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
вложителят е:
i)
институция майка или дъщерна институция на институцията или друго дъщерно предприятие на същата институция майка;
ii)
свързан с институцията чрез определено отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО;
iii)
институция, която попада в обхвата на същата институционална защитна схема съгласно изискванията на член 113, параграф 7;
iv)
централната институция или участник в мрежа, отговаряща на изискванията съгласно член 400, параграф 2, буква г);
б)
има основания да се очаква по-малък изходящ поток през следващите 30 дни дори при сценарий на едновременното възникване на стресирани обстоятелства, характерни за самата институцията и за целия пазар;
в)
вложителят отчита симетрично или по-консервативно съответстващия входящ поток чрез дерогация от член 425;
г)
институцията и вложителят са установени в една и съща държава членка.
9. Компетентните органи могат да освободят от прилагането на изискванията на параграф 8, буква г), когато се прилага член 20, параграф 1, буква б). В този случай се спазват допълнителни обективни критерии съгласно разпоредбите на делегирания акт, посочен в член 460. Когато разрешат отчитането на по-малък изходящ поток, компетентните органи информират ЕБО за резултата от процеса по член 20, параграф 1, буква б). Компетентните органи правят редовен преглед на изпълнението на условията за такива по-малки изходящи потоци.
10. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за уточняване на допълнителните обективни критерии по параграф 8а.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 януари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 423
Допълнителни изходящи потоци
1. За обезпечение, различно от активите, посочени в член 416, параграф 1, букви а), б) и в), което е предоставено от институцията по договорите от приложение II и за кредитните деривати, се предвижда допълнителен изходящ поток от 20 %.
2. Институциите уведомяват компетентните органи за всички сключени от тях договори, чиито условия пораждат, в рамките на 30 дни, след съществено влошаване на кредитното качество на институцията, изходящи ликвидни потоци или потребност от допълнителни обезпечения. Ако компетентните органи сметнат подобни договори за значими по отношение на потенциалните изходящи ликвидни потоци на институцията, те изискват от нея да добави за тези договори допълнителен изходящ поток, включително поток, отговарящ на потребността от допълнителни обезпечения, възникваща от съществено влошаване на кредитното качество на институцията като понижаване на външната ѝ кредитна оценка с три степени. Институцията редовно преразглежда степента на това съществено влошаване в контекста на съответните клаузи на сключените от нея договори и уведомява компетентните органи за резултатите от прегледа.
3. Институцията предвижда допълнителен изходящ поток, съответстващ на потребността от обезпечение, която би възникнала в резултат на въздействието на сценарий на неблагоприятно развитие на пазарните условия върху сключените от институцията сделки с деривати, сделки за финансиране и други договори, ако е съществена.
ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията за прилагане във връзка с понятието за значимост и методите за измерване на допълнителния изходящ поток.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 март 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените във втора алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. Институцията предвижда допълнителен изходящ поток, съответстващ на пазарната стойност на продаваните чрез къси продажби ценни книжа или други активи, които трябва да бъдат доставени в срок от 30 дни, освен ако институцията притежава ценните книжа, предмет на доставката или ги е получила в заем при условия, налагащи връщането им едва след изтичането на 30-дневния срок, и ако ценните книжа не са част от ликвидните активи на институцията.
5. Институцията предвижда допълнителен изходящ поток, съответстващ на:
а)
излишъка по обезпечението, който институцията държи и който по договор контрагентът може да поиска да бъде изискан по всяко време;
б)
обезпечението, което трябва да бъде върнато на контрагент;
в)
обезпечението, което съответства на активите, които биха могли да се квалифицират като ликвидни активи за целите на член 416, и което може да бъде заменено, без съгласието на институцията, за активи, които не биха могли да се квалифицират като ликвидни активи за целите на член 416.
6. Влоговете, получени като обезпечение, не се разглеждат като задължения за целите на член 422, но за тях се прилагат разпоредбите на настоящия член, когато е уместно.
Член 424
Изходящи потоци по кредитни и ликвидни улеснения
1. Институциите отчитат изходящи потоци по договорени кредитни улеснения и ликвидни улеснения, определени като процент от максималната сума, която може да бъде усвоена през следващите 30 дни. Максималната сума, която може да бъде усвоена, може да се изчисли без отчитане на изискването за ликвидност по член 420, параграф 2, задължително за търговското финансиране по задбалансови позиции, и без отчитане на стойността на обезпечението по член 418, което трябва да се предостави, ако институцията може да използва това обезпечение повторно и ако то се държи под формата на ликвидни активи съгласно член 416. Обезпечението, което трябва да се предостави, не представлява активи, емитирани от контрагента по улеснението или от свързани с него лица. Ако институцията разполага с необходимата информация, максималната сума, която може да бъде усвоена по кредитни и ликвидни улеснения, се определя като максималната сума, която би могла да бъде усвоена с оглед на собствените задължения на контрагента или с оглед на предварително установения по договора график за усвояване, което се дължи през следващите 30 дни.
2. Максималната сума, която може да бъде усвоена по неусвоени договорени кредитни улеснения и ликвидни улеснения през следващите 30 дни, се умножава по 5 %, ако те могат да бъдат отнесени към класа „експозиции на дребно“ съгласно стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход за кредитен риск.
3. Максималната сума, която може да бъде усвоена по неусвоени договорени кредитни улеснения и ликвидни улеснения през следващите 30 дни, се умножава по 10 %, когато те отговарят на следните условия:
а)
те не могат да бъдат отнесени към класа „експозиции на дребно“ съгласно стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход за кредитен риск;
б)
те са били предоставени на клиенти, които не са финансови клиенти;
в)
те не са предоставени с цел осигуряване на финансиране за клиента, когато той не може да задоволи потребностите си от финансиране на финансовите пазари.
4. Договореният размер на ликвидно улеснение, предоставено на дружество със специална цел - секюритизация с оглед да се даде възможност на такова дружество да придобие активи, различни от ценни книжа, от клиенти, които не са финансови клиенти, се умножава по 10 %, доколкото той надвишава размера на закупуваните обикновено активи от клиенти и ако максималната сума, която може да бъде усвоена, е договорно ограничена до размера на закупуваните обикновено активи.
5. Институциите отчитат максималната сума, която може да се усвои по други неусвоени договорени кредитни улеснения и ликвидни улеснения през следващите 30 дни. Това се отнася по-специално за:
а)
ликвидни улеснения, предоставени от институцията на дружества със специална цел - секюритизация, различни от посочените в параграф 3, буква б);
б)
споразуменията, съгласно които от институцията се изисква да купи или замени активи на дружество със специална цел - секюритизация;
в)
улесненията, предоставени на кредитни институции;
г)
улесненията, предоставени на финансови институции и на инвестиционни посредници.
6. Чрез дерогация от параграф 5 институциите, които са създадени и финансирани от централно правителство или регионални органи на власт на поне една държава членка, могат да прилагат третирането, предвидено в параграфи 2 и 3, и за кредитните и ликвидните улеснения, които са предоставени на институции единствено с цел пряко или непряко финансиране на насърчителни заеми, които могат да бъдат отнесени към класовете експозиции, посочени в тези параграфи. Чрез дерогация от член 425, параграф 2, буква г), ако тези насърчителни заеми са отпуснати посредством друга институция, действаща като посредник (заеми, отпускани чрез посредник), институциите могат да приложат симетричен входящ и изходящ поток. Тези насърчителни заеми се отпускат само на лица, които не са финансови клиенти, на неконкурентна основа и с нестопанска цел за насърчаване на изпълнението на целите на обществената политика на Съюза и/или на съответното централно правителство или регионални органи на власт на държавата членка. Ползването на такива улеснения е възможно единствено при материализиране на обичайно очакваното търсене за насърчителни заеми и до размера на това търсене, свързано с последващо отчитане за използването на отпуснатите средства.
Член 425
Входящи потоци
1. Институциите отчитат входящите ликвидни потоци. Ограничените входящи ликвидни потоци са входящите ликвидни потоци, ограничени до 75 % от размера на изходящите ликвидни потоци. Институциите могат да изключат от прилагането на този лимит входящите ликвидни потоци от влогове в други институции, за които може да се приложи третирането по член 113, параграф 6 или 7. Институциите могат да изключат от прилагането на този лимит входящите ликвидни потоци от суми, дължими от кредитополучатели и инвеститори в облигации, които са свързани с ипотечно кредитиране, финансирано чрез облигации, за които може да се приложи третирането по член 129, параграфи 4, 5 или 6, или чрез облигации, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО. Институциите могат да изключат от прилагането на този лимит входящите потоци по насърчителни заеми, по които са посредник. След предварително одобрение от компетентния орган, който отговаря за надзора на индивидуална основа, институцията може да изключи напълно или частично входящите потоци от прилагането на този лимит, когато доставчикът е институция майка или дъщерна институция на институцията или е друго дъщерно предприятие на същата институция майка, или е свързан с институцията чрез определено отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО.
2. Входящите ликвидни потоци се изчисляват за следващите 30 дни. Те обхващат само договорни входящи потоци от експозиции, които не са просрочени и за които институцията няма основания да очаква неизпълнение през следващите 30 дни. Входящите ликвидни потоци се отчитат общо, като следните входящи потоци се отчитат отделно:
а)
дължимите суми от клиенти, които не са финансови клиенти, за целите на плащане по главницата, се намаляват с по-високата от следните две суми - с 50 % от стойността си или със стойността на договорните задължения към тези клиенти за предоставяне на финансирането. Това не се прилага за дължимите суми по обезпечени кредитни сделки и по сделки, обусловени от капиталовия пазар по смисъла на член 192, точка 3, които са обезпечени с ликвидни активи съгласно член 416, в съответствие с посоченото в буква г) от настоящия параграф.
Чрез дерогация от първа алинея на настоящата точка институциите, пред които е поето задължение, посочено в член 424, параграф 6, за да могат да предоставят насърчителен заем на краен получател, могат да отчетат входящ поток до размера на изходящия поток, който прилагат към съответното задължение за предоставяне на тези насърчителни заеми;
б)
дължимите суми от операции по търговско финансиране, посочени в член 162, параграф 3, втора алинея, буква б), с остатъчен матуритет до 30 дни, се отчитат изцяло като входящи потоци;
в)
активите без определена крайна договорна дата се отчитат с 20 % входящ поток, при условие че договорът позволява на банката да се откаже и да поиска плащане в рамките на 30 дни.
г)
дължимите суми по обезпечени кредитни сделки и сделки, обусловени от капиталовия пазар по смисъла на член 192, точка 3, ако са обезпечени с ликвидни активи, по смисъла на член 416, параграф 1, не се отчитат до размера на стойността на ликвидните активи след приспадане на отбивите, а за останалата част от дължимите суми се отчита пълният им размер;
д)
дължимите суми, които институцията длъжник третира съгласно член 422, параграфи 3 и 4, се дублират със съответен симетричен входящ поток.
е)
дължимите суми от позиции в инструменти, включени в основни капиталови индекси, при условие че няма двойно отчитане на ликвидните активи.
ж)
неусвоените кредитни или ликвидни улеснения и всякакви други получени задължения не се отчитат.
3. Изходящите и входящите потоци, очаквани в срок от 30 дни по договорите от приложение II, се отчитат на нетна основа за всички контрагенти и се умножават по 100 %, ако резултатът е нетен входящ поток. Отчитане на нетна основа означава и без отчитане на обезпеченията, които ще бъдат получени и които отговарят на изискванията за ликвидни активи съгласно член 416.
4. Чрез дерогация от параграф 2, буква ж) компетентните органи могат да дадат разрешение на институцията да прилага в отделни случаи по-голям входящ поток за кредитните и ликвидните улеснения, когато са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
има основания да се очаква по-голям входящ поток дори при едновременното възникване на стресирани обстоятелства за доставчика и за целия пазар;
б)
контрагентът е институция майка или дъщерна институция на институцията, или е друго дъщерно предприятие на същата институция майка, или е свързан с институцията чрез определено отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО, или е член на същата институционална защитна схема, посочена в член 113, параграф 7 от настоящия регламент, или е централната институция, или е член на мрежа, за която се прилага освобождаването по член 10 от настоящия регламент;
в)
контрагентът отчита симетрично или по-консервативно съответстващия изходящ поток чрез дерогация от членове 422, 423 и424;
г)
институцията и контрагентът са установени в една и съща държава членка.
5. Компетентните органи могат да освободят от прилагането на изискването по параграф 4, буква г), когато се прилага член 20, параграф 1, буква б). В този случай трябва да се спазват допълнителните обективни критерии съгласно разпоредбите на делегирания акт, посочен в член 460. Когато разрешат приложението на по-голям входящ поток, компетентните органи информират ЕБО за резултата от процеса по член 20, параграф 1, буква б). Компетентните органи правят редовен преглед на изпълнението на условията за такива по-големи входящи потоци.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за уточняване на обективните критерии по параграф 5.
ЕБО представя на Комисията проектите на тези регулаторни технически стандарти до 1 януари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
7. Институциите не могат да отчитат входящи потоци от отчетените съгласно член 416 ликвидни активи, различни от дължимите плащания по активите, които не са отразени в пазарната стойност на актива.
8. Институциите не отчитат входящи потоци от нови задължения, които са поели.
9. Институциите вземат предвид входящите ликвидни потоци, които трябва да се получат в трети държави с ограничения върху преводите или които са деноминирани в неконвертируеми валути, само доколкото тези входящи потоци съответстват на изходящите потоци в съответната трета държава или съответната валута.
Член 426
Актуализиране на бъдещите ликвидни изисквания
След като Комисията приеме делегиран акт за уточняване на характеристиките на изискването за ликвидност съгласно член 460, ЕБО може да изготви проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на условията по член 421, параграф 1, член 422, с изключение на параграфи 8, 9 и 10 от него, и член 424, като се вземат предвид международно договорените стандарти.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ДЯЛ III
ОТЧИТАНЕ НА СТАБИЛНОТО ФИНАНСИРАНЕ
Член 427
Елементи, осигуряващи стабилно финансиране
1. Институциите отчитат пред компетентните органи в съответствие с изискванията за отчитане по член 415, параграф 1 и единните формати за отчетност по член 415, параграф 3, следните елементи и техните поделементи с оглед извършването на оценка на наличността на стабилно финансиране:
а)
следните елементи на собствения капитал след приспаданията, когато са приложими;
i)
инструменти от капитала от първи ред;
ii)
инструменти от капитала от втори ред;
iii)
други преференциални акции и капиталови инструменти, които надхвърлят позволения размер на капитала от втори ред, с ефективен матуритет от и над една година;
б)
следните задължения, които не са включени в буква а)
i)
влоговете на дребно, които отговарят на условията за третирането по член 421, параграф 1;
ii)
влоговете на дребно, които отговарят на условията за третирането по член 421, параграф 2;
iii)
влоговете, които отговарят на условията за третирането, предвидено в член 422, параграфи 3 и 4;
iv)
измежду влоговете, посочени в подточка iii) - тези влогове, които са обхванати от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО или равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава и които попадат в обхвата на член 421, параграф 2;
v)
измежду влоговете, посочени в подточка iii) - тези влогове, които попадат в обхвата на член 422, параграф 3, буква б);
vi)
измежду влоговете, посочени в подточка iii) - тези влогове, които попадат в обхвата на член 422, параграф 3, буква г);
vii)
вложени суми, които не попадат в обхвата на подточка i), ii) или iii), когато не са вложени от финансови клиенти;
viii)
цялото финансиране, получено от финансови клиенти;
ix)
отделно за сумите по подточки vii) и viii) съответно - финансирането от обезпечени кредитни сделки и сделки, обусловени от капиталовия пазар по смисъла на член 192, точка 3:
-
обезпечено с активи, които биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416;
-
обезпечено с други активи;
x)
задължения, които произтичат от емитирани ценни книжа, отговарящи на условията за третирането, предвидено в член 129, параграф 4 или 5, или съгласно посоченото в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО;
xi)
следните други задължения, които произтичат от емитирани ценни книжа, които не попадат в обхвата на буква а):
-
задължения, които произтичат от ценни книжа с ефективен матуритет от и над една година;
-
задължения, които произтичат от ценни книжа с ефективен матуритет по-малко от една година;
xii)
други задължения.
2. Когато е приложимо, всички елементи се разпределят в посочените по-долу пет групи според по-близката от следните дати: датата на падежа и най-ранната дата, на която съгласно договора може да се поиска изплащане на задължението:
а)
до три месеца,
б)
между три и шест месеца;
в)
между шест и девет месеца;
г)
между девет и 12 месеца;
д)
над 12 месеца.
Член 428
Елементи, изискващи стабилно финансиране
1. Освен ако не са приспаднати от собствения капитал, следните елементи се отчитат отделно пред компетентните органи, за се прецени дали е необходимо стабилно финансиране:
а)
активите, които биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416, разпределени по видове;
б)
следните ценни книжа и инструменти на паричния пазар, които не са включени в буква а);
i)
активи, които получават първа степен на кредитно качество съгласно член 122;
ii)
активи, които получават втора степен на кредитно качество съгласно член 122;
iii)
други активи
в)
капиталови ценни книжа на нефинансови лица, включени в основен индекс на призната борса;
г)
други капиталови ценни книжа;
д)
злато;
е)
други благородни метали;
ж)
неподлежащи на подновяване заеми и вземания и отделно онези неподлежащи на подновяване заеми и вземания, длъжниците по които са:
i)
физически лица, различни от едноличните търговци и съдружия;
ii)
МСП, които отговарят на изискванията за класа експозиции на дребно съгласно стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход за кредитен риск или към дружество, което отговаря на условията за третирането по член 153, параграф 4, и когато общият размер на влоговете на съответния клиент или група от свързани клиенти е под 1 милион евро;
iii)
държави, централни банки и субекти от публичния сектор;
iv)
клиенти извън посочените в подточки i) и ii), различни от финансови клиенти;
v)
клиенти извън посочените в подточки i), ii) и iii), които са финансови клиенти, отделно от тях тези, които са кредитни институции и други финансови клиенти.
з)
неподлежащи на подновяване заеми и вземания, посочени в буква ж), и отделно от тях тези, които са:
i)
обезпечени с търговски недвижими имоти;
ii)
обезпечени с жилищни недвижими имоти;
iii)
предмет на съчетано (посредническо) финансиране чрез облигации, отговарящи на условията за третирането по член 129, параграф 4 или 5, или чрез облигации, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО;
и)
вземания по деривати;
й)
други активи;
к)
неусвоени договорени кредитни улеснения, които са със среден риск или със среден/нисък риск съгласно приложение I.
2. Когато е приложимо, всички елементи се разпределят в петте групи по член 427, параграф 2.
СЕДМА ЧАСТ
ЛИВЪРИДЖ
Член 429
Изчисляване на отношението на ливъридж
1. Институциите изчисляват отношението си на ливъридж съгласно методологията по параграфи 2-11.
2. Отношението на ливъридж се изчислява, като мярката за капитал на институцията се разделя на мярката за обща експозиция на тази институция, и се изразява в проценти.
Институциите изчисляват отношението на ливъридж като средноаритметична стойност на месечните стойности на отношението на ливъридж за едно тримесечие.
3. За целите на параграф 2 мярката за капитал е капиталът от първи ред.
4. Мярката за обща експозиция е сборът на стойностите на експозициите по всички активи и задбалансови позиции, които не са приспаднати при определянето на мярката за капитала по параграф 3.
Когато институциите включват предприятие от финансовия сектор, в което имат значителна инвестиция съгласно член 43, в консолидираните си отчети съгласно приложимата нормативна уредба за счетоводната отчетност, но не и в пруденциалната консолидация съгласно първа част, дял II, глава 2, те определят стойността на експозицията на значителната инвестиция не съгласно параграф 5, буква а) от настоящия член, а с произведението, получено чрез умножаване на сумата по буква а) от настоящата алинея с коефициента по буква б) от настоящата алинея:
а)
сборът на стойностите на експозициите на всички експозиции на това предприятие от финансовия сектор, в което имат значителна инвестиция;
б)
за всички преки, непреки и синтетични позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятието от финансовия сектор, общата сума на тези елементи, която не е приспадната съгласно член 47 и член 48, параграф 1, буква б), разделена на общата сума на тези елементи.
5. Институциите определят стойността на експозицията на активите съгласно посочените по-долу принципи:
а)
стойностите на експозициите на активите, с изключение на договорите по приложение II и кредитните деривати, са стойностите на експозициите в съответствие с член 111, параграф 1, първо изречение;
б)
закупено физическо или финансово обезпечение, както и гаранции или редуциране на кредитния риск не се използват за намаляване на стойността на експозицията на активите;
в)
заемите не се нетират с влогове.
6. Институциите определят стойността на експозицията по договорите, посочени в приложение II, и на кредитните деривати, включително такива, които са задбалансови позиции, съгласно метода по член 274.
При определянето на стойността на експозицията по договорите по приложение II и на кредитните деривати институциите отчитат ефектите на договорите за новация и другите споразумения за нетиране, освен на споразуменията за кръстосано нетиране на продукти, съгласно член 295.
7. Чрез дерогация от параграф 6 институциите могат да използват метода по член 275, за да определят стойността на експозицията по договорите в точки 1 и 2 от приложение II, само ако използват този метод и за определяне на стойността на експозицията по тези договори с цел спазване на капиталовите изисквания по член 92.
8. При определянето на потенциалната бъдеща кредитна експозиция на кредитни деривати институциите прилагат посочените в член 299, параграф 2 принципи за всичките си кредитни деривати, а не само за онези, които са включени в търговския портфейл.
9. Институциите определят стойността на експозицията на репо сделките, сделките за отдаване или получаване в заем на стоки или ценни книжа, транзакции с удължен сетълмент и маржин заемните сделки, включително тези, които са задбалансови позиции, в съответствие с член 220, параграфи 1-3 и член 222, и отчитат ефектите от рамковите споразумения за нетиране, с изключение на споразуменията за кръстосано нетиране, в съответствие с член 206.
10. Институциите определят стойността на експозицията на задбалансовите позиции, освен по позициите, посочени в параграфи 6 и 9 от настоящия член, съгласно член 111, параграф 1, след извършване на посочените по-долу изменения на конверсионните коефициенти, изброени в посочения член:
а)
конверсионният коефициент, който се прилага към условната стойност за неусвоени кредитни улеснения, които могат да бъдат отменени безусловно по всяко време без предизвестие, посочени в точка 4, букви а) и б) от приложение I, е 10 %;
б)
конверсионният коефициент за свързаните с търговско финансиране задбалансови позиции със среден/нисък риск, посочени в точка 3, буква а) от приложение I, и за задбалансовите позиции, свързани с официално стимулирано експортно кредитиране, посочени в точка 3, буква б), подточка i) от приложение I, е 20 %;
в)
конверсионният коефициент за свързаните с търговско финансиране задбалансови позиции със среден риск, посочени в точка 2, буква а) и точка 2, буква б), подточка i) от приложение I и за задбалансовите позиции, свързани с официално стимулирано експортно кредитиране, посочени в точка 2, буква б), подточка ii) от приложение I, е 50 %;
г)
конверсионният коефициент за всички други задбалансови позиции от приложение I е 100 %.
11. Когато националните общоприети счетоводни принципи признават балансово активите, предмет на доверително управление, в съответствие с член 10 от Директива 86/635/ЕИО, тези активи могат да бъдат изключени от мярката за общата експозиция, ако отговарят на критериите за непризнаване, предвидени в международните счетоводни стандарти 39 (МСС 39), приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002, и, когато е приложимо, на критериите за изключване от обхвата на консолидацията, предвидени в международните стандарти за финансово отчитане 10 (МСФО 10), приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002.
Член 430
Изискване за отчетност
1. Институциите предоставят на компетентните органи цялата необходима информация за отношението на ливъридж и компонентите му съгласно член 429. Компетентните органи вземат предвид тази информация при извършването на надзорния преглед по член 97 от Директива 2013/36/ЕС.
Институциите предоставят на компетентните органи и информацията, която се изисква за целите на изготвянето на доклада по член 511.
Компетентните органи предават получената от институциите информация на ЕБО по негово искане, за да улеснят извършването на прегледа по член 511.
2. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на единна отчетна форма, указанията за попълване на формата, честотата и датите на отчетността и информационните решения, за целите на изискването за отчетност в параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ОСМА ЧАСТ
ОПОВЕСТЯВАНЕ НА ИНФОРМАЦИЯ ОТ ИНСТИТУЦИИТЕ
ДЯЛ I
ОБЩИ ПРИНЦИПИ
Член 431
Обхват на изискванията за оповестяване на информация
1. Институциите оповестяват информацията по дял II при спазване на разпоредбите по член 432.
2. По отношение на разрешенията, предоставени от компетентните органи съгласно трета част относно инструментите и подходите, посочени в дял III се прилага изискването за публично оповестяване от институциите на предвидената там информация.
3. Институциите приемат официални правила с цел спазване на предвидените в настоящата част изисквания за оповестяване и разполагат с правила за оценка на целесъобразността на извършваните от тях оповестявания, включително за проверка на оповестяваната информация и честотата на оповестяване. Институциите разполагат и с правила за оценка дали оповестената от тях информация е достатъчна, за да могат участниците на пазара да оценят рисковия им профил.
Когато с тези оповестявания на участниците на пазара не се предоставя достатъчно информация относно рисковия профил на институциите, те оповестяват публично необходимата допълнителна информация освен изискваната съгласно параграф 1. От институциите обаче се изисква да оповестяват само информация, която е съществена и която не представлява търговска тайна или поверителна информация съгласно член 432.
4. При поискване институциите обясняват своите решения по отношение на присъдения от тях рейтинг на МСП и на други предприятия кредитоискатели, като предоставят и обяснение в писмена форма, ако това бъде поискано от тях. Административните разходи за обяснението са пропорционални на размера на кредита.
Член 432
Несъществена информация, търговска тайна или поверителна информация
1. Институциите могат да не оповестяват един или повече елементи от информацията за оповестяване по дял II, ако съответната информация не се смята за съществена, с изключение на оповестяванията по член 435, параграф 2, буква в), член 437и член 450.
Информацията за оповестяване се счита за съществена, ако пропускането ѝ или невярното ѝ представяне би могло да промени или да повлияе върху оценката или решението на даден ползвател, разчитащ на тази информация за вземане на икономически решения.
В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 в срок до 31 декември 2014 г. ЕБО издава насоки за начина, по който институциите трябва да прилагат принципа на същественост по отношение на изискванията за оповестяване по дял II.
2. Институциите могат да не оповестят също един или повече елементи от информацията за оповестяване по дялове II и III, ако тези елементи съдържат информация, която се смята за търговска тайна или поверителна информация съгласно втора и трета алинея, с изключение на случаите на оповестяване по член 437 и член 450.
Информацията се смята за търговска тайна на дадена институция, ако оповестяването ѝ би нарушило конкурентната позиция на институцията. Тя може да обхваща сведения относно продукти или системи, чието споделяне с конкурентите би намалило стойността на инвестициите на институцията в тях.
Информацията се счита за поверителна, ако са налице задължения към клиенти или други взаимоотношения с контрагенти, съгласно които институцията трябва да запази поверителността на тази информация.
В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 в срок до 31 декември 2014 г. ЕБО издава насоки за начина, по който институциите трябва да прилагат принципите на търговска тайна и на поверителност по отношение на изискванията за оповестяване по дялове II и III.
3. В изключителните случаи по параграф 2 при оповестяването на информация институцията обявява факта, че определени елементи от информацията не са оповестени и причината, поради която не са оповестени, и публикува по-обща информация по предмета на изискването за оповестяване, освен когато тези елементи трябва да бъдат класифицирани като търговска тайна или поверителна информация.
4 Параграфи 1, 2 и 3 не засягат обхвата на отговорността при липса на оповестяване на съществена информация.
Член 433
Честота на оповестяването на информация
Институциите оповестяват информацията по настоящата част най-малко веднъж годишно.
Оповестяваната ежегодно информация се публикува в зависимост от датата на публикуване на финансовите отчети.
Институциите преценяват необходимостта от публикуване на част или на цялата оповестявана информация по-често от веднъж годишно с оглед на съответните характеристики на своята дейност, например мащаба на операциите, обхвата на дейностите, извършването на дейност в различни държави и в различни финансови сектори и участието на международните финансови пазари, платежни системи и системи за сетълмент и клиринг. При тази преценка се обръща особено внимание на евентуалната необходимост от по-често оповестяване на информацията по член 437 и член 438, букви в)-е) и информацията за рисковите експозиции и другите елементи, при които често се наблюдават бързи промени.
В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 в срок до 31 декември 2014 г. ЕБО издава насоки за преценката от страна на институциите за необходимостта от по-често оповестяване на информацията по дялове II и III.
Член 434
Средства за оповестяването на информация
1. Институциите могат да определят подходящото средство и място за оповестяване на информацията и начините за проверка с цел действително спазване на изискванията за оповестяване по настоящата част. Доколкото е възможно, оповестяването на цялата информация се извършва чрез едно средство или на едно място. Ако сходна информация се оповестява в две или повече средства за оповестяване на информация, в оповестяването чрез всяко средство се съдържа препратка към еднородната информация, оповестявана чрез други средства.
2. Може да се приеме, че институцията е изпълнила задължението си за оповестяване на информация по настоящата част, ако е оповестила същата информация за целите на счетоводната отчетност, за допускане до търговия на регулиран пазар или съгласно други изисквания. Ако оповестената информация не е включена във финансовите отчети, институциите недвусмислено посочват във финансовите отчети къде тя може да бъде намерена.
ДЯЛ II
ТЕХНИЧЕСКИ КРИТЕРИИ ОТНОСНО ПРОЗРАЧНОСТТА И ОПОВЕСТЯВАНЕТО НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 435
Цели на управлението на риска и политика по управление на риска
1. Институциите оповестяват целите и политиките си във връзка с управлението на риска за всяка отделна категория риск, включително за рисковете по настоящия дял. Оповестява се информация за:
а)
стратегиите и процесите за управление на тези рискове;
б)
структурата и организацията на съответното звено за управление на риска, включително информация за правомощията и статута му или други подходящи правила;
в)
обхвата и естеството на системите за отчитане и измерване на риска;
г)
политиките за хеджиране и редуциране на риска и стратегиите и процесите за наблюдение на текущата ефективност на средствата за хеджиране и редуциране на риска;
д)
одобрено от ръководния орган изявление относно адекватността на механизмите на институцията за управление на риска, за да се гарантира, че въведените системи за управление на риска са адекватни по отношение на профила и стратегията на институцията;
е)
кратък отчет за риска, който е одобрен от ръководния орган и в който се описва накратко цялостният рисков профил на институцията, свързан с търговската ѝ стратегия. В този отчет се включват ключови показатели и данни, осигуряващи на външните заинтересовани лица цялостна представа за управлението на риска от институцията, включително за начина, по който рисковият профил взаимодейства с рисковия толеранс, определен от ръководния орган.
2. Институциите оповестяват посочената по-долу информация относно правилата за управление, като я актуализират редовно, най-малко веднъж годишно:
а)
броя на директорските постове, заемани от членовете на ръководния орган;
б)
политиката за подбор на членовете на ръководния орган и действителните им знания, умения и експертен опит;
в)
политиката за осигуряване на разнообразие при подбора на членовете на ръководния орган, целите на тази политика и всички заложени целеви показатели, както и информация доколко са били изпълнени тези цели и целеви показатели;
г)
информация дали институцията е създала отделен комитет по риска и колко пъти е заседавал този комитет;
д)
описанието на потоците от информация за риска, изпращана към ръководния орган.
Член 436
Приложно поле
Институциите оповестяват следната информация относно приложното поле на изискванията на настоящия регламент съгласно Директива 2013/36/ЕС.
а)
наименованието на институцията, за която се прилагат изискванията на настоящия регламент;
б)
кратко описание на разликите в обхвата на консолидация за счетоводни цели и за целите на пруденциалния надзор с кратко описание на включените предприятия, в което се посочва дали те са:
i)
напълно консолидирани;
ii)
пропорционално консолидирани;
iii)
приспаднати от собствения капитал;
iv)
нито консолидирани, нито приспаднати;
в)
всякакви текущи или предвидими съществени практически или правни пречки за бързо прехвърляне на собствен капитал или изплащане на задължения между предприятието майка и неговите дъщерни предприятия;
г)
общата сума, с която действителният размер на собствения капитал е под изисквания размер във всички дъщерни предприятия, които не са включени в консолидацията, и наименованията на тези предприятия;
д)
ако е приложимо, обстоятелствата, при които се използват разпоредбите на членове 7 и 9.
Член 437
Собствен капитал
1. Институциите оповестяват следната информация относно собствения си капитал:
а)
пълно равнение между елементите на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред, капитала от втори ред и филтрите и приспаданията, приложени съгласно членове 32-35, 36, 56, 66 и 79 към собствения капитал на институцията, и баланса ѝ съгласно заверените ѝ финансови отчети;
б)
описание на основните характеристики на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред, емитирани от институцията;
в)
пълните условия, отнасящи се до инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред;
г)
отделна информация за естеството и размерите на следното:
i)
всеки пруденциален филтър, приложен съгласно членове 32-35;
ii)
всички приспадания съгласно членове 36, 56 и 66;
iii)
елементите, които не са приспаднати съгласно членове 47, 48, 56, 66 и 79;
д)
описание на всички ограничения, прилагани при изчисляването на собствения капитал съгласно настоящия регламент, и инструментите, пруденциалните филтри и приспаданията, към които се прилагат тези ограничения;
е)
когато институциите оповестяват съотношенията на капиталовата адекватност, които са изчислени чрез използване на елементи на собствения капитал, определени не по методите съгласно настоящия регламент - пълно описание на методите, по които са изчислени тези съотношения на капиталовата адекватност.
2. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за установяване на единни форми за оповестяване на информацията по параграф 1, букви а), б), г) и д).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 438
Капиталови изисквания
Институциите оповестяват следната информация за спазването на изискванията, предвидени в член 92 от настоящия регламент и член 73 от Директива 2013/36/ЕС:
а)
обобщена информация за подхода на институцията към оценяването на адекватността на вътрешния ѝ капитал за поддържане на настоящите и бъдещите ѝ дейности;
б)
при поискване от съответния компетентен орган - резултата от вътрешния процес на оценка на капиталовата адекватност на институцията, включително. състава на допълнителните капиталови изисквания въз основа на процеса на надзорен преглед, съгласно посоченото в член 104, параграф 1, буква а) от Директива 2013/36/ЕС.
в)
за институциите, изчисляващи размерите на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 2 - сумата, равна на 8 % от размера на рисково претеглените експозиции за всеки от класовете експозиции по член 112;
г)
за институциите, изчисляващи размерите на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 3 - сумата, равна на 8 % от размера на рисково претеглените експозиции за всеки от класовете експозиции по член 147. За експозициите на дребно това изискване се прилага за всяка от категориите експозиции, на които съответстват различните корелационни коефициенти по член 154, параграфи 1-4. За класа експозиции в капиталови инструменти това изискване се прилага за:
i)
всеки от подходите по член 155;
ii)
експозиции в търгувани на борсов пазар капиталови инструменти, експозиции в непублични капиталови инструменти, държани в достатъчно диверсифицирани портфейли и други експозиции;
iii)
експозиции, подлежащи на преходно надзорно третиране във връзка с капиталовите изисквания;
iv)
експозиции, за които се прилагат условията за унаследяване по отношение на капиталовите изисквания;
д)
капиталовите изисквания, изчислени в съответствие с член 92, параграф 3, букви б) и в);
е)
капиталовите изисквания, изчислени съгласно трета част, дял III, глави 2, 3 и 4, и оповестявани поотделно.
Институциите, които изчисляват рисково претеглените размери на експозициите съгласно член 153, параграф 5 или член 155, параграф 2, оповестяват експозициите, които са отнесени към всяка от категориите по член 153, параграф 5, таблица 1 или на които е присъдено всяко от рисковите тегла съгласно член 155, параграф 2.
Член 439
Експозиция към кредитен риск от контрагента
Институциите оповестяват следната информация за своята експозиция към кредитен риск от контрагента съгласно посоченото в трета част, дял II, глава 6:
а)
описание на методологията, използвана за определяне на вътрешен капитал и кредитни лимити за експозициите към кредитен риск от контрагента;
б)
описание на правилата за обезпечаване на експозициите и формиране на кредитни резерви;
в)
описание на правилата по отношение на експозициите към утежняващ риск;
г)
описание на влиянието на размера на обезпечението, което институцията трябва да предостави при понижаване на кредитния ѝ рейтинг;
д)
брутната положителна справедлива стойност на договори, ползите при нетиране, нетираната текуща кредитна експозиция, полученото обезпечение и нетната кредитна експозиция по деривати. Нетната кредитна експозиция по деривати е кредитната експозиция по сделки с деривати след отчитането на ползите от изпълнимите споразумения за нетиране и споразумения за обезпечение;
е)
измерители за стойността на експозицията съгласно методите, изложени в трета част, дял II, глава 6, раздели 3-6, според това кой от тези методи е приложим;
ж)
условната стойност на кредитните деривати, използвани за хеджиране, и разпределението на текущата кредитна експозиция по видове кредитни експозиции;
з)
условната стойност на сделките с кредитни деривати, обособена между дейността в собствения кредитен портфейл на институцията, и дейността й като посредник, включително разпределението на използваните кредитни деривативни продукти, разграничено допълнително на закупена и продадена защита за всяка продуктова група;
и)
оценка на коефициента α, ако институцията е получила разрешение от страна на компетентните органи да изготвя такава оценка.
Член 440
Капиталови буфери
1. Всяка институция оповестява следната информация във връзка със спазването на изискването за поддържане на антицикличен капиталов буфер съгласно дял VII, глава 4 от Директива 2013/36/ЕС;
а)
географското разпределение на кредитните експозиции на институцията, свързани с изчислението на антицикличния капиталов буфер;
б)
размера на специфичния за институцията антицикличен капиталов буфер.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за уточняване на изискванията за оповестяване по параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 441
Показатели от глобално системно значение
1. Институциите, определени като глобални системно значими институции (Г-СЗИ) в съответствие с член 131 от Директива 2013/36/ЕС, оповестяват ежегодно стойностите на показателите, използвани за определяне на оценката на институциите в съответствие с методологията за определяне, посочена в същия член.
2. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за уточняване на еднакви форми и на датата за целите на посоченото в параграф 1 оповестяване. При разработването на тези технически стандарти ЕБО взема предвид международните стандарти.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 юли 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 442
Корекции за кредитен риск
Във връзка с експозицията на институциите към кредитен риск и риск от разсейване те оповестяват следната информация:
а)
определенията за просрочие и обезценка за счетоводни цели;
б)
описание на подходите и методите, възприети за определяне на корекциите за общ и специфичен кредитен риск;
в)
общия размер на експозициите след счетоводните прихващания и без да се отчитат ефектите от редуцирането на кредитния риск, както и средния размер на експозициите за периода, разпределен по различни класове експозиции;
г)
географското разпределение на експозициите, разграничени по значими региони по съществени класове експозиции, като при необходимост се представя по-подробно разпределение;
д)
разпределението на експозициите по отрасли и видове контрагенти, разграничени по класове експозиции, включително като се посочват експозициите към МСП, като при необходимост се представя по-подробно разпределение;
е)
разбивка на експозициите по остатъчен падеж, разграничени по класове експозиции, като при необходимост се представя по-подробно разпределение;
ж)
за значимите отрасли или видове контрагенти се посочва размерът на:
i)
обезценените експозиции и просрочените експозиции, представени поотделно;
ii)
корекциите за специфичен и общ кредитен риск;
iii)
отчисленията във връзка с корекциите за специфичен и общ кредитен риск през отчетния период;
з)
размера на обезценените експозиции и просрочените експозиции, представени поотделно, разграничени по значими географски райони, включително, ако е практически възможно, размерите на корекциите за специфичен и общ кредитен риск, свързани с всеки географски район;
и)
равнението на промените на корекциите за специфичен и общ кредитен риск за обезценените експозиции, представени поотделно. Информацията включва:
i)
описание на вида корекции за специфичен и общ кредитен риск;
ii)
началните салда;
iii)
размера на предвидените суми, съответстващи на корекциите за кредитен риск през отчетния период;
iv)
размера на провизиите или намаленията на провизиите във връзка с прогнозните вероятни загуби от експозиции по време на отчетния период, всякакви други корекции, включително тези, свързани с курсови разлики, бизнес комбинации, придобивания на и освобождавания от дъщерни предприятия, както и трансфери между корекциите за кредитен риск;
v)
крайните салда.
Корекциите за специфичен кредитен риск и реинтегриране, отчетени директно в отчета за доходите, се оповестяват отделно.
Член 443
Свободни от тежести активи
В срок до 30 юни 2014 г. ЕБО издава насоки за оповестяването на свободните от тежести активи, като взема предвид Препоръка ЕССР/2012/2на Европейския съвет за системен риск от 20 декември 2012 г. относно финансирането на кредитните институции (31) и по-специално Препоръка Г - Прозрачност на пазара относно тежестите върху активите. Тези насоки се приемат съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ЕБО изготвя проекти на регулаторни технически стандарти за оповестяването на балансовата стойност за всеки клас експозиции, разграничени по качество на активите и на общата балансова стойност, която е свободна от тежести, като взема предвид Препоръка ЕССР/2012/2и при условие че в доклада си ЕБО преценява, че подобно допълнително оповестяване предлага надеждна и смислена информация.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 януари 2016 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 444
Използване на АВКО
Институциите, които изчисляват размерите на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 2, оповестяват следната информация за всеки от класовете експозиции, посочени в член 112:
а)
наименованията на признатите АВКО и агенции за експортно застраховане (АЕЗ) и причините за евентуалните промени;
б)
класовете експозиции, за които се използва съответна АВКО или АЕЗ;
в)
описание на процеса, използван за прехвърляне на кредитните оценки на емитента и емисията към позициите, които не са включени в търговския портфейл;
г)
отнасянето на външната кредитна оценка на всяка призната АВКО или АЕЗ към степените на кредитно качество, описани в трета част, дял II, глава 2, като се взема под внимание, че тази информация не е необходимо да се оповестява, ако институцията спазва стандартното съотнасяне на присъдените рейтинги към степени на кредитно качество, публикувано от ЕБО;
д)
стойностите на експозициите преди и след редуцирането на кредитния риск, свързани с всяка степен на кредитно качество по трета част, дял II, глава 2, както и тези, приспаднати от собствения капитал.
Член 445
Експозиция към пазарен риск
Институциите, които изчисляват капиталовите изисквания в съответствие с член 92, параграф 3, букви б) и в), оповестяват тези изисквания поотделно за всеки риск, посочен в тези разпоредби. Освен това капиталовото изискване за специфичен лихвен риск по секюритизиращите позиции се оповестява отделно.
Член 446
Операционен риск
Институциите оповестяват подходите за оценката на капиталовите изисквания за операционен риск, на които отговаря кредитната институция; описание на методологията, изложена в член 312, параграф 2, при положение че институцията я ползва, включително обсъждане на съответните вътрешни и външни фактори, предвидени в подхода на институцията във връзка с измерването и в случай на частично използване, обхвата и покритието на отделните използвани методологии.
Член 447
Експозиции в капиталови инструменти, които не са включени в търговския портфейл
По отношение на експозициите в капиталови инструменти, които не са включени в търговския портфейл, институциите оповестяват следната информация:
а)
разграничение между експозициите, основано на предназначението им, включително капиталови доходи и стратегически цели, и преглед на използваните счетоводни техники и методологии за оценка на стойността, включително основните допускания и практики, оказващи влияние върху оценката на стойността, и всякакви значителни промени в тези практики;
б)
балансовата стойност, справедливата стойност и - за инструментите, които се търгуват на борсов пазар - сравнение с пазарната цена, когато тя се различава съществено от справедливата стойност;
в)
видовете, естеството и размера на експозициите в инструменти, които се търгуват на борсов пазар, експозициите в непублични капиталови инструменти в достатъчно диверсифицирани портфейли и други експозиции;
г)
общия размер на реализираните печалби или загуби от продажби и други начини на реализация през периода; и
д)
общия размер на нереализираните печалби или загуби, общите латентни печалби или загуби от преоценка, и всяка от тези суми, включена в първичния или допълнителния собствен капитал.
Член 448
Експозиция към лихвен риск по позиции, които не са включени в търговския портфейл
Институциите оповестяват следната информация относно своите експозиции към лихвен риск по позиции, които не са включени в търговския портфейл:
а)
естеството на лихвения риск и основните допускания (включително допускания относно плащанията за предсрочно погасяване на кредити и тенденциите по отношение на безсрочните влогове) и честотата на измерване на лихвения риск;
б)
промените в доходите, икономическата стойност или друг подходящ измерител, използвани от ръководството при рязко повишаване или намаляване на лихвените проценти съгласно приетия от него метод за измерване на лихвения риск по валути.
Член 449
Експозиция по секюритизиращи позиции
Институциите, които изчисляват размерите на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 5 или капиталовите изисквания съгласно член 337 или 338, оповестяват следната информация, когато е уместно, поотделно за своя търговски и банков портфейл:
а)
описание на целите на институцията във връзка със секюритизационната дейност;
б)
естеството на другите рискове, включително ликвидния риск, присъщ на секюритизираните активи;
в)
вида рискове по отношение на ранга на базисните секюритизиращи позиции и по отношение на базисните активи на тези секюритизиращи позиции, поети и задържани при пресекюритизационната дейност;
г)
различните функции, които изпълнява институцията в процеса на секюритизация;
д)
степента на участие на институцията във всяка от функциите, посочени в буква г);
е)
описание на наличните процедури за наблюдаване на промените в кредитния и пазарния риск на секюритизираните експозиции, включително как поведението на базисните активи влияе върху секюритизираните експозиции и как тези процеси се различават за пресекюритизираните експозиции;
ж)
описание на правилата на институцията, уреждащи използването на хеджиране и защита с гаранции за редуциране на рисковете на задържаните секюритизирани и пресекюритизирани експозиции, като се посочват и контрагентите по важните операции за хеджиране по съответните видове рискови експозиции;
з)
подходите за изчисляване на размерите на рисково претеглените експозиции, които институцията прилага за своите секюритизиращи дейности, включително видовете секюритизирани експозиции, към които се прилага всеки подход;
и)
видовете дружества със специална цел-секюритизация, които институцията използва в качеството си на спонсор, за да секюритизира експозиции на трето лице, включително дали, под каква форма и до каква степен институцията има експозиции към тези дружества, поотделно за балансовите и задбалансовите експозиции, както и списък на субектите, които институцията управлява или консултира и които инвестират в секюритизиращи позиции, които институцията е секюритизирала, или в дружества със специална цел- секюритизация, за които институцията се явява спонсор;
й)
обобщена информация за счетоводните политики на институцията по отношение на секюритизиращите дейности, включително:
i)
дали сделките се третират като продажби или финансиране;
ii)
признаването на печалбите от продажби;
iii)
методите, основните допускания, входящите данни, както и промените спрямо предходния период, по отношение на оценката на секюритизиращите позиции;
iv)
третирането на синтетичните секюритизации, ако не са обхванати от други счетоводни политики;
v)
как се оценяват активите, които предстои да бъдат секюритизирани, и дали са включени в търговския или в банковия портфейл на институцията;
vi)
правилата за признаване в баланса като пасив на споразумения, по които на институцията би могло да се наложи да осигури финансова подкрепа за секюритизирани активи;
к)
наименованията на АВКО, използвани при секюритизация, и видовете експозиции, за които се използва всяка агенция;
л)
в съответните случаи - описание на подхода на вътрешната оценка съгласно трета част, дял II, глава 5, раздел 3, включително структурата на процеса на вътрешното оценяване и връзката между вътрешната оценка и външните рейтинги, използването на вътрешна оценка за цел, различна от оценка на капитала чрез подхода на вътрешната оценка, контролните механизми за процеса на вътрешна оценка, включително по отношение на независимостта, отчетността и прегледа на процеса на вътрешно оценяване, видовете експозиции, към които се прилага процесът на вътрешна оценка, и стрес факторите за определяне на нивата на кредитното подобрение - по видове експозиции;
м)
обяснение на значителните промени в оповестената количествена информация по букви н)-р), настъпили след последния отчетен период;
н)
отделно за търговския и банковия портфейл - следната информация, разпределена по видове експозиции:
i)
общия текущ размер на експозициите, секюритизирани от институцията, поотделно за традиционните секюритизации, за синтетичните секюритизации и за секюритизациите, за които институцията действа само като спонсор;
ii)
общия размер на задържаните или закупените балансови секюритизиращи позиции и на задбалансовите секюритизирани експозиции;
iii)
общия размер на активите, които предстои да бъдат секюритизирани;
iv)
за секюритизирани улеснения, за които се прилага ранна амортизация - общия размер на усвоените експозиции, съответстващи на участията на инициатора и инвеститора, общия размер на капиталовите изисквания за институцията, свързани с участието на инициатора, и общия размер на капиталовите изисквания за институцията, свързани с дела на инвеститора в усвоените суми и неусвоените линии;
v)
размера на секюритизиращите позиции, които са приспаднати от собствения капитал или са с рисково тегло от 1 250 %;
vi)
обобщена информация за секюритизационната дейност за текущия период, включително размера на секюритизираните експозиции и признатите печалби или загуби от продажби;
о)
поотделно за търговския и банковия портфейл - следната информация:
i)
общия размер на задържаните или закупените секюритизиращи позиции и свързаните с тях капиталови изисквания, разпределени на секюритизиращи и пресекюритизиращи експозиции и допълнително групирани в разумен брой интервали според рисковите тегла или капиталовите изисквания, за всеки от използваните подходи за определяне на капиталовите изисквания;
ii)
общия размер на задържаните или закупените пресекюритизиращи експозиции, разпределен по видове експозиции преди и след хеджирането/застраховането, и експозицията към финансови гаранти, разпределена по категории на кредитоспособност на гаранта или по името на гаранта;
п)
за банковия портфейл и относно експозициите, секюритизирани от институцията - размера на обезценените/просрочените секюритизирани активи и размера на загубите, признати от институцията за текущия период, и двете разграничени по видове експозиции;
р)
за търговския портфейл - общия размер на оставащите експозиции, които са секюритизирани от институцията и за които се прилага капиталово изискване за пазарен риск, разграничен на традиционна/синтетична секюритизация и по видове експозиции;
с)
в съответните случаи - дали институцията е предоставила подкрепа по смисъла на член 248, параграф 1, и въздействието на тази подкрепа върху собствения капитал.
Член 450
Политика за възнагражденията
1. Институциите оповестяват най-малко следната информация относно политиката и практиката за определяне на възнагражденията на институцията за тези категории персонал, чиито професионални дейности имат съществено въздействие върху нейния рисков профил:
а)
информация относно процеса на вземане на решение, използван при определяне на политиката за възнагражденията, както и броя на заседанията, проведени от основния орган, който контролира възнагражденията, през финансовата година, включително -ако е приложимо - информация за състава и мандата на комитета по възнагражденията, външния консултант, чиито услуги са използвани за определяне на политиката за възнагражденията, и ролята на съответните заинтересовани участници;
б)
информация относно връзката между заплащането и постигнатите резултати;
в)
най-важните структурни характеристики на системата за възнагражденията, включително информация относно използваните критерии за измерване на постигнатите резултати и отчитането на риска, политиката за разсрочване на плащанията и критериите за получаване на възнаграждение;
г)
съотношенията между фиксирано и променливо възнаграждение, определени в съответствие с член 94, параграф 1, буква ж) от Директива2013/36/ЕС;
д)
информация относно критериите за постигнатите резултати, на базата на които се определя правото на получаване на акции, опции или променливи елементи на възнаграждението;
е)
основните параметри и логиката на схемите за променливо възнаграждение и другите материални стимули;
ж)
обобщена количествена информация относно възнагражденията, разграничена по видове дейност;
з)
обобщена количествена информация относно възнагражденията, разграничена поотделно за висшето ръководство и за служителите, чиито дейности оказват съществено въздействие върху рисковия профил на институцията, като се посочва следното:
i)
размерите на възнагражденията за финансовата година, разделени на постоянен и променлив елемент, и броят на получателите;
ii)
размерите и вида на променливите елементи на възнагражденията, разделени на парични средства акции, свързани с акции инструменти и други;
iii)
размерите на неизплатените разсрочени възнаграждения, разделени на вече получени и на такива, които предстои да бъдат получени;
iv)
размерите на разсрочените възнаграждения, отпуснати през финансовата година, изплатени и намалени посредством корекции въз основа на постигнатите резултати;
v)
възнагражденията при наемане на работа и обезщетенията при освобождаване от работа, изплатени през финансовата година, и броят на получателите на такива плащания;
vi)
размерите на обезщетенията при освобождаване от работа, отпуснати през финансовата година, броят на получателите на такива обезщетения и най-високият размер на такова обезщетение, отпуснато на отделно лице.
и)
броя на отделните лица, получаващи възнаграждение от 1 милион евро или повече за една финансова година, за възнаграждение от 1 милион евро до 5 милиона евро -разпределени на интервали от по 500 000 EUR, а за възнаграждение от 5 милиона евро и повече -разпределени на интервали от по 1 милион евро.
й)
при поискване от държавата членка или компетентния орган - общото възнаграждение на всеки член на ръководния орган или на висшето ръководство.
2. За институциите, които са значими от гледна точка на техния размер и вътрешна организация, както и от гледна точка на естеството, мащаба и сложността на техните дейности, количествената информация, посочена в настоящия член на равнище членове на ръководния орган на институцията, се предоставя също така и на обществеността.
Институциите спазват изискванията, посочени в настоящия член, по начин, съобразен с техния размер и вътрешна организация, както и с естеството, мащаба и сложността на техните дейности, без да се засягат разпоредбите на Директива 95/46/ЕО.
Член 451
Ливъридж
1. Институциите оповестяват следната информация за своето отношение на ливъридж, изчислено съгласно член 429, и за управлението на риска от прекомерен ливъридж:
а)
отношението на ливъридж и по какъв начин институцията прилага член 499, параграфи 2 и 3;
б)
разпределение на мярката за общата експозиция и равнение между мярката за общата експозиция и съответната информация, оповестена в публикуваните финансови отчети;
в)
размера на отписаните доверителни дейности в съответствие с член 429, параграф 11, когато това е приложимо;
г)
описание на процесите, използвани за управление на риска от прекомерен ливъридж;
д)
описание на факторите, оказали влияние върху отношението на ливъридж през периода, за който се отнася оповестеното отношение на ливъридж.
2. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за установяване на единна форма за оповестяване на информацията по параграф 1 и указания за използването на тази форма.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 30 юни 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ДЯЛ III
ИЗИСКВАНИЯ ВЪВ ВРЪЗКА С ИЗПОЛЗВАНЕТО НА КОНКРЕТНИ ИНСТРУМЕНТИ ИЛИ МЕТОДОЛОГИИ
Член 452
Използване на вътрешнорейтинговия подход за кредитен риск
Институциите, които изчисляват размерите на рисково претеглените си експозиции чрез вътрешнорейтинговия подход, оповестяват следната информация:
а)
разрешението от компетентния орган за използване на подхода или одобрения преход към използването му;
б)
разяснение и преглед на:
i)
структурата на вътрешнорейтинговите системи и взаимоотношението между вътрешните и външните рейтинги;
ii)
използването на вътрешни приблизителни оценки, различни от използваните за изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции, в съответствие с трета част, дял II, глава 3;
iii)
процеса на управление и признаване на редуцирането на кредитния риск;
iv)
контролните механизми за рейтинговите системи, включително по отношение на независимостта, отчетността и прегледа на рейтинговите системи;
в)
описание на процеса на вътрешно присъждане на рейтинги, представено поотделно за следните класове експозиции:
i)
централни правителства и централни банки;
ii)
институции;
iii)
към предприятия, включително МСП, както и специализирано кредитиране и закупени вземания на предприятия;
iv)
експозиции на дребно - за всяка от категориите експозиции, на които съответстват различните корелационни коефициенти по член 154, параграфи 1-4;
v)
капиталови инструменти;
г)
стойностите на експозициите за всеки от класовете експозиции, посочени в член 147. Когато институциите използват собствени приблизителни оценки за параметъра загуба при неизпълнение или конверсионните коефициенти за изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции, експозициите към централни правителства и централни банки, институции и предприятия се оповестяват отделно от експозициите, за които институциите не използват такива оценки;
д)
за всеки от класовете експозиции - към централни правителства и централни банки, институции и предприятия и в капиталови инструменти - разпределени в достатъчен брой категории длъжници (включително в неизпълнение), за разумно разграничение на кредитния риск институциите оповестяват:
i)
общия размер на експозициите, включително за класовете експозиции към централни правителства и централни банки, институции и предприятия, размера на непогасените заеми и стойностите на експозициите по неусвоени суми по поети задължения; и останалия размер на експозициите по капиталови инструменти;
ii)
претегленото според размера на експозициите средно рисково тегло;
iii)
за институциите, използващи собствени приблизителни оценки на конверсионните коефициенти за изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции - размера на неусвоените суми по поети задължения и претеглените според експозициите средни стойности за всеки клас експозиции;
е)
за класа експозиции на дребно и за всяка от категориите, предвидени в буква в), подточка iv) - оповестената информация по буква д) (в съответните случаи -групирано) или анализ на експозициите (непогасени заеми и стойности на експозициите по неусвоени суми по поети задължения), съпоставена с достатъчен брой категории на параметъра очаквана загуба с цел разграничаване на кредитния риск (в съответните случаи -групирано);
ж)
действителните корекции за специфичен кредитен риск през предходния период - за всеки клас експозиции (за експозициите на дребно - за всяка от категориите в буква в), подточка iv), и как се различават от действителните стойности за минали периоди;
з)
описание на факторите, които са оказали влияние върху загубите през предходния период (например дали институцията е регистрирала по-високи от средните проценти на случаите на неизпълнение или по-високи от средните нива на загубата при неизпълнение и конверсионни коефициенти);
и)
приблизителните оценки на институцията, съпоставени с действителните резултати за по-дълъг период. Това включва най-малко информация за оценките на загубите в сравнение с действителните загуби във всеки клас експозиция (по отношение на експозициите на дребно - за всяка от категориите в буква в), подточка iv), за период, който е достатъчен, за да позволи разумна оценка на резултатите на процесите по вътрешно присъждане на рейтинги за всеки клас експозиция (по отношение на експозициите на дребно - за всяка от категориите в буква в), подточка iv). Когато е подходящо, институциите разграничават тази информация допълнително, за да представят анализ на вероятността за неизпълнение, а за институциите, използващи собствени оценки на загубата при неизпълнение и/или конверсионните коефициенти - действителните стойности на загубите при неизпълнение и конверсионните коефициенти, съпоставени с оценките, представени при предвиденото в настоящия член оповестяване на количествена информация за риска;
й)
за всички класове експозиции по член 147 и за всяка категория експозиции, на която съответстват различните корелационни коефициенти по член 154, параграфи 1-4:
i)
за институциите, използващи собствени приблизителни оценки за загубата при неизпълнение за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции - претеглената според експозициите средна загуба при неизпълнение и вероятност за неизпълнение в проценти, за всеки съответен географски район на кредитните експозиции;
ii)
за институциите, които не използват собствени приблизителни оценки за загубата при неизпълнение - претеглената според експозициите средна вероятност за неизпълнение в проценти, за всеки съответен географски район на кредитните експозиции.
За целите на буква в) описанието обхваща видовете експозиции, включени в класа експозиции, определенията, методите и данните за оценката и утвърждаването на вероятността за неизпълнение и - в съответните случаи - загубата при неизпълнение и конверсионните коефициенти, включително допусканията, използвани при изчисляването на тези променливи, и описанията на съществените отклонения от определението за неизпълнение, изложено в член 178, включително основните сегменти, повлияни от тези отклонения.
За целите на буква й), когато става дума за съответния географски район на кредитните експозиции, се имат предвид експозициите в държавите членки, в които институцията е лицензирана, и държавите членки или третите държави, в които институциите извършват дейност чрез клон или дъщерно предприятие.
Член 453
Използване на техники за редуциране на кредитния риск
Институциите, прилагащи техники за редуциране на кредитния риск, оповестяват следната информация:
а)
правилата и процесите за балансово и задбалансово нетиране и степента на използването му;
б)
правилата и процесите за оценяване и управление на обезпеченията;
в)
описание на главните видове обезпечения, приемани от институцията;
г)
главните категории гаранти и контрагенти по кредитни деривати и тяхната кредитоспособност;
д)
информация за концентрациите на пазарен или кредитен риск в рамките на извършеното редуциране на кредитния риск;
е)
за институциите, които изчисляват размерите на рисково претеглените експозиции по стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход, но не използват собствени приблизителни оценки на загубата при неизпълнение или конверсионните коефициенти по отношение на даден клас експозиции, поотделно за всеки клас експозиции - общата стойност на експозицията (в съответните случаи - след балансовото или задбалансовото нетиране), която е покрита - след прилагането на корекциите за променливост - от приемливо финансово обезпечение и други приемливи обезпечения;
ж)
за институциите, изчисляващи размерите на рисково претеглените експозиции по стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход, поотделно за всеки клас експозиции - общата стойност на експозицията (в съответните случаи - след балансовото или задбалансовото нетиране), която е покрита от гаранции или кредитни деривати. За класа експозиции в капиталови инструменти това изискване се прилага за всеки от подходите по член 155.
Член 454
Използване на усъвършенствани подходи за измерване на операционния риск
Институциите, които прилагат усъвършенстваните подходи за измерване по членове 321-324 за изчисляването на капиталовите изисквания за операционен риск, оповестяват описание на използваните застрахователни средства и други механизми за прехвърляне на риск с цел редуциране на този риск.
Член 455
Използване на вътрешни модели за пазарен риск
Институциите, които изчисляват своите капиталови изисквания съгласно член 363, оповестяват следната информация:
а)
за всеки обхванат подпортфейл:
i)
характеристиките на използваните модели;
ii)
за вътрешните модели за допълнителен риск от неизпълнение и миграционен риск и за корелационно търгуване, когато е приложимо - използваните методологии и рисковете, измерени чрез използването на вътрешни модели, включително описание на подхода, използван от институцията за определяне на ликвидните хоризонти, използваните методологии за постигане на оценка на капитала, която отговаря на изискването за надеждност, и използваните подходи при утвърждаване на модела;
iii)
описание на стрес тестовете, извършени спрямо подпортфейла;
iv)
описание на подходите, използвани за бек-тестване и удостоверяване на точността и последователността на вътрешните модели и процесите на моделиране;
б)
обхвата на разрешението от компетентния орган;
в)
описание на степента и методологиите за спазване на изискванията, изложени в членове 104 и 105;
г)
най-високите, най-ниските и средните стойности на следните параметри:
i)
дневните стойности под риск през отчетния период и в края на периода;
ii)
стресираната стойност под риск през отчетния период и в края на периода;
iii)
показателите за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск и показателите за специфичния риск във връзка с портфейла за корелационно търгуване през отчетния период и в края на периода;
д)
елементите на капиталовото изискване по член 364;
е)
претегления среден ликвиден хоризонт за всеки подпортфейл, обхванат от вътрешните модели за допълнителен риск от неизпълнение и миграционен риск и за корелационно търгуване;
ж)
сравнение между дневните стойности под риск, изчислявани в края на деня, и еднодневните промени в стойността на портфейла до края на следващия работен ден, както и анализ на всички случаи на съществено превишаване през отчетния период.
ДЕВЕТА ЧАСТ
ДЕЛЕГИРАНИ АКТОВЕ И АКТОВЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 456
Делегирани актове
1. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 445, отнасящи се до следните въпроси:
а)
разясняване на определенията по членове 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 и 411за осигуряване на еднакво прилагане на настоящия регламент;
б)
разясняване на определенията по членове 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 и 411 за отчитане на тенденциите на финансовите пазари при прилагането на настоящия регламент;
в)
изменение на списъка на класовете експозиции по членове 112 и 147 за отчитане на тенденциите на финансовите пазари;
г)
сумата, посочена в член 123, буква в), член 147, параграф 5, буква а), член 153, параграф 4 и член 162, параграф 4, с цел отчитане на ефекта на инфлацията;
д)
списъка и класификацията на задбалансовите позиции в приложения I и II, с цел отчитане на тенденциите на финансовите пазари;
е)
адаптиране на категориите инвестиционни посредници по член 95, параграф 1 и член 96, параграф 1 с цел отчитане на тенденциите на финансовите пазари;
ж)
разясняване на изискването по член 97 с цел осигуряване на единно прилагане на настоящия регламент;
з)
изменение на капиталовите изисквания съгласно членове 301-311 от настоящия регламент и членове 50а-50г от Регламент (ЕС) 648/2012, за да се отчетат измененията в международните стандарти за експозиции към централен контрагент;
и)
разяснение на условията, посочени в изключенията, предвидени в член 400;
й)
изменението на мярката за капитала и мярката за общата експозиция от формулата за изчисляване на отношението на ливъридж по член 429, параграф 2, за да бъдат поправени евентуалните пропуски, открити въз основа на представената информация по член 430, параграф 1, преди оповестяването на отношението на ливъридж от институциите съгласно член 451, параграф 1, буква а).
2. ЕБО наблюдава капиталовите изисквания за риск във връзка с корекцията на кредитната оценка и в срок до 1 януари 2015 г. представя доклад на Комисията. В доклада се прави оценка по-специално на:
а)
третирането на риска при ККО като отделно изискване, съпоставено спрямо интегриран елемент на рамката за пазарния риск:
б)
обхвата на изискването относно риска при ККО, включително освобождаването по член 482;
в)
допустимото хеджиране;
г)
изчисляването на капиталовите изисквания за риск при ККО.
Въз основа на този доклад и когато според заключенията е необходимо да се предприеме такова действие, на Комисията също така се предоставя правомощието да приеме делегиран акт в съответствие с член 462, за да измени член 381, член 382, параграфи 1-3 и членове 383-386 във връзка с тези въпроси.
Член 457
Технически корекции
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 445,за да внесе технически корекции на несъществени елементи в посочените по-долу разпоредби с цел отчитане на тенденциите при новите финансови продукти или дейности, да адаптира други законодателни актове на Съюза в областта на финансовите услуги и счетоводството, включително счетоводните стандарти въз основа на Регламент (ЕС) № 1605/2002, в съответствие с измененията, настъпили след приемането на настоящия регламент:
а)
капиталовите изисквания за кредитен риск съгласно членове 111-134 и членове 143-191;
б)
ефектите от редуцирането на кредитния риск съгласно членове 193-241;
в)
капиталовите изисквания във връзка със секюритизацията съгласно членове 243-266;
г)
капиталовите изисквания за кредитен риск от контрагента съгласно членове 272-311;
д)
капиталовите изисквания за операционен риск съгласно членове 315-324;
е)
капиталовите изисквания за пазарен риск съгласно членове 325-377;
ж)
капиталовите изисквания за сетълмент риск съгласно членове 378 и 379;
з)
капиталовите изисквания за риск при корекцията на кредитната оценка съгласно членове 383, 384 и 386;
и)
втора част и член 99 единствено в резултат на промените в счетоводните стандарти или изисквания, с които се взема предвид законодателството на Съюза.
Член 458
Макропруденциален или системен риск, установен на равнище държава членка
1. Държавата членка определя органа, който отговаря за прилагането на настоящия член. Този орган е компетентният орган или определеният орган.
2. Когато определеният в съответствие с параграф 1 орган установи промени в интензивността на макропруденциалния или системния риск във финансовата система, който може да има сериозни отрицателни последици за финансовата система и реалната икономика в конкретна държава членка и който според този орган може да се преодолее по-успешно чрез по-строги национални мерки, то той уведомява Европейския парламент, Съвета, Комисията, ЕССР и ЕБО за това и представя съответните количествени или качествени доказателства за всички посочени по-долу елементи:
а)
промените в интензивността на макропруденциалния или системния риск;
б)
причините, поради които тези промени биха могли да представляват заплаха за финансовата стабилност на национално равнище;
в)
изложение на основанията, поради които за установения макропруденциален или системен риск не може да се намери адекватно решение по членове 124 и 164 от настоящия регламент и членове 101, 103, 104, 105, 133 и 136 от Директива 2013/36/ЕС, като се отчита относителната ефективност на тези мерки;
г)
проектите на национални мерки за лицензирани на национално равнище институции, или подгрупа от такива институции, предназначени да смекчат промените в интензивността на риска и отнасящи се до:
i)
размера на собствения капитал по член 92;
ii)
изискванията за големите експозиции, посочени в член 392 и членове 395-403;
iii)
изискванията за публично оповестяване, посочени в членове 431-455;
iv)
размера на предпазния капиталов буфер по член 129 от Директива 2013/36/ЕС;
v)
ликвидните изисквания по шеста част;
vi)
рисковите тегла за установяване на съмнително високи цени на активите в сектора на жилищните и търговските имоти; или
vii)
експозициите в рамките на финансовия сектор;
д)
обяснение защо определените в съответствие с параграф 1 органи считат проектите за мерки за подходящи, ефективни и пропорционални за справяне със ситуацията; и
е)
оценка на възможното положително или отрицателно въздействие на проектите за мерки върху вътрешния пазар въз основа на информацията, с която разполага съответната държава членка.
3. Когато на определените в съответствие с параграф 1 органи се разрешава да прилагат национални мерки съгласно настоящия член, те предоставят на съответните компетентни органи или определени органи в други държави членки цялата необходима информация.
4. На Съвета се предоставя правомощието да приеме, въз основа на предложение на Комисията, с квалифицирано мнозинство акт за изпълнение за отхвърляне на проекта за национални мерки, посочени в параграф 2, буква г).
В рамките на един месец от получаването на уведомлението по параграф 2 ЕССР и ЕБО представят становищата си по посочените в същия параграф елементи на Съвета, Комисията и на съответната държава членка.
Като отчита във възможно най-голяма степен посочените във втора алинея становища и в случай че са налице убедителни, надеждни и подробни доказателства, че мярката ще окаже отрицателно въздействие върху вътрешния пазар, което надхвърля ползите за финансовата стабилност, произтичащи от намаляването на установения макропруденциален или системен риск, Комисията може в срок от един месец да предложи на Съвета акт за изпълнение за отхвърляне на проекта за национални мерки.
В случай че до един месец Комисията не представи предложение, съответната държавата членка може незабавно да приеме проекта за национални мерки за срок до две години или до изчезването на макропруденциалния или системния риск, ако това се случи по-рано.
Съветът приема решение относно предложението на Комисията в срок от един месец от получаването на предложението и излага своите мотиви за отхвърлянето или приемането на проекта за национални мерки.
Съветът отхвърля проекта за национални мерки само ако прецени, че не са спазени едно или няколко от следните условия:
а)
естеството на промените в интензитета на макропруденциалния или системния риск представлява заплаха за финансовата стабилност на национално равнище;
б)
на установения макропруденциален или системен риск не може да се намери адекватно решение по членове 124 и 164 от настоящия регламент и членове 101, 103, 104, 105, 133 и 136 от Директива 2013/36/ЕС, като се отчита относителната ефективност на тези мерки;
в)
националните мерки в проекта са по-подходящи за справяне с установения макропруденциален или системен риск и не водят до несъразмерни отрицателни последици за финансовата система или за части от нея в други държави членки или Съюза като цяло, като представляват или създават пречка пред функционирането на вътрешния пазар;
г)
въпросът засяга само една държава членка; и
д)
по отношение на рисковете все още не са предприети други мерки, предвидени в настоящия регламент или в Директива 2013/36/ЕС.
Оценката на Съвета взема под внимание становището на ЕССР и ЕБО и се основава на доказателствата, представени съгласно параграф 2 от определения в съответствие с параграф 1 орган.
В случай че до един месец от получаване на предложението на Комисията Съветът не приеме акт за изпълнение за отхвърляне на проекта за национални мерки, държавата членка може да приеме мерките и да ги прилага за срок до две години или до изчезването на макропруденциалния или системния риск, ако това се случи по-рано.
5. Други държави членки могат да признаят мерките, установени в съответствие с настоящия член, и да ги прилагат към лицензирани на национално равнище клонове, разположени в държавата членка, на която е разрешено да прилага мерките.
6. Когато държавите членки признават мерките, определени в съответствие с настоящия член, те уведомяват Съвета, Комисията, ЕБО, ЕССР и държавата членка, на която е разрешено да прилага мерките.
7. При вземането на решение за признаване на мерките, определени в съответствие с настоящия член, държавата членка отчита критериите по параграф 4.
8. Държавата членка, на която е разрешено да прилага мерките, може да отправи искане към ЕССР да издаде препоръка, както е посочено в член 16 от Регламент (ЕС) № 1092/2010, към една или повече държави членки, които не признават мерките.
9. Преди изтичането на разрешението, издадено в съответствие с параграф 4, държавата членка, в консултация с ЕССР и ЕБО, прави преглед на ситуацията и съответно може да приеме, в съответствие с процедурата по параграф 4, ново решение за удължаване на срока на прилагане на националните мерки всеки път с още една година. След първото удължаване Комисията, в консултация с ЕССР и ЕБО, прави преглед на ситуацията поне веднъж годишно.
10. Независимо от процедурата по параграфи 3-9, на държавите членки се разрешава да увеличат рисковите тегла над тези, предвидени в регламента, с до 25 %, за експозициите, посочени в параграф 2, буква г), подточки vi) и vii) от настоящия член, и да намалят максималния размер на големите експозиции, предвиден в член 395, с до 15 % за срок до две години или до изчезването на макропруденциалния или системния риск, ако това се случи по-рано, при условие че са спазени условията и изискванията за уведомяване по параграф 2 от настоящия член.
Член 459
Пруденциални изисквания
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 462, за да налага, за срок от една година, по-строги пруденциални изисквания за експозиции, когато това е необходимо за реакция спрямо промените в интензивността на микро- и макропруденциалните рискове, произтичащи от развитието на пазара във или извън Съюза, и които засягат всички държави членки, и когато инструментите на настоящия регламент и на Директива 2013/36/ЕСне са достатъчни за преодоляване на тези рискове, по-специално въз основа на препоръка или становище на ЕССР или ЕБО за:
а)
нивото на собствения капитал по член 92;
б)
изискванията за големите експозиции, посочени в член 392 и членове 395-403;
в)
изискванията за публично оповестяване, посочени в членове 431-455.
Най-малко веднъж годишно Комисията, подпомагана от ЕССР, представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно развитието на пазара, което може да наложи използването на настоящия член.
Член 460
Ликвидност
1. На Комисията се предоставя правомощието да приеме делегиран акт съгласно член 462, за да определи подробно общото изискване по член 412, параграф 1. Приетият съгласно настоящия параграф делегиран акт се основава на елементите, които се отчитат съгласно шеста част, дял II и приложение III, в него се уточнява при какви обстоятелства компетентните органи трябва да наложат специфични равнища на входящите и изходящите потоци на кредитните институции, така че да бъдат отразени специфичните рискове, на които те са изложени, и се спазват праговете по параграф 2.
2. Изискването за ликвидно покритие по член 412 се въвежда поетапно съгласно следната схема:
а)
60 % от изискването за ликвидно покритие през 2015 г.;
б)
70 % от 1 януари 2016 г.
в)
80 % от 1 януари 2017 г.
г)
100 % от 1 януари 2018 г.
За тази цел Комисията взема предвид докладите, посочени в член 509, параграфи 1,2 и 3, като отчита разработените от международни форуми международни стандарти и особеностите на Съюза.
Комисията приема делегирания акт по параграф 1 до 30 юни 2014 г. Делегираният акт влиза в сила до 31 декември 2014 г., но не се прилага преди 1 януари 2015 г.
Член 461
Преглед на поетапно въвеждане на изискването за ликвидно покритие
1. В срок до 30 юни 2016 г. и след консултация с ЕССР ЕБО докладва на Комисията дали следва да бъдат внесени изменения в схемата за поетапно въвеждане на изискването за ликвидно покритие по член 460, параграф 2. В този анализ се взема надлежно предвид тенденциите на пазарите и международното регулаторно развитие, както и особеностите на Съюза.
В доклада си ЕБО прави оценка по-специално на отлагането на въвеждането на минималния задължителен стандарт в неговия пълен размер (100 %) до 1 януари 2019 г. В доклада се вземат предвид годишните отчети по член 509, параграф 1, съответните пазарни данни и препоръките на всички компетентни органи.
2. Когато се налага да бъдат предприети мерки във връзка с развитие на пазара или друго развитие, Комисията се оправомощава да приеме делегиран акт съгласно член 462 за изменение на схемата за поетапно въвеждане по член 460 и за отлагане на въвеждането в неговия пълен размер на минималния задължителен стандарт за изискването за ликвидно покритие по член 412, параграф 1 до 2019 г., както и за прилагане през 2018 г. на 90 % от минималния задължителен стандарт за изискването за ликвидно покритие.
За да оцени необходимостта от отлагане, Комисията взема предвид доклада и оценката по параграф 1.
Делегираните актове, приети съгласно настоящия член, не се прилагат преди 1 януари 2018 г. и влизат в сила до 30 юни 2017 г.
Член 462
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в членове 456-460, се предоставя на Комисията за неопределен срок, считано от 31 декември 2014 г..
3. Делегирането на правомощия, посочено в членове 456-460, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно членове 456-460, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от три месеца след нотифицирането на Европейския парламент и Съвета за акта или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с три месеца по инициатива на Европейския парламент или Съвета.
Член 463
Възражения срещу регулаторни технически стандарти
Когато Комисията приема регулаторен технически стандарт съгласно настоящия регламент, който е еднакъв с проекта на регулаторен технически стандарт, представен от ЕБО, срокът, в рамките на който Европейският парламент и Съветът могат да представят възражение срещу този регулаторен технически стандарт, е един месец от датата на нотификацията. По инициатива на Европейския парламент или Съвета този срок се удължава с един месец. Чрез дерогация от член 13, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1093/2010 срокът, в който Европейският парламент или Съветът могат да представят възражения срещу този регулаторен технически стандарт, при необходимост може да бъде удължен с още един месец.
Член 464
Европейски банков комитет
1. Комисията се подпомага от Европейския банков комитет, създаден с Решение 2004/10/ЕО на Комисията (32). Този комитет е комитет по смисъла на член 3, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
ДЕСЕТА ЧАСТ
ПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИ, ОТЧЕТНОСТ И ПРЕГЛЕДИ И ИЗМЕНЕНИЯ
ДЯЛ I
ПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА 1
Капиталови изисквания, нереализирани печалби и загуби от оценка по справедлива стойност и приспадания
Раздел 1
Капиталови изисквания
Член 465
Капиталово изискване
1. Чрез дерогация от член 92, параграф 1, букви а) и б) се прилагат следните капиталови изисквания във всеки един момент през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.:
а)
съотношението на базовия собствен капитал от първи ред да бъде между 4 % и 4,5 %;
б)
съотношението на капиталовата адекватност от първи ред да бъде между 5,5 % и 6 %.
2. Компетентните органи определят и публикуват стойностите на съотношението на базовия собствен капитал от първи ред и съотношението на капиталовата адекватност от първи ред в рамките на интервалите по параграф 1, които институциите спазват или надвишават.
Член 466
Първоначално прилагане на международните стандарти за финансово отчитане
Чрез дерогация от член 23, параграф 2 компетентните органи дават на институциите, които са задължени първоначално да въведат в действие оценяването на активите и на задбалансовите си позиции и да определят собствения си капитал съгласно международните счетоводни стандарти, приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002, гратисен период от 24 месеца за въвеждането на необходимите вътрешни процеси и технически изисквания.
Раздел 2
Нереализирани печалби и загуби от оценката по справедлива стойност
Член 467
Нереализирани загуби от оценката по справедлива стойност
1. Чрез дерогация от член 35 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите включват в изчислението на базовия си собствен капитал от първи ред само съответния приложим процент от нереализираните загуби, свързани с активи или пасиви, оценени по справедлива стойност и вписани в счетоводния баланс, без посочените в член 33, и всички други нереализирани загуби, вписани в отчета за приходите и разходите.
2. Приложимият процент за целите на параграф 1 е в следните интервали:
а)
от 20 % до 100 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 40 % до 100 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
от 60 % до 100 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.; и
г)
от 80 % до 100 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
Чрез дерогация от параграф 1 компетентните органи може, когато такова третиране се е прилагало преди 1 януари 2014 г., да разрешат на институциите да не включват в който и да било от елементите на собствения капитал нереализираните печалби или загуби от експозиции към централни правителства, класифицирани в категорията „на разположение за продажба“ съгласно одобрения от ЕС МСС 39.
Предвиденото във втора алинея третиране се прилага, докато Комисията приеме регламент въз основа на Регламент (ЕО) № 1606/2002 за одобряване на международните стандарти за финансово отчитане, които да заменят МСС 39.
3. Компетентните органи определят и публикуват приложимия процент в рамките на интервалите по параграф 2, букви а)- г).
Член 468
Нереализирани загуби от оценката по справедлива стойност
1. Чрез дерогация от член 32 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите изключват от базовия си собствен капитал от първи ред съответния приложим процент от нереализираните печалби, свързани с активи или пасиви, оценени по справедлива стойност и вписани в счетоводния баланс, без посочените в член 33, и всички други нереализирани печалби, с изключение на тези, които са свързани с инвестиционни имоти, вписани в отчета за приходите и разходите. Остатъчната сума, получена в резултат на това, не се изключва от базовия собствен капитал от първи ред.
2. За целите на параграф 1 приложимият процент е 100 % през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г., а след това е в следните интервали:
а)
от 60 % до 100 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
б)
от 40 % до 100 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
в)
от 20 % до 100 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
От 1 януари 2015 г., когато съгласно член 467 компетентен орган изисква от институциите да включат в изчисляването на базовия собствен капитал от първи ред 100 % от техните нереализирани загуби от оценката по справедлива стойност, този компетентен орган може също да разреши на институциите да включат в това изчисляване и 100 % от своите нереализирани печалби от оценката по справедлива стойност.
От 1 януари 2015 г., когато съгласно член 467 компетентен орган изисква от институциите да включат процент от нереализирани загуби от оценката по справедлива стойност в изчисляването на базовия собствен капитал от първи ред, този компетентен орган не може да определи приложим процент от нереализираните печалби съгласно параграф 2 от настоящия член, който надвишава приложимия процент от нереализираните загуби, определен в съответствие с член 467.
3. Компетентните органи определят и публикуват приложимия процент на нереализираните печалби в рамките на интервалите по параграф 2, букви а)- в), който не е изключен от базовия собствен капитал от първи ред.
4. Чрез дерогация от член 33, буква в) през периода от 1 януари 2013 г. до 31 декември 2017 г. институциите включват в изчислението на собствения си капитал съответния приложим процент по член 478 от печалбата и загубата по справедлива стойност от деривативни пасиви, произтичащи от техния собствен кредитен риск.
Раздел 3
Приспадания
Подраздел 1
Приспадания от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
Член 469
Приспадания от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
1. Чрез дерогация от член 36, параграф 1 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. се прилагат следните разпоредби:
а)
институциите приспадат от елементите на базовия собствен капитал от първи ред приложимия съгласно член 478 процент от сумите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 36, параграф 1, букви а)-з), с изключение на отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики;
б)
институциите прилагат съответните разпоредби по член 472 за остатъчните суми от елементите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 36, параграф 1, букви а)-з), с изключение на отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики;
в)
институциите приспадат от елементите на базовия собствен капитал от първи ред приложимия съгласно член 478 процент от общата сума, която трябва да бъде приспадната съгласно член 36, параграф 1, букви в) и и), след прилагане на член 470;
г)
институциите прилагат изискванията по член 472, параграф 5 или параграф 11, в зависимост от случая, към общата остатъчна сума на елементите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 36, параграф 1, букви в) и и), след прилагане на член 470.
2. Институциите определят частта от посочената в параграф 1, буква г) обща остатъчна сума, за която се прилагат разпоредбите на член 472, параграф 5, като разделят сумата по буква а) от настоящия параграф на сумата по буква б) от настоящия параграф:
а)
сумата на отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики, съгласно член 470, параграф 2, буква а);
б)
сбора на сумите по член 470, параграф 2, букви а) и б).
3. Институциите определят частта от посочената в параграф 1, буква г) обща остатъчна сума, за която се прилагат разпоредбите на член 472, параграф 11, като разделят сумата по буква а) от настоящия параграф на сумата по буква б) от настоящия параграф:
а)
сумата на преките и непреките позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, посочени в член 470, параграф 2, буква б);
б)
сбора на сумите по член 470, параграф 2, букви а) и б).
Член 470
Освобождаване от прилагането на изискванията за приспадане от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
1. За целите на настоящия член съответните елементи на базовия собствен капитал от първи ред включват елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислени след прилагане на разпоредбите на членове 32-35 и след приспаданията по член 36, параграф 1, букви а)-з), буква к), подточки ii)-v) и буква л), без отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики.
2. Чрез дерогация от член 48, параграф 1 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите не приспадат елементите по букви а) и б) от настоящия параграф, чиято обща стойност е по-малка или равна на 15 % от стойността на съответните елементи на базовия собствен капитал от първи ред на институцията:
а)
отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики и чиято обща сума е по-малка или равна на 10 % от сумата на съответните елементи на базовия собствен капитал от първи ред;
б)
когато институцията има значителна инвестиция в предприятие от финансовия сектор - преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на съответното предприятие, чиято обща сума е по-малка или равна на 10 % от сумата на съответните елементи на базовия собствен капитал от първи ред.
3. Чрез дерогация от член 48, параграф 4 елементите, за които има изключение от прилагането на изискванията за приспадане съгласно параграф 2 от настоящия член, получават рисково тегло от 250 %. За елементите по параграф 2, буква б) от настоящия член в съответните случаи се прилагат изискванията по трета част, дял IV.
Член 471
Освобождаване от прилагането на изискванията за приспадане от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на позициите в застрахователни дружества
1. Чрез дерогация от разпоредбите на член 49, параграф 1 в периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2022 г. компетентните органи може да разрешат на институциите да не приспадат капиталовите участия в застрахователни предприятия, презастрахователни предприятия и застрахователни холдинги, когато са изпълнени следните условия:
а)
условията по член 49, параграф 1, букви а), в) и д);
б)
компетентните органи са удовлетворени от нивото на процедурите за контрол на риска и за финансов анализ, приети специално от институцията с цел упражняване на надзор над инвестицията в предприятието или холдинга;
в)
капиталовото участие на институцията в застрахователното предприятие, презастрахователното предприятие или застрахователния холдинг не надхвърлят 15 % от инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, емитирани от тази институция към 31 декември 2012 г. и в периода от 1 януари 2013 г. до 31 декември 2022 г.,
г)
сумата на капиталовото участие, която не се приспада, не надхвърля сумата на позициите в инструменти на собствения базов капитал от първи ред на застрахователното предприятие, презастрахователното предприятие или застрахователния холдинг към 31 декември 2012 г.
2. Капиталовите участия, които не се приспадат съгласно параграф 1, се определят като експозиции и получават 370 % рисково тегло.
Член 472
Елементи, които не се приспадат от базовия собствен капитал от първи ред
1. Чрез дерогация от член 33, параграф 1, буква в) и член 36, параграф 1, букви а)-и) през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите прилагат настоящия член за остатъчните стойности на елементите съответно по член 468, параграф 4 и член 469, параграф 1, букви б) и г):
2. Не се приспада остатъчният размер на печалбите и загубите по справедлива стойност от корекциите по оценката на деривативни пасиви, произтичащи от собствения кредитен риск на институцията.
3. Институциите прилагат следните разпоредби за остатъчния размер на загубите през текущата финансова година съгласно член 36, параграф 1, буква а):
а)
съществените загуби се приспадат от елементите на капитала от първи ред;
б)
несъществените загуби не се приспадат.
4. Институциите приспадат остатъчната стойност на нематериалните активи по член 36, параграф 1, буква б) от капитала от първи ред.
5. Остатъчната сума на отсрочените данъчни активи съгласно член 36, параграф 1, буква в) не се приспада и ѝ се присъжда рисково тегло от 0 %.
6. Половината от остатъчната сума на елементите по член 36, параграф 1, буква г) се приспада от елементите на капитала от първи ред, а другата половина - от елементите на капитала от втори ред.
7. Остатъчната сума на активите на пенсионните планове с дефинирани доходи съгласно член 36, параграф 1, буква д) не се приспада от никой елемент на собствения капитал, а се включва в елементите на базовия собствен капитал от първи ред, доколкото тази сума би била призната като първоначален собствен капитал съгласно националните мерки, с които са транспонирани разпоредбите на член 57, букви а)-ва) от Директива 2006/48/ЕО.
8. Институциите прилагат следните разпоредби за остатъчната сума на държаните собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред съгласно член 36, параграф 1, буква е):
а)
сумата на пряко държаните инструменти се приспада от елементите на капитала от първи ред;
б)
сумата на непреките и синтетичните позиции, включително собствените инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, които институцията би могла да бъде задължена да закупи съгласно настоящо или условно договорно задължение, не се приспада; за нея се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
9. Институциите прилагат посочените по-долу разпоредби спрямо остатъчната сума на държаните инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятие от финансовия сектор, когато институцията има реципрочни кръстосани позиции с това предприятие съгласно член 36, параграф 1, буква ж):
а)
когато институцията няма значителна инвестиция в това предприятие от финансовия сектор, сумата на държаните от нея инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на това предприятие се третира съгласно член 36, параграф 1, буква з);
б)
когато институцията има значителна инвестиция в това предприятие от финансовия сектор, сумата на държаните от нея инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на това предприятие се третира съгласно член 36, параграф 1, буква и).
10. Институциите прилагат следните разпоредби за остатъчната сума на елементите по член 36, параграф 1, буква з):
а)
сумите, които трябва да бъдат приспаднати и които се отнасят до преките позиции, се приспадат наполовина от елементите на капитала от първи ред и наполовина от елементите на капитала от втори ред;
б)
сумите, които се отнасят до непреките и синтетичните позиции, не се приспадат, за тях се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
11. Институциите прилагат следните разпоредби за остатъчната сума на елементите по член 36, параграф 1, буква и):
а)
сумите, които трябва да бъдат приспаднати и които се отнасят до преките позиции, се приспадат наполовина от елементите на капитала от първи ред и наполовина от елементите на капитала от втори ред;
б)
сумите, които се отнасят до непреките и синтетичните позиции, не се приспадат, за тях се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
Член 473
Внасяне на изменения в МСС 19
1. Чрез дерогация от член 481 в периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. компетентните органи може да разрешат на институциите, които изготвят своите финансови отчети в съответствие с международните счетоводни стандарти, приети съгласно процедурата по член 6, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1606/2002, да добавят към базовия си собствен капитал от първи ред приложимата сума съответно съгласно параграф 2 или 3 от настоящия член, както е приложимо, умножена по съответния коефициент, приложим съгласно параграф 4.
2. Приложимата сума се изчислява, като от сумата, получена по буква а), се извади сумата, получена по буква б):
а)
институциите определят стойностите на активите на своите пенсионни фондове с предварително определен размер на пенсията или съответно планове с дефинирани доходи съгласно Регламент (ЕО) № 1126/2008 (33), изменен с Регламент (ЕС) № 1205/2011 (34). След това институциите приспадат от стойността на тези активи стойността на задълженията по линия на същите фондове или планове, определени съгласно същите счетоводни правила;
б)
институциите определят стойностите на активите на своите пенсионни фондове с предварително определен размер на пенсията или съответно планове с дефинирани доходи съгласно правилата по Регламент (ЕО) № 1126/2008. След това институциите приспадат от стойността на тези активи стойността на задълженията по линия на същите фондове или планове, определени съгласно същите счетоводни правила.
3. Сумата, определена съгласно параграф 2, се ограничава до сумата, която не се изисква да бъде приспадната от собствения капитал, до 1 януари 2014 г., съгласно националните мерки за транспониране на Директива 2006/48/ЕО, доколкото тези национални мерки за транспониране отговарят на изискванията за третирането по член 481 от настоящия регламент в съответната държава членка.
4. Прилагат се следните коефициенти:
а)
1 - в периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
0,8 - в периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
0,6 - в периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
г)
0,4 - в периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.;
д)
0,2 - в периода от 1 януари 2018 г. до 31 декември 2018 г.
5. Институциите оповестяват стойността на активите и пасивите по параграф 2 в своите публични финансови отчети.
Подраздел 2
Приспадания от елементите на допълнителния капитал от първи ред
Член 474
Приспадания от елементите на допълнителния капитал от първи ред
Чрез дерогация от член 56 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. се прилагат следните разпоредби:
а)
институциите приспадат от елементите на допълнителния капитал от първи ред приложимия съгласно член 478 процент от сумите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 56;
б)
институциите прилагат изискванията по член 475 спрямо остатъчните суми на елементите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 56.
Член 475
Елементи, които не се приспадат от елементите на допълнителния капитал от първи ред
1. Чрез дерогация от член 56 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. изискванията по настоящия член се прилагат спрямо остатъчните суми по член 474, буква б).
2. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 56, буква а):
а)
преките позиции в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред се приспадат по балансова стойност от елементите на капитала от първи ред;
б)
непреките и синтетични позиции в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред, включително собствените инструменти на допълнителния капитал от първи ред, които институцията би могла да бъде задължена да закупи съгласно настоящо или условно договорно задължение, не се приспадат; за тях се присъжда рисково тегло съгласно част трета, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по част трета, дял IV.
3. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 56, буква б):
а)
когато институцията няма значителна инвестиция в предприятие от финансовия сектор, с което има реципрочни кръстосани позиции, сумата на преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на това предприятие се третира съгласно член 56, буква в);
б)
когато институцията има значителна инвестиция в предприятие от финансовия сектор, с което има реципрочни кръстосани позиции, сумата на преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на това предприятие се третира съгласно член 56, буква г).
4. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 56, букви в) и г):
а)
сумите, които се отнасят до преките позиции и които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 56, букви в) и г), се приспадат наполовина от елементите на капитала от първи ред и наполовина от елементите на капитала от втори ред;
б)
сумите, които се отнасят до непреките и синтетичните позиции и които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 56, букви в) и г), не се приспадат, за тях се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
Подраздел 3
Приспадания от елементите на капитала от втори ред
Член 476
Приспадания от елементите на капитала от втори ред
Чрез дерогация от член 66 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. се прилагат следните разпоредби:
а)
институциите приспадат от елементите на капитала от втори ред приложимия съгласно член 478 процент от сумите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 66;
б)
институциите прилагат изискванията по член 477 спрямо остатъчните суми, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 63.
Член 477
Приспадания от елементите на капитала от втори ред
1. Чрез дерогация от член 66 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. изискванията по настоящия член се прилагат спрямо остатъчните суми по член 476, буква б).
2. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 66, буква а):
а)
преките позиции в собствени инструменти на капитала от втори ред се приспадат по балансова стойност от елементите на капитала от втори ред;
б)
непреките и синтетични позиции в собствени инструменти на капитала от втори ред, включително собствените инструменти на капитала от втори ред, които институцията би могла да бъде задължена да закупи съгласно на настоящо или условно договорно задължение, не се приспадат и за тях се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
3. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 66, буква б):
а)
когато институцията няма значителна инвестиция в предприятие от финансовия сектор, с което има реципрочни насрещни позиции, сумата на нейните преки, непреки и синтетични позиции в инструменти на допълнителния капитал от втори ред на това предприятие се третира съгласно член 66, буква в);
б)
когато институцията има значителна инвестиция в предприятие от финансовия сектор, с което има реципрочни кръстосани позиции, сумата на преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на капитала от втори ред на това предприятие от финансовия сектор се третира съгласно член 66, буква г).
4. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 66, букви в) и г):
а)
сумите, които се отнасят до преките позиции и които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 66, букви в) и г), се приспадат наполовина от елементите на капитала от първи ред и наполовина от елементите на капитала от втори ред;
б)
сумите, които се отнасят до непреките и синтетичните позиции и които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 66, букви в) и г), не се приспадат, за тях се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
Подраздел 4
Приложими проценти при приспадане
Член 478
Приложими проценти при приспадане на елементи от базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред
1. Приложимите проценти за целите на член 468, параграф 4, член 469, параграф 1, букви а) и в), член 474, буква а) и член 476, буква а) са в следните интервали:
а)
от 20 % до 100 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 40 % до 100 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
г)
от 60 % до 100 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
д)
от 80 % до 100 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
2. Чрез дерогация от параграф 1 за елементите по член 36, параграф 1, буква в), съществували преди , приложимият процент за целите на член 469, параграф 1, буква в) е в следните интервали:
(а)
от 0 % до 100 % за периода от 1 януари 2014 г. до 2 януари 2015 г.;
(б)
от 10 % до 100 % за периода от 2 януари 2015 г. до 2 януари 2016 г.;
(в)
от 20 % до 100 % за периода от 2 януари 2016 г. до 2 януари 2017 г.;
(г)
от 30 % до 100 % за периода от 2 януари 2017 г. до 2 януари 2018 г.;
(д)
от 40 % до 100 % за периода от 2 януари 2018 г. до 2 януари 2019 г.;
(е)
от 50 % до 100 % за периода от 2 януари 2019 г. до 2 януари 2020 г.;
(ж)
от 60 % до 100 % за периода от 2 януари 2020 г. до 2 януари 2021 г.;
(з)
от 70 % до 100 % за периода от 2 януари 2021 г. до 2 януари 2022 г.;
(и)
от 80 % до 100 % за периода от 2 януари 2022 г. до 2 януари 2023 г.;
(й)
от 90 % до 100 % за периода от 2 януари 2023 г. до 2 януари 2024 г..
3. Компетентните органи определят и публикуват приложим процент в рамките на интервалите по параграфи 1 и 2 за всяко едно от следните приспадания:
а)
индивидуалните приспадания, изисквани съгласно член 36, параграф 1, букви а)-з), без отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики;
б)
общата сума на отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики, и елементите, посочени в член 36, параграф 1, буква и), която трябва да бъде приспадната съгласно член 48;
в)
всяко приспадане, изисквано съгласно член 56, букви б)-г);
г)
всяко приспадане, изисквано съгласно член 66, букви б)-г).
Раздел 4
Малцинствено участие и инструменти на допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред, емитирани от дъщерни предприятия
Член 479
Признаване в консолидирания базов собствен капитал от първи ред на инструменти и елементи, които не се определят като малцинствено участие
1. Чрез дерогация от втора част, дял II през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. признаването в консолидирания собствен капитал на елементите, които биха били определени като консолидационни резерви съгласно националните мерки за транспониране на член 65 от Директива 2006/48/ЕО, но които не се определят като консолидиран базов собствен капитал от първи ред поради някоя от посочените по-долу причини, се установява от компетентните органи съгласно параграфи 2 и 3 от настоящия член:
а)
инструментът не се определя като инструмент на базовия собствен капитал от първи ред и поради това свързаните с него неразпределена печалба и премиен резерв не се определят като елементи на консолидирания базов собствен капитал от първи ред;
б)
елементите не се определят като такива в резултат на прилагането на член 81, параграф 2;
в)
елементите не се определят като такива поради факта, че дъщерното предприятие не е институция или субект, за който съгласно приложимото национално право се прилагат изискванията на настоящия регламент и на Директива 2013/36/ЕС
г)
елементите не се определят като такива поради факта, че дъщерното предприятие не е напълно включено в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2.
2. Приложимият процент на елементите по параграф 1, които биха били определени като консолидационни резерви съгласно националните мерки за транспониране на член 65 от Директива 2006/48/ЕО, се определя като консолидиран базов собствен капитал от първи ред.
3. За целите на параграф 2 приложимите проценти са в следните интервали:
а)
от 0 % до 80 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 0 % до 60 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
от 0 % до 40 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
г)
от 0 % до 20 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
4. Компетентните органи определят и публикуват приложимия процент в рамките на интервалите по параграф 3.
Член 480
Признаване в консолидирания собствен капитал на малцинствени участия, определени като допълнителен капитал от първи ред и капитал от втори ред
1. Чрез дерогация от член 84, параграф 1, буква б), член 85, параграф 1, буква б) и член 87, параграф 1, буква б) през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. посочените в тези членове проценти се умножават по приложим коефициент.
2. За целите на параграф 1 приложимите коефициенти са в следните интервали:
а)
от 0,2 до 1 - в периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 0,4 до 1 за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
от 0,6 до 1 за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.; и
г)
от 0,8 до 1 за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
3. Компетентните органи определят и публикуват стойността на приложимия коефициент в рамките на интервалите по параграф 2.
Раздел 5
Допълнителни филтри и приспадания
Член 481
Допълнителни филтри и приспадания
1. Чрез дерогация от членове 32-36, 56 и 66 през 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите извършват корекции, за да включат в елементите на базовия собствен капитал от първи ред, капитала от първи ред, капитала от втори ред или собствения капитал или да приспаднат от тях приложимия процент на филтрите или приспаданията, които се изискват съгласно националните мерки за транспониране на членове 57, 61, 63, 63a, 64 и 66 от Директива 2006/48/ЕО и на членове 13 и 16 от Директива 2006/49/ЕО, но които не се изискват съгласно втора част от настоящия регламент.
2. Чрез дерогация от член 36, параграф 1, буква и) и член 49, параграфи 1 и 3, през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г. компетентните органи могат да изискват от институциите или да им разрешават да прилагат методите, посочени в член 49, параграф 1, когато не са спазени изискванията по член 49, параграф 1, букви б) и д), а не приспадането, изисквано съгласно разпоредбите на член 36, параграф 1. В такива случаи делът на позициите в инструменти на собствения капитал на предприятие от финансовия сектор, в което предприятието майка има значителна инвестиция, за които не се изисква приспадане в съответствие с член 49, параграф 1, се определя с помощта на приложимия процент, посочен в параграф 4 от настоящия член. За сумата, която не се приспада, важат изискванията по член 49, параграф 4, доколкото са приложими.
3. За целите на параграф 1 приложимите проценти са в следните интервали:
а)
от 0 % до 80 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 0 % до 60 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
от 0 % до 40 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
г)
от 0 % до 20 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
4. За целите на параграф 2 приложимият процент е между 0 % и 50 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
5. За всеки филтър или приспадане по параграфи 1 и 2 компетентните органи определят и публикуват приложимите проценти в рамките на интервалите по параграфи 3 и 4.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за установяване на условията, съгласно които компетентните органи определят дали корекциите на собствения капитал или неговите елементи, направени съгласно националните мерки за транспониране на Директива 2006/48/ЕО или Директива 2006/49/ЕО, които не са включени във втора част от настоящия регламент, за целите на настоящия член трябва да бъдат направени по отношение на елементите на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред, капитала от първи ред, капитала от втори ред или собствения капитал.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2014.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 482
Обхват на прилагане по отношение на деривативни сделки с пенсионни фондове
По отношение на сделките по член 89 от Регламент (ЕС) № 648/2012, сключени с пенсионен план по смисъла на член 2 от посочения регламент, институциите не изчисляват капиталовите изисквания за риск във връзка с корекцията на кредитните оценки съгласно посоченото в член 382, параграф 4, буква в) от настоящия регламент.
ГЛАВА 2
Унаследяване на капиталовите инструменти
Раздел 1
Инструменти, които представляват държавна помощ
Член 483
Унаследяване на инструментите, представляващи държавна помощ
1. Чрез дерогация от членове 26 - 29, 51, 52, 62 и 63 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. настоящият член се прилага спрямо капиталовите инструменти и елементи, когато са изпълнени следните условия:
а)
инструментите са емитирани преди 1 януари 2014 г.;
б)
инструментите са емитирани в рамките на мерки за рекапитализация съгласно правилата за държавна помощ. Доколкото част от инструментите са записани от частни лица, те трябва да бъдат емитирани преди 30 юни 2012 г. и заедно с частите, които са записани от държавата членка;
в)
инструментите са били определени като съвместими с изискванията за вътрешния пазар от страна на Комисията съгласно член 107 ДФЕС;
г)
в случай че инструментите са записани както от държавата членка, така и от частни инвеститори, когато има частично обратно изкупуване на записаните от държавата членка инструменти, в съответствие с член 484 се признава унаследяване на съответстващ дял на частно записаните инструменти. Когато всички записани от държавата членка инструменти са обратно изкупени, в съответствие с член 484 се признава унаследяване на записаните от частни инвеститори оставащи инструменти.
2. Инструментите, определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква а) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред независимо от следното:
а)
не са спазени условията по член 28 от настоящия регламент;
б)
инструментите са били емитирани от предприятие по член 27 от настоящия регламент, но условията по член 28 от настоящия регламент или когато е приложимо член 29 от настоящия регламент, не са спазени.
3. Инструментите, посочени в параграф 1, буква в) от настоящия член, които не са определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква а) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, дори ако изискванията по параграф 2, букви а) или б) от настоящия член не са спазени, при условие че са спазени изискванията по параграф 8 от настоящия член.
Инструментите, определени като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред съгласно първа алинея, не могат да бъдат определени като инструменти на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред съгласно параграф 5 или параграф 7.
4. Инструментите, определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква ва) и член 66, параграф 1 от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред, дори ако условията по член 52, параграф 1 от настоящия регламент не са спазени.
5. Инструментите, посочени в параграф 1, буква в) от настоящия член, които не са определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква ва) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред, дори ако условията по член 52, параграф 1 от настоящия регламент не са спазени, при условие че са спазени изискванията по параграф 8 от настоящия член.
Инструментите, определени като инструменти на допълнителния капитал от първи ред съгласно първа алинея, не могат да бъдат определени като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред или на капитала от втори ред съгласно параграф 3 или параграф 7.
6. Елементите, определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, букви е), ж) или з) и член 66, параграф 1 от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на капитала от втори ред, дори ако елементите не са посочени в член 62 от настоящия регламент или условията по член 63 от настоящия регламент не са спазени.
7. Инструментите, посочени в параграф 1, буква в) от настоящия член, които не са определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, букви е), ж) или з) и член 66, параграф 1 от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на капитала от втори ред, дори ако елементите не са посочени в член 62 от настоящия регламент или условията по член 63 от настоящия регламент не са спазени, при условие че са спазени изискванията по параграф 8 от настоящия член.
Инструментите, определени като инструменти на капитала от втори ред съгласно първа алинея, не могат да бъдат определени като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред или на допълнителния капитал от първи ред съгласно параграф 3 или параграф 7.
8. Инструментите, посочени в параграфи 3, 5 и 7, могат да бъдат определени като инструменти на собствения капитал, посочени в тези параграфи, само ако е изпълнено условието по параграф 1, буква а), и ако са емитирани от институции, регистрирани в държава членка, която изпълнява програма за икономическо преустройство, и емитирането на тези инструменти е договорено в рамките на тази програма или отговаря на нейните условия за допустимост.
Раздел 2
Инструменти, които не представляват държавна помощ
Подраздел 1
Условия и ограничения за признаване на унаследяване
Член 484
Условия за признаване на унаследяване за елементите, които са били определени като собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на Директива 2006/48/ЕО
1. Настоящият член се прилага само за инструментите и елементите, които са емитирани или са отговаряли на условията за собствен капитал преди 31 декември 2011 г. и не са посочени в член 462, параграф 1.
2. Чрез дерогация от членове 26 - 29, 51, 52, 62 и 63настоящият член се прилага през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г.
3. При спазване на член 485 от настоящия регламент и на ограничението по член 486, параграф 2 от него, капиталът по смисъла на член 22 от Директива 86/365/ЕО и свързаните с него премийни резерви, които са били определени като първоначален собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква а) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като елементи на базовия собствен капитал от първи ред, дори този капитал да не отговаря на условията по член 28 или когато е приложимо на член 29 от настоящия регламент.
4. При спазване на ограничението по член 486, параграф 3 от настоящия регламент инструментите и свързаните с тях премийни резерви, които са били определени като първоначален собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква ва) и член 154, параграфи 8 и 9 от Директива 2006/48/ЕО, се определят като елементи на допълнителния капитал от първи ред, дори ако не са спазени условията по член 52 от настоящия регламент.
5. При спазване на ограниченията по член 486, параграф 4 от настоящия регламент елементите и свързаните с тях премийни резерви, определени за приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, букви д), е), ж) или з) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на капитала от втори ред, дори ако елементите не са включени в член 62 от настоящия регламент или условията по член 63 от настоящия регламент не са спазени.
Член 485
Условия за включване в базовия собствен капитал от първи ред на премийни резерви, свързани с елементите, които са били определени като собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на Директива 2006/48/ЕО
1. Настоящият член се прилага само за инструментите, които са емитирани преди 31 декември 2010 г. и не са посочени в член 483, параграф 1.
2. Премийните резерви, свързани с капитала по смисъла на член 22 от Директива 86/365/ЕО, които са били определени като първоначален собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква а) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като елементи на базовия собствен капитал от първи ред, ако отговарят на условията по член 28, букви и) и й) от настоящия регламент.
Член 486
Ограничения за признаване на унаследяване за елементите на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред
1. През периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. съгласно настоящия член се ограничава размерът, до който инструментите и елементите по член 484 се определят като собствен капитал.
2. Сумата на елементите, посочени в член 484, параграф 3, които се определят като елементи на базовия собствен капитал от първи ред, се ограничава до приложимия процент от сбора на сумите по букви а) и б) от настоящия параграф:
а)
номиналния размер на капитала по член 484, параграф 3, емитиран към 31 декември 2012 г.;
б)
премийни резерви от емисии във връзка с посочените в буква а) инструменти.
3. Сумата на елементите, посочени в член 484, параграф 4, които се определят като елементи на допълнителния капитал от първи ред, се ограничава до приложимия процент, умножен по разликата между сбора на сумите по букви а) и б) от настоящия параграф и сбора на сумите по букви в)-е) от настоящия параграф:
а)
номиналната сума на инструментите по член 484, параграф 4, емитирани към 31 декември 2012 г.;
б)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква а);
в)
стойността на инструментите по член 484, параграф 4, която към 31 декември 2012 г. превишава ограниченията съгласно националните мерки за транспониране на член 66, параграф 1, буква а) и член 66, параграф 1а от Директива 2006/48/ЕО;
г)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква в);
д)
номиналната сума на инструментите, посочени в член 484, параграф 4, които са били емитирани към 31 декември 2012 г., но които не се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред съгласно член 489, параграф 4;
е)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква д).
4. Сумата на елементите, посочени в член 484, параграф 5, които се определят като елементи на капитала от втори ред, се ограничава до приложимия процент от разликата между сбора на сумите по букви а)-г) от настоящия параграф и сбора на сумите по букви д)-з) от настоящия параграф:
а)
номиналната сума на инструментите по член 484, параграф 5, емитирани към 31 декември 2012 г.;
б)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква а);
в)
номиналния размер на подчинения дълг, емитиран към 31 декември, намален със сумата, която трябва да бъде приспадната съгласно националните мерки за транспониране на член 64, параграф 3, буква в) от Директива 2006/48/ЕО;
г)
номиналната сума на елементите по член 484, параграф 5, различни от посочените в букви а) и в) от настоящия параграф инструменти и подчинен дълг, които са емитирани към 31 декември 2012 г.;
д)
номиналната сума на инструментите и елементите по член 484, параграф 5, емитирани към 31 декември 2012 г., която превишава ограниченията съгласно националните мерки за транспониране на член 66, параграф 1, буква а) от Директива 2006/48/ЕО;
е)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква д);
ж)
номиналната сума на инструментите по член 484, параграф 5, които са емитирани към 31 декември 2012 г. и които не се определят като елементи на капитала от втори ред съгласно член 490, параграф 4;
з)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква ж).
5. За целите на настоящия член приложимите проценти, посочени в параграфи 2-4, са в следните интервали:
а)
от 60 % до 80 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 40 % до 70 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
от 20 % до 60 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
г)
от 0 % до 50 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.;
д)
от 0 % до 40 % за периода от 1 януари 2018 г. до 31 декември 2018 г.;
е)
от 0 % до 30 % за периода от 1 януари 2019 г. до 31 декември 2019 г.;
ж)
от 0 % до 20 % за периода от 1 януари 2020 г. до 31 декември 2020 г.;
з)
от 0 % до 10 % за периода от 1 януари 2021 г. до 31 декември 2021 г.
6. Компетентните органи определят и публикуват приложимите проценти в рамките на интервалите по параграф 5.
Член 487
Включване на елементи, които не са били включени в елементите на базовия собствен капитал от първи ред или на допълнителния капитал от първи ред съгласно правилата за унаследяване, в състава на други компоненти на собствения капитал
1. Чрез дерогация от членове 51, 52, 62 и 63 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. институциите могат да третират като елементи по член 484, параграф 4 капитала и свързаните с него премийни резерви по член 484, параграф 3, които са изключени от базовия собствен капитал от първи ред, защото надхвърлят приложимия процент по член 486, параграф 2, доколкото с включването на този капитал и свързаните с него премийни резерви не се надхвърля приложимото процентно ограничение по член 486, параграф 3.
2. Чрез дерогация от членове 51, 52, 62 и 63 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. институциите могат да третират посочените по-долу елементи като елементи по член 484, параграф 5, доколкото с включването им не се надхвърля приложимото процентно ограничение по член 486, параграф 4:
а)
капитала и свързаните с него премийни резерви по член 484, параграф 3, които са изключени от елементите на базовия собствен капитал от първи ред, защото надхвърлят приложимия процент по член 486, параграф 2;
б)
инструментите и свързаните с тях премийни резерви по член 484, параграф 4, които надхвърлят приложимия процент по член 486, параграф 3.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията за третиране на инструментите на собствения капитал по параграфи 1 и 2 като елементи по член 486, параграф 4 или параграф 5 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2014 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 488
Амортизация на елементите, които са включени в капитала от втори ред съгласно правилата за унаследяване
По отношение на елементите по член 484, параграф 5, които се определят като елементи на капитала от втори ред по член 484, параграф 5 или член 486, параграф 4, се прилагат изискванията по член 64.
Подраздел 2
Включване на инструменти с кол опция и стимул за обратно изкупуване в елементите на допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред
Член 489
Хибридни инструменти с кол опция и стимул за обратно изкупуване
1. Чрез дерогация от членове 51 и 52 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. за инструментите по член 484, параграф 4, в чиито условия е предвидена кол опция със стимул за обратно изкупуване от страна на институцията, се прилагат изискванията по параграфи 2-7 от настоящия член.
2. Инструментите се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред, ако са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала кол опция и стимул за обратно изкупуване само до 1 януари 2013 г.;
б)
институцията не е упражнила кол опцията;
в)
условията по член 52 са изпълнени от 1 януари 2013 г. нататък.
3. Инструментите се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред с намалена стойност съгласно член 484, параграф 4 до датата на ефективния им падеж, а след това се определят като елементи на допълнителния капитал от първи ред без ограничения, при условие че:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само на 1 януари 2013 г. или след тази дата;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на инструментите;
в)
условията по член 52 са изпълнени от датата на ефективния падеж на инструментите нататък.
4. Инструментите не се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред и за тях не се прилага член 484, параграф 4 от 1 януари 2014 г., когато са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване между 31 декември 2011 г. и 1 януари 2013 г.;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на инструментите;
в)
условията по член 52 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на инструментите и след това.
5. Инструментите се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред с намалена стойност съгласно член 484, параграф 4 до датата на ефективния им падеж, а след това не се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред, когато са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване на 1 януари 2013 г. или след тази дата;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на инструментите;
в)
условията по член 52 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на инструментите и след това.
6. Инструментите се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред съгласно член 484, параграф 4, когато са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само до 31 декември 2011 г. включително;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на инструментите;
в)
условията по член 52 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на инструментите и след това.
Член 490
Елементи на капитала от втори ред със стимул за обратно изкупуване
1. Чрез дерогация от членове 62 и 63 през периода от 1 януари 2014 г.31 декември 2021 г. за елементите по член 484, параграф 5, които са определени за приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, букви е) или з) от Директива 2006/48/ЕО и при които има кол опция и стимул за обратно изкупуване от страна на институцията, се прилагат изискванията по параграфи 2-7 от настоящия член.
2. Елементите се определят като инструменти на капитала от втори ред, при условие че:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само до 1 януари 2013 г.;
б)
институцията не е упражнила кол опцията;
в)
условията по член 63 са изпълнени от 1 януари 2013 г. и след това.
3. Елементите се определят като елементи на капитала от втори ред съгласно член 484, параграф 5 до датата на ефективния им падеж, а след това се определят като елементи на капитала от втори ред без ограничение, ако са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само на 1 януари 2013 г. или след тази дата;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на елементите;
в)
условията по член 63 са изпълнени от датата на ефективния падеж на елементите и след това.
4. Елементите не се определят като елементи на капитала от втори ред от 1 януари 2013 г. нататък, когато са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само между 31 декември 2011 г. и 1 януари 2013 г.;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на елементите;
в)
условията по член 63 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на елементите и след това.
5. Елементите се определят като елементи на капитала от втори ред с намалена стойност съгласно член 484, параграф 5 до датата на ефективния им падеж, а след това не се определят като елементи на капитала от втори ред, когато:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване на 1 януари 2013 г. или след тази дата;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на инструментите;
в)
условията по член 63 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на елементите и след това.
6. Елементите се определят като елементи на капитала от втори ред съгласно член 484, параграф 5, когато:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само до 31 декември 2011 г. включително;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на елементите;
в)
условията по член 63 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на елементите и след това.
Член 491
Ефективен падеж
За целите на членове 489 и 490 ефективният падеж се определя по следните начини:
а)
за елементите по параграфи 3 и 5 от посочените членове ефективният падеж е първата дата за упражняване на кол опцията, придружена със стимул за обратно изкупуване, на или след 1 януари 2013 г.;
б)
за елементите по параграф 4 от посочените членове ефективният падеж е първата дата за упражняване на кол опцията, придружена със стимул за обратно изкупуване, между 31 декември 2011 г. и 1 януари 2013 г.;
в)
за елементите по параграф 6 от посочените членове ефективният падеж е първата дата за упражняване на кол опцията, придружена със стимул за обратно изкупуване, преди 31 декември 2011 г.
ГЛАВА 3
Преходни разпоредби за оповестяването на информация за собствения капитал
Член 492
Оповестяване на информация за собствения капитал
1. Институциите прилагат настоящия член в периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г.
2. През периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2015 г. институциите оповестяват информация за превишението на своя базов собствен капитал от първи ред и капитал от първи ред над изискваните стойности съгласно член 465.
3. През периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите оповестяват следната допълнителна информация за собствения си капитал:
а)
естеството на индивидуалните филтри и приспадания, прилагани съгласно членове 467-470, 474, 476 и 479, и ефекта им върху базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред, капитала от втори ред и собствения капитал;
б)
размерите на малцинствените участия и инструментите на допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред,както и свързаните с тях неразпределени печалби и премийни резерви, емитирани от дъщерни предприятия, които са включени в консолидирания базов собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред, капитала от втори ред и собствения капитал съгласно глава 1, раздел 4;
в)
ефекта на индивидуалните филтри и приспадания, прилагани съгласно член 481, върху базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред, капитала от втори ред и собствения капитал;
г)
естеството и сумата на елементите, които се определят като елементи на базовия собствен капитал от първи ред, на капитала от първи ред и на капитала от втори ред чрез прилагане на дерогациите по глава 2, раздел 2.
4. През периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. институциите оповестяват сумата на инструментите, които се определят като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред съгласно член 484.
5. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на единните форми за оповестяване на информацията съгласно настоящия член. Формите включват елементите, изброени в член 437, параграф 1, букви а), б), г) и д), както са изменени от глава 1 и глава 2 от настоящия дял.
ЕБО представя тези проекти на технически стандарти за изпълнение на Комисията до 1 февруари 2014 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 4
Големи експозиции, капиталови изисквания, ливъридж и минимален размер по Базел I
Член 493
Преходни разпоредби за големите експозиции
1. Разпоредбите относно големите експозиции, предвидени в членове 387-403, не се прилагат по отношение на инвестиционните посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка с финансовите инструменти, посочени в раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, и спрямо които Директива 93/22/ЕИО на Съвета от 10 май 1993 г. относно инвестиционните услуги в областта на ценните книжа (35) не се е прилагала към 31 декември 2006 г. Това изключение важи до по-ранната от следните две дати: 31 декември 2017 г. или датата на влизане в сила на всяко изменение съгласно параграф 2 от настоящия член.
2. До 31 декември 2015 г. въз основа на публични консултации и в контекста на разискванията с компетентните органи Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета по следните въпроси:
а)
подходящия режим за пруденциален надзор върху инвестиционните посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка със стоковите дериватни инструменти или деривативните договори, посочени в раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО;
б)
дали е желателно да бъде изменена Директива 2004/39/ЕО с цел създаване на нова категория инвестиционни посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка с финансовите инструменти, посочени в раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, свързани с енергийни доставки.
Въз основа на този доклад Комисията може да представя предложения за изменения на настоящия регламент.
3. Държавите членки могат чрез дерогация от член 400, параграфи 2 и 3 за преходен период до влизането в сила на правен акт вследствие на прегледа в съответствие с член 507, но не по-късно от 2 януари 2029 г., изцяло или частично да освобождават от прилагането на член 395, параграф 1 следните експозиции:
а)
покритите облигации, попадащи в обхвата на член 129, параграфи 1, 3и 6;
б)
активите, представляващи вземания от регионални или местни органи на власт на държавите членки, когато тези вземания биха получили рисково тегло от 20 % съгласно трета част, дял II, глава 2, както и други експозиции към или гарантирани от тези регионални или местни органи на власт, вземанията от които биха получили рисково тегло от 20 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
в)
експозициите, включително участия или други видове позиции, на институция към нейното предприятие майка, към други дъщерни предприятия на това предприятие майка или към нейни собствени дъщерни предприятия, доколкото тези предприятия са обхванати от надзора на консолидирана основа, на който подлежи самата институция в съответствие с настоящия регламент, Директива 2002/87/ЕО или с равностойни действащи разпоредби в трета държава. Експозициите, които не отговарят на тези критерии, се третират като експозиции към трето лице, независимо дали са освободени от изискванията по член 395, параграф 1 от настоящия регламент;
г)
активите, представляващи вземания и други експозиции, включително различни видове дялово участие, към регионални или централни кредитни институции, с които кредитната институция е свързана в мрежа в съответствие със законови или други нормативни разпоредби и които съгласно тези разпоредби отговарят за паричните клирингови операции в рамките на мрежата;
д)
активите, представляващи вземания и други експозиции на кредитни институции към кредитни институции, едната от които действа с нестопанска цел и предоставя или гарантира заеми, в рамките на законоустановени програми или съгласно собствения си устав, за насърчаването на конкретни стопански сектори при наличието на определена форма на правителствен контрол и ограничения върху използването на тези заеми, при условие че съответните експозиции произтичат от заемите, които са отпуснати на крайните получатели посредством кредитни институции, или от гаранциите по тези заеми;
е)
активите, представляващи вземания или други експозиции към институции, при условие че тези експозиции не са включени в собствения капитал на съответните институции, падежът им настъпва не по-късно от следващия работен ден и не са деноминирани в основна търговска валута;
ж)
активите, които представляват вземания към централни банки под формата на задължителни минимални резерви, депозирани в тези централни банки, и които са деноминирани в техните национални валути;
з)
активите, представляващи вземания към централни правителства под формата на нормативно установени ликвидни изисквания, депозирани в държавни ценни книжа, които са деноминирани и финансирани в техните национални валути, при условие че по преценка на компетентния орган определената от призната АВКО кредитна оценка на тези централни правителства представлява инвестиционен рейтинг;
и)
50 % от средно- или нискорисковите задбалансови документарни акредитиви и средно- или нискорисковите задбалансови неусвоени кредитни улеснения, посочени в приложение I, и - при съгласие на компетентните органи - 80 % от стойността на гаранциите, различни от гаранции по кредити, които имат законово или подзаконово основание и се предоставят в полза на членовете от взаимни схеми за гарантиране със статус на кредитни институции;
й)
изискваните по закон гаранции, в случаите когато ипотечен кредит, финансиран чрез издаване на ипотечни облигации, се превежда на получателя на ипотечния кредит преди окончателното вписване на ипотеката в имотния регистър, при условие че гаранцията не се използва за намаляване на риска при изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции;
к)
активите, представляващи вземания и други експозиции към признати борси.
Член 494
Преходни разпоредби за приемливия капитал
Чрез дерогация от член 4, точка 71, буква б) приемливият капитал може да включва капитал от втори ред до следните размери:
а)
100 % от капитала от първи ред през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
75 % от капитала от първи ред през периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
50 % от капитала от първи ред през периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
Член 495
Третиране на експозициите в капиталови инструменти съгласно вътрешнорейтинговия подход
1. Чрез дерогация от част трета, глава 3 до 31 декември 2017 г. компетентните органи може да освободят от третирането съгласно вътрешнорейтинговия подход някои категории експозиции в капиталови инструменти, притежавани от институции и техни дъщерни предприятия от ЕС в съответната държава членка към 31 декември 2007 г. Компетентният орган публикува информация за категориите експозиции в капиталови инструменти, за които се прилага това третиране, съгласно член 143 от Директива 2013/36/ЕС.
Освободената позиция се измерва като брой на акциите или дяловете към 31 декември 2007 г. и всяка допълнителна акция или дял, произтичащи пряко от тези дялови участия, при условие те да не увеличават пропорционалния дял на собственост в дадено дружество от портфейла.
Ако с това придобиване се увеличава пропорционалният дял на собствеността по отношение на дадено дялово участие. Частта в превишение не подлежи на освобождаване. Освен това освобождаването не е приложимо спрямо дялови участия, които първоначално са подлежали на освобождаване, но са били продадени, а след това закупени обратно.
За експозициите в капиталови инструменти, за които се прилага настоящата разпоредба, се прилагат капиталовите изисквания, изчислени по стандартизирания подход съгласно трета част, дял II, глава 2, и изискванията по трета част, дял IV, в зависимост от случая.
Компетентните органи уведомяват Комисията и ЕБО за прилагането на настоящия параграф.
2. До 31 декември 2015 г. при изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции за целите на член 114, параграф 4 по отношение на експозициите към централни правителства или централни банки на държави членки, които са деноминирани и финансирани в националната валута на която и да е държава членка, се присъжда същото рисково тегло, което би било приложимо към такива експозиции, деноминирани и финансирани в тяхната национална валута.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, при които компетентните органи предоставят освобождаването по параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 30 юни 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 496
Капиталови изисквания за покрити облигации
1. До 31 декември 2017 г. компетентните органи могат да освободят изцяло или частично от прилагането на ограничението от 10 % първостепенните дялове, емитирани от френските фондове Fonds Communs de Créances или от дружества за секюритизация, които са равностойни на френските фондове Fonds Communs de Créances по член 129, параграф 1, букви г) и д), при условие че са изпълнени следните две условия:
а)
секюритизираните експозиции по жилищни или търговски недвижими имоти са инициирани от член на същата консолидирана група, на която е член емитентът на покритите облигации, или от субект, свързан със същия централен орган, с който е свързан емитентът на покритите облигации, когато членство или връзка с обща група се определя в момента, в който първостепенните дялове се превръщат обезпечение за покритите облигации
б)
член на същата консолидирана група, на която е член емитентът на покритите облигации, или субект, свързан със същия централен орган, с който е свързан емитентът на покритите облигации, запазва целия транш за първа загуба, покриващ тези първостепенни дялове.
2. За целите на член 129, параграф 1, буква в) до 31 декември 2014 г. на първостепенните необезпечени експозиции на институциите, на които преди влизането в сила на настоящия регламент е присъдено рисково тегло от 20 % съгласно националното право, се присъжда първа степен на кредитно качество.
3. За целите на член 129, параграф 4, до 31 декември 2014 г. на първостепенните необезпечени експозиции на институциите, на които преди влизането в сила на настоящия регламент е присъдено рисково тегло от 20 % съгласно националното право, се присъжда рисково тегло от 20 %.
Член 497
Капиталови изисквания за експозиции към ЦК
1. До 15 месеца след датата на влизане в сила на най-новия от единайсетте регулаторни технически стандарта, посочени в член 89, параграф 3, края на първа алинея от Регламент (ЕС) 648/2012, или до вземането на решение по член 14 от посочения регламент относно предоставянето на разрешение на ЦК, като се взема по-ранната дата, институцията може да разглежда ЦК като КЦК, ако е изпълнено установеното в първата част на посочената алинея условие.
2. До 15 месеца след датата на влизане в сила на най-новия от десетте регулаторни технически стандарта, посочени в член 89, параграф 3, края на втора алинея от Регламент (ЕС) 648/2012, или до вземането на решение по член 25 от посочения регламент относно признаването на ЦК, установен в трета държава, като се взема по-ранната дата, институцията може да разглежда ЦК като КЦК.
3. Комисията може да приеме акт за изпълнение по член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011 за удължаване на срока на действие на преходните разпоредби в параграфи 1 и 2 от настоящия член с още шест месеца, при изключителни обстоятелства, когато това е необходимо и пропорционално с цел избягване на смущения на международните финансови пазари.
4. До настъпването на крайните срокове по параграфи 1 и 2, удължени съгласно параграф 3, когато е приложимо, когато ЦК няма гаранционен фонд и не е сключил обвързващо договорно споразумение с клиринговите си членове, което му позволява да използва като предварителни вноски целия или част от първоначалния маржин, получен от клиринговите членове, институцията замества формулата за изчисляване на изискването за собствен капитал (Ki) в член 308, параграф 2 със следната формула:
където
IMi = първоначалният маржин, предоставен на ЦК от клирингов член i;
IM= общият размер на първоначалния маржин, съобщен на институцията от ЦК.
Член 498
Изключение за търговците на стоки
1. Разпоредбите относно капиталовите изисквания по настоящия регламент не се прилагат по отношение на инвестиционните посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка с финансовите инструменти, посочени в раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, и спрямо които Директива 93/22/ЕИО не се е прилагала към 31 декември 2006 г.
Това изключение важи до настъпването на по-ранната от следните дати: 31 декември 2017 г. или датата на влизане в сила на всяко изменение съгласно параграфи 2 и 3.
2. До 31 декември 2015 г. въз основа на публични консултации и в контекста на разискванията с компетентните органи Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета по следните въпроси:
а)
подходящия режим за пруденциален надзор върху инвестиционните посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка със стоковите деривативни инструменти или деривативните договори, посочени в раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО;
б)
дали е желателно Директива 2004/39/ЕО да бъде изменена с цел създаване на нова категория инвестиционни посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка с финансовите инструменти по раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, свързани с енергийни доставки (включително електроенергия, въглища, газ и нефт).
3. Въз основа на доклада по параграф 2 Комисията може да представя предложения за изменения на настоящия регламент.
Член 499
Ливъридж
1. Чрез дерогация от членове 429 и 430 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. институциите изчисляват и отчитат отношението на ливъридж, като използват и двата посочени по-долу компонента за мярка за капитала:
а)
капитала от първи ред;
б)
капитала от първи ред при прилагане на дерогациите по глави 1 и 2 от настоящия дял.
2. Чрез дерогация от член 451, параграф 1 институциите могат да избират дали да оповестяват информация за отношението на ливъридж въз основа само на едно или въз основа на двете определения за мярката за капитала, посочени в параграф 1, букви а) и б) от настоящия член. Когато институциите решат да променят избрания за оповестяване отношение на ливъридж, при първото оповестяване след промяната се включва равнение на всички отношения на ливъридж, оповестени до момента на промяната.
3. Чрез дерогация от член 429, параграф 2 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. компетентните органи могат да разрешават на институциите да изчисляват отношението си на ливъридж към края на всяко тримесечие, ако смятат, че институциите нямат достатъчно надеждни данни за изчисляването на отношението на ливъридж като средноаритметична стойност на месечните отношения на ливъридж за едно тримесечие.
Член 500
Преходни разпоредби относно минималния размер по Базел I
1. До 31 декември 2017 г. институциите, които изчисляват размерите на рисково претеглените експозиции съгласно трета част, дял II, глава 3, и институциите, които използват усъвършенстваните подходи за измерване по трета част, дял III, глава 4 за изчисляването на капиталовите изисквания за операционен риск, спазват следните две изисквания:
а)
притежават собствен капитал съгласно изискванията на член 92;
б)
притежават собствен капитал, който винаги надвишава или е равен на 80 % от общия минимален размер на собствения капитал, който би се изисквало институцията да притежава съгласно член 4 от Директива 93/6/ЕИО, както е било предвидено преди 1 януари 2007 г. в посочената директива и в Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. относно предприемането и осъществяването на дейност на кредитни институции (36).
2. При условие че бъде одобрен от компетентните органи, размерът по параграф 1, буква б) може да бъде заменен от изискване за притежаване на собствен капитал, който винаги да е по-голям или равен на 80 % от размера на собствения капитал, който би се изисквало институцията да притежава съгласно член 92, като се изчислява размерът на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 2 и трета част, дял III, глава 2 или 3, в зависимост от случая, вместо в съответствие с трета част, дял II, глава 3 или трета част, дял III, глава 4, в зависимост от случая.
3. Дадена кредитна институция може да прилага параграф 2 единствено ако е започнала да използва вътрешнорейтинговия подход или усъвършенстваните подходи за измерване при изчисляването на своите капиталови изисквания на 1 януари 2010 г. или след тази дата.
4. Съответствието с изискванията на параграф 1, буква б) се постига въз основа на пълно коригиране на размерите на собствения капитал с цел да се отразят разликите в изчисляването на собствения капитал съгласно Директива 93/6/ЕИО и Директива 2000/12/ЕО в редакцията им преди 1 януари 2007 г., и изчисляването на собствения капитал съгласно настоящия регламент, произтичащи от отделното третиране на очакваната загуба и неочакваната загуба съгласно трета част, дял II, глава 3 от настоящия регламент.
5. След консултация с ЕБО компетентните органи могат да освободят институциите от прилагането на параграф 1, буква б), при условие че са спазени всички изисквания във връзка с вътрешнорейтинговия подход по трета част, дял II, глава 3, раздел 6 или критериите за използване на усъвършенствания подход за измерване по трета част, дял III, глава 4, в зависимост от случая.
6. До 1 януари 2017 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и Съвета за това дали е подходящо да се удължи срокът на прилагане на минималния размер по Базел I след 31 декември 2017 г. с цел да се гарантира наличието на ограничителен механизъм за вътрешните модели, като се вземат предвид тенденциите в международен план и договорените на международно равнище стандарти. Когато е уместно, заедно с доклада се представя законодателно предложение.
Член 501
Намаление на капиталовите изисквания за кредитен риск, свързан с експозиции към МСП
1. Капиталовите изисквания за кредитен риск, свързан с експозиции към МСП, се умножават по коефициент 0,7619.
2. За целите на настоящия член:
а)
експозициите се включват или в класа на дребно, или към предприятията, или на обезпечените с ипотека върху недвижими имоти. Експозициите, при които е имало неизпълнение, не се включват;
б)
МСП се определя в съответствие с Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията от 6 май 2003 г. относно определението за микро-, малко и средно предприятие (37). Сред критериите, изброени в член 2 от приложението към посочената препоръка, се взема предвид единствено годишният оборот;
в)
общият размер, дължим на институцията и на всяко предприятие майка и дъщерните му предприятия, включително всички експозиции, по които е имало неизпълнение, от страна на клиента длъжник или на групата от свързани клиенти, но като се изключат вземанията или условните вземания, обезпечени с жилищен имот, доколкото е известно на институцията, не превишава 1,5 милиона EUR. Институцията предприема разумни стъпки, за да получи тази информация.
3. Институцията докладва на компетентните органи на всеки три месеца относно общия размер на експозициите към МСП, изчислен в съответствие с параграф 2.
4. Комисията докладва до 2 януари 2017 г. за въздействието на капиталовите изисквания по настоящия регламент върху кредитирането на МСП и физическите лица и представя доклада си на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако такова е необходимо.
5. За целите на параграф 4 ЕБО представя на Комисията следната информация:
а)
анализ на тенденциите и условията за кредитиране на МСП през периода, посочен в параграф 4;
б)
анализ на ефективните рискове, свързани с МСП в Съюза, в продължение на един завършен икономически цикъл;
в)
относно съответствието между капиталовите изисквания, установени в настоящия регламент по отношение на кредитния риск, свързан с експозициите към МСП, и резултатите от анализа по буква а) и буква б).
ДЯЛ II
ДОКЛАДИ И ПРЕГЛЕДИ
Член 502
Цикличност на капиталовите изисквания
В сътрудничество с ЕБО, ЕССР и държавите членки Комисията, като отчита становището на ЕЦБ, следи периодично дали настоящият регламент, взет като цяло, заедно с Директива 2013/36/ЕС, оказва значително въздействие върху икономическия цикъл и с оглед на резултатите от тази проверка разглежда въпроса дали са необходими корективни мерки. До 31 декември 2013 г. ЕБО докладва на Комисията дали и как методологиите на институциите съгласно вътрешнорейтинговия подход следва да се сближат, за да бъдат постигнати по-сходни капиталови изисквания, като едновременно с това се намали процикличното въздействие.
Въз основа на този анализ и като отчита становището на ЕЦБ, Комисията изготвя доклад на всеки две години и го представя на Европейския парламент и Съвета заедно с евентуални подходящи предложения. Становищата на заемателите и заемодателите се отчитат по подходящ начин при изготвянето на доклада.
До 31 декември 2014 г. Комисията прави преглед и докладва за прилагането на член 33, параграф 1, буква в), като представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако такова е необходимо.
Що се отнася до евентуалното премахване на член 33, параграф 1, буква в) и евентуалното му прилагане на равнището на Съюза, прегледът по-специално гарантира, че са въведени достатъчно защити за осигуряване на финансова стабилност във всички държави членки.
Член 503
Капиталови изисквания за експозициите под формата на покрити облигации
1. До 31 декември 2014 г., след консултация с ЕБО, Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета, като представя евентуални подходящи предложения, дали рисковите тегла по член 129 и капиталовите изисквания за специфичен риск по член 336, параграф 3 са подходящи за всички инструменти, които отговарят на изискванията за тези начини на третиране, и дали са подходящи критериите по член 129.
2. Докладът и предложенията, посочени в параграф 1, се отнасят за:
а)
степента, в която действащите регулаторни капиталови изисквания, приложими спрямо покритите облигации, правилно диференцират промените в кредитното качество на покритите облигации и тяхното обезпечение, включително степента на различия между различните държави членки;
б)
прозрачността на пазара на покрити облигации и до каква степен това улеснява цялостния вътрешен анализ от страна на инвеститорите по отношение на кредитния риск, свързан с покрити облигации и обезпеченията по тях, и разделението на активи в случай на неплатежоспособност на емитента, включително редуциращият риска ефект на съответстващата стриктна национална правна рамка съгласно член 129 от настоящия елемент и член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО върху кредитното качество като цяло на дадена покрита облигация и последиците за изискваната от инвеститорите степен на прозрачност; и
в)
степента, в която емитирането на покрити облигации от една кредитна институция влияе върху кредитния риск, на който са изложени други кредитори на институцията емитент.
3. До 31 декември 2014 г., след консултация с ЕБО, Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета дали заемите, обезпечени с въздухоплавателни средства (залози върху въздухоплавателни средства) и жилищните заеми, обезпечени с гаранции, но необезпечени с вписана ипотека, следва при определени условия да се считат за приемлив актив по член 129.
4. До 31 декември 2016 г. Комисията прави преглед на целесъобразността на предвидената в член 496 дерогация и при необходимост преценява дали е целесъобразно подобно третиране да се предостави за която и да е друга форма на покрити облигации. В рамките на този преглед Комисията може да приема при необходимост делегирани актове съгласно член 462, за да направи тази дерогация постоянна, или да прави законодателни предложения за предоставянето ѝ за други форми на обезпечени облигации.
Член 504
Капиталови инструменти, записани от публичните органи в извънредни ситуации
До 31 декември 2016 г., след консултация с ЕБО, Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета дали се налага изменение или премахване на третирането по член 31, като внася евентуални подходящи предложения.
Член 505
Преглед на дългосрочното финансиране
До 31 декември 2014 г. Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета дали са подходящи изискванията на настоящия регламент с оглед осигуряването на подходящи равнища на финансиране за всички форми на дългосрочно финансиране на икономиката, включително на проектите за критична инфраструктура в Съюза в областта на транспорта, енергетиката и съобщенията, като внася евентуални подходящи предложения.
Член 506
Кредитен, определение за неизпълнение
В срок до 31 декември 2017 г. ЕБО докладва на Комисията как замяната на срока за просрочие от 90 дни със 180 дни съгласно член 178, параграф 1, буква б) въздейства върху размера на рисково претеглените експозиции и доколко е подходящо действието на тази разпоредба да бъде продължено след 31 декември 2019 г.
Въз основа на този доклад Комисията може да представя законодателно предложение за изменение на настоящия регламент.
Член 507
Големи експозиции
До 31 декември 2015 г. Комисията прави преглед и докладва за прилагането на член 400, параграф 1, буква й) и член 400, параграф 2, включително относно това дали да има право на преценка относно прилагането на изключенията по член 400, параграф 2, и представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
Във връзка с евентуалното премахване на правото на преценка на национално равнище съгласно член 400, параграф 2, буква в) и евентуалното му прилагане на равнището на Съюза, при прегледа се взема под внимание по-специално ефективността на управлението на риска на ниво група, като същевременно се осигуряват достатъчно гаранции за финансовата стабилност във всички държави членки, в които е учредено дружество от групата.
Член 508
Ниво на прилагане
1. До 31 декември 2014 г. Комисията прави преглед и докладва за прилагането на първа част, дял II и член 113, параграфи 6 и 7 и представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
2. До 31 декември 2015 г. Комисията докладва по въпроса дали и как изискването за ликвидно покритие по шеста част следва да се прилага за инвестиционните посредници, и след консултация с ЕБО представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
3. До 31 декември 2015 г. след консултации с ЕБО и ЕОЦКП и в контекста на обсъжданията с компетентните органи Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета за подходящия режим на пруденциалния надзор върху инвестиционните посредници и за дружествата, посочени в член 4, параграф 1, точка 2, букви б) и в). Когато е уместно, докладът се придружава от законодателно предложение.
Член 509
Ликвидни изисквания
1. ЕБО следи и оценява докладите, представени съгласно член 415, параграф 1, за всички валути и различни бизнес модели. След консултация с ЕССР, нефинансовите крайни потребители, банковия сектор, компетентните органи и централните банки от ЕСЦБ ЕБО докладва на Комисията, веднъж годишно и за първи път не по-късно от 31 декември 2013 г., дали уточняването на общото изискване за ликвидно покритие в шеста част въз основа на елементите, които подлежат на докладване съгласно шеста част, дял II и приложение III, на индивидуална или консолидирана основа, би имало значително отрицателно въздействие върху стопанския и рисковия профил на институциите, установени в Съюза, върху стабилността и правилното функциониране на финансовите пазари или върху икономиката и стабилността на предоставяните банкови кредити, с особено внимание към кредитите за МСП и към търговското финансиране, включително кредитирането в рамките на официални схеми за застраховане на експортни кредити.
В посочения в първа алинея доклад надлежно се вземат предвид пазарите и международното регулаторно развитие, както и взаимодействията на изискването за ликвидно покритие с други пруденциални изисквания съгласно настоящия регламент, като например съотношенията на рисков капитал, предвидено в член 92 и отношенията на ливъридж.
На Европейския парламент и Съвета се предоставя възможност да изложат мнението си по посочения в първа алинея доклад.
2. доклада по параграф 1 ЕБО прави оценка по-специално на следното:
а)
осигуряването на механизми за ограничаване на размера на входящите ликвидни потоци, по-специално с оглед на определянето на подходящ таван на входящите потоци и на условията за неговото прилагане, като се отчитат различните бизнес модели, включително финансиране, отпускано от посредник, факторинг, лизинг, покрити облигации, ипотеки, емитиране на покрити облигации, и степента, в която този таван следва да бъде изменен или премахнат, за да се отчетат особеностите на специализираното финансиране;
б)
калибрирането на входящите и изходящи потоци, посочени в шеста част, дял II, по-специално в член 422, параграф 7 и член 425, параграф 2.
в)
осигуряването на механизми за ограничаване на изпълнението на ликвидните изисквания от някои категории ликвидни активи; по-специално оценка на подходящия минимален процент на ликвидните активи по член 416, параграф 1, букви а), б и в) спрямо общия размер на ликвидните активи, като се прави тест с праг от 60 % и се взема предвид международното регулаторно развитие. Активите, по които има задължение с падеж в срок до 30 календарни дни или могат да станат изискуеми в този срок, не следва да се смятат за част от лимита, освен ако са получени срещу обезпечение, което също отговаря на условията по член 416, параграф 1, букви а), б) и в).
г)
предвиждането на конкретни проценти за понижаване на изходящите потоци и/или повишаване на входящите потоци за вътрегруповите потоци, като се посочва при какви условия подобни конкретни входящи или изходящи проценти са обосновани от пруденциална гледна точка и излага подробен обзор на методология, като използва обективни критерии и параметри с цел определянето на конкретни равнища за входящи и изходящи потоци между институцията и контрагента, когато те не са установени в една и съща държава членка;
д)
калибрирането на процентите на усвояване, които се прилагат към неусвоени поети като задължения кредитни и ликвидни улеснения, попадащи в обхвата на член 424, параграфи 3 и 5. По-специално ЕБО прави тест с процент на усвояване 100 %;
е)
определението за депозит на дребно в член 411, точка 2, и по-специално целесъобразно ли е въвеждане на праг за депозитите на физически лица;
ж)
необходимостта от въвеждане на нова категория депозити на дребно с по-малък изходящ поток, като се отчитат специфичните характеристики на тези влогове, което би могло да оправдае по-нисък процент на изходящите потоци, и като се вземат предвид тенденциите в международен план;
з)
дерогациите от изискванията за състава на ликвидните активи, които от институциите ще се изисква да държат, когато в дадена валута колективните основателни потребности на институциите от ликвидни активи надхвърлят наличността на тези ликвидни активи, както и условията, които следва да се прилагат към тези дерогации;
и)
определението за финансови продукти, които са съобразени с Шариата, като алтернатива на активите, които отговарят на изискванията за ликвидни активи за целите на член 416, което да бъде използвано от банките, съобразени с Шариата;
й)
определението за стресирани обстоятелства, включително принципите на евентуалното използване на запаси от ликвидни активи и необходимите ответни надзорни действия, при които институциите ще могат да използват своите ликвидни активи за покриване на изходящите ликвидни потоци и начините за справяне с нарушения;
к)
определението за установено оперативно взаимоотношение във връзка с нефинансов клиент, посочено в член 422, параграф 3, буква в);
л)
калибрирането на процента на изходящите потоци, който се прилага за кореспондентско банкиране и основни посреднически услуги по член 422, параграф 4,първа алинея;
м)
механизмите за унаследяване при гарантирани от правителството облигации, емитирани на кредитни институции като част от мерките за подкрепа от правителството, с одобрена от Съюза държавна помощ, като облигациите, емитирани от Националната агенция по управление на активите (NAMA) в Ирландия и дружеството за управление на активи в Испания, предназначени да отстранят проблемните активи от баланса на кредитните институции, като активи с най-висока ликвидност и кредитно качество, най-малкото до декември 2023 г.
3. След консултация с ЕОЦКП и ЕЦБ, до 31 декември 2013 г. ЕБО докладва на Комисията по въпроса за подходящите единни определения за понятията висока и изключително висока ликвидност и високо и изключително високо кредитно качество на прехвърлимите активи за целите на член 416, както и за подходящи процентни намаления за активите, които отговарят на изискванията за ликвидни активи за целите на член 416, с изключение на активите по член 416, параграф 1, букви а), б) и в).
На Европейския парламент и Съвета се предоставя възможност да изложат мнението си по този доклад.
В посочения в първа алинея доклад се разглеждат и:
а)
руги категории активи, по-специално обезпечени с ипотека върху жилищни имоти ценни книжа с висока ликвидност и високо кредитно качество,
б)
руги категории ценни книжа или заеми, приемливи за централната банка, например облигации на местни органи на власт и търговски книжа, и
в)
руги активи, които не са приемливи за централната банка, но които могат да се търгуват, например ценни книжа, котирани на призната борса, злато, инструменти по основни капиталови индекси, гарантирани облигации, покрити облигации, корпоративни облигации и фондове, основаващи се на тези активи.
4. В посочения в параграф 3 доклад се разглежда дали стендбай кредитните линии по член 416, параграф 1, буква д) следва да бъдат включени като ликвидни активи и ако да - в каква степен, предвид тенденциите в международен план и като се вземат предвид европейските особености, включително начина, по който се изпълнява паричната политика в Съюза.
По-специално ЕБО проверява адекватността на посочените по-долу критерии и подходящите нива за тези определения:
а)
минимален обем на търговия на активите;
б)
минимален остатъчен размер на активите;
в)
прозрачна информация за ценообразуването и етапите след сключването на сделката;
г)
степени на кредитно качество, посочени в трета част, дял II, глава 2;
д)
доказана ценова стабилност за минали периоди;
е)
среден обем на търговията и средна стойност на сделките;
ж)
максимална разлика между цените „продава“ и „купува“;
з)
остатъчен срок до падежа;
и)
минимален коефициент на обращение на активите.
5. Освен това до 31 януари 2014 г. ЕБО докладва относно:
а)
единни определения за висока и изключително висока ликвидност и кредитно качество;
б)
възможните неочаквани последствия от определението за ликвидни активи върху воденето на операция по паричната политика и степента, в която:
i)
списъкът с ликвидни активи, който е отделен от списъка на приемливи за централните банки активи, може да се окаже стимул за институциите да внасят приемливи активи, които не са включени в определението за ликвидни активи в операции по рефинансиране;
ii)
регламентът за ликвидност може да премахне стимулите за институциите да отпускат или да вземат заеми на необезпечения паричен пазар и възможността това да доведе до поставяне под въпрос на реферирането на EONIA в прилагането на паричната политика;
iii)
въвеждането на изискване за ликвидно покритие може да затрудни гарантирането от централните банки на ценовата стабилност чрез използването на съществуващата рамка и инструменти на паричните политики.
в)
оперативните изисквания за позиции в ликвидни активи съгласно член 417, букви б)-е) в съответствие с международното регулаторно развитие.
Член 510
Изисквания за нетно стабилно финансиране
1. До 31 декември 2015 г. ЕБО докладва на Комисията, въз основа на елементите, които подлежат на докладване съгласно шеста част, дял III, дали и как би било целесъобразно да се гарантира, че институциите използват стабилни източници на финансиране, като в доклада се включва и оценка на въздействието върху стопанския и рисковия профил на институциите, установени в Съюза, върху финансовите пазари или върху икономиката и банковото кредитиране, особено върху кредитирането на МСП и върху търговското финансиране, включително кредитирането в рамките на официални схеми за застраховане на експортни кредити и модели на финансиране, отпускано чрез посредник, включително ипотечно кредитиране чрез съфинансиране. По-специално ЕБО анализира въздействието на стабилните източници на финансиране върху структурите за рефинансиране на различните банкови модели в Съюза.
2. До 31 декември 2015 г. ЕБО докладва също на Комисията, въз основа на елементите, които подлежат на докладване съгласно шеста част, дял III, и в съответствие с единните форми на отчитане по член 415, параграф 3, буква а) и след консултация с ЕССР, относно методологиите за определяне на размера на стабилното финансиране, което е на разположение на институциите и се изисква от тях, както и относно подходящите единни определения за изчисляването на такова нетно изискване за стабилно финансиране, като разглежда по-специално следното:
а)
категориите и претеглянето, приложени спрямо източниците на стабилно финансиране в член 427, параграф 1;
б)
категориите и претеглянето, приложени за определяне на изискването за стабилно финансиране в член 427, параграф 1;
в)
методологиите предоставят насърчаващи и разубеждаващи мерки в зависимост от необходимостта, за да се насърчи по-стабилното и по-дългосрочно финансиране на активи, стопански дейности, инвестиции и финансиране на институции;
г)
необходимостта от разработване на различни методологии за различните видове институции.
3. До 31 декември 2016 г., ако е целесъобразно и като взема предвид докладите по параграфи 1 и 2, както и като взема изцяло предвид разнообразието на банков сектор в Съюза, Комисията представя законодателно предложение на Европейския парламент и Съвета относно начина да се гарантира, че институциите използват стабилни източници на финансиране.
Член 511
Ливъридж
1. Въз основа на резултатите от доклада по параграф 2 до 31 декември 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент и Съвета доклад за въздействието и ефективността на отношението на ливъридж.
2. При необходимост заедно с доклада се представя и законодателно предложение за въвеждането на подходящ брой нива на отношението на ливъридж, които институциите, следващи различни бизнес модели, ще трябва да спазват, което предполага подходящо адаптиране на тези нива и евентуални подходящи корекции на мярката за капитала и на мярката за общата експозиция съгласно посоченото в член 429, заедно с евентуални свързани мерки за гъвкавост, ако са необходими, включително подходящи изменения на член 458, с цел въвеждане на отношението на ливъридж в обхвата на мерките, включени в този член.
3. За целите на параграф 1 до 31 октомври 2016 г. ЕБО докладва на Комисията най-малко по следните въпроси:
а)
дали рамката за отношението на ливъридж, предвидена в настоящия регламент и членове 87 и 98 от Директива 2013/36/ЕС, е подходящ инструмент за отстраняване на риска от прекомерен ливъридж от страна на институциите по задоволителен начин и в достатъчна степен;
б)
относно набелязването на бизнес моделите, които отразяват общия рисков профил на институциите, и относно въвеждането на диференцирани нива на отношението на ливъридж за тези бизнес модели;
в)
дали изискванията по членове 76 и 87 от Директива 2013/36/ЕС съгласно членове 73 и 97 от Директива 2013/36/ЕС за преодоляване на риска от прекомерен ливъридж са достатъчни, за да осигурят разумно управление на този риск от страна на институциите и съответно как трябва да бъдат подсилени тези изисквания, за да се осигури спазването на тези цели;
г)
дали и какви промени са необходими в методологията за изчислението, посочена в член 429, за да се гарантира, че отношението на ливъридж може да бъде използвано като подходящ показател за риска на институциите от прекомерен ливъридж;
д)
дали - в контекста на изчисляването на мярката за общата експозиция като елемент от отношението на ливъридж - стойността на експозицията по договорите, изброени в приложение II, определена по метода на първоначалната експозиция, се различава съществено от стойността на експозицията, определена по метода на оценяване по пазарни цени;
е)
дали използването на собствения капитал или на базовия собствен капитал от първи ред като мярка за капитала при изчисляването на отношението на ливъридж би могло да бъде по-подходящо за установяване на риска от прекомерен ливъридж и съответно какво би било подходящото калибриране на отношението на ливъридж;
ж)
дали конверсионният коефициент, посочен в член 429, параграф 10, буква а) за неусвоените кредитни улеснения, които могат да бъдат отменени безусловно по всяко време и без предизвестие, е достатъчно консервативен въз основа на събраните през периода на наблюдение данни;
з)
дали са подходящи честотата и формата на оповестяване на елементите по член 451;
и)
какво би било подходящото ниво на отношението на ливъридж за всеки от бизнес моделите, набелязани съгласно буква б);
й)
дали следва да се определи интервал за всяко ниво на отношението на ливъридж;
к)
дали въвеждането на отношението на ливъридж като изискване за институциите би наложило промени в рамката за този коефициент, предвидена в настоящия регламент, и съответно - какви;
л)
дали въвеждането на отношението на ливъридж като изискване за институциите би ограничило ефективно риска от прекомерен ливъридж от страна на институциите, и съответно дали нивото на коефициента следва да бъде еднакво за всички институции, или да продължи да се определя според рисковия профил и бизнес модела, както и според мащаба на институциите, както и в тази връзка какви допълнителни адаптации или преходен период биха били необходими във втория случай.
4. Докладът по параграф 3обхваща най-малко периода от 1 януари 2014 г. до 30 юни 2016 г. и отчита най-малко следното:
а)
въздействието от въвеждането на отношението на ливъридж, изчисляван съгласно член 429, като изискване, което институциите ще трябва да спазват, върху:
i)
финансовите пазари като цяло, и по-конкретно върху пазарите на репо сделки, деривати и покрити облигации;
ii)
устойчивостта на институциите;
iii)
бизнес моделите на институциите и балансовите им структури; по-специално по отношение на сфери на дейност с нисък риск като например насърчителни кредити от публични банки за развитие, общински заеми, финансиране на жилищни имоти и други сфери с нисък риск, които са уредени от съответното национално право;
iv)
миграцията на експозициите към субекти, върху които не се упражнява пруденциален надзор;
v)
финансовите нововъведения, по-конкретно разработването на инструменти, които включват ливъридж;
vi)
поемането на риск от страна на институциите;
vii)
дейностите по клиринг, сетълмент и попечителство и операциите на централен контрагент;
viii)
цикличността на мярката за капитала и мярката за общата експозиция като елементи от отношението на ливъридж;
ix)
банковото кредитиране, особено кредитирането на МСП, регионалните правителства или местните органи на власт субектите от публичния сектор, и търговското финансиране, включително кредитирането в рамките на официални схеми за застраховане на експортни кредити;
б)
взаимодействието на отношението на ливъридж с основаните на риска капиталови изисквания и ликвидните изисквания съгласно настоящия регламент;
в)
въздействието на разликите между счетоводните стандарти, приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002, счетоводните стандарти, приложими съгласно Директива 86/635/ЕИО, и други приложими счетоводни рамки и други съответни счетоводни рамки върху съпоставимостта на изчисляваните коефициенти на ливъридж.
Член 512
Експозиция към прехвърлен кредитен риск
До 31 декември 2014 г. Комисията представя на Европейския парламент и Съвета доклад относно прилагането и ефективността на разпоредбите на пета част в контекста на развитието на международните пазари.
Член 513
Макропруденциални правила
1. До 30 юни 2014 г. след консултации с ЕССР и ЕБО Комисията прави преглед на това доколко макропруденциалните правила, съдържащи се в настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС, са достатъчни да редуцират системните рискове в секторите, регионите и държавите членки, включително като прави оценка на това:
а)
дали действащите понастоящем макропруденциални инструменти в настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС са ефективни, ефикасни и прозрачни;
б)
дали обхватът и евентуалните нива на припокриване между различните макропруденциални инструменти, насочени към сходни рискове, в настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС са подходящи и, ако е целесъобразно, дали да се предложат нови макропруденциални правила;
в)
по какъв начин международно приетите стандарти за институциите със системно значение си взаимодействат с разпоредбите на настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС и, ако е уместно, да се предложат нови правила, като се вземат предвид тези съгласувани на международно равнище стандарти.
2. До 31 декември 2014 г., въз основа на консултациите с ЕССР и ЕБО, Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета за посочената в параграф 1 оценка и, ако е уместно, им представя законодателно предложение.
Член 514
Кредитен риск от контрагента и метод на първоначалната експозиция
До 31 декември 2016 г. Комисията прави преглед и докладва за прилагането на член 270, като представя доклада си на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
Член 515
Наблюдение и оценка
1. До 2 януари 2015 г. ЕБО, заедно с ЕОЦКП, изготвя доклад относно действието на настоящия регламент със свързаните задължения по Регламента (ЕС) № 648/2012, и по-специално по отношение на институциите, които изпълняват функциите на централен контрагент, с цел да се избегне дублирането на изисквания за операциите с деривативни инструменти и по този начин да се избегне увеличаването на регулаторния риск и увеличаването на разходите за наблюдение от страна на компетентните органи.
2. ЕБО следи и оценява действието на разпоредбите по отношение на капиталовите изисквания за експозициите към централен контрагент съгласно трета част, дял II, глава 6, раздел 9. До 1 януари 2015 г. ЕБО докладва на Комисията за въздействието и ефективността на подобни разпоредби.
3. До 31 декември 2016 г. Комисията прави преглед и изготвя доклад относно привеждането в съответствие на настоящия регламент със съответните задължения по Регламент (ЕС) № 648/2012, капиталовите изисквания съгласно трета част, дял II, глава 6, раздел 9, и представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
Член 516
Дългосрочно финансиране
До 31 декември 2015 г. Комисията представя доклад относно въздействието на настоящия регламент върху стимулирането на дългосрочните инвестиции в насърчаваща растежа инфраструктура.
Член 517
Определение за приемлив капитал
До 31 декември 2014 г. Комисията прави преглед и докладва по въпроса дали е подходящо определението за приемлив капитал, което се прилага за целите на втора част, дял III и четвърта част, и представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
Член 518
Преглед на капиталовите инструменти, които може да се отпишат или конвертират при загуба на жизнеспособност
До 31 декември 2015 г. Комисията прави преглед и представя доклад за това дали настоящият регламент следва да съдържа изискване инструментите на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред да бъдат отписани напълно и окончателно, ако бъде преценено, че институцията вече не е жизнеспособна. Комисията представя този доклад на Европейския парламент и на Съвета заедно със законодателно предложение, ако е уместно.
Член 519
Приспадане на активите на пенсионни планове с дефинирани доходи от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
В срок до 30 юни 2014 г. ЕБО изготвя доклад за това дали преработеният МСС 19 предизвиква - заедно с намалението на нетните активи, свързани с пенсионни планове, по член 36, буква д) и промените в нетните пасиви, свързани с пенсионни планове - ненужна променливост на собствения капитал на институциите.
Като взема предвид доклада на ЕБО, в срок до 31 декември 2014 г. Комисията изготвя доклад до Европейския парламент и Съвета по посочения в първа алинея въпрос заедно със законодателно предложение, ако е уместно, за въвеждане на третиране, с което се коригират нетните активи или пасиви на пенсионните фондове с предварително определен размер на пенсията за целите на изчисляването на собствения капитал.
ДЯЛ III
ИЗМЕНЕНИЯ
Член 520
Изменения на Регламент (ЕС) № 648/2012
Регламент (ЕС) № 648/2012 се изменя, както следва:
1)
Към дял IV се добавя следната глава:
„ГЛАВА 4
Изчисления и докладване за целите на Регламент (ЕС) № 575/2013
Член 50а
Изчисляване на KCCP
1. За целите на член 308от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници (38), когато ЦК е получил уведомление съгласно член 301 параграф 2, буква б) от посочения регламент, той изчислява KCCP както е посочено в параграф 2 от настоящия член, за всички договори и сделки, по отношение на които осъществява клиринг за всички свои клирингови членове, които са покрити от съответния гаранционен фонд.
2. ЦК изчислява хипотетичния капитал (KCCP), както следва:
където:
EBRMi
=
тойността на експозицията преди редуциране на риска, която е равна на стойността на експозицията на ЦК към клирингов член i, произтичаща от всички договори и сделки с този клирингов член, изчислена без отчитане на обезпеченията, предоставени от този клирингов член;
IMi
=
ървоначалният маржин, предоставен на ЦК от клирингов член i;
DFi
=
предварителната вноска на клирингов член i;
RW
=
рисково тегло от 20 %;
capital ratio
=
(съотношение на капиталова адекватност) = 8 %.
3. ЦК извършва изискваното по параграф 2 изчисление най-малко веднъж на тримесечие или по-често, когато това е поискано от компетентните органи на онези от клиринговите му членове, които са институции.
4. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на следното за целите на параграф 3:
а)
честотата и датите на изчисленията по параграф 2;
б)
случаите, при които компетентният орган на институция, която действа като клирингов член, може да поиска изчисленията и отчетите да се извършват по-често от посоченото в буква а).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 50б
Общи правила за изчисляване на KCCP
За целите на изчислението по член 50а, параграф 2 се прилага следното:
а)
ЦК изчислява стойността на експозициите си към клиринговите си членове, както следва:
i)
за експозициите, които произтичат от договори и сделки, посочени в член 301, параграф 1, букви а) и г) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
ii)
за експозициите, които произтичат от договори и сделки, посочени в член 301, параграф 1, букви в) и д) от Регламент (ЕС) № 575/2013, ЦК ги изчислява съгласно разширения метод за финансово обезпечение по член 223 от посочения регламент, като прилага надзорните корекции за променливост по членове 223 и 224 от посочения регламент. Изключението по член 285, параграф 3, буква а), не се прилага;
iii)
за експозициите, които произтичат от сделки, които не са изброени в член 301, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, което води до само до сетълмент риск, ЦК ги изчислява съгласно трета част, дял V от посочения регламент;
б)
за институциите, които попадат в приложното поле на Регламент (ЕС) № 575/2013, нетиращите съвкупности са същите, както определените в трета част, дял II от посочения регламент;
в)
при изчисляването на стойностите по буква а) ЦК приспада от своите експозиции обезпеченията, предоставени от неговите клирингови членове, чийто размер е намален по подходящ начин с надзорните корекции за променливост в съответствие с разширения метод за финансово обезпечение, посочен в член 224 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
г)
ЦК изчислява своите експозиции към клиринговите си членове във връзка със сделки, финансирани чрез ценни книжа, в съответствие с разширения метод за финансово обезпечение, с надзорните корекции за променливост, посочени в членове 223 и 224 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
д)
когато ЦК има експозиции към един или повече ЦК, той третира тези експозиции като експозиции към клирингови членове и включва всеки маржин или предварителна вноска в гаранционен фонд, получена от тези ЦК, в изчислението на KCCP;
е)
когато ЦК е сключил обвързващо договорно споразумение със своите клирингови членове, което му позволява да използва като предварителни вноски в гаранционен фонд целия или част от първоначалния маржин, получен от неговите клирингови членове, ЦК разглежда този първоначален маржин като предварителни вноски за целите на изчисленията по параграф 1, а не като първоначален маржин.
ж)
когато прилага метода на пазарната оценка, ЦК замества формулата в член 298, параграф 1, буква в), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 575/2013 със следната формула:
;
където числителят на NGR се изчислява съгласно член 274, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013 и точно преди реалната размяна на маржовете на отклонение в края на периода на сетълмент, а знаменателят е брутната разменна стойност;
з)
когато прилага метода на пазарната оценка по член 274 от Регламент (ЕС) № 575/2013, ЦК замества формулата в член 298, параграф 1, буква в), подточка ii) от посочения регламент със следната формула:
;
където числителят на NGR се изчислява съгласно член 274, параграф 1 от посочения и точно преди реалната размяна на маржовете на отклонение в края на периода на сетълмент, а знаменателят е брутната разменна стойност;
и)
когато ЦК не може да изчисли стойността на NGR, определена в член 298, параграф 1, буква в), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 575/2013, той:
i)
уведомява тези свои клирингови членове, които са институции, както и техните компетентни органи за неспособността си да изчисли NGR и за причините, поради които не може да извърши изчислението;
ii)
може за срок от три месеца да придаде на NGR стойност 0,3 с цел изчисляване на PCEred, посочен в буква ж);
й)
когато в края на срока, посочен в буква и), подточка ii), ЦК все още не може да изчисли стойността на NGR, той:
i)
преустановява изчисляването на KCCP;
ii)
уведомява тези свои клирингови членове, които са институции, както и техните компетентни органи, че е преустановил изчисляването на KCCP;
к)
при изчисляване на потенциалната бъдеща експозиция за опции и суапции по метода на пазарната оценка, установен в член 274 от Регламент (ЕС) № 575/2013, ЦК умножава условната стойност по договора по абсолютната стойност на делта коефициента за опцията
съгласно установеното в член 280, параграф 1, буква а) от посочения регламент;
л)
когато ЦК разполага с повече от един гаранционен фонд, той извършва изчислението по член 50а, параграф 2 поотделно за всеки гаранционен фонд.
Член 50в
Докладване на информация
1. За целите на член 308 от Регламент (ЕС) № 575/2013 ЦК докладва следната информация на тези свои клирингови членове, които са институции, както и на техните компетентни органи:
а)
хипотетичния капитал (KCCP);
б)
сумата на предварителните вноски в гаранционен фонд(DFCM);
в)
сумата на предварително предоставените му финансови средства, които е задължен да използва - по закон или договорно споразумение със своите клирингови членове, за покриване на загубите си от неизпълнението на един или повече от клиринговите си членове, преди да използва направените от другите клирингови членове вноски в гаранционния фонд (DFCCP);
г)
общия брой на клиринговите си членове (N);
д)
коефициента на концентрация (β), установен в член 50г;
е)
сумата на всички договорно обвързани вноски
.Когато ЦК разполага с повече от един гаранционен фонд, той докладва информацията по първа алинея поотделно за всеки гаранционен фонд.
2. ЦК уведомява тези свои клирингови членове, които са институции, най-малко веднъж на тримесечие или по-често, когато това се изисква от компетентните органи на тези клирингови членове.
3. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на:
а)
единната форма за целите на докладването по параграф 1;
б)
честотата и датите на докладването по параграф 2;
в)
случаите, при които компетентният орган на институция, която действа като клирингов член, може да поиска докладването да се извършва по-често от посоченото в буква б).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 50г
Изчисляване на специфични елементи, които ЦК трябва да докладват
За целите на член 50в се прилага следното:
а)
когато правилата на ЦК предвиждат, че ЦК използва част от финансовите си средства или съвкупността от финансовите си средства успоредно с предварителните вноски в гаранционен фонд на клиринговите си членове по начин, който прави тези средства еквивалентни на предварителните вноски на клирингов член от гледна точка на начина, по който покриват загубите на ЦК в случай на неизпълнение или неплатежоспособност на един или повече от клиринговите му членове, ЦК добавя сумата на тези финансови средства към DFCM;
б)
когато правилата на ЦК предвиждат, че ЦК използва част от финансовите си средства или съвкупността от финансовите си средства за покриване на своите загуби от неизпълнението на един или повече от своите клирингови членове, след изчерпване на своя гаранционен фонд, но преди да използва договорно обвързаните вноски на своите клирингови членове, ЦК добавя съответната сума на тези допълнителни финансови средства
към общия размер на предварителните вноски в гаранционен фонд (DF), както следва: .
в)
ЦК изчислява коефициента на концентрация (β) по следната формула:
където:
PCEred,I
=
намалената стойност на потенциалната бъдеща кредитна експозиция за всички договори и сделки на ЦК с клирингов член i;
PCEred,1
=
намалената стойност на потенциалната бъдеща кредитна експозиция за всички договори и сделки на ЦК с клиринговия член, който има най-голямата стойност на PCEred;
PCEred,2
=
намалената стойност на потенциалната бъдеща кредитна експозиция за всички договори и сделки на ЦК с клиринговия член, който има втората най-голяма стойност на PCEred;
(38) ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 1“;" 						
2)
В член 11, параграф 15, буква б) се заличава.
3)
В член 89 се вмъква следният параграф:
„5a. В срок до 15 месеца след датата на влизане в сила на последния от единадесетте регулаторни технически стандарта, посочени в края първа алинея от, параграф 3, или до вземането на решение по силата на член 14 относно разрешаването на ЦК, като се прилага по-рано настъпилата дата, този ЦК прилага третирането, посочено в трета алинея от настоящия параграф.
ЦК прилага третирането, посочено в трета алинея от настоящия параграф, до 15 месеца след датата на влизане в сила на последния от единадесетте регулаторни технически стандарта, посочени в края втора алинея от, параграф 3 или до вземането на решение по член 25 относно признаването на ЦК, като се прилага по-рано настъпилата дата.
Когато ЦК няма гаранционен фонд и не е сключил обвързващо договорно споразумение с клиринговите си членове, което му позволява да използва като предварителни вноски целия или част от първоначалния маржин, получен от клиринговите членове, информацията, която той докладва съгласно член 50в, параграф 1, включва общия размер на първоначалния маржин, който той е получил от клиринговите членове (IM).
Сроковете в първа и втора алинея от настоящия параграф могат да бъдат удължени с още шест месеца когато Комисията е приела акта за изпълнение, посочен в член 497, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013.“
ЕДИНАДЕСЕТА ЧАСТ
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 521
Влизане в сила и начална дата на прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Настоящият регламент се прилага от 1 януари 2014 г., с изключение на:
а)
член 8, параграф 3, член 21 и член 451, параграф 1, които се прилагат от 1 януари 2015 г.;
б)
Член 413, параграф 1, който се прилага от 1 януари 2016 г.;
в)
разпоредбите на настоящия регламент, които изискват ЕНО да представи на Комисията проекти на технически стандарти, и разпоредбите на настоящия регламент, с които на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове или актове за изпълнение, които се прилагат от 31 декември 2014 г..
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 26 юни 2013 година.
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) č. 575/2013
z 26. júna 2013
o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti a o zmene nariadenia (EÚ) č. 648/2012
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 114,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky (1),
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom,
keďže:
(1)
Vyhlásenie skupiny G-20 z 2. apríla 2009 o posilnení finančného systému obsahovalo výzvu na vynaloženie medzinárodne jednotného úsilia s cieľom posilniť transparentnosť, zodpovednosť a reguláciu prostredníctvom zvýšenia objemu a kvality kapitálu v bankovom systéme, hneď ako sa zabezpečí oživenie hospodárstva. V uvedenom vyhlásení sa takisto vyzvalo na zavedenie dodatočného opatrenia, ktoré by sa nezakladalo na rizikách, na obmedzenie rastúceho využívania finančnej páky v bankovom systéme a vybudovať rámec pre silnejšie vankúše likvidity. Skupina guvernérov a vedúcich pre dohľad centrálnych bánk (GHOS) v reakcii na mandát, ktorý dostala od G-20, odsúhlasila viacero opatrení na posilnenie regulácie bankového sektora. Tieto opatrenia, ktoré schválili vedúci predstavitelia skupiny G-20 na samite v Pittsburghu v dňoch 24. - 25. septembra 2009, sa podrobnejšie rozpracovali v decembri 2009. V júli a v septembri 2010 skupina GHOS vydala dve ďalšie oznámenia o návrhu a kalibrovaní týchto nových opatrení a v decembri 2010 Bazilejský výbor pre bankový dohľad (BCBS) uverejnil konečné opatrenia, ktoré sa spoločne uvádzajú ako rámec Bazilej III.
(2)
Skupina na vysokej úrovni pre finančný dohľad v EÚ, ktorej predsedá Jacques de Larosière (ďalej len „de Larosièrova skupina“), vyzvala Úniu, aby vypracovala harmonizovanejší súbor finančnej regulácie. V kontexte budúceho európskeho systému dohľadu Európska rada na svojom zasadnutí v dňoch 18. a 19. júna 2009 takisto zdôraznila potrebu zaviesť „jednotný európsky súbor pravidiel“ uplatniteľný na všetky úverové inštitúcie a investičné spoločnosti na vnútornom trhu.
(3)
Ako sa uvádza v správe de Larosièrovej skupiny z 25. februára 2009 (ďalej len „de Larosièrova správa“), „členský štát by mal mať možnosť prijať prísnejšie vnútroštátne regulačné opatrenia považované za vhodné z domáceho hľadiska na ochranu finančnej stability, pokiaľ sa dodržiavajú zásady vnútorného trhu a dohodnuté minimálne základné normy“.
(4)
Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/48/ES zo 14. júna 2006 o začatí a vykonávaní činností úverových inštitúcií (3) a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/49/ES zo 14. júna 2006 o kapitálovej primeranosti investičných spoločností a úverových inštitúcií (4) sa pri niekoľkých príležitostiach významne zmenili a doplnili. Mnohé ustanovenia smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES sú uplatniteľné na úverové inštitúcie aj na investičné spoločnosti. Z dôvodu prehľadnosti a aby sa zabezpečilo jednotné uplatňovanie týchto ustanovení, tieto ustanovenia by sa mali zlúčiť do nových legislatívnych aktov, ktoré sa uplatňujú na úverové inštitúcie a 36investičné spoločnosti, a to: tohto nariadenia a smernice Európskeho parlamentu a Rady z (5). Z dôvodu väčšej dostupnosti by ustanovenia príloh k smerniciam 2006/48/ES a 2006/49/ES mali byť integrované do normatívnych ustanovení smernice 2013/36/EÚ a tohto nariadenia.
(5)
Toto nariadenie a smernica 2013/36/EÚ by mali spoločne tvoriť právny rámec upravujúci prístup k činnosti, rámec dohľadu a prudenciálne pravidlá pre úverové inštitúcie a investičné spoločnosti (ďalej len „inštitúcie“). Preto by sa toto nariadenie malo vykladať spoločne s uvedenou smernicou.
(6)
Smernica 2013/36/EÚ, ktorá je založená na článku 53 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), by mala okrem iného obsahovať ustanovenia o prístupe k činnosti inštitúcií, postupoch ich riadenia a ustanovenia o rámci dohľadu nad nimi, ako sú napríklad ustanovenia upravujúce povoľovanie činnosti, nadobúdanie kvalifikovaných účastí, uplatnenie slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby, právomoci príslušných orgánov domovských a hostiteľských členských štátov v tejto súvislosti a ustanovenia upravujúce počiatočný kapitál a preskúmanie inštitúcií orgánmi dohľadu.
(7)
Toto nariadenie by okrem iného malo obsahovať prudenciálne požiadavky pre inštitúcie, ktoré sa striktne vzťahujú na fungovanie trhov s bankovými a finančnými službami a majú zabezpečiť finančnú stabilitu subjektov na týchto trhoch, ako aj vysokú úroveň ochrany investorov a vkladateľov. Cieľom tohto nariadenia je rozhodujúcim spôsobom prispieť k hladkému fungovaniu vnútorného trhu, a preto by mal byť založený na ustanoveniach článku 114 ZFEÚ v zmysle ich výkladu podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora Európskej únie.
(8)
Aj napriek tomu, že sa smernicami 2006/48/ES a 2006/49/ES do určitej miery zharmonizovali predpisy členských štátov v oblasti prudenciálneho dohľadu, uvedené smernice zahŕňajú pre členské štáty značný počet volieb a možností zavádzať prísnejšie pravidlá, ako sú pravidlá v nich stanovené. Výsledkom sú rozdiely medzi vnútroštátnymi predpismi, čo môže brániť cezhraničnému poskytovaniu služieb a uplatňovaniu slobody usadiť sa a vytvárať tak prekážky hladkému fungovaniu vnútorného trhu.
(9)
Z dôvodu právnej istoty a vzhľadom na potrebu rovnakých podmienok v rámci Únie je jednotný súbor právnych predpisov pre všetkých účastníkov trhu kľúčovým prvkom fungovania vnútorného trhu. S cieľom zabrániť narušeniam trhu a regulačnej arbitráži by preto mali minimálne prudenciálne požiadavky zabezpečiť maximálnu harmonizáciu. V dôsledku toho sú prechodné obdobia stanovené v tomto nariadení nevyhnutné na to, aby sa zabezpečila jeho bezproblémová implementácia a zabránilo sa neistote trhov.
(10)
So zreteľom na prácu skupiny pre implementáciu pravidiel v rámci BCBS v oblasti monitorovania a skúmania implementácie bazilejského rámca pre regulačný kapitál v členských štátoch by mala Komisia priebežne a prinajmenšom po zverejnení každej správy BCBS o pokroku dosiahnutom pri implementácii rámca Bazilej III predkladať aktualizované správy o implementácii a vnútroštátnom prijímaní rámca Bazilej III v iných významných jurisdikciách, a to vrátane posúdenia súladu právnych alebo iných predpisov iných krajín s medzinárodným minimálnym štandardom s cieľom identifikovať rozdiely, ktoré by mohli vyvolávať obavy v súvislosti s rovnosťou podmienok.
(11)
V snahe odstrániť prekážky obchodu a narušenia hospodárskej súťaže vyplývajúce z rozdielov medzi vnútroštátnymi právnymi predpismi a s cieľom zabrániť vzniku ďalších pravdepodobných prekážok obchodu a značných narušení hospodárskej súťaže je preto potrebné prijať nariadenie stanovujúce jednotné pravidlá uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
(12)
Vypracovaním prudenciálnych požiadaviek v podobe nariadenia by sa zabezpečilo, že tieto požiadavky by boli priamo uplatniteľné. Tým by sa zaistili jednotné podmienky, pretože by sa zabránilo rozdielnym vnútroštátnym požiadavkám v dôsledku transpozície smernice. Toto nariadenie by znamenalo, že všetky inštitúcie, ktoré sú v ňom ako také vymedzené, dodržiavajú rovnaké pravidlá v celej Únii, čím by sa takisto posilnila dôvera v stabilitu inštitúcií, zvlášť v obdobiach stresu. Nariadením by sa znížila aj regulačná zložitosť a náklady spoločností na dodržiavanie súladu, najmä v prípade inštitúcií, ktoré pôsobia na cezhraničnom základe, a bol by to prínos k odstráneniu narúšania hospodárskej súťaže. So zreteľom na osobitosť trhov s nehnuteľným majetkom, pre ktoré je charakteristický hospodársky vývoj a rozdiely v jurisdikcii, ktoré sú špecifické pre členské štáty, regióny alebo miestne oblasti, príslušné orgány by mali mať možnosť stanoviť vyššie rizikové váhy alebo uplatňovať prísnejšie kritériá vychádzajúce zo skúseností so zlyhaním a z predpokladaného vývoja trhu vo vzťahu k expozíciám zabezpečeným hypotékami na nehnuteľný majetok v konkrétnych oblastiach.
(13)
V oblastiach, na ktoré sa toto nariadenie nevzťahuje a medzi ktoré patria napríklad dynamická tvorba opravných položiek, ustanovenia o národných schémach krytých dlhopisov, ktoré nesúvisia so zaobchádzaním s krytými dlhopismi podľa pravidiel stanovených týmto nariadením, nadobúdanie a držanie účastí vo finančnom aj nefinančnom sektore na účely, ktoré nesúvisia s prudenciálnymi požiadavkami uvedenými v tomto nariadení, príslušné orgány alebo členské štáty by mali mať možnosť prijať vnútroštátne predpisy za predpokladu, že sú v súlade s týmto nariadením.
(14)
Najdôležitejším odporúčaním, ktoré sa presadzovalo v de Larosièrovej správe a ktoré sa v Únii neskôr vykonalo, bolo zriadenie jednotného súboru pravidiel a európskeho rámca pre makroprudenciálny dohľad, pričom spoločným cieľom týchto dvoch zložiek bolo zabezpečiť finančnú stabilitu. Jednotným súborom pravidiel sa zabezpečuje odolný a jednotný regulačný rámec na uľahčenie fungovania vnútorného trhu a zabraňuje vzniku príležitostí na regulačnú arbitráž. V rámci vnútorného trhu finančných služieb sa však makroprudenciálne riziká môžu od seba líšiť rôznymi spôsobmi a zahŕňajúcimi mnoho národných špecifík, z čoho vyplýva, že je možné pozorovať rozdiely napríklad v štruktúre a veľkosti bankového sektora vo vzťahu k hospodárstvu ako celku a kreditnému cyklu.
(15)
V tomto nariadení a smernici 2013/36/EÚ je obsiahnutých viacero nástrojov na predchádzanie makroprudenciálnemu a systémovému riziku a jeho zmierňovanie s cieľom zabezpečiť flexibilitu a zároveň aj to, aby používanie týchto nástrojov podliehalo náležitej kontrole v snahe nepoškodiť fungovanie vnútorného trhu a tiež aby bolo transparentné a konzistentné.
(16)
Ak sa makroprudenciálne alebo systémové riziká týkajú členského štátu, príslušné alebo určené orgány dotknutého členského štátu by okrem nástroja týkajúceho sa vankúša na krytie systémového rizika zahrnutého v smernici 2013/36/EÚ mali mať možnosť riešiť tieto riziká prostredníctvom určitých špecifických vnútroštátnych makroprudenciálnych opatrení, ak sa to považuje za účinnejší spôsob riešenia týchto rizík. Európsky výbor pre systémové riziká (ESRB) zriadený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1092/2010 z 24. novembra 2010 (6) a Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre bankovníctvo) (EBA) zriadené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1093/2010 z 24. novembra 2010 (7) by mali mať možnosť poskytnúť svoje stanovisko k tomu, či sú podmienky pre takéto vnútroštátne makroprudenciálne opatrenia splnené, pričom by mal existovať mechanizmus Únie, ktorý by zabránil uplatneniu vnútroštátnych opatrení, ak existujú veľmi silné dôkazy o nesplnení príslušných podmienok. Zatiaľ čo sa v tomto nariadení ustanovujú pre inštitúcie jednotné mikroprudenciálne pravidlá, členské štáty si vzhľadom na svoje odborné znalosti a existujúce povinnosti v súvislosti s finančnou stabilitou zachovávajú vedúcu úlohu v makroprudenciálnom dohľade. V tomto konkrétnom prípade je potrebné, aby sa právomoc odmietnuť navrhnuté vnútroštátne makroprudenciálne opatrenia zverila v súlade s článkom 291 ZFEÚ Rade, ktorá by sa uznášala na návrh Komisie, keďže súčasťou rozhodovania o prijatí akéhokoľvek vnútroštátneho makroprudenciálneho opatrenia je určité posúdenie v súvislosti s rizikami, ktoré môžu mať v konečnom dôsledku vplyv na makroekonomickú, fiškálnu a rozpočtovú situáciu príslušného členského štátu.
(17)
Ak Komisia predložila Rade návrh na odmietnutie týchto vnútroštátnych makroprudenciálnych opatrení, Rada by mala bezodkladne preskúmať tento návrh a rozhodnúť, či vnútroštátne opatrenia odmietnuť. Hlasovanie by sa mohlo uskutočniť v súlade s rokovacím poriadkom Rady (8) na žiadosť členského štátu alebo Komisie. Rada by mala v súlade s článkom 296 ZFEÚ vo svojom rozhodnutí uviesť odôvodnenie týkajúce sa otázky dodržania podmienok, ktoré sú ustanovené v tomto nariadení pre jej opatrenia. Vzhľadom na dôležitosť markoprudenciálneho a systémového rizika pre finančný trh dotknutého členského štátu, a teda na potrebu rýchlej reakcie je dôležité, aby sa lehota na prijatie takéhoto rozhodnutia Rady stanovila v dĺžke jedného mesiaca. Ak Rada po dôkladnom preskúmaní návrhu Komisie na odmietnutie navrhnutého vnútroštátneho opatrenia dospeje k záveru, že podmienky stanovené v tomto nariadení na odmietnutie vnútroštátnych opatrení neboli splnené, mala by vždy uviesť jasné a jednoznačné odôvodnenie.
(18)
Až do harmonizácie požiadaviek na likviditu v roku 2015 a harmonizácie ukazovateľa finančnej páky v roku 2018 by mali mať členské štáty možnosť uplatňovať takéto opatrenia podľa svojho uváženia vrátane zmierňovania makroprudenciálneho alebo systémového rizika v konkrétnom členskom štáte.
(19)
Vankúše na krytie systémového rizika alebo individuálne opatrenia, ktoré prijali členské štáty na riešenie systémového rizika týkajúceho sa týchto členských štátov, by sa mohli uplatniť na bankový sektor vo všeobecnosti alebo na jeden alebo viac jeho podsektorov, a to v súvislosti s inštitúciami, ktoré vykazujú podobné rizikové profily vo svojich podnikateľských činnostiach, alebo na expozície voči jednému alebo viacerým domácim hospodárskym alebo geografickým sektorom v rámci bankového sektora.
(20)
Ak dva alebo viac určených orgánov členských štátov zistí, že došlo k rovnakým zmenám v intenzite systémového alebo makroprudenciálneho rizika, ktoré predstavuje riziko pre finančnú stabilitu na vnútroštátnej úrovni v každom členskom štáte a ktoré by podľa určených orgánov bolo možné lepšie riešiť prostredníctvom vnútroštátnych opatrení, členské štáty môžu predložiť Rade, Komisii, ESRB a EBA spoločné oznámenie. Členské štáty by mali spolu s týmto oznámením predložiť Rade, Komisii, ESRB a EBA relevantné dôkazy vrátane jeho odôvodnenia.
(21)
Komisia by sa mala ďalej splnomocniť prijať delegovaný akt, ktorým sa dočasne zvýši úroveň požiadaviek vlastných zdrojov, rizikových váh, požiadaviek pre veľké expozície a požiadaviek zverejňovania. Takéto opatrenia by sa mali uplatňovať počas obdobia jedného roka, pokiaľ Európsky parlament alebo Rade nenamietali voči delegovanému aktu do troch mesiacov. Komisia by mala použitie tohto postupu odôvodniť. Komisia by sa mala splnomocniť len na uloženie prísnejších prudenciálnych požiadaviek pre expozície vzniknuté v dôsledku vývoja na trhu v Únii alebo mimo Únie s vplyvom na všetky členské štáty.
(22)
Preskúmanie makroprudenciálnej regulácie je odôvodnené tým, že Komisia tak môže okrem iného posúdiť, či sú súčasné makroprudenciálne nástroje podľa tohto nariadenia alebo smernice 2013/36/EÚ účinné, efektívne a transparentné, či by sa mali navrhnúť nové nástroje, či sú pôsobnosť a možná úroveň prekrývania makroprudenciálnych nástrojov na riešenie podobných rizík v tomto nariadení alebo smernici 2013/36/EÚ primerané a aký je vzájomný vzťah medzi medzinárodne dohodnutými normami pre systémové významné inštitúcie a toto nariadenie alebo smernice2013/36/EÚ.
(23)
Ak členské štáty prijmú usmernenia so všeobecnou pôsobnosťou, najmä v oblastiach, v ktorých Komisia prijíma návrhy technických predpisov, tieto usmernenia nie sú v rozpore s právnymi predpismi Únie ani neoslabujú ich uplatňovanie.
(24)
Toto nariadenie nebráni členským štátom v tom, aby podľa potreby uložili rovnaké požiadavky spoločnostiam, ktoré nepatria do rozsahu jeho pôsobnosti.
(25)
Všeobecné prudenciálne požiadavky stanovené v tomto nariadení sa doplnia individuálnymi opatreniami, o ktorých rozhodnú príslušné orgány v dôsledku ich priebežného preverovania jednotlivých inštitúcií orgánmi dohľadu. Rozsah takých opatrení v oblasti dohľadu by sa mal okrem iného stanoviť v smernici 2013/36/EÚ, keďže príslušné orgány by mali byť schopné vykonať svoje rozhodnutie, pokiaľ ide o to, ktoré opatrenia by sa mali uložiť.
(26)
Toto nariadenie by nemalo ovplyvniť schopnosť príslušných orgánov stanoviť konkrétne požiadavky v rámci postupu preskúmania orgánmi dohľadu a postupu hodnotenia stanoveného v smernici2013/36/EÚ, ktoré by sa mali prispôsobiť špecifickému rizikovému profilu inštitúcií.
(27)
Nariadenie (EÚ) č. 1093/2010 sa zameriava na zvýšenie kvality a konzistentnosti vnútroštátneho dohľadu a posilnenie dohľadu nad cezhraničnými skupinami.
(28)
Vzhľadom na zvýšenie počtu úloh zverených EBA týmto nariadením a smernicou 2013/36/EÚ, by mali Európsky parlament, Rada a Komisia zabezpečiť, aby sa dali k dispozícii primerané ľudské a finančné zdroje.
(29)
V nariadení (EÚ) č. 1093/2010 sa vyžaduje, aby EBA konal v rozsahu pôsobnosti smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES. Od EBA sa takisto vyžaduje, aby konal aj v oblasti činností inštitúcií v súvislosti so záležitosťami, na ktoré sa priamo nevzťahujú tieto smernice, ak sú tieto činnosti potrebné na zabezpečenie účinného a konzistentného uplatňovania týchto smerníc. V tomto nariadení by sa mala zohľadniť úloha a funkcia EBA a uľahčiť výkon právomocí EBA stanovených v nariadení (EÚ) č. 1093/2010.
(30)
Po období sledovania a úplnom zavedení požiadavky na krytie likvidity v súlade s článkom 460 by sa malo posúdiť, či by sa udelením právomoci Európskemu orgánu pre bankovníctvo na to, aby z vlastnej iniciatívy intervenoval formou záväznej mediácie v súvislosti s tým, aby príslušné orgány dosahovali spoločné rozhodnutia podľa článkov 20 a 21 tohto nariadenia, uľahčilo praktické vytváranie a fungovanie jediných likviditných podskupín, ako aj určovanie, či sú v prípade cezhraničných inštitúcií splnené kritériá na osobitné vnútroskupinové zaobchádzanie. Komisia by preto v tom čase mala ako súčasť jednej z pravidelných správ o fungovaní EBA podľa článku 81 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 osobitne preskúmať potrebu udeliť EBA takéto právomoci, pričom by vo svojej správe mala uviesť výsledky tohto preskúmania spolu s akýmikoľvek vhodnými legislatívnymi návrhmi.
(31)
V de Larosièrovej správe sa uvádza, že mikroprudenciálny dohľad nemôže účinne chrániť finančnú stabilitu bez adekvátneho zohľadnenia vývoja na makroúrovni, a makroprudenciálny dohľad má zmysel len vtedy, ak môže mať vplyv na dohľad na mikroúrovni. Úzka spolupráca medzi EBA a ESRB je kľúčová na zabezpečenie plnej účinnosti fungovania ESRB a krokov nadväzujúcich na jeho varovania a odporúčania. EBA by mal mať predovšetkým možnosť poskytovať ESRB všetky relevantné informácie získané príslušnými orgánmi v súlade s povinnosťami predkladania správ stanovenými v tomto nariadení.
(32)
So zreteľom na katastrofálne dôsledky poslednej finančnej krízy je hlavným cieľom tohto nariadenia podporovať hospodársky užitočné bankové činnosti, ktoré slúžia všeobecnému záujmu, a odrádzať od neudržateľného finančného špekulovania bez skutočnej pridanej hodnoty. To zahŕňa komplexnú reformu spôsobu, akým sa úspory smerujú na produktívne investície. V záujme ochrany udržateľného a rôznorodého bankového prostredia v Únii by mali mať príslušné orgány právomoc ukladať vyššie kapitálové požiadavky na systémovo dôležité inštitúcie, ktoré môžu vzhľadom na svoje podnikateľské činnosti predstavovať hrozbu pre globálne hospodárstvo.
(33)
Rovnocenné finančné požiadavky pre inštitúcie, ktoré držia peňažné prostriedky alebo cenné papiere, ktoré sú vo vlastníctve ich klientov, predstavujú nevyhnutný predpoklad na zabezpečenie podobných záruk pre vkladateľov a spravodlivých podmienok pre hospodársku súťaž medzi porovnateľnými skupinami inštitúcií.
(34)
Keďže inštitúcie na vnútornom trhu priamo súťažia, na celom území Únie by mali platiť rovnocenné požiadavky na monitorovanie pri zohľadnení rozdielnych rizikových profilov inštitúcií.
(35)
Ak vznikne kedykoľvek v priebehu výkonu dohľadu potreba určiť výšku konsolidovaných vlastných zdrojov skupiny inštitúcií, tento výpočet by sa mal vykonať v súlade s týmto nariadením.
(36)
Podľa tohto nariadenia sa požiadavky na vlastné zdroje uplatňujú na individuálnom alebo konsolidovanom základe, okrem prípadu, keď príslušné orgány neuplatňujú dohľad na individuálnom základe, ak to považujú za potrebné. Individuálny, konsolidovaný a cezhraničný konsolidovaný dohľad sú užitočnými nástrojmi dohľadu nad inštitúciami.
(37)
Na zabezpečenie primeranej platobnej schopnosti inštitúcií v rámci skupiny je nevyhnutné, aby sa kapitálové požiadavky uplatňovali na základe konsolidovanej situácie týchto inštitúcií v skupine. Na zabezpečenie primeraného rozdelenia vlastných zdrojov v rámci skupiny a v prípade potreby ich dostupnosti na ochranu úspor, by sa kapitálové požiadavky mali uplatňovať na jednotlivé inštitúcie v rámci skupiny, pokiaľ sa tento cieľ nedá účinne dosiahnuť iným spôsobom.
(38)
Menšinové účasti vyplývajúce zo sprostredkovateľských finančných holdingových spoločností, na ktoré sa vzťahujú požiadavky uvedené v tomto nariadení na subkonsolidovanom základe, môžu byť tiež prípustné (v rámci príslušných limitov) ako vlastný kapitál Tier 1 skupiny na konsolidovanom základe, keďže vlastným kapitálom Tier 1 sprostredkovateľskej finančnej holdingovej spoločnosti pripísateľným menšinovým účastiam, ako aj časťou toho istého kapitálu pripísateľnou materskej spoločnosti sa rovnocenne kryjú prípadné straty ich dcérskych spoločností.
(39)
V presnom postupe účtovania, ktorý sa má použiť pri výpočte vlastných zdrojov, ich primeranosti vo vzťahu k riziku, ktorému je inštitúcia vystavená, a pri posudzovaní koncentrácie expozícií by sa mali zohľadniť ustanovenia smernice Rady 86/635/EHS z 8. decembra 1986 o ročnej účtovnej závierke a konsolidovaných účtoch bánk a iných finančných inštitúcií (9), ktorá zahŕňa niektoré upravené ustanovenia siedmej smernice Rady 83/349/EHS z 13. júna 1983 o konsolidovaných účtovných závierkach (10) alebo nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 z 19. júla 2002 o uplatňovaní medzinárodných účtovných noriem (11), a to podľa toho, ktorým z týchto aktov sa riadi účtovníctvo inštitúcií podľa vnútroštátneho práva.
(40)
Na účely zabezpečenia primeranej platobnej schopnosti je dôležité stanoviť také kapitálové požiadavky, ktorými sa vážia aktíva a podsúvahové položky v súlade so stupňom rizika.
(41)
Bazilejský výbor pre bankový dohľad prijal 26. júna 2004 rámcovú dohodu o medzinárodnej konvergencii merania kapitálu a kapitálových požiadaviek (ďalej len „rámec Bazilej II“). Ustanovenia smerníc 2006/48/ES a 2006/49/ES, ktoré boli prevzaté do tohto nariadenia, sú rovnocenné ustanoveniam rámca Bazilej II. Začlenením doplnkových prvkov rámca Bazilej III do tohto nariadenia sa následne toto nariadenie stáva rovnocenným ustanoveniam rámcov Bazilej II a III.
(42)
Rozmanitosť inštitúcií v Únii je nevyhnutné zohľadniť prostredníctvom zabezpečenia alternatívnych prístupov k výpočtu kapitálových požiadaviek na kreditné riziko, a to zahrnutím rozličných stupňov citlivosti voči rizikám a vyžadovaním rôznych stupňov sofistikovanosti. Použitie externých ratingov a vlastných odhadov inštitúcií týkajúcich sa jednotlivých parametrov kreditného rizika predstavuje významné zlepšenie v oblasti citlivosti voči rizikám a v prudenciálnej spoľahlivosti pravidiel kreditného rizika. Inštitúcie by mali byť podporené v tom, aby prešli na rizikovo citlivejšie prístupy. Pri vypracovaní odhadov potrebných na uplatnenie prístupov tohto nariadenia ku kreditnému riziku by inštitúcie mali zlepšiť svoje postupy merania a riadenia kreditného rizika, aby boli k dispozícii metódy určenia regulačných požiadaviek na vlastné zdroje odzrkadľujúce povahu, rozsah a zložitosť postupov jednotlivých inštitúcií. V tejto súvislosti by malo spracovanie údajov v súvislosti so vznikom a riadením expozícií voči klientom zahŕňať rozvoj a validáciu systémov riadenia a merania kreditného rizika. Toto neslúži len na splnenie legitímneho záujmu inštitúcií, ale aj na účely tohto nariadenia, aby sa používali lepšie metódy merania a riadenia rizika a aby sa tieto metódy využívali i na účely regulácie vlastných zdrojov. Napriek tomu si prístupy s vyššou citlivosťou voči riziku vyžadujú rozsiahle odborné poznatky a zdroje, ako aj veľké množstvo vysokokvalitných údajov. Inštitúcie by preto mali pred tým, ako uplatnia tieto prístupy na účely regulácie vlastných zdrojov, dodržiavať vysoké štandardy. Vzhľadom na prebiehajúcu prácu na vytváraní primeraných obmedzení pre interné modely by Komisia mala podať správu o možnosti predĺženia dočasného uplatňovania najnižšej úrovne podľa dohody Bazilej I (Basel I floor) spolu s legislatívnym návrhom.
(43)
Kapitálové požiadavky by mali byť primerané rizikám, na ktoré sa vzťahujú. V požiadavkách by sa malo odzrkadľovať najmä zníženie miery rizika vyplývajúce z veľkého počtu relatívne malých expozícií.
(44)
Malé a stredné podniky (MSP) sú jedným z pilierov hospodárstva Únie vzhľadom na ich zásadnú úlohu pri dosahovaní hospodárskeho rastu a vytváraní pracovných miest. Oživenie a budúci rast hospodárstva Únie do veľkej miery závisia od dostupnosti kapitálu a financovania pre MSP usadené v Únii na účely uskutočnenia investícií potrebných na zavedenie nových technológií a vybavenia, a to v snahe zvýšiť ich konkurencieschopnosť. Obmedzené množstvo alternatívnych zdrojov financovania ešte viac zvýšilo citlivosť MSP usadených v Únii na dôsledky krízy bankového sektora. Je preto dôležité, aby sa v súčasnom kontexte odstránila táto existujúca medzera vo financovaní MSP a zabezpečil primeraný tok bankových úverov pre MSP. Kapitálové požiadavky pre expozície MSP by sa mali obmedziť prostredníctvom uplatnenia podporného koeficientu 0,7619 s cieľom umožniť úverovým inštitúciám zvýšiť objem úverov poskytovaných pre MSP. Na dosiahnutie tohto cieľa by úverové inštitúcie mali účinne využívať kapitálovú úľavu vyplývajúcu z uplatnenia podporného koeficientu výhradne na účely zabezpečenia primeraného toku úverov pre MSP usadených v Únii. Príslušné orgány by mali pravidelne monitorovať celkovú výšku expozícií úverových inštitúcií voči MSP a celkovú sumu kapitálového zníženia.
(45)
V súlade s rozhodnutím BCBS schváleným GHOS 10. januára 2011 by sa všetky nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2 inštitúcie v prípade neživotaschopnosti danej inštitúcie mali dať v plnom rozsahu a natrvalo odpísať alebo zmeniť na vlastný kapitál Tier 1. Právne predpisy potrebné na zabezpečenie toho, aby sa na nástroje vlastných zdrojov vzťahoval mechanizmus absorpcie dodatočných strát, by sa mali začleniť do práva Únie ako súčasť požiadaviek týkajúcich sa ozdravenia a riešenia krízových situácií inštitúcií. Ak sa do 31. decembra 2015 neprijmú právne predpisy Únie upravujúce požiadavku, aby sa kapitálové nástroje úplne a natrvalo odpísali na nulu alebo zmenili na nástroje vlastného kapitálu Tier 1 v prípade, že inštitúcia sa už viac nepovažuje za životaschopnú, Komisia by mala preskúmať, či by sa takéto ustanovenie malo zahrnúť do tohto nariadenia, pričom by o tom mala podať správu, a na základe tohto preskúmania by mala predložiť vhodné legislatívne návrhy.
(46)
V ustanoveniach tohto nariadenia sa dodržiava zásada proporcionality a prihliada sa najmä na rozdiely vo veľkosti a v rozsahu operácií inštitúcií, ako aj na rozsah ich činností. Dodržiavanie zásady proporcionality takisto znamená, že pre retailové expozície sa uznávajú najjednoduchšie ratingové postupy, a to aj pri prístupe na základe interných ratingov. Členské štáty by mali zabezpečiť, aby sa požiadavky stanovené v tomto nariadení uplatňovali spôsobom primeraným povahe, rozsahu a zložitosti rizík spojených s obchodným modelom inštitúcie a jej činnosťami. Komisia by mala zabezpečiť, aby boli delegované a vykonávacie akty, regulačné technické predpisy a vykonávacie technické predpisy v súlade so zásadou proporcionality, aby sa zaistilo primerané uplatňovanie tohto nariadenia. EBA by preto mal zabezpečiť, aby boli všetky regulačné a vykonávacie technické predpisy naformulované tak, aby sa dodržala zásada proporcionality.
(47)
Príslušné orgány by mali venovať náležitú pozornosť prípadom, v súvislosti s ktorými majú podozrenie, že informácie sa považovali za interné alebo dôverné s cieľom vyhnúť sa zverejneniu takýchto informácií. Aj keď sa inštitúcia môže rozhodnúť nezverejniť informácie, pretože sa považujú za interné alebo dôverné, skutočnosť, že informácie sa považujú za interné alebo dôverné by nemala zbaviť zodpovednosti vyplývajúcej z nezverejnenia tých informácií, ak sa takéto zverejnenie považuje za zverejnenie s významným účinkom.
(48)
„Evolučná“ povaha tohto nariadenia umožňuje inštitúciám vybrať jeden z troch prístupov ku kreditnému riziku, ktoré sa odlišujú z hľadiska ich komplexnosti. S cieľom umožniť najmä malým inštitúciám výber prístupu interných ratingov s vyššou citlivosťou voči riziku by sa príslušné ustanovenia mali vykladať tak, aby triedy expozícií zahŕňali všetky expozície, ktoré sú priamo alebo nepriamo v tomto nariadení považované za rovnocenné. Vo všeobecnosti by príslušné orgány nemali vnášať diskrimináciu medzi tri prístupy z hľadiska postupu preskúmania dohľadom, to znamená, že inštitúcie fungujúce na základe ustanovení štandardizovaného prístupu by nemali len z tohto dôvodu podliehať prísnejšiemu dohľadu.
(49)
Postupom na zmierňovanie kreditného rizika by sa malo dostať väčšieho uznania v rámci pravidiel, ktoré majú zabezpečiť, aby sa nenáležitým uznaním nezhoršila platobná schopnosť. Vždy, keď to bude možné, by sa bankové kolaterály na zmierňovanie kreditného rizika, v súčasnosti obvyklé v príslušných členských štátoch, mali uznať v štandardizovanom prístupe, ako aj v iných prístupoch.
(50)
Na zabezpečenie toho, aby sa riziká a účinky znižovania rizika vyplývajúce z činností a investícií inštitúcií v sekuritizácii primerane odzrkadlili v kapitálových požiadavkách inštitúcií, sú potrebné pravidlá stanovujúce prudenciálne náležité zaobchádzanie s takýmito činnosťami a investíciami, založené na citlivosti voči riziku. Na tieto účely je potrebné jasné a komplexné vymedzenie sekuritizácie, ktoré bude zachytávať akúkoľvek transakciu alebo schému, na základe ktorej sa kreditné riziko spojené s expozíciou alebo skupinou expozícií rozdelí do tranží. Expozícia, ktorou sa vytvára priama platobná povinnosť v prípade transakcie alebo schémy použitej na financovanie hmotného majetku alebo jeho prevádzkovanie, by sa nemala považovať za expozíciu voči sekuritizácii, a to ani vtedy, keď z tejto transakcie alebo schémy vyplývajú platobné povinnosti rôznej nadradenosti.
(51)
Popri dohľade zameranom na zabezpečenie finančnej stability je potrebný mechanizmus určený na zlepšenie a vývoj účinného dohľadu a prevenciu potenciálnych bublín, a to s cieľom zabezpečiť optimálnu alokáciu kapitálu vzhľadom na makroekonomické výzvy a ciele, najmä pokiaľ ide o dlhodobé investície v reálnej ekonomike.
(52)
Operačné riziko je významné riziko, ktorému sú vystavené inštitúcie a ktoré si vyžaduje krytie vlastnými zdrojmi. Rozmanitosť inštitúcií v Únii je nevyhnutné zohľadniť prostredníctvom zabezpečenia alternatívnych prístupov k výpočtu požiadaviek na operačné riziko, a to zahrnutím rozličných stupňov citlivosti voči riziku a vyžadovaním rôznych stupňov sofistikovanosti. Inštitúciám by sa mali poskytnúť vhodné podnety, aby prešli na prístupy s vyššou citlivosťou voči riziku. Vzhľadom na vyvíjajúcu sa situáciu v oblasti merania a riadenia operačného rizika by sa mali pravidlá neustále prehodnocovať a podľa potreby aktualizovať, čo platí aj pre požiadavky pre rozličné obchodné línie, ako aj uznanie postupov na zmierňovanie rizika. V tejto súvislosti by sa mala venovať osobitná pozornosť zohľadneniu poistenia v jednoduchých prístupoch k výpočtu kapitálových požiadaviek na operačné riziko.
(53)
Monitorovanie a kontrola expozícií inštitúcií by mali byť neoddeliteľnou súčasťou dohľadu nad nimi. Nadmerná koncentrácia expozícií voči jednému klientovi alebo skupine prepojených klientov môže mať preto za následok neprijateľné riziko straty. Takáto situácia sa môže považovať za ohrozenie platobnej schopnosti inštitúcie.
(54)
Pri posudzovaní existencie skupiny prepojených klientov, a teda expozícií predstavujúcich jediné riziko je dôležité zohľadniť aj riziká vyplývajúce zo spoločného zdroja významného financovania poskytnutého inštitúciou, jej finančnou skupinou alebo jej prepojenými stranami.
(55)
Hoci je žiaduce založiť výpočet hodnoty expozície na výpočte stanovenom na účely požiadaviek na vlastné zdroje, je vhodné prijať pravidlá monitorovania veľkej majetkovej angažovanosti bez určenia rizikovej váhy alebo stanovenia stupňov rizík. Postupy zmierňovania kreditného rizika uplatňované v režime solventnosti boli okrem toho navrhnuté na základe predpokladu dobre diverzifikovaného kreditného rizika. V prípade veľkej majetkovej angažovanosti, ktorá sa týka koncentrácie rizika voči jedinému klientovi, kreditné riziko nie je dobre diverzifikované. Účinky týchto postupov by mali preto podliehať prudenciálnym zárukám. V súvislosti s tým je potrebné stanoviť účinnú realizáciu náhrady zabezpečenia voči kreditnému riziku na účely veľkej majetkovej angažovanosti.
(56)
Keďže strata vyplývajúca z expozície voči inštitúcii môže byť rovnako vysoká ako strata z akejkoľvek inej expozície, s týmito expozíciami by sa malo zaobchádzať a mali by sa oznamovať tak ako akékoľvek iné expozície. Zaviedol sa alternatívny kvantitatívny limit na zmiernenie neúmerného vplyvu takéhoto prístupu na menšie inštitúcie. Okrem toho sú vyňaté aj veľmi krátkodobé expozície týkajúce sa prevodu peňazí vrátane poskytovania platobných služieb, služieb zúčtovania, vyrovnania a správy cenných papierov pre klientov, aby sa uľahčilo bezproblémové fungovanie finančných trhov a s tým spojenej infraštruktúry. Tieto služby zahŕňajú napríklad hotovostné zúčtovanie a vyrovnanie a podobné činnosti na uľahčenie vyrovnania. Súvisiace expozície zahŕňajú expozície, ktoré nemožno predvídať, a preto nemôžu byť pod plnou kontrolou úverovej inštitúcie, okrem iného zostatky na medzibankových účtoch, ktoré vyplývajú z platieb klientov vrátane pripísaných alebo odpísaných poplatkov a úrokov a z ďalších platieb za služby klientom, ako aj poskytnutý či prijatý kolaterál.
(57)
Je dôležité, aby sa zosúladili záujmy podnikov, ktoré spracúvajú úvery do podoby obchodovateľných cenných papierov a iných finančných nástrojov (originátori alebo sponzori), a záujmy podnikov, ktoré investujú do týchto cenných papierov alebo nástrojov (investori). Na tieto účely by si mal originátor alebo sponzor ponechať významný podiel v podkladových aktívach. Je preto dôležité, aby si originátori alebo sponzori ponechali expozíciu voči riziku v prípade predmetných úverov. Zo všeobecnejšieho hľadiska by sekuritizačné transakcie nemali byť štruktúrované takým spôsobom, aby sa zabraňovalo uplatneniu požiadaviek na ponechanie, najmä prostredníctvom poplatkov alebo prémiovej štruktúry alebo oboch týchto spôsobov. Také ponechanie by sa malo uplatňovať vo všetkých situáciách, v ktorých sa uplatňuje ekonomická podstata sekuritizácie, bez ohľadu na to, aké právne štruktúry alebo nástroje sa použijú na dosiahnutie tejto ekonomickej podstaty. Najmä v tých prípadoch, keď sa kreditné riziko prenáša prostredníctvom sekuritizácie, by sa mali investori rozhodovať len s náležitou starostlivosťou, k čomu potrebujú primerané informácie o sekuritizáciách.
(58)
Týmto nariadením sa tiež stanovuje, že viacnásobné uplatnenie požiadaviek na ponechanie by nemalo byť možné. Pre akúkoľvek sekuritizáciu postačuje, ak požiadavkám podlieha aspoň originátor, sponzor alebo pôvodný veriteľ. Podobne, ak sekuritizačné transakcie obsahujú iné sekuritizácie ako podklad, požiadavky na ponechanie by sa mali uplatňovať len na sekuritizácie, ktoré sú predmetom investície. Odkúpené pohľadávky by nemali byť predmetom požiadaviek na ponechanie, ak vznikajú z podnikateľskej činnosti, ak sú prevedené alebo diskontované s cieľom financovať takúto činnosť. Príslušné orgány by mali uplatniť rizikovú váhu v súvislosti s neplnením povinnosti náležitej starostlivosti a povinnosti riadenia rizík v súvislosti so sekuritizáciou v prípade nezanedbateľných porušení politík a postupov, ktoré sú rozhodujúce pre analýzu podkladových rizík. Komisia by tiež mala preskúmať, či by mohlo zabránenie viacnásobnému uplatňovaniu požiadaviek na ponechanie viesť k praktikám obchádzania požiadavky na ponechanie a či príslušné orgány účinne presadzujú pravidlá sekuritizácie.
(59)
Náležitá starostlivosť by sa mala využiť na riadne posúdenie rizík vyplývajúcich zo sekuritizačných expozícií v prípade obchodnej i neobchodnej knihy. Povinnosti vyplývajúce z náležitej starostlivosti musia byť okrem toho primerané. Postupy náležitej starostlivosti by mali prispievať k budovaniu väčšej dôvery medzi originátormi, sponzormi a investormi. Preto sa vyžaduje, aby sa riadne zverejňovali relevantné informácie týkajúce sa postupov náležitej starostlivosti.
(60)
Ak má inštitúcia expozíciu voči vlastnej materskej spoločnosti alebo iným dcérskym spoločnostiam svojej materskej spoločnosti, je potrebná osobitná opatrnosť. Riadenie takýchto expozícií inštitúcií by malo prebiehať úplne nezávisle a podľa zásady zdravého riadenia, pričom sa nesmie brať ohľad na žiadne iné faktory. To je osobitne dôležité v prípade veľkej majetkovej angažovanosti a v prípadoch, ktoré jednoznačne nesúvisia so správou v rámci skupiny alebo bežnými transakciami v rámci skupiny. Príslušné orgány by takejto majetkovej angažovanosti v rámci skupiny mali venovať osobitnú pozornosť. Takéto štandardy sa však nemusia uplatňovať v prípade, ak je materská spoločnosť finančnou holdingovou spoločnosťou alebo úverovou inštitúciou, alebo ak sú iné dcérske spoločnosti úverové alebo finančné inštitúcie, alebo podniky pomocných služieb, a to za predpokladu, že na všetky tieto podniky sa vzťahuje dohľad nad úverovou inštitúciou na konsolidovanom základe.
(61)
Vzhľadom na to, že pravidlá týkajúce sa kapitálových požiadaviek sa vyznačujú citlivosťou voči riziku, je žiaduce neustále skúmať, či majú významný vplyv na hospodársky cyklus. Komisia by mala vzhľadom na príspevok Európskej centrálnej banky predkladať o týchto aspektoch správy Európskemu parlamentu a Rade.
(62)
Kapitálové požiadavky pre obchodníkov s komoditami vrátane tých obchodníkov, na ktorých sa v súčasnosti uplatňuje výnimka z požiadaviek smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi (12), by sa mali preskúmať.
(63)
Liberalizácia trhov s plynom a elektrinou je pre Úniu dôležitá z hospodárskeho aj politického hľadiska. Z tohto dôvodu by mali byť kapitálové požiadavky a iné prudenciálne pravidlá vzťahujúce sa na spoločnosti, ktoré pôsobia na týchto trhoch, primerané a nemali by nevhodne narúšať dosahovanie cieľa liberalizácie. Tento cieľ by sa mal brať do úvahy predovšetkým pri preskúmaniach podľa tohto nariadenia.
(64)
Inštitúcie, ktoré investujú do resekuritizácií, by mali uplatňovať náležitú starostlivosť aj so zreteľom na podkladové sekuritizácie a nesekuritizačné expozície, ktoré sú v podstate základom podkladových sekuritizácií. Inštitúcie by mali posúdiť, či expozície v kontexte programov aktívami zaistených krátkodobých obchodovateľných cenných papierov predstavujú resekuritizačné expozície vrátane expozícií v kontexte programov, pri ktorých sa nadobúdajú nadriadené tranže samostatných skupín celých úverov, pričom ani jeden z týchto úverov nie je sekuritizačnou alebo resekuritizačnou expozíciou a ochranu pred prvou stratou pre každú investíciu poskytuje predajca úverov. V tejto situácii by sa facilita likvidity špecifická pre skupinu vo všeobecnosti nemala považovať za resekuritizačnú expozíciu, pretože táto predstavuje tranžu samostatnej skupiny aktív (to znamená uplatniteľnú skupinu celých úverov), ktorá neobsahuje žiadnu sekuritizačnú expozíciu. Naproti tomu zvýšenie kreditnej kvality celého programu, ktoré sa vzťahuje len na niektoré straty presahujúce ochranu poskytovanú predávajúcim na rozličné skupiny, by vo všeobecnosti znamenalo, že sa do tranží rozdeľuje riziko skupiny viacnásobných aktív obsahujúcich minimálne jednu sekuritizačnú expozíciu, a predstavovalo by preto resekuritizačnú expozíciu. Napriek tomu, ak sa takýto program financuje výlučne z jednej kategórie obchodovateľných cenných papierov a ak zvýšenie kreditnej kvality celého programu nepredstavuje resekuritizáciu alebo obchodovateľné cenné papiere sú v plnom rozsahu podporované inštitúciou, ktorá je sponzorom, čo znamená, že namiesto podkladových skupín alebo aktív je riziku zlyhania sponzora v skutočnosti vystavený investor obchodovateľných cenných papierov, potom by sa tento obchodovateľný cenný papier vo všeobecnosti nemal považovať za resekuritizačnú expozíciu.
(65)
Ustanovenia o obozretnom oceňovaní by sa v prípade obchodnej knihy mali uplatňovať na všetky nástroje ocenené reálnou cenou, a to v obchodnej, ako aj v neobchodnej knihe inštitúcií. Malo by sa objasniť, že v prípadoch, v ktorých by uplatnenie obozretného oceňovania malo viesť k nižšej hodnote, ako je skutočne uznaná hodnota evidovaná v účtovníctve, by sa absolútna hodnota rozdielu mala odpočítať od vlastných zdrojov.
(66)
Inštitúcie by mali mať možnosť voľby, či na sekuritizačné pozície, ktorým bola priradená riziková váha 1 250 % podľa tohto nariadenia, uplatnia kapitálovú požiadavku alebo ich odpočítajú od vlastného kapitálu Tier 1, a to bez ohľadu na to, či sú tieto pozície súčasťou obchodnej alebo neobchodnej knihy.
(67)
Inštitúcie, ktoré sú originátormi alebo sponzormi, by nemali mať možnosť obísť zákaz implicitnej podpory využitím svojich obchodných kníh na poskytnutie takejto podpory.
(68)
Bez toho, aby bolo dotknuté zverejňovanie informácií, ktoré sa výslovne požaduje v tomto nariadení, by malo byť cieľom požiadaviek na zverejňovanie poskytnúť účastníkom trhu presné a úplné informácie o rizikovom profile jednotlivých inštitúcií. Od inštitúcií by sa preto malo požadovať, aby zverejnili dodatočné informácie, ktoré nie sú výslovne uvedené v tomto nariadení, pokiaľ je takéto zverejnenie nutné na dosiahnutie uvedeného cieľa. Príslušné orgány by mali zároveň venovať náležitú pozornosť prípadom, v súvislosti s ktorými majú podozrenie, že inštitúcia považovala informácie za interné alebo dôverné s cieľom vyhnúť sa zverejneniu takýchto informácií.
(69)
Pokiaľ externé ratingové hodnotenie sekuritizačnej pozície zohľadňuje účinok kreditného zabezpečenia poskytovaného samotnou investičnou spoločnosťou, inštitúcia by nemala mať možnosť využiť vo svoj prospech nižšiu rizikovú váhu vyplývajúcu z tohto zabezpečenia. Sekuritizačná pozícia by sa nemala odpočítať od kapitálu, ak existujú iné spôsoby určenia rizikovej váhy v súlade s aktuálnym rizikom pozície bez zohľadnenia takého kreditného zabezpečenia.
(70)
Vzhľadom na ich nedávnu slabú výkonnosť by sa mali posilniť predpisy interných modelov na výpočet kapitálových požiadaviek na trhové riziko. Predovšetkým by sa malo doplniť ich zachytávanie rizík v súvislosti s kreditnými rizikami v obchodnej knihe. Kapitálové požiadavky by okrem toho mali zahŕňať prvok prispôsobený stresovým podmienkam, aby sa posilnili kapitálové požiadavky vzhľadom na zhoršujúce sa trhové podmienky a aby sa obmedzila potenciálna procyklickosť. Inštitúcie by mali tiež vykonávať reverzné stresové testy na posúdenie toho, ktoré scenáre by mohli ohroziť životaschopnosť inštitúcie, okrem prípadov, ak sú schopné preukázať, že takýto test nie je nutný. Vzhľadom na nedávne mimoriadne ťažkosti pri zaobchádzaní so sekuritizačnými pozíciami za použitia prístupov vychádzajúcich z interných modelov by sa malo obmedziť uznanie modelovania sekuritizačných riziká na výpočet kapitálových požiadaviek v obchodných knihách inštitúciou a malo by sa automaticky vyžadovať používanie štandardizovaných kapitálových požiadaviek pre sekuritizačné pozície v obchodnej knihe.
(71)
Týmto nariadením sa stanovujú obmedzené výnimky pre určité korelačné obchodné aktivity, v súlade s ktorými môže orgán dohľadu inštitúcii povoliť vypočítať kapitálovú požiadavku na krytie celkového rizika za predpokladu, že budú dodržané prísne požiadavky. V takýchto prípadoch by sa malo od inštitúcie požadovať, aby tieto činnosti podrobila kapitálovej požiadavke zodpovedajúcej vyššej kapitálovej požiadavke podľa tohto interne vyvinutého prístupu a 8 % kapitálovej požiadavke pre osobitné riziko podľa štandardizovanej metódy merania. Nemalo by sa požadovať, aby sa tieto expozície podrobili požiadavkám na dodatočné riziko, ale mali by sa zahrnúť do meraní hodnoty v riziku a meraní stresovej hodnoty v riziku.
(72)
Vzhľadom na povahu a rozsah nepredpokladaných strát, ktoré utrpeli inštitúcie počas finančnej a hospodárskej krízy, je nevyhnutné ďalej zlepšovať kvalitu a harmonizáciu vlastných zdrojov, ktoré by mali inštitúcie držať. Malo by to zahŕňať zavedenie nového vymedzenia kľúčových prvkov kapitálu, ktorý má byť k dispozícii na pokrytie nepredpokladaných strát v prípade ich vzniku, zlepšenie vymedzenia hybridného kapitálu a jednotných prudenciálnych úprav vlastných zdrojov. Takisto je nevyhnutné podstatne zvýšiť úroveň vlastných zdrojov vrátane nových pomerov kapitálu so zameraním na kľúčové prvky vlastných zdrojov, ktoré majú byť k dispozícii na pokrytie strát v prípade ich vzniku. Očakáva sa, že inštitúcie, ktorých akcie sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu, by mali spĺňať svoje kapitálové požiadavky týkajúce sa kľúčových prvkov kapitálu len takýmito akciami, ktoré spĺňajú prísny súbor kritérií pre kľúčové kapitálové nástroje a zverejnené rezervy inštitúcie. S cieľom primerane zohľadniť rozmanitosť právnych foriem, v rámci ktorých inštitúcie v Európskej únii vykonávajú svoju činnosť, by sa prísnym súborom kritérií malo zabezpečiť v prípade inštitúcií, ktoré nie sú prijaté na obchodovanie na regulovanom trhu, aby kľúčové kapitálové nástroje mali najvyššiu kvalitu. To by nemalo brániť inštitúciám, aby na akcie, ktoré majú diferencované alebo nemajú žiadne hlasovacie práva, vyplácali rozdelenia, ktoré sú násobkom rozdelení vyplácaných na akcie, ktoré majú relatívne vyššiu úroveň hlasovacích práv, za predpokladu, že bez ohľadu na úroveň hlasovacích práv sú splnené prísne kritériá pre nástroje vlastného kapitálu Tier 1 vrátane tých, ktoré sa týkajú flexibility výplat, a za predpokladu, že v prípade výplaty rozdelenia sa rozdelenie vyplatí na všetky akcie vydané dotknutou inštitúciou.
(73)
Expozície spojené s obchodným financovaním sa svojou povahou navzájom líšia, majú však aj spoločné charakteristiky, ako sú nízka hodnota, krátke trvanie a identifikovateľný zdroj splatenia. Súvisia s pohybom tovaru a služieb, ktoré podporujú reálnu ekonomiku, a vo väčšine prípadov tieto expozície pomáhajú riešiť každodenné potreby malých podnikov, čím prispievajú k dosahovaniu hospodárskeho rastu a vytváraniu pracovných príležitostí. Kladné peňažné toky a záporné peňažné toky sa zvyčajne párujú, v dôsledku čoho je riziko likvidity obmedzené.
(74)
Je vhodné, aby EBA viedol aktualizovaný zoznam všetkých foriem kapitálových nástrojov v každom členskom štáte, ktoré sa kvalifikujú ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1. EBA by mal z tohto zoznamu vyčiarknuť vylúčiť nástroje, ktoré nie sú nástrojmi štátnej pomoci, ak boli emitované po dátume nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia a nespĺňajú kritériá uvedené v tomto nariadení, pričom EBA by mal toto vyčiarknutie verejne oznámiť. Ak sa nástroje, ktoré EBA vyčiarkol zo zoznamu, naďalej uznávajú aj po danom oznámení, EBA by mal v plnom rozsahu uplatniť svoje právomoci, najmä právomoci zverené na základe článku 17 nariadenia 1093/2010 týkajúce sa porušenia práva Únie. Je potrebné pripomenúť, že na prípady nesprávneho alebo nedostatočného uplatňovania práva Únie sa ako primeraná reakcia uplatňuje trojfázový mechanizmus, pričom v prvej fáze je EBA oprávnený preskúmať údajné nesprávne alebo nedostatočné uplatňovanie povinností vyplývajúcich z práva EÚ zo strany vnútroštátnych orgánov pri ich činnosti dohľadu a na záver vydá odporúčanie. V druhej fáze v prípade, že príslušný vnútroštátny orgán nekoná v zmysle tohto odporúčania, je Komisia oprávnená vydať formálne stanovisko pri zohľadnení odporúčania EBA a požiadať pritom príslušný orgán, aby prijal opatrenia potrebné na zabezpečenie súladu s právom Únie. Aby bolo možné vyriešiť výnimočné situácie spočívajúce v pretrvávajúcej nečinnosti dotknutého príslušného orgánu je EBA v tretej fáze oprávnený ako posledné riešenie prijať rozhodnutia určené jednotlivým finančným inštitúciám. Okrem toho je potrebné pripomenúť článok 258 ZFEÚ, podľa ktorého ak sa Komisia domnieva, že si členský štát nesplnil povinnosť, ktorá pre neho vyplýva zo zmlúv, je oprávnená predložiť vec Súdnemu dvoru Európskej únie.
(75)
Toto nariadenie by nemalo mať vplyv na možnosť príslušných orgánov zachovať procesy predbežného schvaľovania týkajúce sa zmlúv o nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2. V týchto prípadoch by sa mali takéto kapitálové nástroje započítať do dodatočného kapitálu Tier 1 alebo kapitálu Tier 2 danej inštitúcie až po tom, čo úspešne dokončili tieto schvaľovacie procesy.
(76)
Na účely posilnenia trhovej disciplíny a zvýšenia finančnej stability je potrebné zaviesť podrobnejšie požiadavky na zverejňovanie formy a povahy regulačného kapitálu a prudenciálnych úprav vykonaných s cieľom zabezpečiť, aby investori a vkladatelia boli dostatočne informovaní o platobnej schopnosti inštitúcií.
(77)
Ďalej je potrebné, aby príslušné orgány vedeli - a to aspoň súhrnne - o objeme zmlúv o repo transakciách, požičiavania cenných papierov a všetkých foriem zaťaženia aktív. Tieto informácie by sa mali poskytovať príslušným orgánom. Na účely posilnenia trhovej disciplíny by mali existovať podrobnejšie požiadavky na zverejňovanie zmlúv o repo transakciách a zabezpečenom financovaní.
(78)
Nové vymedzenie požiadaviek, pokiaľ ide o kapitál a regulačný kapitál, by sa malo zaviesť spôsobom zohľadňujúcim skutočnosť, že existujú rozdielne vnútroštátne východiskové body a podmienky, pričom počiatočné rozdiely týkajúce sa nových predpisov by sa v priebehu prechodného obdobia mali znižovať. S cieľom zabezpečiť primeranú kontinuitu týkajúcu sa úrovne vlastných zdrojov sa počas prechodného obdobia zachovajú nástroje, ktoré boli vydané v kontexte rekapitalizačného opatrenia podľa pravidiel štátnej pomoci predo dňom uplatňovania tohto nariadenia. Spoliehanie sa na štátnu pomoc by sa malo v budúcnosti čo najviac obmedziť. Avšak v rozsahu, v akom sa preukáže, že štátna pomoc je v určitých situáciách nevyhnutná, by sa mal v tomto nariadení ustanoviť rámec na riešenie takýchto situácií. Konkrétne by sa v tomto nariadení malo stanoviť, aké by malo byť zaobchádzanie s nástrojmi vlastných zdrojov emitovanými v kontexte opatrenia rekapitalizácie podľa pravidiel štátnej pomoci. Inštitúcie by mali mať možnosť ťažiť z takéhoto zaobchádzania za prísne stanovených podmienok. Okrem toho v rozsahu, v akom takéto zaobchádzanie umožňuje odchýlky od nových kritérií kvality nástrojov vlastných zdrojov, tieto odchýlky by sa mali obmedziť v čo najväčšej miere. Zaobchádzanie s existujúcimi kapitálovými nástrojmi emitovanými v kontexte opatrenia rekapitalizácie podľa pravidiel štátnej pomoci by malo jasne rozlišovať medzi tými kapitálovými nástrojmi, ktoré spĺňajú požiadavky tohto nariadenia, a tými kapitálovými nástrojmi, ktoré takéto požiadavky nespĺňajú. Pre kapitálové nástroje, ktoré nespĺňajú dané požiadavky, by sa preto v tomto nariadení mali stanoviť náležité prechodné opatrenia.
(79)
V smernici 2006/48/ES sa vyžadovalo, aby si úverové inštitúcie zabezpečili vlastné zdroje, ktoré sa prinajmenšom rovnajú presne stanoveným minimálnym sumám do 31. decembra 2011. Vzhľadom na pokračujúce účinky finančnej krízy v bankovom sektore a rozšírenie prechodných opatrení v prípade kapitálových požiadaviek, ktoré prijal BCBS, je vhodné opätovne zaviesť nižší limit počas obmedzeného obdobia, pokiaľ sa nevytvoria vlastné zdroje v dostatočnej výške v súlade s prechodnými opatreniami pre vlastné zdroje stanovenými v tomto nariadení, ktoré sa budú odo dňa začatia uplatňovania tohto nariadenia do roku 2019 postupne zavádzať.
(80)
Pre skupiny, ktorých súčasťou je významná činnosť v oblasti bankovníctva alebo investovania a poisťovníctva, sa v smernici Európskeho parlamentu a Rady 2002/87/ES zo 16. decembra 2002 o doplnkovom dohľade nad úverovými inštitúciami, poisťovňami a investičnými spoločnosťami vo finančnom konglomeráte (13) stanovujú osobitné pravidlá na riešenie takého „dvojitého započítavania“ kapitálu. Smernica 2002/87/ES vychádza z medzinárodne dohodnutých zásad týkajúcich sa riešenia rizika v jednotlivých sektoroch. Týmto nariadením sa posiľňuje spôsob, akým sa uvedené pravidlá zamerané na tieto finančné konglomeráty uplatňujú na skupiny bankových a investičných spoločností, pričom sa ním zabezpečuje ich dôsledné a konzistentné uplatňovanie. Akékoľvek ďalšie potrebné zmeny sa budú riešiť v rámci revízie smernice 2002/87/ES, ktorá sa očakáva v roku 2015.
(81)
Finančná kríza poukázala na skutočnosť, že inštitúcie značne podcenili úroveň kreditného rizika protistrany spojeného s mimoburzovými derivátmi (OTC). Skupinu G-20 to podnietilo k tomu, že na svojom zasadnutí v septembri 2009 predniesla výzvu, aby sa viac mimoburzových derivátov zúčtovávalo prostredníctvom centrálnej protistrany. Skupina okrem toho žiadala, aby tie mimoburzové deriváty, ktoré by sa nemohli zúčtovávať centrálne, podliehali vyšším požiadavkám na vlastné zdroje s cieľom primerane odzrkadľovať vyššie riziká, ktoré sú s nimi spojené.
(82)
Na základe výzvy skupiny G-20 Bazilejský výbor pre bankový dohľad ako súčasť rámca Bazilej III podstatne zmenil režim kreditného rizika protistrany. Predpokladá sa, že rámec Bazilej III podstatne sprísni požiadavky na vlastné zdroje spojené s OTC derivátmi inštitúcií a ich transakciami spočívajúcimi vo financovaní cenných papierov a významným spôsobom podnieti inštitúcie k tomu, aby využívali centrálne protistrany. Od rámca Bazilej III sa takisto očakáva, že poskytne ďalšie podnety k posilneniu riadenia rizika úverových expozícií protistrany a že sa v ňom preskúma súčasný režim zaobchádzania s expozíciami kreditného rizika protistrany voči centrálnym protistranám.
(83)
Inštitúcie by mali mať dodatočné vlastné zdroje vzhľadom na riziko úpravy ocenenia pohľadávok vyplývajúce z OTC derivátov. Inštitúcie by takisto mali uplatňovať vyššiu koreláciu hodnoty aktív vo výpočte požiadaviek na vlastné zdroje v prípade expozícií kreditného rizika protistrany vyplývajúcich z OTC derivátov a transakcií spočívajúcich vo financovaní cenných papierov vo vzťahu k niektorým finančným inštitúciám. Od inštitúcií by sa takisto malo požadovať, aby výrazne zlepšili meranie a riadenie kreditného rizika protistrany prostredníctvom lepšieho riešenia rizika nesprávnej voľby, vysoko špekulatívnych protistrán a kolaterálu, a to spolu so zodpovedajúcimi zlepšeniami v oblasti spätného testovania a stresového testovania.
(84)
Obchodné expozície voči centrálnym protistranám obvykle využívajú mnohostranný mechanizmus vzájomného započítavania a znášania strát, ktorý poskytujú centrálne protistrany. V dôsledku toho sa na ne vzťahuje veľmi nízke kreditné riziko protistrany, a preto by mali podliehať veľmi nízkej požiadavke na vlastné zdroje. Táto požiadavka by zároveň mala byť kladná, aby zabezpečila, že inštitúcie sledujú a monitorujú svoje expozície voči centrálnym protistranám ako súčasť dobrého riadenia rizika a aby sa v nej odzrkadľovalo, že dokonca ani obchodné expozície voči centrálnym protistranám nie sú bezrizikové.
(85)
Fond pre prípad zlyhania voči centrálnej protistrane je mechanizmus, ktorý umožňuje spoločné znášanie strát medzi zúčtovacími členmi centrálnej protistrany. Používa sa v prípade, ak sú straty vzniknuté centrálnej protistrane po zlyhaní zúčtovacieho člena väčšie ako marže a príspevky do fondu pre prípad zlyhania, ktoré poskytol tento zúčtovací člen, a ako akákoľvek iná obranná línia, ktorú môže centrálna protistrana uplatniť predtým, ako použije príspevky zostávajúcich zúčtovacích členov do fondu pre prípad zlyhania. Vzhľadom na to je riziko strát spojené s expozíciami z príspevkov do fondu pre prípad zlyhania väčšie ako riziko spojené s obchodnými expozíciami. Tento druh expozícii by mal preto podliehať vyššej požiadavke na vlastné zdroje.
(86)
„Hypotetický kapitál“ centrálnej protistrany je premenná potrebná na stanovenie požiadavky na vlastné zdroje pre expozície zúčtovacieho člena z jeho príspevkov do fondu centrálnej protistrany pre prípad zlyhania. Nemal by sa chápať ako niečo iné. Predovšetkým by sa nemal chápať ako výška kapitálu, ktorú má centrálna protistrana držať podľa požiadavky jej príslušného orgánu.
(87)
Preskúmanie zaobchádzania s kreditným rizikom protistrany, a najmä zavedenie požiadaviek na vyššie vlastné zdroje v prípade dvojstranných zmlúv o derivátoch, tak aby sa v nich odrážalo vyššie riziko, ktoré takéto zmluvy predstavujú pre finančný systém, tvorí neoddeliteľnú súčasť úsilia Komisie zabezpečiť účinné, bezpečné a zdravé trhy s derivátmi. Preto sa týmto nariadením dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 648/2012 zo 4. júla 2012 o mimoburzových derivátoch, centrálnych protistranách a archívoch obchodných údajov (14).
(88)
Komisia by mala do 31. decembra 2015 preskúmať príslušné výnimky týkajúce sa veľkej majetkovej angažovanosti. Kým nebude známy výsledok uvedeného preskúmania by mali mať členské štáty naďalej možnosť pre určité veľké majetkové angažovanosti udeľovať na dostatočne dlhé prechodné obdobie výnimku z uplatňovania uvedených predpisov. Komisia by v nadväznosti na prácu vykonanú v rámci príprav a rokovaní súvisiacich so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/111/ES zo 16. septembra 2009, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice 2006/48/ES, 2006/49/ES a 2007/64/ES, pokiaľ ide o banky pridružené k ústredným inštitúciám, niektoré položky vlastných zdrojov, veľkú majetkovú angažovanosť, mechanizmy dohľadu a krízové riadenie (15) a so zreteľom na vývoj týkajúci sa týchto otázok na medzinárodnej úrovni a úrovni Únie mala preskúmať, či by sa mali tieto výnimky naďalej uplatňovať na základe voľného uváženia alebo všeobecnejším spôsobom a či sa riziká súvisiace s týmito expozíciami riešia inými účinnými spôsobmi stanovenými v tomto nariadení.
(89)
S cieľom zabezpečiť, aby výnimky udelené príslušnými orgánmi pre expozície trvalo neohrozovali súlad jednotných pravidiel stanovených v tomto nariadení, príslušné orgány by mali po prechodnom období a v prípade chýbajúceho výsledku uvedeného preskúmania konzultovať EBA, či je vhodné túto možnosť vyňať určité expozície naďalej využívať.
(90)
Roky predchádzajúce finančnej kríze charakterizoval nadmerný nárast expozícií inštitúcií vo vzťahu k ich vlastným zdrojom (finančná páka). Straty a nedostatok finančných prostriedkov počas finančnej krízy nútili inštitúcie, aby podstatne zmiernili využívanie finančnej páky v priebehu krátkeho obdobia. V dôsledku toho zosilneli tlaky smerom nadol na ceny aktív, čo spôsobilo inštitúciám ďalšie straty, ktoré zasa viedli k ďalšiemu poklesu ich vlastných zdrojov. Zníženie dostupnosti úverov pre reálne hospodárstvo a hlbšia a dlhšia kríza boli konečnými dôsledkami tejto negatívnej špirály.
(91)
Požiadavky na vlastné zdroje založené na rizikách sú nevyhnutné na zabezpečenie dostatočných vlastných zdrojov na krytie nepredpokladaných strát. Kríza však ukázala, že samotné tieto požiadavky nie sú postačujúce na to, aby zabránili inštitúciám vziať na seba nadmerné a neudržateľné riziko využívania finančnej páky.
(92)
V septembri 2009 sa vedúci predstavitelia skupiny G-20 zaviazali, že vypracujú medzinárodne dohodnuté pravidlá s cieľom odradiť od nadmerného využívania finančnej páky. Na tento účel podporili zavedenie ukazovateľa finančnej páky ako doplnkového opatrenia rámca Bazilej II.
(93)
V decembri 2010 Bazilejský výbor pre bankový dohľad uverejnil usmernenia, v ktorých vymedzil metodiku pre výpočet ukazovateľa finančnej páky. V týchto pravidlách sa stanovuje obdobie sledovania, ktoré bude prebiehať od 1. januára 2013 do 1. januára 2017 a počas ktorého sa bude monitorovať ukazovateľ finančnej páky, jeho zložky a jeho správanie vo vzťahu k požiadavke založenej na riziku. Na základe výsledkov z obdobia sledovania je zámerom Bazilejského výboru pre bankový dohľad uskutočniť všetky konečné úpravy vymedzenia a kalibrácie ukazovateľa finančnej páky v prvej polovici roku 2017 s cieľom prejsť 1. januára 2018 na záväznú požiadavku založenú na vhodnom prieskume a kalibrácii. V usmerneniach Bazilejského výboru pre bankový dohľad sa takisto stanovuje zverejňovanie informácií o ukazovateli finančnej páky a o jeho zložkách od 1. januára 2015.
(94)
Ukazovateľ finančnej páky predstavuje pre Úniu nový nástroj v oblasti regulácie a dohľadu. V súlade s medzinárodnými dohodami by sa mal predovšetkým zaviesť ako dodatočný znak, ktorý sa môže uplatňovať na jednotlivé inštitúcie na základe rozhodnutia orgánov dohľadu podľa vlastného uváženia. Povinnosťou predkladať správy uloženou inštitúciám by sa umožnilo primerané preskúmanie a kalibrácia na účely prechodu na záväzné opatrenie v roku 2018.
(95)
Pri skúmaní vplyvu ukazovateľa finančnej páky na rôznym podnikateľským modelom činnosti by sa mala venovať osobitná pozornosť modelom činnosti, ktoré sa považujú za modely spojené s nízkym rizikom, ako sú napríklad hypotekárne financovanie a špecializované pôžičky regionálnych vlád, miestnych orgánov alebo subjektov verejného sektora. EBA by na základe získaných údajov a zistení v rámci preskúmania orgánom dohľadu počas pozorovacieho obdobia mal v spolupráci s príslušnými orgánmi vypracovať klasifikáciu obchodných modelov a rizík. Na základe vhodnej analýzy a pri zohľadnení historických údajov alebo stresových scenárov by sa mali posúdiť primerané úrovne ukazovateľa finančnej páky, ktorými sa zabezpečuje odolnosť príslušných obchodných modelov, ako aj to, či by sa úrovne ukazovateľa finančnej páky mali stanoviť ako prahové hodnoty alebo ako rozpätia. Po období pozorovania a kalibrácii príslušných úrovní ukazovateľa finančnej páky a na základe uvedeného posúdenia mala by EBA zverejniť náležité štatistické preskúmanie ukazovateľa finančnej páky vrátane priemerov a štandardných odchýlok. Po jeho prijatí požiadaviek miery finančnej páky by EBA mala zverejniť náležité štatistické preskúmanie ukazovateľa finančnej páky vrátane priemerov a štandardných odchýlok vo vzťahu k identifikovaným kategóriám inštitúcií.
(96)
Inštitúcie by mali monitorovať úroveň a zmeny ukazovateľa finančnej páky, ako aj riziko finančnej páky ako súčasť interného procesu posudzovania kapitálovej primeranosti (ICAAP). Takéto monitorovanie by malo byť zahrnuté do procesu preskúmania orgánmi dohľadu. Konkrétne po nadobudnutí účinnosti požiadaviek týkajúcich sa ukazovateľa finančnej páky by príslušné orgány mali monitorovať vývoj obchodných modelov a zodpovedajúci rizikový profil s cieľom zaistiť aktualizovanú a riadnu klasifikáciu inštitúcií.
(97)
Pre správne politiky odmeňovania majú kľúčový význam vhodné štruktúry riadenia, transparentnosť a postupy zverejňovania. S cieľom zabezpečiť, aby štruktúry odmeňovania a súvisiace riziká boli pre trh dostatočne transparentné, by inštitúcie mali zverejňovať podrobné informácie o svojich politikách a postupoch odmeňovania a z dôvodu zachovania dôvernosti aj súhrnné sumy v súvislosti s tými pracovníkmi, ktorých profesijné aktivity majú významný vplyv na rizikový profil inštitúcie. Tieto informácie by sa mali sprístupniť všetkým zúčastneným stranám. Týmito konkrétnymi požiadavkami by nemali byť dotknuté všeobecnejšie požiadavky na zverejňovanie týkajúce sa politík odmeňovania uplatniteľné horizontálne medzi sektormi. Okrem toho by sa členským štátom malo umožniť vyžadovať, aby inštitúcie sprístupňovali podrobnejšie informácie o odmeňovaní.
(98)
Uznávanie ratingovej agentúry za externú ratingovú agentúru (ECAI) by nemalo viesť k väčšej miere uzatvárania trhu, na ktorom už teraz dominujú tri hlavné spoločnosti. EBA a ESCB by mali zabezpečiť uznanie viacerých ratingových agentúr za ECAI, aby sa trh otvoril iným spoločnostiam, bez toho, aby proces zjednodušovali alebo znižovali jeho náročnosť.
(99)
Smernica Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (16) a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie osobných údajov inštitúciami a orgánmi Spoločenstve a o voľnom pohybe takýchto údajov (17) by sa mali v plnom rozsahu uplatňovať na spracovanie osobných údajov na účely tohto nariadenia.
(100)
Inštitúcie by mali mať v držbe diverzifikovaný vankúš likvidných aktív, ktoré môžu použiť na krytie potrieb likvidity pri krátkodobom nedostatku likvidity. Keďže nemožno s istotou vopred vedieť, na ktorú konkrétnu triedu aktív sa môžu vzťahovať následné otrasy, bolo by vhodné podporiť diverzifikovaný a vysoko kvalitný vankúš likvidity zahŕňajúci rôzne kategórie aktív. Koncentrácia aktív a nadmerné spoliehanie sa na trhovú likviditu vytvárajú systémové riziko pre finančný sektor a je potrebné im predchádzať. Počas počiatočného obdobia pozorovania by sa preto mal zohľadňovať rozsiahly súbor kvalitných aktív, ktorý sa použije na formulovanie vymedzenia požiadavky na krytie likvidity (Liquidity Coverage Requirement - LCR). Pri stanovovaní jednotného vymedzenia likvidných aktív by sa očakávalo, že prinajmenšom štátne a kryté dlhopisy obchodované na transparentných trhoch so stálym pohybom sa budú považovať za aktíva s mimoriadne vysokou likviditou a kreditnou kvalitou. Bolo by tiež vhodné, aby sa aktíva vymedzené v článku 416 ods. 1 písm. a) až c) zahrnuli do vankúša bez obmedzení. Ak inštitúcie použijú túto zásobu likvidity, mali by mať plán na obnovenie svojich rezerv likvidných aktív a príslušné orgány by mali zabezpečiť vhodnosť tohto plánu a jeho vykonanie.
(101)
Zásoba likvidných aktív by mala byť kedykoľvek k dispozícii na krytie záporných tokov likvidity. Úroveň potrieb likvidity pri krátkodobom nedostatku likvidity by sa mala stanoviť štandardným spôsobom, aby bola zabezpečená jednotná norma spoľahlivosti a rovnaké podmienky. Je potrebné zabezpečiť, aby takéto štandardné stanovenie úrovne potrieb likvidity nemalo neplánované dôsledky pre finančné trhy, rozšírenie úverovej činnosti a hospodársky rast, pričom by sa mali vziať do úvahy rôzne obchodné a investičné modely a finančné prostredie inštitúcií v celej Únii. Na tento účel by požiadavka na krytie likvidity mala podliehať obdobiu sledovania. Komisii by mala byť na základe zistení a správ, ktoré vypracuje EBA, splnomocnená prijať delegovaný akt s cieľom včas zaviesť pre Úniu podrobné a harmonizované požiadavky na krytie likvidity. V záujme zabezpečenia globálnej harmonizácie v oblasti regulácie likvidity by akýkoľvek delegovaný akt na zavedenie požiadavky na krytie likvidity mal byť porovnateľný s požiadavkou na krytie likvidity stanovenou vo finálnom medzinárodnom rámci pre meranie, normy a sledovanie rizika likvidity, ktorý vypracoval BCBS, pričom by mal zohľadňovať špecifiká Únie a národné špecifiká.
(102)
Na tento účel by mal EBA počas obdobia pozorovania preskúmať a posúdiť okrem iného primeranosť prahovej hodnoty vo výške 60 % likvidných aktív úrovne 1, horné ohraničenie pomeru kladných peňažných tokov k záporným peňažným tokom vo výške 75 % a zavádzanie požiadavky na krytie likvidity od úrovne 60 % od 1. januára 2015 s postupným zvyšovaním na úroveň 100 %. Pri posudzovaní a podávaní správ o jednotných vymedzeniach zásoby likvidných aktív by mal EBA ako základ svojej analýzy zohľadniť vymedzenie vysokokvalitných likvidných aktív (HQLA) podľa BCBS so zreteľom na špecifiká Únie a národné špecifiká. EBA by mal identifikovať tie meny, v prípade ktorých potreby inštitúcií usadených v Únii týkajúce sa likvidných aktív presahujú dostupnosť týchto likvidných aktív v uvedenej mene, no zároveň by mal každoročne preskúmať, či by sa mali uplatniť odchýlky vrátane odchýlok identifikovaných v tomto nariadení. EBA by mal okrem toho každoročne posudzovať, či by sa v súvislosti s každou takouto odchýlkou, ako aj odchýlkami už identifikovanými v tomto nariadení, nemali pri ich využívaní inštitúciami usadenými v Únii zaviesť akékoľvek dodatočné podmienky alebo či by sa existujúce podmienky nemali revidovať. EBA by mal výsledky svojej analýzy predkladať vo výročnej správe Komisii.
(103)
S cieľom zvýšiť efektívnosť a znížiť administratívne zaťaženie by mal EBA zaviesť ucelený rámec predkladania správ na základe harmonizovaného súboru noriem pre požiadavky na likviditu, ktoré by sa mali uplatňovať v celej Únii. Na tento účel by mal EBA vypracovať jednotné formáty správ a riešenia v oblasti informačných technológií, v ktorých by sa zohľadnili ustanovenia tohto nariadenia alebo smernice 2013/36/EÚ. Do dátumu uplatnenia požiadaviek na likviditu v plnom rozsahu by mali inštitúcie plniť príslušné vnútroštátne požiadavky na predkladanie správ.
(104)
EBA by mal v spolupráci s ESRB vydať usmernenia týkajúce sa zásad používania zásoby likvidných aktív v stresových situáciách.
(105)
Nemalo by byť samozrejmé, aby inštitúcie dostávali podporu na zabezpečenie likvidity od iných inštitúcií, ktoré patria do tej istej skupiny, keď majú ťažkosti s plnením svojich platobných záväzkov. Na základe prísnych podmienok a samostatnej dohody všetkých dotknutých príslušných orgánov by však príslušné orgány mali mať možnosť oslobodiť konkrétne inštitúcie od uplatňovania požiadavky na likviditu a uplatniť na tieto inštitúcie konsolidovanú požiadavku s cieľom umožniť inštitúciám, aby svoju likviditu riadili centrálne na úrovni skupiny alebo podskupiny.
(106)
Keď sa požiadavka na likviditu stane záväzným opatrením, v rovnakom zmysle by sa na toky likvidity medzi dvomi inštitúciami, ktoré patria do tej istej skupiny a ktoré podliehajú konsolidovanému dohľadu, mali v prípade neudelenia výnimky uplatniť preferenčné úrokové sadzby na kladný peňažný tok a záporný peňažný tok len v tých prípadoch, keď sa zavedú všetky potrebné ochranné opatrenia. Takéto osobitné preferenčné zaobchádzanie by sa malo úzko vymedziť a spojiť so splnením viacerých prísnych a objektívnych podmienok. Toto osobitné zaobchádzanie uplatniteľné na daný tok v rámci skupiny by sa malo získať na základe metodiky s použitím objektívnych kritérií a parametrov v záujme určenia konkrétnych úrovní pre kladný peňažný tok a záporný peňažný tok medzi inštitúciou a protistranou. Komisii by sa na základe zistení a správy, ktorú vypracuje EBA, mala v prípade potreby a ako súčasť delegovaného aktu, ktorý prijme podľa tohto nariadenia na upresnenie požiadavky na krytie likvidity udeliť právomoc prijať delegované akty s cieľom ustanoviť tieto osobitné zaobchádzania v rámci skupiny, metodiku i objektívne kritériá, ktoré sú s nimi spojené, a spôsoby prijímania spoločných rozhodnutí v súvislosti s posudzovaním týchto kritérií.
(107)
Dlhopisy vydané National Asset Management Agency (NAMA) v Írsku majú osobitný význam pre ozdravenie írskeho bankového sektora a ich vydanie bolo povolené ešte pred schválením zo strany členských štátov a boli schválené Komisiou ako štátna pomoc v zmysle podporného opatrenia zavedeného na odstránenie toxických aktív zo súvah niektorých úverových inštitúcií. Vydanie týchto dlhopisov ako prechodné opatrenie podporené zo strany Komisie a ECB je neoddeliteľnou súčasťou reštrukturalizácie írskeho bankového systému. Za tieto dlhopisy ručí írska vláda a z hľadiska menových orgánov predstavujú prípustný kolaterál. Komisia by sa mala zaoberať osobitnými mechanizmami zachovania predchádzajúceho stavu v súvislosti s prevoditeľnými aktívami vydanými alebo zaručenými subjektmi, ktoré dostali súhlas Únie v oblasti štátnej pomoci v rámci delegovaného aktu, ktorý prijme podľa tohto nariadenia na upresnenie požiadavky na krytie likvidity. Komisia by mala v tejto súvislosti zohľadniť skutočnosť, že inštitúciám, ktoré počítajú požiadavky na krytie likvidity v súlade s týmto nariadením, by sa malo povoliť zahŕňať až do decembra 2019 nadradené dlhopisy NAMA medzi aktíva s mimoriadne vysokou likviditou a kreditnou kvalitou.
(108)
Podobne dlhopisy emitované správcovskou spoločnosťou Spanish Asset Management Company majú osobitný význam pre ozdravenie španielskeho bankového sektora a sú prechodným opatrením podporeným Komisiou a ECB, ktoré tvorí neoddeliteľnú súčasť reštrukturalizácie španielskeho bankového systému. Komisia by sa mala v rámci delegovaného aktu, ktorý prijme podľa tohto nariadenia na upresnenie požiadavky na krytie likvidity zaoberať osobitnými mechanizmami týkajúcimi sa zachovania predchádzajúceho stavu v súvislosti s prevoditeľnými aktívami emitovanými alebo zaručenými subjektmi, ktoré dostali súhlas Únii v oblasti štátnej pomoci, keďže emitovanie uvedených dlhopisov sa predpokladá v memorande o porozumení týkajúcom sa podmienenosti politiky v oblasti finančného sektora, ktoré 23. júla 2012 podpísali Komisia a španielske orgány, a prevod aktív musí schváliť Komisia ako opatrenie štátnej pomoci prijaté na odstránenie toxických aktív zo súvah niektorých úverových inštitúcií, pokiaľ za ne ručí španielska vláda, a z hľadiska menových orgánov predstavujú prípustný kolaterál. Komisia by mala v tejto súvislosti zohľadniť skutočnosť, že inštitúciám, ktoré počítajú požiadavky na krytie likvidity v súlade s týmto nariadením, by sa malo povoliť zahŕňať minimálne do decembra 2023 nadradené dlhopisy Spanish Asset Management Company medzi aktíva s mimoriadne vysokou likviditou a kreditnou kvalitou.
(109)
Na základe správ, ktoré predkladá EBA, a pri príprave návrhu delegovaného aktu týkajúceho sa požiadaviek na likviditu by Komisia mala tiež zvážiť, či by sa s nadradenými dlhopismi emitovanými právnickými osobami, ktoré majú podobné postavenie ako NAMA v Írsku alebo Spanish Asset Management Company, boli zriadené na rovnaký účel a majú osobitný význam pre ozdravenie bánk v akomkoľvek inom členskom štáte, malo zaobchádzať rovnako, pokiaľ za ne ručí ústredná vláda príslušného členského štátu a z hľadiska menových orgánov predstavujú prípustný kolaterál.
(110)
Pri tvorbe návrhu regulačných technických predpisov na určenie metódy merania dodatočného záporného peňažného toku by mala EBA zohľadniť ako metódu takéhoto merania štandardizovaný prístup stanovenia historického obdobia.
(111)
Inštitúcie by až do zavedenia pomeru čistého stabilného financovania (Net Stable Funding Ratio, ďalej len „NSFR“) ako záväzného minimálneho štandardu mali dodržiavať všeobecnú povinnosť financovania. Všeobecná povinnosť financovania by nemala byť požiadavkou na určitý pomer. Ak sa pred zavedením NSFR zavedie na základe vnútroštátneho ustanovenia ako minimálny štandard pomer stabilného financovania, inštitúcie by mali dodržiavať tento minimálny štandard.
(112)
Okrem krátkodobých potrieb likvidity by inštitúcie mali prijať aj štruktúry financovania, ktoré sú stabilné v dlhodobejšom horizonte. V decembri 2010 BCBS odsúhlasil, že pomer čistého stabilného financovania sa do 1. januára 2018 zmení na minimálny štandard a že BCBS zavedie dôsledné postupy v oblasti predkladania správ s cieľom monitorovať tento pomer počas prechodného obdobia, bude aj naďalej skúmať dôsledky týchto štandardov na finančné trhy, rozširovanie úverovej činnosti a hospodársky rast a v prípade potreby riešiť neplánované dôsledky. BCBS preto odsúhlasil, že NSFR bude podliehať obdobiu sledovania a bude zahŕňať doložku o preskúmaní. V tejto súvislosti by mal EBA na základe predkladania správ, ktoré sa vyžaduje v tomto nariadení, vyhodnotiť, ako by sa mala navrhnúť požiadavka na stabilné financovanie. S cieľom zaviesť takúto požiadavku do roku 2018 by na základe tohto hodnotenia Komisia mala predložiť Európskemu parlamentu a Rade správu spolu s akýmikoľvek vhodnými návrhmi.
(113)
Nedostatky v správe a riadení spoločností v celom rade inštitúcií prispeli k nadmernému a neobozretnému riskovaniu v bankovom sektore, čo malo za následok zlyhanie jednotlivých inštitúcií a systémové problémy.
(114)
S cieľom umožniť monitorovanie postupov v oblasti správy a riadenia spoločností v prípade inštitúcií a zlepšiť trhovú disciplínu by inštitúcie mali zverejňovať svoje opatrenia v oblasti správy a riadenia spoločností. Ich riadiace orgány by mali schváliť a zverejniť vyhlásenie, v ktorom uistia verejnosť, že tieto opatrenia sú primerané a účinné.
(115)
S cieľom zohľadniť rôznorodosť obchodných modelov inštitúcií na vnútornom trhu by sa mali dôkladne preskúmať niektoré dlhodobé štrukturálne požiadavky, ako je NSFR a ukazovateľ finančnej páky, aby sa podporili rôznorodé stabilné bankové štruktúry, ktoré slúžia a mali by naďalej slúžiť hospodárstvu Únie.
(116)
Na zabezpečenie trvalého poskytovania finančných služieb domácnostiam a spoločnostiam je potrebná stabilná štruktúra financovania. Dlhodobé finančné toky vo finančných systémoch, ktoré sa zakladajú na bankách, v mnohých členských štátov môžu mať vo všeobecnosti iné charakteristiky než na iných medzinárodných trhoch. Okrem toho sa v členských štátoch mohli vytvoriť osobitné štruktúry financovania na zabezpečenie stabilného financovania dlhodobých investícií vrátane decentralizovaných bankových štruktúr na poskytovanie likvidity alebo špecializovaných hypotekárnych cenných papierov, s ktorými sa obchoduje na vysoko likvidných trhoch alebo ktoré sú vítanou investíciou pre dlhodobých investorov. Tieto štrukturálne faktory by sa mali dôkladne posúdiť. Na tento účel je nevyhnutné, aby EBA a ESRB na základe správ, ktorých predkladanie sa vyžaduje v tomto nariadení, po dokončení medzinárodných štandardov vyhodnotili, ako by sa mala navrhnúť požiadavka na stabilné financovanie, pričom plne zohľadnia rôznorodosť štruktúr financovania na bankovom trhu v Únii.
(117)
S cieľom zabezpečiť postupné zbližovanie medzi výškou vlastných zdrojov a prudenciálnymi úpravami uplatňovanými na vymedzenie vlastných zdrojov v celej Únii a na vymedzenie vlastných zdrojov stanovené v tomto nariadení počas prechodného obdobia by k postupnému zavádzaniu požiadaviek tohto nariadenia na vlastné zdroje malo dochádzať pozvoľne. Je nevyhnutné zabezpečiť, aby toto postupné zavádzanie bolo v súlade s nedávnymi zvýšeniami požadovaných úrovní vlastných zdrojov, ktoré uskutočnili členské štáty, a s vymedzením vlastných zdrojov v členských štátoch. Na tento účel by príslušné orgány mali počas prechodného obdobia určiť dolné a horné limity, pokiaľ ide o rýchlosť zavádzania požadovanej úrovne vlastných zdrojov a prudenciálnych úprav stanovených v tomto nariadení.
(118)
V záujme uľahčenia hladkého prechodu od rozdielnych prudenciálnych úprav, ktoré sa v súčasnosti uplatňujú v členských štátoch, k súboru prudenciálnych úprav stanovených v tomto nariadení by príslušné orgány mali byť schopné počas prechodného obdobia aj naďalej v obmedzenom rozsahu vyžadovať od inštitúcií, aby vykonávali prudenciálne úpravy, ktoré predstavujú výnimku z tohto nariadenia.
(119)
S cieľom zabezpečiť, aby mali inštitúcie dostatok času na splnenie nových požadovaných úrovní vlastných zdrojov a na ich nové vymedzenie, mali by sa v období medzi 1. januárom 2013 a 31. decembrom 2021 postupne odstrániť niektoré kapitálové nástroje, ktoré nie sú v súlade s vymedzením vlastných zdrojov stanoveným v tomto nariadení. Okrem toho by určité nástroje spojené s investíciami zo strany štátu mali byť v plnom rozsahu uznané ako vlastné zdroje na obmedzené obdobie. Okrem toho, emisné ážio súvisiace s položkami, ktoré sa podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu smernice 2006/48/ES kvalifikujú ako vlastné zdroje, by sa za určitých okolností mal kvalifikovať ako vlastný kapitál Tier 1.
(120)
S cieľom zabezpečiť postupné zbližovanie smerujúce k jednotným pravidlám zverejňovania informácií inštitúciami, aby sa účastníkom trhu poskytovali presné a komplexné informácie týkajúce sa rizikového profilu jednotlivých inštitúcií, požiadavky na zverejňovanie by sa mali zavádzať postupne.
(121)
S cieľom zohľadniť vývoj na trhu a skúsenosti s uplatňovaním tohto nariadenia by sa od Komisie malo vyžadovať, aby Európskemu parlamentu a Rade predkladala správy, v prípade potreby spolu s legislatívnymi návrhmi, o možnom vplyve kapitálových požiadaviek na minimálny hospodársky cyklus, o požiadavkách na vlastné zdroje v prípade expozícií vo forme krytých dlhopisov, o veľkej majetkovej angažovanosti, požiadavkách na likviditu, finančnej páke, o expozíciách voči prenesenému kreditnému riziku, kreditnému riziku protistrany a metóde pôvodnej expozície, retailových expozíciách, o vymedzení prípustného kapitálu a úrovni uplatňovania tohto nariadenia.
(122)
Hlavným účelom právneho rámca pre úverové inštitúcie by malo byť zabezpečenie fungovania služieb, ktoré sú životne dôležité pre reálnu ekonomiku, a súčasné obmedzenie rizika morálneho hazardu. Štrukturálne oddelenie retailových a investičných bankových činností v rámci bankovej skupiny by mohlo byť jedným z kľúčových nástrojov na podporu tohto cieľa. Žiadne ustanovenie súčasného regulačného rámca by preto nemalo brániť zavedeniu opatrení na uskutočnenie takéhoto oddelenia. Od Komisie by sa malo vyžadovať, aby analyzovala otázku štrukturálneho oddelenia v Únii a aby podala správu a v prípade potreby predložila legislatívne návrhy Európskemu parlamentu a Rade.
(123)
Podobne by sa členským štátom malo v záujme ochrany vkladateľov a zachovania finančnej stability umožniť prijať štrukturálne opatrenia, na základe ktorých sa od úverových inštitúcií s povolením v danom členskom štáte vyžaduje, aby znížili svoje expozície voči rôznym právnickým osobám, a to v závislosti od ich činností a bez ohľadu na to, kde sa tieto činnosti vykonávajú. Keďže tieto opatrenia by mohli mať negatívny vplyv v podobe fragmentácie vnútorného trhu, mali by sa schvaľovať len za prísnych podmienok, kým nenadobudne účinnosť budúci právny akt, ktorý bude takéto opatrenia jasne harmonizovať.
(124)
S cieľom konkretizovať požiadavky stanovené v tomto nariadení by sa právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 ZFEÚ mala delegovať na Komisiu v súvislosti s technickými úpravami tohto nariadenia v záujme objasnenia vymedzení pojmov na zabezpečenie jednotného uplatňovania tohto nariadenia alebo na zohľadnenie vývoja na finančných trhoch; na zosúladenie terminológie a rámcového vymedzenia pojmov v súlade s následným príslušnými aktmi; na úpravu ustanovení tohto nariadenia o vlastných zdrojoch s cieľom zohľadniť vývoj účtovných štandardov alebo práva Únie, alebo s ohľadom na zbližovanie postupov dohľadu; na rozšírenie zoznamov tried expozícií na účely štandardizovaného prístupu alebo prístupu interných ratingov s cieľom zohľadniť vývoj na finančných trhoch; na úpravu určitých hodnôt relevantných pre tieto triedy expozície s cieľom zohľadniť účinky inflácie; na úpravu zoznamu a klasifikácie podsúvahových položiek; a na úpravu osobitných ustanovení a technických kritérií, pokiaľ ide o zaobchádzanie s kreditným rizikom protistrany, štandardizovaný prístup a prístup interných ratingov, zmiernenie úverového rizika, sekuritizáciu, operačné riziko, trhové riziko, likviditu, finančnú páku a zverejňovanie informácií s cieľom zohľadniť vývoj na finančných trhoch alebo v účtovných štandardoch alebo v práve Únie, alebo so zreteľom na zbližovanie postupov dohľadu a merania rizika a výsledok preskúmania rôznych záležitostí týkajúcich sa rozsahu pôsobnosti smernice 2004/39/ES.
(125)
Na Komisiu by sa mala tiež delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 Zmluvy o fungovaní Európskej Únie, pokiaľ ide o stanovenie dočasného zníženia výšky vlastných zdrojov alebo rizikových váh stanovených podľa tohto nariadenia s cieľom zohľadniť osobitné okolnosti; na objasnenie výnimiek z uplatňovania ustanovení tohto nariadenia o veľkej majetkovej angažovanosti vzťahujúcich sa na určité expozície; na stanovenie súm relevantných pre výpočet kapitálových požiadaviek pre obchodnú knihu, aby sa zohľadnil vývoj v hospodárskej a menovej oblasti; na úpravu kategórií investičných spoločností oprávnených na určité odchýlky od požadovanej úrovne vlastných zdrojov s cieľom zohľadniť vývoj na finančných trhoch; na vysvetlenie požiadavky, na základe ktorej majú investičné spoločnosti držať vlastné zdroje rovnocenné jednej štvrtine svojich fixných režijných nákladov počas predchádzajúceho roka s cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie tohto nariadenia; na stanovenie prvkov vlastných zdrojov, od ktorých možno odpočítať podiely inštitúcií v nástrojoch príslušných subjektov; na zavedenie dodatočných prechodných ustanovení týkajúcich sa zaobchádzania s poistno-matematickými ziskami a stratami pri meraní záväzkov inštitúcií v rámci dôchodkového systému so stanovenými požitkami. Je obzvlášť dôležité, aby Komisia počas svojej prípravnej práve uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a tvorbe delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť súbežné, včasné a náležité postúpenie relevantných dokumentov Európskemu parlamentu a Rade.
(126)
V súlade s vyhlásením (č. 39) k článku 290 ZFEÚ pripojeným k zmluve by Komisia mala pokračovať v poradách s odborníkmi, ktorých vymenovali členské štáty, pri vypracovávaní návrhov delegovaných aktov v oblasti finančných služieb v súlade so zaužívanou praxou.
(127)
Technické predpisy v oblasti finančných služieb by mali zabezpečiť harmonizáciu, jednotné podmienky a primeranú ochranu vkladateľov, investorov a spotrebiteľov v celej Únii. Keďže EBA je orgán s vysoko odbornými skúsenosťami, bolo by účinné a vhodné poveriť ho vypracovaním návrhov regulačných a vykonávacích technických predpisov, ktoré nezahŕňajú možnosť politických rozhodnutí, na predloženie Komisii. EBA by mal pri tvorbe technických predpisov zabezpečiť efektívne administratívne postupy a postupy predkladania správ. Formáty správ musia byť primerané povahe, rozsahu a zložitosti činností inštitúcií.
(128)
Komisia by mala prijať návrhy regulačných technických predpisov vypracované EBA v oblasti vzájomných spoločností (mutuals), družstiev, sporiteľní alebo podobných subjektov, niektorých nástrojov vlastných zdrojov, prudenciálnych úprav, odpočtov od vlastných zdrojov, dodatočných nástrojov vlastných zdrojov, menšinových podielov, pomocných bankových služieb, zaobchádzania s úpravou kreditného rizika, pravdepodobnosti zlyhania, straty v prípade zlyhania, prístupov k rizikovému váženiu aktív, zbližovania postupov dohľadu, likvidity a prechodných opatrení pre vlastné zdroje prostredníctvom delegovaných aktov v súlade s článkom 290 Zmluvy o fungovaní EÚ a v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 ZFEÚ. Je obzvlášť dôležité, aby Komisia počas svojej prípravnej práce uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Komisia a EBA by mali zabezpečiť, aby tieto predpisy a požiadavky mohli všetky dotknuté inštitúcie uplatňovať spôsobom, ktorý je primeraný povahe, rozsahu a zložitosti týchto inštitúcií a ich činností.
(129)
Vykonávanie niektorých delegovaných aktov, ktoré stanovuje toto nariadenie, ako napríklad delegovaných aktov súvisiacich s požiadavkou na krytie likvidity, by mohlo mať podstatný vplyv na inštitúcie podliehajúce dohľadu a na reálnu ekonomiku. Komisia by mala zabezpečiť, aby Európsky parlament a Rada boli vždy dobre informovaní o relevantnom vývoji na medzinárodnej úrovni a aktuálnom prístupe Komisie už pred zverejnením delegovaných aktov.
(130)
Komisii by takisto mala byť splnomocnená prijať vykonávacie technické predpisy vypracované EBA prostredníctvom vykonávacích aktov v súlade s článkom 291 Zmluvy o fungovaní Európskej únie a v súlade s článkom 15 nariadenia (ES) č. 1093/2010 so zreteľom na konsolidáciu, spoločné rozhodnutia, predkladanie správ, zverejňovanie informácií, expozície zabezpečené hypotékami, posudzovanie rizika, prístupy k rizikovému váženiu aktív, rizikové váhy a špecifikáciu určitých expozícií, zaobchádzanie s opciami a opčnými listami, pozície v kapitálových nástrojoch a cudzej mene, používanie interných modelov, pákový efekt a podsúvahové položky.
(131)
Vzhľadom na špecifiká a rozsah regulačných technických predpisov, ktoré sa majú prijať podľa tohto nariadenia, lehota, v ktorej môže Európsky parlament alebo Rada podať námietky voči regulačnému technickému predpisu v prípade, že Komisia prijme rovnaký regulačný technický predpis ako je návrh regulačného technického predpisu, ktorý predložil EBA, by sa mala v prípade potreby predĺžiť o jeden mesiac. Cieľom Komisie by okrem toho malo byť prijatie regulačných technických predpisov v dostatočnom časovom predstihu na to, aby sa Európskemu parlamentu a Rade umožnilo uplatniť celú lehotu na ich preskúmanie, a to so zreteľom na rozsah a komplexnosť regulačných technických predpisov, špecifiká rokovacích poriadkov Európskeho parlamentu a Rady, rozvrh práce a zloženie.
(132)
Na zabezpečenie vysokej úrovne transparentnosti by mal EBA začať konzultácie v súvislosti s návrhom technických predpisov uvedených v tomto nariadení. EBA a Komisia by mali začať čo najskôr vypracovávať svoje správy o požiadavkách na likviditu a finančnú páku, ako sa stanovuje v tomto nariadení.
(133)
S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tohto nariadenia by sa mali na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci. Uvedené právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 zo 16. februára 2011, ktorým sa stanovujú pravidlá a všeobecné zásady mechanizmu, na základe ktorého členské štáty kontrolujú vykonávanie vykonávacích právomocí Komisie (18).
(134)
V súlade s článkom 345 ZFEÚ, v ktorom sa stanovuje, že zmluvy sa nedotýkajú úpravy vlastníckych vzťahov uplatňovanej v členských štátoch, toto nariadenie neuprednostňuje ani nediskriminuje druhy vlastníctva, ktoré patria do rozsahu jeho pôsobnosti.
(135)
Európsky dozorný úradník bol konzultovaný v súlade s článkom 28 ods. 2 nariadenia (ES) č. 45/2001 a prijal stanovisko (19).
(136)
Nariadenie (EÚ) č. 648/2012 by sa malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
PRVÁ ČASŤ
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
HLAVA I
PREDMET ÚPRAVY, ROZSAH PÔSOBNOSTI A VYMEDZENIE POJMOV
Článok 1
Rozsah pôsobnosti
V tomto nariadení sa stanovujú jednotné pravidlá týkajúce sa všeobecných prudenciálnych požiadaviek, ktoré musia spĺňať inštitúcie, nad ktorými sa vykonáva dohľad podľa smernice 2013/36/EÚ, v súvislosti s týmito položkami:
a)
požiadavky na vlastné zdroje, ktoré sa vzťahujú na plne vyčísliteľné, jednotné a štandardizované prvky kreditného rizika, trhového rizika, operačného rizika a rizika vyrovnania;
b)
požiadavky obmedzujúce veľkú majetkovú angažovanosť;
c)
po nadobudnutí účinnosti delegovaného aktu uvedeného v článku 460 požiadavky na likviditu, ktoré sa vzťahujú na plne vyčísliteľné, jednotné a štandardizované prvky rizika likvidity;
d)
povinnosť predkladať správy týkajúca sa písmen a), b) a c) a využívania pákového efektu;
e)
požiadavky na zverejňovanie.
Týmto nariadením sa neupravujú požiadavky na zverejňovanie v prípade príslušných orgánov v oblasti prudenciálnej regulácie a dohľadu nad inštitúciami, ako sa stanovuje v smernici 2013/36/EÚ.
Článok 2
Právomoci dohľadu
Na účely dodržiavania súladu s týmto nariadením príslušné orgány majú právomoci a dodržiavajú postupy stanovené v smernici 2013/36/EÚ.
Článok 3
Uplatňovanie prísnejších požiadaviek inštitúciami
Toto nariadenie nebráni inštitúciám v tom, aby držali vlastné zdroje a ich zložky nad rámec zdrojov, ktoré sa vyžadujú v tomto nariadení, alebo aby uplatňovali prísnejšie opatrenia, než sa vyžadujú v tomto nariadení.
Článok 4
Vymedzenia pojmov
1. Na účely tohto nariadenia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1)
„úverová inštitúcia“ je spoločnosť, ktorej predmetom činnosti je prijímanie vkladov alebo iných návratných peňažných prostriedkov od verejnosti a poskytovanie úverov na vlastný účet;
2)
„investičná spoločnosť“ je osoba vymedzená v článku 4 ods. 1 smernice 2004/39/ES, ktorá podlieha požiadavkám stanoveným v uvedenej smernici s výnimkou:
a)
úverových inštitúcií;
b)
miestnych spoločností;
c)
spoločnosti, ktorým nebolo udelené povolenie poskytovať vedľajšiu službu uvedenú v prílohe I oddiele B bode 1) smernice 2004/39/ES, ktoré poskytujú len jednu alebo viac investičných služieb a činností uvedených v prílohe I oddiele A bodoch 1, 2, 4 a 5 uvedenej smernice a ktoré nemôžu držať peniaze alebo cenné papiere patriace ich klientom, a ktoré sa teda v žiadnom prípade nesmú u týchto klientov zadlžiť;
3)
„inštitúcia“ je úverová inštitúcia alebo investičná spoločnosť;
4)
„miestna spoločnosť“ je spoločnosť, ktorá obchoduje na vlastný účet na trhoch s finančnými futures, opciami alebo inými derivátmi a na trhoch s hotovostnými prostriedkami výhradne na účel hedžingu pozícií na trhoch s derivátmi alebo ktorá obchoduje na účty iných členov týchto trhov a ktorej poskytli záruku zúčtovací členovia tých istých trhov, pričom zodpovednosť za zabezpečenie plnenia zmlúv, ktoré takáto spoločnosť uzatvorila, nesú zúčtovací členovia tých istých trhov;
5)
„poisťovňa“ je poisťovňa vymedzená v článku 13 bode 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/138/ES z 25. novembra 2009 o začatí a vykonávaní poistenia a zaistenia (Solventnosť II) (20);
6)
„zaisťovňa“ je zaisťovňa vymedzená v článku 13 bode 4 smernice 2009/138/ES;
7)
„podniky kolektívneho investovania“ alebo „PKI“ sú PKIPCP vymedzené v článku 1 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/EÚ z 13. júla 2009 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa podnikov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) (21), vrátane, pokiaľ nie je ustanovené inak, subjektov z tretích krajín, ktoré vykonávajú podobné činnosti podliehajúce dohľadu podľa práva Únie alebo danej tretej krajiny, ktorá uplatňuje požiadavky prudenciálneho dohľadu a regulácie, ktoré sú prinajmenšom rovnocenné požiadavkám uplatňovaným v Únii a AIF vymedzené v článku 4 ods. 1 písm. a) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2011/61/EÚ z 8. júna 2011 o správcoch alternatívnych investičných fondov (22), vrátane AIF z krajiny mimo EÚ, ako sa vymedzujú v článku 4 ods. 1 písm. aa) uvedenej smernice;
8)
„subjekt verejného sektora“ je neobchodný správny orgán, ktorý podlieha ústredným vládam, regionálnym vládam alebo miestnym orgánom alebo iným orgánom, ktoré plnia rovnaké úlohy ako regionálne vlády a miestne orgány, alebo neobchodná spoločnosť, ktorú vlastnia alebo ktorú zriadili a podporujú ústredné vlády, regionálne vlády alebo miestne orgány, ktoré uzatvorili výslovné dohody o zárukách, a môže zahŕňať samosprávne orgány zriadené zo zákona a podliehajúce verejnému dohľadu;
9)
„riadiaci orgán“ je riadiaci orgán vymedzený v článku 3 ods. 1 bode 7 smernice 2013/36/EÚ;
10)
„vrcholový manažment“ je vrcholový manažment vymedzený v článku 3 ods. 1 bode 9 smernice2013/36/EÚ;
11)
„systémové riziko“ je systémové riziko vymedzené v článku 3 ods. 1 bode 10 smernice 2013/36/EÚ;
12)
„riziko modelu“ je riziko modelu vymedzené v článku 3 ods. 1 bode 11 smernice 2013/36/EÚ;
13)
„originátor“ je subjekt, ktorý:
a)
bol buď samostatne alebo prostredníctvom prepojených subjektov priamo alebo nepriamo zapojený do pôvodnej dohody, ktorou sa vytvorili záväzky alebo potenciálne záväzky dlžníka alebo potenciálneho dlžníka, a z ktorej vznikla sekuritizovaná expozícia; alebo
b)
odkupuje expozície tretej strany na vlastný účet a potom ich sekuritizuje;
14)
„sponzor“ je iná inštitúcia než inštitúcia, ktorá je originátorom, ktorá vytvára a riadi program aktívami zabezpečených krátkodobých obchodovateľných cenných papierov alebo inú sekuritizačnú schému, pri ktorej sa odkupujú expozície tretích strán;
15)
„materská spoločnosť“ je:
a)
materská spoločnosť v zmysle článkov 1 a 2 smernice 83/349/EHS;
b)
na účely oddielu II kapitol 3 a 4 hlavy VII a VIII smernice 2013/36/EÚ a piatej časti tohto nariadenia materská spoločnosť v zmysle článku 1 ods. 1 smernice 83/349/EHS a každá spoločnosť, ktorá účinne vykonáva rozhodujúci vplyv na inú spoločnosť;
16)
„dcérska spoločnosť“ je:
a)
dcérska spoločnosť spoločnosti v zmysle článkov 1 a 2 smernice 83/349/EHS;
b)
dcérska spoločnosť spoločnosti v zmysle článku 1 ods. 1 smernice 83/349/EHS a každá spoločnosť, nad ktorou materská spoločnosť účinne vykonáva rozhodujúci vplyv.
Všetky dcérske spoločnosti dcérskych spoločností sa takisto považujú za dcérske spoločnosti, ktorá je ich pôvodnou materskou spoločnosťou;
17)
„pobočka“ je miesto podnikania, ktoré tvorí právne závislú časť inštitúcie a ktoré priamo vykonáva všetky alebo niektoré transakcie, ktoré sú charakteristické pre podnikanie inštitúcií;
18)
„podnik pomocných služieb“ je podnik, ktorého hlavným predmetom činnosti je vlastníctvo alebo správa majetku, riadenie služieb spracovania údajov alebo iná podobná činnosť, ktorá je doplnkom hlavnej činnosti jednej alebo viacerých inštitúcií;
19)
„správcovská spoločnosť“ je správcovská spoločnosť vymedzená v článku 2 bode 5 smernice 2002/87/ES a AIFM vymedzený v článku 4 ods. 1 písm. b) smernice 2011/61/EÚ vrátane, pokiaľ nie je ustanovené inak, subjektov z tretích krajín, ktoré vykonávajú podobné činnosti podliehajúce právu tretej krajiny, ktorá uplatňuje požiadavky prudenciálneho dohľadu a regulácie, ktoré sú prinajmenšom rovnocenné požiadavkám uplatňovaným v Únii;
20)
„finančná holdingová spoločnosť“ je finančná inštitúcia, ktorej dcérskymi spoločnosťami sú buď výhradne, alebo prevažne inštitúcie alebo finančné inštitúcie, pričom aspoň jedna z takýchto dcérskych spoločností je inštitúciou, a ktorá nie je zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou;
21)
„zmiešaná finančná holdingová spoločnosť“ je zmiešaná finančná holdingová spoločnosť vymedzená v článku 2 bode 15 smernice 2002/87/ES;
22)
„holdingová spoločnosť so zmiešanou činnosťou“ je materská spoločnosť iná ako finančná holdingová spoločnosť, inštitúcia alebo zmiešaná finančná holdingová spoločnosť, ktorej aspoň jedna dcérska spoločnosť je inštitúciou;
23)
„poisťovňa z tretej krajiny“ je poisťovňa z tretej krajiny vymedzená v článku 13 bode 3 smernice 2009/138/ES;
24)
„zaisťovňa z tretej krajiny“ je zaisťovňa z tretej krajiny vymedzená v článku 13 bode 6 smernice 2009/138/ES;
25)
„uznané investičné spoločnosti tretej krajiny“ sú spoločnosti, ktoré spĺňajú všetky tieto podmienky:
a)
ak by boli zriadené v Únii, vzťahovalo by sa na ne vymedzenie investičnej spoločnosti;
b)
bolo im v tretej krajine udelené povolenie;
c)
podliehajú prudenciálnym pravidlám, ktoré príslušné orgány považujú za aspoň také prísne, ako sú pravidlá stanovené týmto nariadením alebo smernicou 2013/36/EÚ, a tieto pravidlá dodržiavajú;
26)
„finančná inštitúcia“ je spoločnosť, ktorá nie je inštitúciou a ktorej hlavným predmetom činnosti je nadobúdať podiely alebo vykonávať jednu alebo viac činností uvedených v bodoch 2 až 12 a v bode 15 prílohy I k smernici 2013/36/EÚ. Zahŕňa finančné holdingové spoločnosti, zmiešané finančné holdingové spoločnosti, platobné inštitúcie v zmysle smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/64/ES z 13. novembra 2007 o platobných službách na vnútornom trhu (23) a správcovské spoločnosti, ale s výnimkou holdingových poisťovní a zmiešaných holdingových poisťovní vymedzených v článku 212 ods. 1 písm. g) smernice 2009/138/ES;
27)
„subjekt finančného sektora“ je ktorýkoľvek z týchto subjektov:
a)
inštitúcia;
b)
finančná inštitúcia;
c)
podnik pomocných služieb zahrnutý v konsolidovanej finančnej situácii inštitúcie;
d)
poisťovňa;
e)
poisťovňa z tretej krajiny;
f)
zaisťovňa;
g)
zaisťovňa z tretej krajiny;
h)
holdingová poisťovňa;
i)
holdingová spoločnosť so zmiešanou činnosťou;
j)
zmiešaná holdingová poisťovňa vymedzená v článku 212 ods. 1 písm. g) smernice 2009/138/ES;
k)
podnik vylúčený z rozsahu pôsobnosti smernice 2009/138/ES v súlade s článkom 4 uvedenej smernice;
l)
podnik z tretej krajiny, ktorého hlavný predmet činnosti je porovnateľný s hlavným predmetom činnosti ktoréhokoľvek zo subjektov uvedených v písmenách a) až k);
28)
„materská inštitúcia v členskom štáte“ je inštitúcia v členskom štáte, ktorej dcérskou spoločnosťou je inštitúcia alebo finančná inštitúcia alebo ktorá má účasť v takejto inštitúcii alebo finančnej inštitúcii a ktorá nie je dcérskou spoločnosťou inej inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v tom istom členskom štáte, ani finančnej holdingovej spoločnosti, ani zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti založenej v tom istom členskom štáte;
29)
„materská inštitúcia v EÚ“ je materská inštitúcia v členskom štáte, ktorá nie je dcérskou spoločnosťou inej inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v niektorom členskom štáte, ani finančnej holdingovej spoločnosti, ani zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti založenej v niektorom členskom štáte;
30)
„materská finančná holdingová spoločnosť v členskom štáte“ je finančná holdingová spoločnosť, ktorá nie je dcérskou spoločnosťou inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v tom istom členskom štáte, ani finančnej holdingovej spoločnosti, ani zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti založenej v tom istom členskom štáte;
31)
„materská finančná holdingová spoločnosť v EÚ“ je materská finančná holdingová spoločnosť v členskom štáte, ktorá nie je dcérskou spoločnosťou inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v niektorom členskom štáte, ani inej finančnej holdingovej spoločnosti, ani zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti založenej v niektorom členskom štáte;
32)
„materská zmiešaná finančná holdingová spoločnosť v členskom štáte“ je zmiešaná finančná holdingová spoločnosť, ktorá nie je dcérskou spoločnosťou inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v tom istom členskom štáte, ani finančnej holdingovej spoločnosti, ani zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti založenej v tom istom členskom štáte;
33)
„materská zmiešaná finančná holdingová spoločnosť v EÚ“ je materská zmiešaná finančná holdingová spoločnosť v členskom štáte, ktorá nie je dcérskou spoločnosťou inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie v niektorom členskom štáte, ani inej finančnej holdingovej spoločnosti, ani zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti založenej v niektorom členskom štáte;
34)
„centrálna protistrana“ alebo CCP je CCP vymedzená v článku 2 bode 1 nariadenia (EÚ) č. 648/2012;
35)
„účasť“ znamená účasť v zmysle prvej vety článku 17 štvrtej smernice Rady 78/660/EHS z 25. júla 1978 o ročnej účtovnej závierke niektorých typov spoločností (24) alebo priamy alebo nepriamy podiel 20 % alebo viac na hlasovacích právach alebo na základnom imaní podniku;
36)
„kvalifikovaná účasť“ je priamy alebo nepriamy podiel v podniku, ktorý predstavuje aspoň 10 % základného imania alebo hlasovacích práv, alebo ktorý umožňuje vykonávať významný vplyv na riadenie tohto podniku;
37)
„kontrola“ je vzťah medzi materskou spoločnosťou a dcérskou spoločnosťou, ako je vymedzený v článku 1 smernice 83/349/EHS alebo účtovnými štandardami, ktoré sa vzťahujú na inštitúciu podľa nariadenia (ES) č. 1606/2002 alebo podobný vzťah medzi akoukoľvek fyzickou alebo právnickou osobou a spoločnosťou;
38)
„úzke prepojenie“ je situácia, v ktorej sú dve alebo viac fyzických alebo právnických osôb prepojené jedným z týchto spôsobov:
a)
účasťou vo forme priameho vlastníctva alebo kontroly aspoň 20 % hlasovacích práv alebo základného imania podniku;
b)
kontrolou;
c)
trvalé prepojenie oboch alebo všetkých inštitúcií s jednou a tou istou treťou osobou prostredníctvom vzťahu kontroly;
39)
„skupina prepojených klientov“ je akákoľvek z týchto skupín:
a)
dve alebo viac fyzických alebo právnických osôb, ktoré, pokiaľ nie je uvedené inak, predstavujú jedno riziko vzhľadom na to, že jedna z nich priamo alebo nepriamo kontroluje druhú, respektíve ostatné;
b)
dve alebo viac fyzických alebo právnických osôb, medzi ktorými nie je nijaký vzťah kontroly v zmysle písm. a), ale ktoré sa majú považovať za také, ktoré predstavujú jedno riziko, pretože sú natoľko prepojené, že ak sa jedna z nich dostane do finančných ťažkostí, najmä ťažkostí s financovaním alebo splácaním, je pravdepodobné, že sa do ťažkostí s financovaním alebo splácaním dostane aj druhá, respektíve všetky ostatné.
Bez ohľadu na písmená a) a b), ak ústredná vláda priamo kontroluje alebo je priamo prepojená s viac ako jednou fyzickou alebo právnickou osobou, nepožaduje sa, aby sa skupina pozostávajúca z ústrednej vlády a všetkých fyzických alebo právnických osôb priamo alebo nepriamo kontrolovaných ústrednou vládou v súlade s písmenom a) alebo prepojených s ústrednou vládou v súlade s písmenom b) považovala za skupinu prepojených klientov. Namiesto toho sa existencia skupiny prepojených klientov tvorenej ústrednou vládou a ďalšími fyzickými alebo právnickými osobami môže posudzovať samostatne pre každú osobu priamo kontrolovanú ústrednou vládou v súlade s písmenom a) alebo priamo prepojenú s ústrednou vládou v súlade s písmenom b) a pre všetky fyzické a právnické osoby, ktoré sú touto osobou kontrolované podľa písmena a) alebo prepojené s touto osobou v súlade s písmenom b) vrátane ústrednej vládou. To isté sa uplatňuje v prípade regionálnych vlád alebo miestnych orgánov, na ktoré sa uplatňuje článok 115 ods. 2;
40)
„príslušný orgán“ je orgán verejnej moci úradne uznaný podľa vnútroštátneho práva, ktorý je na základe vnútroštátneho práva oprávnený vykonávať dohľad nad inštitúciami ako súčasť systému dohľadu fungujúceho v dotknutom členskom štáte;
41)
„orgán konsolidovaného dohľadu“ je príslušný orgán zodpovedný za výkon dohľadu na konsolidovanom základe nad materskými inštitúciami v EÚ a inštitúciami kontrolovanými materskými finančnými holdingovými spoločnosťami v EÚ alebo materskými zmiešanými finančnými holdingovými spoločnosťami v EÚ;
42)
„povolenie“ je nástroj, ktorý vydali orgány v akejkoľvek podobe a prostredníctvom ktorého sa udeľuje oprávnenie na podnikanie;
43)
„domovský členský štát“ je členský štát, v ktorom bolo inštitúcii udelené povolenie;
44)
„hostiteľský členský štát“ je členský štát, v ktorom má inštitúcia svoju pobočku alebo v ktorom poskytuje služby;
45)
„centrálne banky ESCB“ sú národné centrálne banky, ktoré sú členmi Európskeho systému centrálnych bánk (ESCB), a Európska centrálna banka (ECB);
46)
„centrálne banky“ sú centrálne banky ESCB a centrálne banky tretích krajín;
47)
„konsolidovaná situácia“ je situácia, ktorá vyplýva z uplatňovania požiadaviek tohto nariadenia v súlade s prvou časťou, hlavou II kapitolou 2 na inštitúciu, ako keby táto inštitúcia spoločne s jedným alebo viacerými inými subjektmi tvorila jedinú inštitúciu;
48)
„konsolidovaný základ“ znamená na základe konsolidovanej situácie;
49)
„subkonsolidovaný základ“ znamená na základe konsolidovanej situácie materskej inštitúcie, finančnej holdingovej spoločnosti alebo zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti s výnimkou podskupiny subjektov, alebo na základe konsolidovanej situácie materskej inštitúcie, finančnej holdingovej spoločnosti alebo zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti, ktorá nie je konečnou materskou inštitúciou, finančnou holdingovou spoločnosťou alebo zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou;
50)
„finančný nástroj“ je:
a)
zmluva, na základe ktorej vzniknú jednej strane finančné aktíva a druhej strane finančné záväzky alebo kapitálové nástroje;
b)
akýkoľvek nástroj uvedený v oddiele C prílohy I k smernici 2004/39/ES;
c)
derivátový finančný nástroj;
d)
primárny finančný nástroj;
e)
hotovostný nástroj.
Nástroje uvedené v písmenách a), b) a c) sú finančnými nástrojmi len vtedy, ak je ich hodnota odvodená od ceny podkladového finančného nástroja alebo inej podkladovej položky, miery alebo indexu;
51)
„počiatočný kapitál“ je výška a druhy vlastných zdrojov stanovené v článku 12 smernice 2013/36/EÚ v prípade úverových inštitúcií a v hlave IV uvedenej smernice v prípade investičných spoločností;
52)
„operačné riziko“ je riziko straty vyplývajúce z neprimeraných alebo chybných interných postupov, zo zlyhania ľudského faktora a systémov alebo zapríčinené vonkajšími udalosťami, pričom zahŕňa právne riziko;
53)
„riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov“ je riziko, že sa pohľadávka zníži o hodnotu hotovostných alebo bezhotovostných úverov poskytnutých dlžníkovi;
54)
„pravdepodobnosť zlyhania“ alebo „PD“ je pravdepodobnosť zlyhania protistrany v priebehu jedného roka;
55)
„strata v prípade zlyhania“ alebo „LGD“ je pomer straty z expozície z dôvodu zlyhania protistrany k nesplatenej sume v momente zlyhania;
56)
„konverzný faktor“ je pomer aktuálne nečerpanej výšky prísľubu, ktorý by sa mohol čerpať, a byť preto nesplatený v momente zlyhania, k aktuálne nečerpanej výške prísľubu, pričom rozsah prísľubu sa určí na základe oznámeného limitu, pokiaľ nie je neoznámený limit vyšší;
57)
„zmierňovanie kreditného rizika“ je postup, ktorý inštitúcia používa na zníženie kreditného rizika spojeného s expozíciou alebo expozíciami, ktoré inštitúcia naďalej drží;
58)
„financované zabezpečenie“ je postup zmierňovania kreditného rizika, kde je zníženie kreditného rizika expozície inštitúcie odvodené z práva tejto inštitúcie - v prípade zlyhania protistrany alebo pri výskyte iných bližšie určených kreditných udalostí vzťahujúcich sa na protistranu - speňažiť určité aktíva alebo hodnoty, alebo ich získať prevodom alebo prisvojením, alebo si ich ponechať, alebo znížiť hodnotu expozície na výšku rozdielu medzi hodnotou expozície a výškou pohľadávky voči inštitúcii, alebo ju týmto rozdielom nahradiť;
59)
„nefinancované zabezpečenie“ je postup zmierňovania kreditného rizika, kde je zníženie kreditného rizika expozície inštitúcie odvodené zo záväzku tretej strany zaplatiť istú hodnotu v prípade zlyhania dlžníka alebo pri výskyte iných bližšie určených kreditných udalostí;
60)
„nástroj hotovostného typu“ je vkladový certifikát, dlhopisy vrátane krytých dlhopisov alebo akýkoľvek iný nepodriadený nástroj emitovaný inštitúciou, za ktorý už inštitúcia prijala platbu v plnej výške a ktorý musí inštitúcia bezpodmienečne uhradiť v jeho nominálnej hodnote;
61)
„sekuritizácia“ je transakcia alebo schéma, pomocou ktorej je kreditné riziko, ktoré je spojené s expozíciou alebo skupinou expozícií, tranžované a má tieto charakteristické znaky:
a)
platby v transakcii alebo schéme závisia od výnosnosti expozície alebo skupiny expozícií;
b)
podriadenosť tranží určuje rozdelenie strát počas životnosti transakcie alebo schémy;
62)
„sekuritizačná pozícia“ je expozícia vyplývajúca zo sekuritizácie;
63)
„resekuritizácia“ je sekuritizácia, v ktorej sa riziko spojené s podkladovou skupinou expozícií rozdeľuje na tranže a minimálne jedna z podkladových expozícií je sekuritizačnou pozíciou;
64)
„resekuritizačná pozícia“ je expozícia vyplývajúca z resekuritizácie;
65)
„zvýšenie kreditnej kvality“ je zmluvné dojednanie, ktorým sa zlepšuje kreditná kvalita pozície v sekuritizácii oproti stavu, ak by sa takéto zlepšenie kreditnej kvality neposkytlo, vrátane zlepšenia poskytnutého podriadenejšími tranžami v sekuritizácii a inými druhmi kreditného zabezpečenia;
66)
„účelová jednotka zaoberajúca sa sekuritizáciou“ alebo „SSPE“ je corporation trust alebo iný subjekt než inštitúcia, ktorý je zriadený na uskutočňovanie sekuritizácie alebo sekuritizácií, ktorého činnosť je obmedzená len na činnosti potrebné na dosiahnutie tohto cieľa a ktorého štruktúra má zaistiť oddelenie záväzkov SSPE od záväzkov inštitúcie, ktorá je originátorom, pričom držitelia benefičných podielov v SSPE majú právo založiť alebo vymeniť podiely bez obmedzenia;
67)
„tranža“ je zmluvne stanovený segment kreditného rizika spojeného s jednou alebo viacerými expozíciami, pričom pozícia v segmente zahŕňa riziko straty kreditu väčšej alebo menšej ako pozícia takej istej hodnoty v každom inom takom segmente, bez ohľadu na kreditné zabezpečenie poskytnuté tretími stranami priamo držiteľom pozícií v danom segmente alebo v iných segmentoch;
68)
„oceňovanie trhovou cenou“ je oceňovanie pozícií na základe ľahko dostupných zatváracích cien pochádzajúcich z nezávislých zdrojov vrátane cien na burze, aktuálnych cien zo systému alebo kotácií od niekoľkých nezávislých renomovaných poskytovateľov investičných služieb;
69)
„oceňovanie na základe modelu“ je akékoľvek oceňovanie, ktoré musí byť porovnateľné s referenčnou hodnotou, extrapolované alebo inak vypočítané z jedného alebo viacerých trhových vstupov;
70)
„nezávislé overovanie cien“ je postup, pomocou ktorého sa pravidelne overuje presnosť a nezávislosť trhových cien alebo vstupov oceňovaných na základe modelu;
71)
„prípustný kapitál“ je súčtom týchto položiek:
a)
kapitálu Tier 1 uvedeného v článku 25;
b)
kapitálu Tier 2 uvedeného v článku 71, ktorý sa rovná alebo je nižší ako jedna tretina kapitálu Tier 1;
72)
„uznaná burza“ je burza, ktorá spĺňa všetky tieto podmienky:
a)
ide o regulovaný trh;
b)
má zúčtovací mechanizmus, pričom na zmluvy uvedené v prílohe II sa vzťahuje požiadavka dennej marže, ktorá podľa názoru príslušných orgánov poskytuje dostatočné zabezpečenie;
73)
„dobrovoľné platby dôchodkového zabezpečenia“ sú rozšírené dávky dôchodkového zabezpečenia, ktoré inštitúcia podľa vlastného uváženia poskytne zamestnancovi v rámci balíka pohyblivej odmeny zamestnanca a ktoré nezahŕňajú kumulované dávky poskytnuté zamestnancovi podľa podmienok dôchodkového plánu spoločnosti;
74)
„hodnota poskytnutého hypotekárneho financovania“ je hodnota nehnuteľného majetku určená na základe obozretného posúdenia budúcej obchodovateľnosti majetku, berúc do úvahy aspekty dlhodobej udržateľnosti majetku, bežné a miestne trhové podmienky, súčasné využitie a alternatívne primerané využitie majetku;
75)
„nehnuteľný majetok určený na bývanie“ je majetok určený na bývanie, ktoré obýva jeho majiteľ alebo nájomca vrátane práva obývať byt v bytových družstvách ako sú bytové družstvá vo Švédsku;
76)
„trhová hodnota“ na účely nehnuteľného majetku je odhadovaná suma, za ktorú by sa mohol majetok ku dňu ocenenia vymeniť medzi ochotným kupujúcim a ochotným predávajúcim v rámci transakcie na základe nezávislého vzťahu po náležitom marketingu, pričom by každá strana konala riadne informovaná, obozretne a bez nátlaku;
77)
„uplatniteľný účtovný rámec“ sú účtovné štandardy, ktorým inštitúcia podlieha podľa nariadenia (ES) č. 1606/2002 alebo podľa smernice 86/635/EHS;
78)
„jednoročná miera zlyhania“ je pomer medzi počtom zlyhaní, ku ktorým dôjde počas obdobia, ktoré začne jeden rok pred dátumom T, a počtom dlžníkov zaradených do tejto triedy alebo skupiny jeden rok pred týmto dátumom;
79)
„špekulatívne financovanie nehnuteľného majetku“ znamená úvery na účely nadobudnutia pozemkov alebo výstavby na pozemkoch v súvislosti s nehnuteľným majetkom, alebo na účely nadobudnutia takéhoto majetku a v súvislosti s takýmto majetkom, a to so zámerom ďalšieho predaja s cieľom zisku;
80)
„obchodné financovanie“ znamená financovanie vrátane záruk spojených s výmenou tovaru a služieb prostredníctvom finančných produktov s pevnou krátkodobou splatnosťou vo všeobecnosti kratšou než jeden rok bez automatickej obnovy;
81)
„oficiálne podporované exportné úvery“ sú pôžičky alebo úvery na financovanie vývozu tovaru a služieb, na ktoré oficiálna agentúra na podporu exportu poskytuje záruky, poistenie alebo priame financovanie;
82)
„zmluva o repo transakciách“ a „zmluva o obrátených repo transakciách“ je každá zmluva, na základe ktorej inštitúcia alebo jej protistrana prevádza cenné papiere, komodity alebo zaručené práva vzťahujúce sa na:
a)
vlastnícke právo k cenným papierom alebo komoditám, ak túto záruku poskytne uznaná burza, ktorá má práva k cenným papierom alebo komoditám, a zmluva inštitúcii nepovoľuje previesť alebo prisľúbiť určitý cenný papier alebo komoditu viac ako jednej protistrane naraz, a to s prísľubom ich spätného odkúpenia;
b)
náhradné cenné papiere alebo komodity rovnakej povahy za stanovenú cenu k dátumu určenému v budúcnosti alebo určenému prevádzajúcou stranou, pričom ide o zmluvu o repo transakciách pre inštitúciu predávajúcu cenné papiere alebo komodity a zmluvu o obrátených repo transakciách pre inštitúciu, ktorá ich kupuje;
83)
„repo transakcia“ je každá transakcia upravená zmluvou o repo transakciách alebo zmluvou o obrátených repo transakciách;
84)
„jednoduchá zmluva o repo transakciách“ je repo transakcia týkajúca sa jedného alebo nezložitého aktíva, na rozdiel od koša aktív;
85)
„pozície držané s úmyslom obchodovania“ sú:
a)
vlastné pozície a pozície vyplývajúce z poskytovania služieb klientom a tvorba trhu;
b)
pozície, ktoré sú držané na účely krátkodobého opätovného predaja;
c)
pozície držané so zámerom získať prospech z rozdielov skutočnej alebo očakávanej krátkodobej ceny medzi nákupnou a predajnou cenou alebo z iných cenových alebo úrokových výkyvov;
86)
„obchodná kniha“ pozostáva zo všetkých pozícií vo finančných nástrojoch a komoditách, ktoré inštitúcia drží s úmyslom obchodovania alebo s cieľom hedžovať pozície, ktoré drží s úmyslom obchodovania;
87)
„multilaterálny obchodný systém“ je multilaterálny obchodný systém vymedzený v článku 4 bode 15 smernice 2004/39/ES;
88)
„kvalifikovaná centrálna protistrana“ je centrálna protistrana, ktorej sa buď udelilo povolenie v súlade s článkom 14 nariadenia (EÚ) č. 648/2012, alebo ktorá bola uznaná v súlade s článkom 25 uvedeného nariadenia;
89)
„fond pre prípad zlyhania“ je fond zriadený centrálnou protistranou v súlade s článkom 42 nariadenia (EÚ) 648/2012 a používaný v súlade s článkom 45 uvedeného nariadenia;
90)
„predfinancovaný príspevok do fondu centrálnej protistrany pre prípad zlyhania“ je príspevok do fondu centrálnej protistrany pre prípad zlyhania, ktorý platí inštitúcia;
91)
„obchodná expozícia“ je expozícia vrátane premenlivej marže, ktorá sa má vyplatiť zúčtovaciemu členovi, k tomuto vyplateniu však ešte nedošlo a každá súčasná a potenciálna budúca expozícia zúčtovacieho člena alebo klienta voči centrálnej protistrane vyplývajúca zo zmlúv alebo transakcií uvedených v článku 301 ods. 1 písm. a) až e), ako aj počiatočná marža;
92)
„regulovaný trh“ je regulovaný trh vymedzený v článku 4 bode 14 smernice 2004/39/ES;
93)
„finančná páka“ je relatívna výška aktív inštitúcie, podsúvahových záväzkov a podmienených záväzkov zaplatiť, postúpiť alebo poskytnúť kolaterál, vrátane záväzkov z prijatých finančných prostriedkov, urobených prísľubov, derivátov alebo zmlúv o repo transakciách, avšak s výnimkou prísľubov, ktoré možno uplatniť len počas likvidácie inštitúcie, a to v porovnaní s vlastnými zdrojmi inštitúcie;
94)
„riziko nadmerného využívania finančnej páky“ je riziko vyplývajúce zo zraniteľnosti inštitúcie z dôvodu finančnej páky alebo podmienenej finančnej páky, ktoré si môže vyžiadať neplánované opravné opatrenia jej podnikateľského plánu, vrátane núdzového predaja aktív, ktorý môže vyústiť do straty alebo úpravy hodnoty zostávajúcich aktív;
95)
„úprava kreditného rizika“ je výška špecifických a všeobecných rezerv na straty z úverov v súvislosti s kreditnými rizikami, ktoré boli vykázané v účtovnej závierke inštitúcie v súlade s uplatniteľným účtovným rámcom;
96)
„interný hedžing“ je pozícia, ktorá významne kompenzuje jednotlivé rizikové prvky medzi pozíciou v obchodnej knihe a v neobchodnej knihe alebo súborom pozícií;
97)
„referenčný záväzok“ znamená záväzok použitý na účely určenia hodnoty hotovostného vyrovnania kreditného derivátu;
98)
„externá ratingová agentúra“ alebo „ECAI“ je ratingová agentúra, ktorá je zaregistrovaná alebo certifikovaná v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 zo 16. septembra 2009 o ratingových agentúrach (25), alebo centrálna banka, ktorá vydáva ratingy, na ktoré sa nariadenie (ES) č. 1060/2009 nevzťahuje;
99)
„nominovaná ECAI“ je ECAI, ktorú nominovala inštitúcia;
100)
„akumulovaný iný komplexný účtovný výsledok“ má ten istý význam ako v medzinárodných účtovných štandardoch (IAS) 1, ktoré sa uplatňujú v súlade s nariadením (ES) č. 1606/2002;
101)
„základné vlastné zdroje“ sú základné vlastné zdroje v zmysle článku 88 smernice 2009/138/ES;
102)
„poistné položky vlastných zdrojov Tier 1“ sú položky základných vlastných zdrojov spoločností, ktoré podliehajú požiadavkám smernice 2009/138/ES, ak sú tieto položky zaradené do kapitálu Tier 1 v zmysle smernice 2009/138/ES v súlade s článkom 94 ods. 1 uvedenej smernice;
103)
„dodatočné poistné položky vlastných zdrojov Tier 1“ sú položky základných vlastných zdrojov podnikov, ktoré podliehajú požiadavkám smernice 2009/138/ES, ak sú tieto položky zaradené ako kapitál Tier 1 v zmysle smernice 2009/138/ES v súlade s článkom 94 ods. 1 uvedenej smernice a zahrnutie týchto položiek je obmedzené delegovanými aktmi prijatými v súlade s článkom 99 uvedenej smernice;
104)
„poistné položky vlastných zdrojov Tier 2“ sú položky základných vlastných zdrojov podnikov, ktoré podliehajú požiadavkám smernice 2009/138/ES, ak sú tieto položky zaradené do Tier 2 v zmysle smernice 2009/138/ES v súlade s článkom 94 ods. 2 uvedenej smernice;
105)
„poistné položky vlastných zdrojov Tier 3“ sú položky základných vlastných zdrojov podnikov, ktoré podliehajú požiadavkám smernice 2009/138/ES, ak sú tieto položky zaradené do Tier 3 v zmysle smernice 2009/138/ES v súlade s článkom 94 ods. 3 uvedenej smernice;
106)
„odložené daňové pohľadávky“ majú ten istý význam ako v uplatniteľnom účtovnom rámci;
107)
„odložené daňové pohľadávky, ktoré počítajú s budúcou ziskovosťou“ sú odložené daňové pohľadávky, ktorých budúca hodnota sa môže realizovať len v prípade, ak inštitúcia v budúcnosti vytvorí zdaniteľný zisk;
108)
„odložené daňové záväzky“ majú ten istý význam ako v uplatniteľnom účtovnom rámci;
109)
„majetok dôchodkového fondu so stanovenými požitkami“ sú aktíva dôchodkového fondu alebo programu s definovanými dávkami, ktoré sa vypočítajú po ich znížení o výšku záväzkov v rámci toho istého fondu alebo programu;
110)
„rozdeľovanie výnosov“ je výplata dividend alebo úroku v akejkoľvek forme;
111)
„finančná spoločnosť“ má ten istý význam ako v článku 13 bodu 25 písm. b) a d) smernice 2009/138/ES;
112)
„fondy pre všeobecné bankové riziká“ majú ten istý význam ako v článku 38 smernice 86/635/EHS;
113)
„goodwill“ má ten istý význam ako v uplatniteľnom účtovnom rámci;
114)
„nepriamy podiel“ je akákoľvek expozícia voči sprostredkovateľskému subjektu s expozíciou voči kapitálovým nástrojom emitovaným subjektom finančného sektora, ak v prípade, že by kapitálové nástroje emitované subjektom finančného sektora boli neustále odpisované, strata, ktorá by v dôsledku toho inštitúcii vznikla, by sa podstatne nelíšila od straty, ktorá by inštitúcii vznikla pri priamom podiele na týchto kapitálových nástrojoch emitovaných subjektom finančného sektora;
115)
„nehmotné aktíva“ majú ten istý význam ako v uplatniteľnom účtovnom rámci a zahŕňajú goodwill;
116)
„ostatné kapitálové nástroje“ sú kapitálové nástroje emitované subjektmi finančného sektora, ktoré nespĺňajú podmienky na to, aby boli zaradené ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1, dodatočného kapitálu Tier 1 alebo kapitálu Tier 2 alebo poistné položky vlastných zdrojov Tier 1, dodatočné poistné položky vlastných zdrojov Tier 1, poistné položky vlastných zdrojov Tier 2 alebo poistné položky vlastných zdrojov Tier 3;
117)
„ostatné rezervy“ sú rezervy v zmysle uplatniteľného účtovného rámca, na ktoré sa vzťahuje požiadavka zverejnenia podľa daného uplatniteľného účtovného štandardu, okrem akýchkoľvek súm, ktoré už boli zahrnuté do akumulovaného iného komplexného účtovného výsledku alebo do nerozdelených ziskov;
118)
„vlastné zdroje“ sú súčtom kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2;
119)
„nástroje vlastných zdrojov“ sú kapitálové nástroje emitované inštitúciou, ktoré spĺňajú podmienky na to, aby boli zaradené ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1, dodatočného kapitálu Tier 1 alebo kapitálu Tier 2;
120)
„menšinová účasť“ je suma vlastného kapitálu Tier 1 dcérskej spoločnosti inštitúcie, ktorú možno priradiť iným fyzickým alebo právnickým osobám ako sú tie, na ktoré sa vzťahuje prudenciálny rozsah pôsobnosti konsolidácie inštitúcie;
121)
„zisk“ má ten istý význam ako v uplatniteľnom účtovnom rámci;
122)
„recipročný krížový podiel“ je podiel inštitúcie na nástrojoch vlastných zdrojov alebo iných kapitálových nástrojoch, ktoré emitovali subjekty finančného sektora, ak tieto subjekty takisto majú podiel na nástrojoch vlastných zdrojov, ktoré emitovala daná inštitúcia;
123)
„nerozdelené zisky“ sú zisky a straty prenesené po použití konečného zisku alebo straty v súlade s uplatniteľným účtovným rámcom;
124)
„emisné ážio“ má ten istý význam ako v uplatniteľnom účtovnom rámci;
125)
„dočasné rozdiely“ majú ten istý význam ako v uplatniteľnom účtovnom rámci;
126)
„syntetický podiel“ je investícia inštitúcie do finančného nástroja, ktorého hodnota priamo závisí od hodnoty kapitálových nástrojov, ktoré emitoval subjekt finančného sektora;
127)
„schéma krížových záruk“ je schémou, ktorá spĺňa tieto podmienky:
a)
inštitúcie patria do tej istej schémy inštitucionálneho zabezpečenia, ako sa uvádza v článku 113 ods. 7;
b)
inštitúcie sú plne konsolidované v súlade s článkom 1 ods. 1 písm. b), c) alebo d) alebo článkom 1 ods. 2 smernice 83/349/EHS a sú zahrnuté do dohľadu na konsolidovanom základe vykonávaného nad inštitúciou, ktorá je materskou inštitúciou v niektorom z členských štátov v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2 tohto nariadenia a vzťahuje sa na ňu požiadavka na vlastné zdroje;
c)
materská inštitúcia so sídlom v niektorom z členských štátov a jej dcérske spoločnosti sú usadené v tom istom členskom štáte a podliehajú udeleniu povolenia a dohľadu zo strany toho istého príslušného orgánu;
d)
materská inštitúcia so sídlom v niektorom z členských štátov a jej dcérske spoločnosti uzatvorili dohodu o zmluvnej alebo štatutárnej zodpovednosti, ktorá chráni tieto inštitúcie a najmä zabezpečuje ich likviditu a solventnosť, aby sa v prípade potreby vyhli konkurzu;
e)
prijali sa opatrenia na zabezpečenie rýchleho poskytnutia finančných prostriedkov v podobe kapitálu a likvidity, ak sa to vyžaduje podľa dohody o zmluvnej alebo štatutárnej zodpovednosti uvedenej v písm. d);
f)
náležitosť dohôd a opatrení uvedených v písmenách d) a e) pravidelne monitoruje príslušný orgán;
g)
minimálna výpovedná lehota v prípade dobrovoľného vypovedania dohody o zodpovednosti zo strany dcérskej spoločnosti je 10 rokov;
h)
príslušný orgán je oprávnený zakázať dobrovoľné vypovedanie dohody o zodpovednosti zo strany dcérskej spoločnosti;
128)
„rozdeliteľné položky“ je suma zisku na konci posledného účtovného obdobia zvýšená o nerozdelený zisk z predchádzajúcich období a rezervné fondy, ktoré sú k dispozícii na tento účel pred rozdelením držiteľom nástrojov vlastného kapitálu, a znížená o neuhradené straty z predchádzajúcich období, nerozdeliteľný zisk podľa ustanovení právnych predpisov alebo stanov inštitúcie a sumy vložené do nerozdeliteľných rezervných fondov v súlade s príslušnými vnútroštátnymi právnymi predpismi alebo stanovami inštitúcie, pričom výška týchto strát a rezervných fondov sa určí na základe individuálnej účtovnej závierky inštitúcie a nie na základe konsolidovanej účtovnej závierky.
2. Ak sa v tomto nariadení odkazuje na nehnuteľný majetok alebo nehnuteľný majetok určený na bývanie alebo na podnikanie, alebo na hypotéku na takúto nehnuteľnosť tak takýto majetok zahŕňa podiely vo fínskych bytových podnikoch, ktoré svoju činnosť vykonávajú v súlade s fínskym zákonom o bytových podnikoch z roku 1991 alebo neskoršími rovnocennými právnymi predpismi. Členské štáty alebo ich príslušné orgány môžu povoliť, aby sa s podielmi predstavujúcimi rovnocennú nepriamu držbu nehnuteľného majetku zaobchádzalo ako s priamou držbou nehnuteľného majetku, ak je takáto nepriama držba osobitne regulovaná vo vnútroštátnom práve daného členského štátu a ak v prípade, že sa poskytne ako kolaterál, poskytuje rovnocennú ochranu pre veriteľov.
3. Obchodné financovanie uvedené v odseku 1 bode 80 nie je väčšinou záväzné a vyžaduje si uspokojivú podpornú transakčnú dokumentáciu ku každej žiadosti o čerpanie umožňujúcu odmietnutie financovania v prípade akejkoľvek pochybnosti o úverovej bonite alebo podpornej transakčnej dokumentácii. Splácanie expozícií spojených s obchodným financovaním je zvyčajne nezávislé od dlžníka, prostriedky naopak pochádzajú z hotovosti získanej od dovozcov alebo vyplývajúcej z príjmov z predaja podkladového tovaru.
Článok 5
Vymedzenia pojmov špecifické pre kapitálové požiadavky pre kreditné riziko
Na účely tretej časti, hlavy II sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1.
„expozícia“ je aktívum alebo podsúvahová položka;
2.
„strata“ je hospodárska strata vrátane významných diskontných účinkov a významných priamych a nepriamych nákladov spojených s vymáhaním nástroja;
3.
„očakávaná strata“ alebo „EL“ je pomer straty očakávanej z expozície v prípade potenciálneho zlyhania protistrany alebo zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov počas obdobia jedného roka k nesplatenej sume v momente zlyhania.
HLAVA II
ÚROVEŇ UPLATŇOVANIA POŽIADAVIEK
KAPITOLA 1
Uplatňovanie požiadaviek na individuálnom základe
Článok 6
Všeobecné zásady
1. Inštitúcie plnia povinnosti stanovené v druhej až piatej a ôsmej časti na individuálnom základe.
2. Od inštitúcie, ktorá je buď dcérskou spoločnosťou v členskom štáte, kde jej bolo udelené povolenie a v ktorom podlieha dohľadu, alebo materskou spoločnosťou, ani inštitúcie, ktorá je zahrnutá do konsolidácie v súlade s článkom 19, sa nevyžaduje, aby na individuálnom základe plnila povinnosti stanovené v článkoch 89, 90 a 91.
3. Od inštitúcie, ktorá je buď materskou alebo dcérskou spoločnosťou, ani inštitúcie, ktorá je zahrnutá do konsolidácie v súlade s článkom 19, sa nevyžaduje, aby na individuálnom základe plnila povinnosti stanovené v ôsmej časti.
4. Úverové inštitúcie a investičné spoločnosti, ktorým bolo udelené povolenie na poskytovanie investičných služieb a činností uvedených v bodoch 3 a 6 oddielu A prílohy I k smernici 2004/39/ES, plnia povinnosti stanovené v šiestej časti na individuálnom základe. Kým Komisia nevypracuje správu v súlade s článkom 508 ods. 3, môžu príslušné orgány oslobodiť investičné spoločnosti od plnenia povinností stanovených v šiestej časti, zohľadňujúc pritom povahu, rozsah a komplexnosť činností investičnej spoločnosti.
5. Inštitúcie okrem investičných spoločností uvedených v článku 95 ods. 1 a článku 96 ods. 1 a inštitúcií, v prípade ktorých príslušné orgány udelili výnimku uvedenú v článku 7 ods. 1 alebo 3, plnia povinnosti stanovené v siedmej časti na individuálnom základe.
Článok 7
Výnimka z uplatňovania prudenciálnych požiadaviek na individuálnom základe
1. Príslušné orgány môžu udeliť výnimku z uplatňovania článku 6 ods. 1 na akúkoľvek dcérsku spoločnosť inštitúcie, ak dcérska spoločnosť i inštitúcia podliehajú udeleniu povolenia a dohľadu zo strany príslušného členského štátu a na dcérsku spoločnosť sa vzťahuje dohľad na konsolidovanom základe nad inštitúciou, ktorá je materskou spoločnosťou, a ak sú v záujme zabezpečenia primeraného rozdelenia vlastných zdrojov medzi materskú spoločnosť a dcérsku spoločnosť splnené všetky tieto podmienky:
a)
v súčasnosti neexistuje a ani sa nepredpokladá žiadna významná vecná alebo právna prekážka brániaca okamžitému prevodu vlastných zdrojov alebo splateniu záväzkov materskou spoločnosťou;
b)
materská spoločnosť buď vyhovie príslušnému orgánu, pokiaľ ide o obozretné riadenie dcérskej spoločnosti, a vyhlási so súhlasom príslušného orgánu, že ručí za prísľuby, ktoré urobila dcérska spoločnosť, alebo riziká v dcérskej spoločnosti majú len zanedbateľný význam;
c)
postupy hodnotenia, merania a kontroly rizika materskej spoločnosti sa vzťahujú aj na dcérsku spoločnosť;
d)
materská spoločnosť má podiel viac ako 50 % na hlasovacích právach spojených s podielmi na základnom imaní dcérskej spoločnosti a/alebo má právo vymenovať alebo odvolať väčšinu členov riadiaceho orgánu dcérskej spoločnosti.
2. Príslušné orgány môžu využiť možnosť stanovenú v odseku 1, ak je materská spoločnosť finančnou holdingovou spoločnosťou alebo zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou zriadenou v tom istom členskom štáte ako inštitúcia, za predpokladu, že podlieha rovnakému dohľadu, aký sa vykonáva nad inštitúciami, a najmä normám stanoveným v článku 11 ods. 1.
3. Príslušné orgány môžu udeliť výnimku z uplatňovania článku 6 ods. 1 na materskú inštitúciu v členskom štáte, ak táto inštitúcia podlieha udeleniu povolenia a dohľadu zo strany príslušného členského štátu a vzťahuje sa na ňu dohľad na konsolidovanom základe a ak sú v záujme primeraného rozdelenia vlastných zdrojov medzi materskú spoločnosť a dcérske spoločnosti splnené všetky tieto podmienky:
a)
v súčasnosti neexistuje a ani sa nepredpokladá žiadna významná vecná alebo právna prekážka brániaca okamžitému prevodu vlastných zdrojov alebo splateniu záväzkov materskej inštitúcii v členskom štáte;
b)
postupy hodnotenia, merania a kontroly rizika, ktoré sú relevantné pre konsolidovaný dohľad, sa vzťahujú aj na materskú inštitúciu v členskom štáte.
Príslušný orgán, ktorý použije tento odsek, informuje príslušné orgány všetkých ostatných členských štátov.
Článok 8
Výnimka z uplatňovania požiadaviek na likviditu na individuálnom základe
1. Príslušné orgány môžu udeliť úplnú alebo čiastočnú výnimku z uplatňovania šiestej časti na inštitúciu a na všetky alebo niektoré jej dcérske spoločnosti v Únii a vykonávať nad nimi dohľad ako nad jedinou likviditnou podskupinou, pokiaľ spĺňajú všetky tieto podmienky:
a)
materská inštitúcia na konsolidovanom základe alebo dcérska inštitúcia na subkonsolidovanom základe plní povinnosti stanovené v šiestej časti;
b)
materská inštitúcia na konsolidovanom základe alebo dcérska inštitúcia na subkonsolidovanom základe sústavne monitorujú pozície likvidity všetkých inštitúcií v skupine alebo podskupine, na ktoré sa vzťahuje táto výnimka, a vykonávajú nad nimi dohľad a pre všetky tieto inštitúcie zabezpečujú dostatočnú úroveň likvidity;
c)
inštitúcie uzatvorili zmluvy, ktoré vyhovujú príslušným orgánom a ktoré umožňujú voľný pohyb zdrojov medzi nimi, aby mohli riadne a včas splniť svoje individuálne a spoločné povinnosti;
d)
v súčasnosti neexistuje ani sa nepredpokladá žiadna významná vecná alebo právna prekážka brániaca dodržaniu zmlúv uvedených v písmene c).
Komisia do 1. januára 2014 predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o všetkých právnych prekážkach, ktoré môžu znemožniť uplatňovanie písm. c) prvého pododseku, pričom sa vyzýva, aby do 31. decembra 2015 v prípade potreby predložila legislatívny návrh, na základe ktorého by sa tieto prekážky mali odstrániť.
2. Príslušné orgány môžu udeliť úplnú alebo čiastočnú výnimku z uplatňovania šiestej časti na inštitúciu a na všetky alebo niektoré jej dcérske spoločnosti, ak všetkým inštitúciám jedinej likviditnej podskupiny bolo udelené povolenie v tom istom členskom štáte a za predpokladu, že sú splnené podmienky odseku 1.
3. Ak inštitúciám jedinej likviditnej podskupiny bolo udelené povolenie v niekoľkých členských štátoch, odsek 1 sa uplatňuje len po uplatnení postupu stanoveného v článku 21 a len na inštitúcie, ktorých príslušné orgány sa dohodnú na týchto prvkoch:
a)
na ich posúdení toho, či organizácia a zaobchádzanie s rizikom likvidity spĺňajú podmienky stanovené v článku 86 smernice 2013/36/EÚ v celej jedinej likviditnej podskupine;
b)
na rozdelení súm, umiestnení a vlastníctve požadovaných likvidných aktív, ktoré má mať jediná likviditná podskupina v držbe;
c)
na určení minimálnej výšky likvidných aktív, ktoré majú mať v držbe inštitúcie, v prípade ktorých sa udelí výnimka z uplatňovania šiestej časti;
d)
na potrebe prísnejších parametrov, než sú parametre stanovené v šiestej časti;
e)
na neobmedzenej výmene úplných informácií medzi príslušnými orgánmi;
f)
na plnom chápaní dôsledkov takejto výnimky.
4. Príslušné orgány môžu uplatňovať odseky 1, 2 a 3 aj na inštitúcie, ktoré sú členmi tej istej schémy inštitucionálneho zabezpečenia uvedenej v článku 113 ods. 7 písm. b), ak spĺňajú všetky podmienky stanovené v článku 113 ods. 7, a na iné inštitúcie, ktoré sú prepojené vzťahom v zmysle článku 113 ods. 6, pokiaľ spĺňajú všetky podmienky tam uvedené. Príslušné orgány v tomto prípade určia na základe konsolidovanej situácie všetkých inštitúcií jedinej likviditnej podskupiny jednu z inštitúcií, na ktoré sa vzťahuje výnimka z uplatňovania šiestej časti.
5. Ak sa podľa odseku 1 alebo 2 udelila výnimka z uplatňovania, môžu príslušné orgány na úrovni jedinej likviditnej podskupiny uplatňovať aj článok 86 smernice 2013/36/EÚ alebo jeho časti a na individuálnom základe udeliť výnimku z uplatňovania článku 86 smernice 2013/36/EÚ alebo jeho častí.
Článok 9
Metóda individuálnej konsolidácie
1. S výhradou odsekov 2 a 3 tohto článku a článku 144 ods. 3 smernice 2013/36/EÚ môžu príslušné orgány v jednotlivých prípadoch materským inštitúciám povoliť, aby zahrnuli do výpočtu svojich požiadaviek podľa článku 6 ods. 1 dcérske spoločnosti, ktoré spĺňajú podmienky stanovené v článku 7 ods. 1 písm. c) a d) a ktorých podstatné expozície alebo podstatné záväzky sú voči tejto materskej inštitúcii.
2. Zaobchádzanie stanovené v odseku 1 sa povolí len vtedy, keď materská inštitúcia príslušným orgánom v plnom rozsahu preukáže okolnosti a úpravu vrátane právnej úpravy, vďaka ktorým neexistuje, a ani sa nepredpokladá, žiadna významná vecná alebo právna prekážka brániaca okamžitému prevodu vlastných zdrojov alebo splateniu záväzkov dcérskej spoločnosti svojej materskej spoločnosti v čase splatnosti.
3. Ak príslušný orgán využije možnosť stanovenú v odseku 1, pravidelne a najmenej raz za rok informuje príslušné orgány všetkých ostatných členských štátov o uplatnení odseku 1, ako aj o okolnostiach a úpravách uvedených v odseku 2. Ak je dcérska spoločnosť v tretej krajine, príslušné orgány poskytnú rovnaké informácie aj príslušným orgánom v danej tretej krajine.
Článok 10
Výnimka pre úverové inštitúcie, ktoré sú trvalo pridružené k ústrednému orgánu
1. Príslušné orgány môžu v súlade s vnútroštátnym právom čiastočne alebo v plnom rozsahu udeliť výnimku z uplatňovania požiadaviek stanovených v druhej až ôsmej časti jednej alebo viacerým úverovým inštitúciám, ktoré sa nachádzajú v tom istom členskom štáte a ktoré sú trvalo pridružené k ústrednému orgánu, ktorý nad nimi vykonáva dohľad a ktorý je zriadený v tom istom členskom štáte, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
záväzky ústredného orgánu a pridružených inštitúcií sú spoločné a nerozdielne alebo záväzky jeho pridružených inštitúcií sú v plnom rozsahu zaručené ústredným orgánom;
b)
platobná schopnosť a likvidita ústredného orgánu a všetkých pridružených inštitúcií sa monitorujú ako celok na základe konsolidovaných účtovných závierok týchto inštitúcií;
c)
vedenie ústredného orgánu je oprávnené dávať pokyny vedeniu pridružených inštitúcií.
Členské štáty môžu zachovať a používať existujúce vnútroštátne právne predpisy, pokiaľ ide o uplatňovanie výnimky uvedenej v prvom pododseku, a to za predpokladu, že nie sú v rozpore s týmto nariadením a smernicou 2013/36/EÚ.
2. Ak príslušné orgány konštatujú, že sú splnené podmienky stanovené v odseku 1, a ak za záväzky ústredného orgánu úplne ručia pridružené inštitúcie, príslušné orgány môžu na individuálnom základe vyňať ústredný orgán z uplatňovania druhej až ôsmej časti.
KAPITOLA 2
Prudenciálna konsolidácia
Oddiel 1
Uplatňovanie požiadaviek na konsolidovanom základe
Článok 11
Všeobecné zaobchádzanie
1. Materské inštitúcie v členskom štáte plnia povinnosti stanovené v druhej až štvrtej časti a siedmej časti v rozsahu a spôsobom uvedeným v článku 18 na základe svojej konsolidovanej situácie. Materské spoločnosti a ich dcérske spoločnosti, na ktoré sa vzťahuje toto nariadenie, vytvoria vhodnú organizačnú štruktúru a zavedú primerané mechanizmy vnútornej kontroly s cieľom zabezpečiť náležité spracovanie a odoslanie údajov požadovaných na konsolidáciu. Predovšetkým zabezpečia, aby dcérske spoločnosti, na ktoré sa toto nariadenie nevzťahuje, vykonávali opatrenia, postupy a mechanizmy na zabezpečenie riadnej konsolidácie.
2. Inštitúcie kontrolované materskou finančnou holdingovou spoločnosťou alebo materskou zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou v členskom štáte plnia povinnosti stanovené v druhej až štvrtej časti a siedmej časti v rozsahu a spôsobom uvedeným v článku 18 na základe konsolidovanej situácie tejto finančnej holdingovej spoločnosti alebo zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti.
Ak materská finančná holdingová spoločnosť alebo materská zmiešaná finančná holdingová spoločnosť v členskom štáte kontroluje viac ako jednu inštitúciu, prvý pododsek sa uplatňuje iba na inštitúciu, na ktorú sa uplatňuje dohľad na konsolidovanom základe v súlade s článkom 111 smernice 2013/36/EÚ.
3 Materské inštitúcie v EÚ, inštitúcie kontrolované materskou finančnou holdingovou spoločnosťou v EÚ a inštitúcie kontrolované materskou zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou v EÚ plnia povinnosti stanovené v šiestej časti na základe konsolidovanej situácie materskej inštitúcie, finančnej holdingovej spoločnosti alebo zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti, ak skupina zahŕňa jednu alebo viacero inštitúcií, ktoré môžu poskytovať investičné služby a činnosti uvedené v bodoch 3 a 6 oddielu A prílohy I k smernici 2004/39/ES. Do podania správy Komisie v súlade s článkom 508 ods. 2 a v prípade, že skupinu tvoria len investičné spoločnosti, môžu príslušné orgány oslobodiť investičné spoločnosti od povinností stanovených v šiestej časti na konsolidovanom základe, zohľadňujúc pritom povahu, rozsah a zložitosť činností investičnej spoločnosti.
4. Ak sa uplatňuje článok 10, ústredný orgán v ňom uvedený dodržiava požiadavky druhej a ôsmej časti na základe konsolidovanej situácie celku tvoreného ústredným orgánom spolu s jeho pridruženými inštitúciami.
5. Okrem požiadaviek v odsekoch 1 až 4 a bez toho, aby boli dotknuté ostatné ustanovenia tohto nariadenia a smernice 2013/36/EÚ, ak je to na účely dohľadu odôvodnené osobitnosťou rizika alebo kapitálovej štruktúry inštitúcie alebo v prípade, keď členské štáty prijmú vnútroštátne právne predpisy, v ktorých sa vyžaduje štrukturálne oddelenie činností v rámci bankovej skupiny, príslušné orgány môžu od štrukturálne oddelených inštitúcií požadovať, aby dodržiavali povinnosti stanovené v druhej až štvrtej časti a v šiestej až ôsmej časti tohto nariadenia a v hlave VII smernice 2013/36/EÚ na subkonsolidovanom základe.
Uplatnením prístupu stanoveného v prvom pododseku nie je dotknutý účinný dohľad na konsolidovanom základe, pričom tento prístup nesmie mať na celý finančný systém alebo jeho časti v iných členských štátoch alebo v celej Únii neprimeraný negatívny vplyv, ani nesmie predstavovať prekážku fungovania vnútorného trhu.
Článok 12
Finančná holdingová spoločnosť alebo zmiešaná finančná holdingová spoločnosť s dcérskou úverovou inštitúciou a dcérskou investičnou spoločnosťou
Ak má finančná holdingová spoločnosť alebo zmiešaná finančná holdingová spoločnosť ako dcérske spoločnosti aspoň jednu úverovú inštitúciu a jednu investičnú spoločnosť, potom sa požiadavky, ktoré sa uplatňujú na základe konsolidovanej situácie finančnej holdingovej spoločnosti alebo zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti, uplatňujú na úverovú inštitúciu.
Článok 13
Uplatňovanie požiadaviek na zverejňovanie informácií na konsolidovanom základe
1. Materské inštitúcie v EÚ plnia povinnosti stanovené v ôsmej časti na základe svojej konsolidovanej situácie.
Významné dcérske spoločnosti materských inštitúcií v EÚ a tie dcérske spoločnosti, ktoré majú podstatný význam pre svoj miestny trh, zverejňujú informácie uvedené v článkoch 437, 438, 440, 442, 450, 451 a 453 na individuálnom alebo subkonsolidovanom základe.
2. Inštitúcie kontrolované materskou finančnou holdingovou spoločnosťou v EÚ alebo materskou zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou v EÚ plnia povinnosti stanovené v ôsmej časti na základe konsolidovanej situácie tejto finančnej holdingovej spoločnosti alebo zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti.
Významné dcérske spoločnosti materských finančných holdingových spoločností v EÚ alebo materských zmiešaných finančných holdingových spoločností v EÚ a tie dcérske spoločnosti, ktoré majú podstatný význam pre svoj miestny trh, zverejňujú informácie stanovené v článkoch 437, 438, 440, 442, 450, 451 a 453 na individuálnom alebo subkonsolidovanom základe.
3. Odseky 1 a 2 sa v plnom rozsahu alebo čiastočne neuplatňujú na materské inštitúcie v EÚ, inštitúcie kontrolované materskou finančnou holdingovou spoločnosťou v EÚ alebo materskou zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou v EÚ, pokiaľ sa na ne vzťahuje rovnocenné zverejňovanie informácií poskytnutých na konsolidovanom základe materskou spoločnosťou založenou v tretej krajine.
4. Ak sa uplatňuje článok 10, ústredný orgán v ňom uvedený dodržiava požiadavky ôsmej časti na základe jeho konsolidovanej situácie. Článok 18 ods. 1 sa uplatňuje na ústredný orgán a pridružené inštitúcie sa považujú za jeho dcérske spoločnosti.
Článok 14
Uplatňovanie požiadaviek piatej časti na konsolidovanom základe
1. Materské spoločnosti a ich dcérske spoločnosti, na ktoré sa vzťahuje toto nariadenie, plnia povinnosti stanovené v piatej časti na konsolidovanom alebo na subkonsolidovanom základe, aby sa zabezpečilo, že ich opatrenia, postupy a mechanizmy, ktoré sa vyžadujú v týchto ustanoveniach, sú konzistentné a vhodne integrované a že je možné poskytovať akékoľvek údaje a informácie, ktoré sú relevantné na účely dohľadu. Zabezpečujú najmä to, aby dcérske spoločnosti, na ktoré sa toto nariadenie nevzťahuje, vykonávali opatrenia, postupy a mechanizmy s cieľom zabezpečiť súlad s týmito ustanoveniami.
2. Inštitúcie pri uplatňovaní článku 92 na konsolidovanom alebo subkonsolidovanom základe uplatňujú dodatočnú rizikovú váhu v súlade s článkom 407, ak dôjde k porušeniu požiadaviek článkov 405 alebo 406 na úrovni subjektu založeného v tretej krajine, ktorý je zahrnutý do konsolidácie v súlade s článkom 18, ak ide o závažné porušenie vo vzťahu k celkovému rizikovému profilu skupiny.
3. Povinnosti vyplývajúce z piatej časti týkajúce sa dcérskych spoločností, na ktoré sa nevzťahuje toto nariadenie, sa neuplatňujú v prípade, ak materská inštitúcia v EÚ alebo inštitúcie kontrolované materskou finančnou holdingovou spoločnosťou v EÚ alebo materskou zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou v EÚ môžu príslušným orgánom preukázať, že uplatňovanie piatej časti je podľa právnych predpisov tretej krajiny, v ktorej je dcérska spoločnosť založená, nezákonné.
Článok 15
Výnimka z uplatňovania požiadaviek na vlastné zdroje na konsolidovanom základe v prípade skupín investičných spoločností
1. Orgán konsolidovaného dohľadu môže v jednotlivých prípadoch udeliť výnimku z uplatnenia tretej časti tohto nariadenia a hlavy VII kapitoly 4 smernice 2013/36/EÚ na konsolidovanom základe za predpokladu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
každá investičná spoločnosť v EÚ v skupine používa alternatívny výpočet celkovej výšky rizikovej expozície uvedenej v článku 95 ods. 2;
b)
všetky investičné spoločnosti v skupine patria do kategórií v článku 95 ods. 1 a článku 96 ods. 1;
c)
každá investičná spoločnosť v EÚ v skupine spĺňa požiadavky stanovené v článku 95 na individuálnom základe a zároveň odpočíta od vlastného kapitálu Tier 1 akékoľvek podmienené záväzky v prospech investičných spoločností, finančných inštitúcií, správcovských spoločností a podnikov pomocných služieb, ktoré by inak boli konsolidované;
d)
akákoľvek finančná holdingová spoločnosť, ktorá je materskou finančnou holdingovou spoločnosťou v členskom štáte akejkoľvek investičnej spoločnosti v skupine, má v držbe aspoň toľko kapitálu, ktorý je definovaný ako súčet položiek uvedených v článku 26 ods. 1, článku 51 ods. 1 a v článku 62 ods. 1, aby sa pokryla suma:
i)
súčtu úplnej účtovnej hodnoty akýchkoľvek podielov, podriadených pohľadávok a nástrojov uvedených v článku 36 ods. 1 písm. h) a i), článku 56 ods. 1 písm. c) a d) a v článku 66 ods. 1 písm. c) a d) v investičných spoločnostiach, finančných inštitúciách, správcovských spoločnostiach a podnikoch pomocných služieb, ktoré by inak boli konsolidované, a
ii)
celkovej výšky akýchkoľvek podmienených záväzkov v prospech investičných spoločností, finančných inštitúcií, správcovských spoločností a podnikov pomocných služieb, ktoré by inak boli konsolidované;
e)
v skupine nie sú zahrnuté úverové inštitúcie.
Ak sú splnené kritériá prvého pododseku, každá investičná spoločnosť v EÚ má mať zavedené systémy na monitorovanie a kontrolu zdrojov kapitálu a financovania všetkých finančných holdingových spoločností, investičných spoločností, finančných inštitúcií, správcovských spoločností a podnikov pomocných služieb v rámci skupiny.
2. Príslušné orgány môžu udeliť výnimku z uplatňovania aj vtedy, ak finančné holdingové spoločnosti majú v držbe nižšiu sumu vlastných zdrojov, ako je suma vypočítaná podľa odseku 1 písm. d), ale nie nižšiu, ako je súčet požiadaviek na vlastné zdroje stanovený na individuálnom základe pre investičné spoločnosti, finančné inštitúcie, správcovské spoločnosti a podniky pomocných služieb, ktoré by inak boli konsolidované, a ako celková výška akýchkoľvek podmienených záväzkov v prospech investičných spoločností, finančných inštitúcií, správcovských spoločností a podnikov pomocných služieb, ktoré by inak boli konsolidované. Na účely tohto odseku požiadavka na vlastné zdroje v prípade investičných spoločností tretích krajín, finančných inštitúcií, správcovských spoločností a podnikov pomocných služieb predstavuje pomyselnú požiadavku na vlastné zdroje.
Článok 16
Výnimka z uplatňovania požiadaviek na ukazovateľ finančnej páky na konsolidovanom základe v prípade skupín investičných spoločností
Ak sú všetky subjekty v skupine investičných spoločností, vrátane materského subjektu, investičnými spoločnosťami, ktoré sú oslobodené od uplatňovania požiadaviek ustanovených v siedmej časti na individuálnom základe v súlade s článkom 6 ods. 5, materská investičná spoločnosť sa môže rozhodnúť neuplatňovať požiadavky ustanovené v siedmej časti na konsolidovanom základe.
Článok 17
Dohľad nad investičnými spoločnosťami, ktorým bola udelená výnimka z uplatňovania požiadaviek na vlastné zdroje na konsolidovanom základe
1. Investičné spoločnosti v skupine, ktorej bola udelená výnimka ustanovená v článku 15, oznámia príslušným orgánom riziká, ktoré by mohli narušiť ich finančné pozície, vrátane tých, ktoré sú spojené so zložením a zdrojmi ich vlastných zdrojov, interného kapitálu a financovania.
2. Ak príslušné orgány zodpovedné za prudenciálny dohľad nad investičnou spoločnosťou udelia výnimku z uplatňovania povinnosti dohľadu na konsolidovanom základe, ako sa uvádza v článku 15, prijmú iné vhodné opatrenia na monitorovanie rizík, a to najmä veľkej majetkovej angažovanosti celej skupiny vrátane akýchkoľvek spoločností so sídlom mimo členského štátu.
3. Ak príslušné orgány zodpovedné za prudenciálny dohľad nad investičnou spoločnosťou udelia výnimku z uplatňovania požiadaviek na vlastné zdroje na konsolidovanom základe, ako sa uvádza v článku 15, požiadavky uvedené v ôsmej časti sa uplatňujú na individuálnom základe.
Oddiel 2
Metódy prudenciálnej konsolidácie
Článok 18
Metódy prudenciálnej konsolidácie
1. Inštitúcie, od ktorých sa vyžaduje, aby dodržiavali požiadavky uvedené v prvom oddiele 1 na základe ich konsolidovanej situácie, vykonajú úplnú konsolidáciu všetkých inštitúcií a finančných inštitúcií, ktoré sú ich dcérskymi spoločnosťami alebo, ak je to relevantné, dcérskymi spoločnosťami tej istej materskej finančnej holdingovej spoločnosti alebo zmiešanej materskej finančnej holdingovej spoločnosti. Odseky 2 až 8 tohto článku sa neuplatňujú, ak sa uplatňuje šiesta časť na základe konsolidovanej situácie inštitúcie.
2. Príslušné orgány však môžu v jednotlivých prípadoch povoliť podielovú konsolidáciu podľa veľkosti podielu materskej spoločnosti na kapitáli dcérskej spoločnosti. Podielovú konsolidáciu možno povoliť iba vtedy, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
ručenie materskej spoločnosti sa obmedzuje na veľkosť podielu na kapitáli, ktorý materská spoločnosť drží v dcérskej spoločnosti so zreteľom na ručenie ostatných akcionárov alebo členov;
b)
platobná schopnosť týchto ostatných akcionárov alebo členov je uspokojivá;
c)
ručenie ostatných akcionárov a členov je jasne stanovené právne záväzným spôsobom.
3. Ak sú spoločnosti prepojené vzťahom v zmysle článku 12 ods. 1 smernice 83/349/EHS, príslušné orgány určia, ako sa má konsolidácia vykonať.
4. Orgán konsolidovaného dohľadu požaduje podielovú konsolidáciu podľa podielu na kapitáli držaného v súvislosti s účasťou v inštitúciách a finančných inštitúciách, ktoré riadi spoločnosť zahrnutá do konsolidácie spolu s jednou alebo viacerými spoločnosťami, ktoré do konsolidácie zahrnuté nie sú, ak sa ručenie týchto spoločností obmedzuje na veľkosť ich podielu na kapitáli, ktorý majú v držbe.
5. V prípade účastí alebo iných kapitálových väzieb, ako sú väzby uvedené v odsekoch 1 a 2, príslušné orgány určia, či a ako sa má konsolidácia vykonať. Predovšetkým môžu povoliť alebo požadovať použitie metódy vlastného imania. Táto metóda však neznamená, že sa dotknuté spoločnosti zahrnú do dohľadu na konsolidovanom základe.
6. Príslušné orgány určia, či a ako sa má konsolidácia vykonať v týchto prípadoch:
a)
ak inštitúcia podľa názoru príslušných orgánov vykonáva významný vplyv na jednu alebo viacero inštitúcií alebo finančných inštitúcií a pritom v nich nemá účasť ani iné kapitálové väzby; a
b)
ak dve alebo viac inštitúcií či finančných inštitúcií riadi jeden manažment, čo nie je v súlade s ustanoveniami spoločenskej zmluvy, zakladajúcej listiny či stanov.
Príslušné orgány môžu predovšetkým povoliť alebo požadovať použitie metódy ustanovenej v článku 12 smernice 83/349/EHS. Použitie tejto metódy však neznamená, že sa dotknuté podniky zahrnú do dohľadu na konsolidovanom základe.
7. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, za ktorých sa vykonáva konsolidácia v prípadoch uvedených v odsekoch 2 až 6 tohto článku.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2016.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
8. Ak sa v súlade s článkom 111 smernice 2013/36/EÚ vyžaduje konsolidovaný dohľad na, podniky pomocných služieb a správcovské spoločnosti vymedzené v článku 2 bode 5 smernice 2002/87/ES sa do konsolidácie zahrnú v prípadoch stanovených v tomto článku a v súlade s metódami stanovenými v tomto článku.
Oddiel 3
Rozsah pôsobnosti prudenciálnej konsolidácie
Článok 19
Subjekty vyňaté z rozsahu pôsobnosti prudenciálnej konsolidácie
1. Inštitúcia, finančná inštitúcia alebo podnik pomocných služieb, ktorý je dcérskou spoločnosťou alebo spoločnosťou, v ktorom má určitý subjekt účasť, sa nemusí zahrnúť do konsolidácie v prípade, že celková suma aktív a podsúvahových položiek dotknutej spoločnosti je menšia ako nižšia z nasledujúcich súm:
a)
10 miliónov EUR;
b)
1 % z celkovej sumy aktív a podsúvahových položiek materskej spoločnosti alebo spoločnosti, ktorá v ňom má účasť.
2. Príslušné orgány zodpovedné za vykonávanie dohľadu na konsolidovanom základe v súlade s článkom 111 smernice 2013/36/EÚ môžu v jednotlivých prípadoch rozhodnúť, že inštitúcia, finančná inštitúcia alebo podnik pomocných služieb, ktorý je dcérskou spoločnosťou alebo spoločnosťou, v ktorom má iný subjekt účasť, sa nemusí zahrnúť do konsolidácie v týchto prípadoch:
a)
ak sa dotknutá spoločnosť nachádza v tretej krajine, v ktorej právne prekážky obmedzujú prenos potrebných informácií;
b)
ak má dotknutá spoločnosť len zanedbateľný význam vzhľadom na ciele monitorovania úverových inštitúcií;
c)
ak by podľa názoru príslušných orgánov zodpovedných za vykonávanie dohľadu na konsolidovanom základe bola konsolidácia finančnej situácie dotknutej spoločnosti nevhodná alebo zavádzajúca, pokiaľ ide o ciele dohľadu nad úverovými inštitúciami.
3. Ak v prípadoch uvedených v odseku 1 a v odseku 2 písmene b) spĺňa uvedené kritériá viacero spoločností, napriek tomu sa zahrnú do konsolidácie vtedy, ak ako celok už nemajú zanedbateľný význam vzhľadom na stanovené ciele.
Článok 20
Spoločné rozhodnutia o prudenciálnych požiadavkách
1. Príslušné orgány spolupracujú a v plnom rozsahu konzultujú:
a)
v prípade žiadostí o povolenia uvedené v článku 143 ods. 1, v článku 151 ods. 4 a 9, v článku 283, v článku 312 ods. 2 a v článku 363, ktoré predložila materská inštitúcia v EÚ a jej dcérske spoločnosti alebo spoločne dcérske spoločnosti materskej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ, s cieľom rozhodnúť, či udeliť alebo neudeliť žiadané povolenie a určiť prípadné podmienky, ktorým by malo takéto povolenie podliehať;
b)
na účely stanovenia, či sú splnené kritériá na špecifické zaobchádzanie v rámci skupiny, ako sa uvádza v článku 422 ods. 9 a v článku 425 ods. 5, ktoré dopĺňajú regulačné technické predpisy EBA uvedené v článku 422 ods. 10 a článku 425 ods. 6.
Žiadosti sa predkladajú len orgánu konsolidovaného dohľadu.
Žiadosť uvedená v článku 312 ods. 2 zahŕňa opis metodiky použitej na rozmiestnenie kapitálu na operačné riziko medzi jednotlivé subjekty skupiny. V žiadosti sa uvádza, či a ako sa plánujú zahrnúť účinky diverzifikácie do systému merania rizika.
2. Príslušné orgány vyvinú v rámci svojich právomocí maximálne úsilie s cieľom do šiestich mesiacov dosiahnuť spoločné rozhodnutie o:
a)
žiadosti uvedenej v odseku 1 písm. a);
b)
posúdení kritérií a stanovení špecifického zaobchádzania podľa odseku 1 písm. b).
Spoločné rozhodnutie obsahuje plné odôvodnenie a príslušný orgán uvedený v odseku 1 ho doručí žiadateľovi.
3. Lehota uvedená v odseku 2 začne plynúť:
a)
v deň doručenia úplnej žiadosti uvedenej v odseku 1 písm. a) orgánu konsolidovaného dohľadu. Orgán konsolidovaného dohľadu bezodkladne postúpi úplnú žiadosť ďalším príslušným orgánom;
b)
v deň doručenia správy, ktorú vypracoval orgán konsolidovaného dohľadu a v ktorej sa analyzujú prísľuby v rámci skupiny, príslušným orgánom.
4. Ak príslušné orgány neprijmú do šiestich mesiacov spoločné rozhodnutie, orgán konsolidovaného dohľadu prijme vlastné rozhodnutie, pokiaľ ide o odsek 1 písm. a). Rozhodnutím orgánu konsolidovaného dohľadu sa neobmedzujú právomoci príslušných orgánov podľa článku 105 smernice 2013/36/EÚ.
Toto rozhodnutie sa uvedie v dokumente obsahujúcom plne odôvodnené rozhodnutie a zohľadnia sa v ňom názory a výhrady, ktoré ostatné príslušné orgány vyjadrili počas šesťmesačnej lehoty.
Orgán konsolidovaného dohľadu poskytne toto rozhodnutie materskej inštitúcii v EÚ, materskej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ a ostatným príslušným orgánom.
Ak na konci šesťmesačnej lehoty ktorýkoľvek z dotknutých príslušných orgánov postúpi vec EBA v súlade s článkom 19 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010, orgán konsolidovaného dohľadu odloží svoje rozhodnutie, pokiaľ ide o odsek 1 písm. a) tohto článku, a počká na akékoľvek rozhodnutie, ktoré môže EBA prijať v súlade s článkom 19 ods. 3 uvedeného nariadenia o jeho rozhodnutí, a svoje rozhodnutie prijme v súlade s rozhodnutím EBA. Táto šesťmesačná lehota sa v zmysle uvedeného nariadenia považuje za zmierovacie obdobie. EBA prijme rozhodnutie do jedného mesiaca. Po skončení šesťmesačnej lehoty alebo po prijatí spoločného rozhodnutia sa vec nepostúpi EBA.
5. Ak príslušné orgány neprijmú do šiestich mesiacov spoločné rozhodnutie, príslušný orgán zodpovedný za dohľad nad dcérskou spoločnosťou na individuálnom základe prijme vlastné rozhodnutie, pokiaľ ide o odsek 1 písm. b).
Rozhodnutie obsahuje plné odôvodnenie a zohľadnia sa v ňom stanoviská a výhrady, ktoré ostatné príslušné orgány vyjadrili počas šesťmesačnej lehoty.
Rozhodnutie sa poskytne orgánu konsolidovaného dohľadu, ktorý informuje materskú inštitúciu v EÚ, materskú finančnú holdingovú spoločnosť v EÚ alebo materskú zmiešanú finančnú holdingovú spoločnosť v EÚ.
Ak na konci šesťmesačnej lehoty orgán konsolidovaného dohľadu postúpi vec EBA v súlade s článkom 19 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010, príslušný orgán zodpovedný za dohľad nad dcérskou spoločnosťou na individuálnom základe odloží svoje rozhodnutie, pokiaľ ide o odsek 1 písm. b) tohto článku, a počká na akékoľvek rozhodnutie, ktoré môže EBA prijať v súlade s článkom 19 ods. 3 uvedeného nariadenia o jeho rozhodnutí, a svoje rozhodnutie prijme v súlade s rozhodnutím EBA. Táto šesťmesačná lehota sa v zmysle uvedeného nariadenia považuje za zmierovacie obdobie. EBA prijme rozhodnutie do jedného mesiaca. Po skončení šesťmesačnej lehoty alebo po prijatí spoločného rozhodnutia sa vec nepostúpi EBA.
6. Ak materská inštitúcia v EÚ a jej dcérske spoločnosti, dcérske spoločnosti materskej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ používajú jednotne pokročilý prístup merania uvedený v článku 312 ods. 2 nariadenia alebo prístup IRB uvedený v článku 143, povolia príslušné orgány materskej spoločnosti a jej dcérskym spoločnostiam, aby kvalifikačné kritériá stanovené v článkoch 321 a 322 alebo v tretej časti hlave II kapitole 3 oddiele 6 splnili spoločne, a to spôsobom, ktorý je v súlade so štruktúrou skupiny a jej systémami, postupmi a metodikami riadenia rizík.
7. Rozhodnutia uvedené v odsekoch 2, 4 a 5 sa považujú za určujúce a príslušné orgány v dotknutých členských štátoch ich uplatňujú.
8. EBA vypracuje na účely uľahčenia prijímania spoločných rozhodnutí návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť spoločný rozhodovací proces uvedený v odseku 1 písm. a) so zreteľom na žiadosti o povolenia uvedené v článku 143 ods. 1, článku 151 ods. 4 a 9, článku 283, článku 312 ods. 2 a v článku 363.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 21
Spoločné rozhodnutia na úrovni uplatňovania požiadaviek na likviditu
1. Na základe žiadosti materskej inštitúcie v EÚ, materskej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo subkonsolidovanej dcérskej spoločnosti materskej inštitúcie v EÚ alebo materskej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ orgán konsolidovaného dohľadu a príslušné orgány zodpovedné za dohľad nad dcérskymi spoločnosťami materskej inštitúcie v EÚ, materskej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ v členskom štáte vyvinú v rámci svojich právomocí maximálne úsilie na prijatie spoločného rozhodnutia o tom, či sú splnené podmienky podľa článku 8 ods. 1 písm. a) až d), pričom sa v ňom určí jediná likviditná podskupina na účely uplatňovania článku 8.
Toto spoločné rozhodnutie sa prijme do šiestich mesiacov odvtedy, ako orgán konsolidovaného dohľadu predloží správu, v ktorej na základe kritérií stanovených v článku 8 určí jedinú likviditnú podskupinu. V prípade nezhody počas lehoty šiestich mesiacov uskutoční orgán konsolidovaného dohľadu na žiadosť ktoréhokoľvek z ostatných dotknutých príslušných orgánov konzultácie s EBA. Orgán konsolidovaného dohľadu môže uskutočniť konzultácie s EBA aj z vlastnej iniciatívy.
Spoločným rozhodnutím sa takisto môžu uložiť obmedzenia, pokiaľ ide o umiestnenie a vlastníctvo likvidných aktív, pričom môže obsahovať požiadavku na minimálnu výšku likvidných aktív, ktoré majú mať v držbe inštitúcie, na ktoré sa vzťahuje výnimka z uplatňovania šiestej časti.
Toto spoločné rozhodnutie sa uvedie v dokumente obsahujúcom plne odôvodnené rozhodnutie, ktorý orgán konsolidovaného dohľadu predloží materskej inštitúcii likviditnej podskupiny.
2. Ak sa spoločné rozhodnutie neprijme do šiestich mesiacov, každý príslušný orgán zodpovedný za dohľad na individuálnom základe prijme vlastné rozhodnutie.
Každý príslušný orgán sa však môže počas šesťmesačnej lehoty obrátiť na EBA s otázkou, či sú splnené podmienky uvedené v článku 8 ods. 1 písm. a) až d). V tomto prípade môže EBA v súlade s článkom 31 písm. c) nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vykonať nezáväznú mediáciu a všetky zúčastnené príslušné orgány odložia svoje rozhodnutie až do ukončenia nezáväznej mediácie. Ak príslušné orgány počas mediácie nedosiahnu do troch mesiacov dohodu, každý príslušný orgán zodpovedný za dohľad na individuálnom základe prijme vlastné rozhodnutie, zohľadňujúc pritom pomer medzi prínosmi a rizikami na úrovni členského štátu materskej inštitúcie a pomer medzi prínosmi a rizikami na úrovni členského štátu dcérskej spoločnosti. Po skončení tejto šesťmesačnej lehoty alebo po prijatí spoločného rozhodnutia sa vec nepostúpi EBA.
Spoločné rozhodnutie uvedené v odseku 1 a rozhodnutia uvedené v druhom pododseku tohto odseku sú záväzné.
3. Každý dotknutý príslušný orgán takisto môže počas šesťmesačnej lehoty konzultovať s EBA v prípade nezhody v súvislosti s podmienkami uvedenými v článku 8 ods. 3 písm. a) až d). V tomto prípade môže EBA v súlade s článkom 31 písm. c) nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vykonať nezáväznú mediáciu a všetky zúčastnené príslušné orgány odložia svoje rozhodnutie až do ukončenia nezáväznej mediácie. Ak príslušné orgány počas mediácie nedosiahnu do troch mesiacov dohodu, každý príslušný orgán zodpovedný za dohľad na individuálnom základe prijme vlastné rozhodnutie.
Článok 22
Subkonsolidácia v prípadoch subjektov v tretích krajinách
Dcérske inštitúcie uplatňujú požiadavky ustanovené v článkoch 89 až 91 a tretej časti a piatej časti na základe svojej subkonsolidovanej situácie, ak tieto inštitúcie alebo materská spoločnosť, pokiaľ je táto finančnou holdingovou spoločnosťou alebo zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou, majú inštitúciu alebo finančnú inštitúciu ako dcérsku spoločnosť v tretej krajine alebo majú v takomto podniku účasť.
Článok 23
Podniky v tretích krajinách
Na účely uplatňovania dohľadu na konsolidovanom základe v súlade s touto kapitolou sa pojmy „investičná spoločnosť“, „úverová inštitúcia“ a „finančná inštitúcia“ a „inštitúcia“ vzťahujú aj na podniky založené v tretích krajinách, ktoré by, ak by boli založené v Únii, spadali do vymedzenia týchto pojmov uvedené v článku 4.
Článok 24
Oceňovanie aktív a podsúvahových položiek
1. Oceňovanie aktív a podsúvahových položiek sa vykonáva v súlade s uplatniteľným účtovným rámcom.
2. Odchylne od odseku 1 môžu príslušné orgány vyžadovať, aby inštitúcie vykonávali oceňovanie aktív a podsúvahových položiek a určenie vlastných zdrojov v súlade s medzinárodnými účtovnými štandardmi uplatniteľnými podľa nariadenia (ES) č. 1606/2002.
DRUHÁ ČASŤ
VLASTNÉ ZDROJE
HLAVA I
PRVKY VLASTNÝCH ZDROJOV
KAPITOLA 1
Kapitál Tier 1
Článok 25
Kapitál Tier 1
Kapitál Tier 1 inštitúcie pozostáva zo súčtu vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie a dodatočného kapitálu Tier 1 inštitúcie.
KAPITOLA 2
Vlastný kapitál Tier 1
Oddiel 1
Položky a nástroje vlastného kapitálu tier 1
Článok 26
Položky vlastného kapitálu Tier 1
1. Vlastný kapitál Tier 1 inštitúcií pozostáva z týchto položiek:
a)
kapitálových nástrojov, ak sú splnené podmienky stanovené v článku 28 prípadne v článku 29;
b)
emisných ážií vzťahujúcich sa na nástroje uvedené v písmene a);
c)
nerozdelených ziskov;
d)
akumulovaného iného komplexného účtovného výsledku;
e)
ostatných rezerv;
f)
fondov pre všeobecné bankové riziká.
Položky uvedené v písmenách c) až f) sa uznajú ako vlastný kapitál Tier 1 iba vtedy, keď sú inštitúcii dostupné na neobmedzené a okamžité použitie na krytie rizík alebo strát, hneď ako tieto riziká či straty vzniknú.
2. Na účely odseku 1 písm. c) môžu inštitúcie zahrnúť predbežné alebo koncoročné zisky do vlastného kapitálu Tier 1 predtým, ako inštitúcia prijme formálne rozhodnutie potvrdzujúce záverečný zisk alebo stratu inštitúcie v danom roku, len s povolením, ktoré vopred udelil príslušný orgán. Príslušný orgán povolenie udelí, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
tieto zisky overili osoby, ktoré sú nezávislé od inštitúcie a ktoré zodpovedajú za audit účtovníctva danej inštitúcie, a
b)
inštitúcia preukázala príslušnému orgánu k jeho spokojnosti, že od výšky týchto ziskov boli odpočítané všetky predpokladané platby alebo dividendy.
Overenie predbežných alebo koncoročných ziskov inštitúcie poskytne primeranú mieru istoty, že tieto zisky boli ocenené v súlade so zásadami uvedenými v uplatniteľnom účtovnom rámci.
3. Príslušné orgány posúdia, či emisie nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 spĺňajú kritériá stanovené v článku 28 prípadne v článku 29. Pokiaľ ide o emisie po 31. decembra 2014, inštitúcie klasifikujú nástroje kapitálu ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1 len po udelení povolenia príslušnými orgánmi, ktoré môžu konzultovať EBA.
V prípade kapitálových nástrojov, ktoré nie sú štátnou pomocou a ktoré príslušný orgán schválil ako prípustné na klasifikáciu ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1, pričom je však podľa názoru EBA posúdenie splnenia kritérií podľa článku 28 prípadne v článku 29 z vecného hľadiska zložité, príslušné orgány zdôvodnia svoj postup EBA.
EBA na základe informácií od každého príslušného orgánu vypracúva, spravuje a uverejňuje zoznam všetkých foriem kapitálového nástroja v každom členskom štáte, ktoré sa kvalifikujú ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1. EBA vypracuje a prvýkrát zverejní tento zoznam do 1 februára 2015.
EBA môže po procese preskúmania podľa článku 80 a v prípade, že existujú významné dôkazy o tom, že uvedené nástroje nespĺňajú kritériá stanovené v článku 28 prípadne v článku 29, rozhodnúť o vyčiarknutí kapitálových nástrojov, ktoré nie sú štátnou pomocou, emitovaných po 31 decembra 2014 zo zoznamu a oznámiť túto skutočnosť.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť význam pojmu „predpokladané“ pri určovaní, či boli odpočítané všetky predpokladané platby alebo dividendy.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 27
Kapitálové nástroje podielových fondov, družstevných spoločností, sporiteľní alebo podobných inštitúcií v položkách vlastného kapitálu Tier 1
1. Položky vlastného kapitálu Tier 1 zahŕňajú akýkoľvek kapitálový nástroj emitovaný inštitúciou za podmienok vyplývajúcich zo zákona za predpokladu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia je druhom inštitúcie vymedzeným v uplatniteľných vnútroštátnych právnych predpisoch a podľa príslušných orgánov spĺňa na účely tejto časti podmienky na to, aby sa považovala za ktorýkoľvek z týchto subjektov:
i)
vzájomnú spoločnosť;
ii)
družstevnú spoločnosť;
iii)
sporiteľňu;
iv)
podobnú inštitúciu;
v)
úverovú inštitúciu, ktorej jediným vlastníkom je jedna z inštitúcií uvedených v bodoch i) až iv) a ktorej dotknutý príslušný orgán udelil súhlas na uplatňovanie ustanovení tohto článku, za predpokladu a dovtedy, kým 100 % vydaných kmeňových akcií úverovej inštitúcie priamo alebo nepriamo drží inštitúcia uvedená v týchto bodoch;
b)
podmienky stanovené v článku 28 prípadne v článku 29 sú splnené.
Tie vzájomné spoločnosti, družstevné spoločnosti alebo sporiteľne uznané ako také podľa uplatniteľných vnútroštátnych právnych predpisov do 31. decembra 2012 sa na účely tejto časti naďalej klasifikujú ako také za predpokladu, že naďalej spĺňajú kritériá na takéto uznanie.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, za ktorých môžu príslušné orgány určiť, že určitý druh spoločnosti uznanej podľa uplatniteľných vnútroštátnych právnych predpisov spĺňa podmienky označenia ako vzájomná spoločnosť, družstevná spoločnosť, sporiteľňa alebo podobná inštitúcia na účely tejto časti.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 28
Nástroje vlastného kapitálu Tier 1
1. Kapitálové nástroje sa kvalifikujú ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1, iba ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
nástroje emituje priamo inštitúcia na základe predchádzajúceho súhlasu vlastníkov inštitúcie alebo, ak to povoľujú uplatniteľné vnútroštátne právne predpisy, riadiaci orgán inštitúcie;
b)
nástroje sú splatené a ich nákup nie je priamo ani nepriamo financovaný inštitúciou;
c)
nástroje spĺňajú všetky tieto podmienky, pokiaľ ide o ich zaradenie:
i)
kvalifikujú sa ako kapitál v zmysle článku 22 smernice 86/635/EHS;
ii)
sú zaradené ako vlastný kapitál v zmysle uplatniteľného účtovného rámca;
iii)
sú zaradené ako vlastný kapitál na účely stanovenia platobnej neschopnosti v súvahe, ak je to prípustné podľa vnútroštátnych právnych predpisov o platobnej neschopnosti;
d)
nástroje sú jasne a oddelene uvedené v súvahe vo finančných výkazoch;
e)
nástroje sú trvalé;
f)
istina nástrojov sa nesmie znížiť alebo splatiť s výnimkou týchto prípadov:
i)
likvidácia inštitúcie;
ii)
spätné odkupovanie nástrojov na základe voľného uváženia alebo iné spôsoby znižovania kapitálu na základe voľného uváženia, ak príslušný orgán vopred udelil inštitúcii v súlade s článkom 77 povolenie;
g)
v ustanoveniach, ktorými sa nástroje spravujú, sa výslovne ani implicitne neuvádza, že istina nástrojov by bola znížená alebo splatená alebo by mohla byť znížená alebo splatená inak ako pri likvidácii inštitúcie, a inštitúcia inak neposkytne taký údaj pred emisiou alebo v čase emisie nástroja, s výnimkou nástrojov uvedených v článku 27, v prípade ktorých uplatniteľné vnútroštátne právne predpisy zakazujú, aby inštitúcia odmietla vyplatiť také nástroje;
h)
nástroje spĺňajú tieto podmienky, pokiaľ ide o rozdeľovanie výnosov:
i)
nedochádza k žiadnemu preferenčnému zaobchádzaniu pri rozdeľovaní výnosov z hľadiska poradia výplaty výnosov, a to ani v súvislosti s ostatnými nástrojmi vlastného kapitálu Tier 1, a v podmienkach, ktorými sa nástroje spravujú, sa nestanovujú prednostné práva na vyplatenie rozdeľovaných výnosov;
ii)
držiteľom nástrojov sa môžu vyplácať výnosy len z rozdeliteľných položiek;
iii)
podmienky, ktorými sa nástroje spravujú, nezahŕňajú horné ohraničenie alebo iné obmedzenie maximálnej výšky rozdeľovaných výnosov s výnimkou nástrojov uvedených v článku 27;
iv)
výška rozdeľovaných výnosov nie je stanovená na základe sumy, za ktorú boli nástroje nakúpené v čase emisie s výnimkou nástrojov uvedených v článku 27;
v)
podmienky, ktorými sa nástroje spravujú, nezahŕňajú žiadnu povinnosť pre inštitúciu, aby rozdelila výnosy ich držiteľom, a inštitúcia inak nepodlieha takejto povinnosti;
vi)
nevyplatenie rozdeľovaných výnosov nepredstavuje prípad zlyhania inštitúcie;
vii)
zrušenie rozdeľovania výnosov nevedie k žiadnym obmedzeniam inštitúcie;
i)
v porovnaní so všetkými kapitálovými nástrojmi, ktoré inštitúcia emitovala, tieto nástroje pokryjú prvý a proporcionálne najväčší podiel strát, keď k nim dôjde, a každý nástroj pokryje straty v rovnakej miere ako všetky ostatné nástroje vlastného kapitálu Tier 1;
j)
v prípade platobnej neschopnosti alebo likvidácie inštitúcie sa nástroje zaraďujú za všetky ostatné pohľadávky;
k)
nástroje oprávňujú ich vlastníkov k nároku na zostatkové aktíva inštitúcie, ktorý je v prípade jej likvidácie a po vyplatení všetkých nadradených pohľadávok úmerný výške takýchto emitovaných nástrojov a nie je pevne stanovený ani nepodlieha hornej hranici, s výnimkou kapitálových nástrojov uvedených v článku 27;
l)
nástroje nie sú zabezpečené ani sa na ne nevzťahuje záruka, ktorá posilňuje nadriadenosť nároku zo strany ktoréhokoľvek z týchto subjektov:
i)
inštitúcie alebo jej dcérskych spoločností;
ii)
materskej spoločnosti inštitúcie alebo jej dcérskych spoločností;
iii)
materskej finančnej holdingovej spoločnosti alebo jej dcérskych spoločností;
iv)
holdingovej spoločnosti so zmiešanou činnosťou alebo jej dcérskych spoločností;
v)
zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti a jej dcérskych spoločností;
vi)
akéhokoľvek podniku s úzkym prepojením so subjektmi uvedenými v bodoch i) až v);
m)
nástroje nepodliehajú žiadnemu zmluvnému ani inému dojednaniu, ktoré zvyšuje nadriadenosť pohľadávok v súvislosti s nástrojmi v prípade platobnej neschopnosti alebo likvidácie.
Podmienka stanovená v písmene j) prvého pododseku sa považuje za splnenú bez ohľadu na to, či sú nástroje zahrnuté do dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2 na základe článku 484 ods. 3, pokiaľ majú rovnocenné postavenie (pari passu).
2. Podmienky stanovené v odseku 1 písm. i) sa považujú za splnené bez ohľadu na znižovanie hodnoty istiny nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2 na trvalom základe.
Podmienka stanovená v odseku 1 písm. f) sa považuje za splnenú bez ohľadu na zníženie hodnoty istiny kapitálového nástroja v rámci postupu riešenia krízovej situácie alebo ako dôsledok zníženia hodnoty kapitálových nástrojov, ktoré požaduje orgán na riešenie krízových situácií zodpovedný za inštitúciu.
Podmienka stanovená v odseku 1 písm. g) sa považuje za splnenú bez ohľadu na ustanovenia upravujúce kapitálový nástroj, z ktorých výslovne alebo implicitne vyplýva, že hodnota istiny nástroja sa zníži alebo môže znížiť v rámci postupu riešenia krízovej situácie alebo ako dôsledok zníženia hodnoty kapitálových nástrojov, ktoré požaduje orgán na riešenie krízových situácií zodpovedný za inštitúciu.
3. Podmienka stanovená v odseku 1 písm. h) bode iii) sa považuje za splnenú bez ohľadu na nástroj vyplácania viacnásobných dividend, pokiaľ takéto viacnásobné dividendy nevedú k takému rozdeľovaniu výnosov, ktoré by spôsobovalo neprimeraný tlak na vlastné zdroje.
4. Na účely odseku 1 písm. h) bodu i) sa v diferencovanom rozdeľovaní výnosov zohľadnia len diferencované hlasovacie práva. V tejto súvislosti sa vyššia miera rozdeľovania výnosov uplatňuje len na nástroje vlastného kapitálu Tier 1 s menším počtom hlasovacích práv alebo bez hlasovacích práv.
5. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
uplatniteľné formy a povahu nepriameho financovania nástrojov vlastných zdrojov;
b)
či a kedy by viacnásobné rozdeľovanie výnosov spôsobovalo neprimeraný tlak na vlastné zdroje;
c)
význam preferenčného rozdeľovania výnosov.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 29
Kapitálové nástroje emitované podielovými fondmi, družstevnými spoločnosťami, sporiteľňami a podobnými inštitúciami
1. Kapitálové nástroje emitované podielovými fondmi, družstevnými spoločnosťami, sporiteľňami a podobnými inštitúciami sa kvalifikujú ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1, len keď sú splnené podmienky stanovené v článku 28 s úpravami vyplývajúcich z uplatnenia tohto článku.
2. Pokiaľ ide o splatenie kapitálových nástrojov, musia byť splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia môže zamietnuť splatenie nástrojov s výnimkou prípadov, v ktorých to zakazujú uplatniteľné vnútroštátne právne predpisy;
b)
uplatniteľné vnútroštátne právne predpisy zakazujú, aby inštitúcia splatenie nástrojov zamietla, ustanovenia, ktorými sa nástroje spravujú, musia inštitúcii poskytnúť možnosť, aby obmedzila ich splatenie;
c)
zamietnutie, prípadne obmedzenie splatenia nástrojov nesmie predstavovať zlyhanie inštitúcie.
3. Kapitálové nástroje môžu zahŕňať horné ohraničenie alebo obmedzenie maximálnej výšky rozdeľovaných výnosov len v prípade, ak je toto horné ohraničenie alebo obmedzenie stanovené v súlade s uplatniteľnými vnútroštátnymi právnymi predpismi alebo stanovami inštitúcie.
4. Ak kapitálové nástroje zabezpečujú vlastníkovi práva na rezervy inštitúcie v prípade platobnej neschopnosti alebo likvidácie, pričom sa tieto práva obmedzujú na nominálnu hodnotu nástrojov, takéto obmedzenie sa uplatňuje v rovnakej miere na držiteľov všetkých ostatných nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 emitovaných touto inštitúciou.
Podmienkou stanovenou v prvom pododseku nie je dotknutá možnosť, aby podielové fondy, družstevné spoločnosti, sporiteľne alebo podobné inštitúcie uznávali v rámci nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 nástroje, ktoré držiteľovi neposkytujú hlasovacie práva a spĺňajú všetky tieto podmienky:
a)
nárok držiteľov nástrojov bez hlasovacieho práva je pri platobnej neschopnosti alebo likvidácii inštitúcie úmerný podielu z celkovej sumy nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, ktorú tieto nástroje bez hlasovacieho práva predstavujú;
b)
nástroje sa inak kvalifikujú ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1.
5. Ak kapitálové nástroje oprávňujú ich vlastníkov k nároku na aktíva inštitúcie v prípade jej platobnej neschopnosti alebo likvidácie, pričom tento nárok je pevne stanovený alebo podlieha hornému ohraničeniu, také obmedzenie sa uplatňuje v rovnakej miere na všetkých držiteľov všetkých nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 emitovaných touto inštitúciou.
6. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť povahu nevyhnutných obmedzení, pokiaľ ide o splatenie, ak uplatniteľné vnútroštátne právne predpisy zakazujú, aby inštitúcia zamietla splatenie nástrojov vlastných zdrojov.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 30
Dôsledky vyplývajúce z neplnenia podmienok v prípade nástrojov vlastného kapitálu Tier 1
Pokiaľ sa v prípade nástroja vlastného kapitálu Tier 1 prestanú plniť podmienky stanovené v článku 28 prípadne v článku 29, uplatňujú sa tieto opatrenia:
a)
tento nástroj sa bezodkladne prestane kvalifikovať ako nástroj vlastného kapitálu Tier 1;
b)
emisné ážiá, ktoré sa týkajú tohto nástroja, sa bezodkladne prestanú kvalifikovať ako položky vlastného kapitálu Tier 1.
Článok 31
Kapitálové nástroje upísané orgánmi verejnej moci v núdzových situáciách
1. V krízových situáciách môžu príslušné orgány povoliť inštitúciám zahrnúť do vlastného kapitálu Tier 1 kapitálové nástroje, ktoré spĺňajú minimálne podmienky podľa článku 28 ods. 1 písm. b) až e), ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
kapitálové nástroje sa emitovali po 1 januára 2014;
b)
Komisia považuje kapitálové nástroje za štátnu pomoc;
c)
kapitálové nástroje sa emitovali v kontexte rekapitalizačných opatrení podľa platných pravidiel štátnej pomoci;
d)
kapitálové nástroje v plnom rozsahu upísal a drží štát, dotknutý orgán verejnej moci alebo subjekt vo vlastníctve štátu;
e)
kapitálové nástroje dokážu absorbovať straty;
f)
kapitálové nástroje s výnimkou kapitálových nástrojov uvedených v článku 25 v prípade likvidácie oprávňujú svojich vlastníkov žiadať zostatkové aktíva inštitúcie po splatení všetkých nadradených pohľadávok;
g)
štát, prípadne dotknutý orgán verejnej moci alebo subjekt vo vlastníctve štátu majú k dispozícii primerané výstupné mechanizmy;
h)
príslušný orgán vopred udelil povolenie a zverejnil svoje rozhodnutie spolu s jeho odôvodnením.
2. EBA na odôvodnenú žiadosť dotknutého príslušného orgánu a v spolupráci s ním zohľadní na účely tohto nariadenia kapitálové nástroje uvedené v odseku 1 ako rovnocenné s nástrojmi vlastného kapitálu Tier 1.
Oddiel 2
Prudenciálne filtre
Článok 32
Sekuritizované aktíva
1. Inštitúcia vylúči z každej zložky vlastných zdrojov akékoľvek zvýšenie vlastného kapitálu v súlade s uplatniteľným účtovným rámcom, ktoré vyplýva zo sekuritizovaných aktív vrátane:
a)
takého zvýšenia spojeného s budúcim príjmom z marže, ktoré vedie k zisku z predaja pre inštitúciu;
b)
čistých ziskov vyplývajúcich z kapitalizácie budúceho príjmu zo sekuritizovaných aktív, ktoré umožňujú zvýšenie kreditnej kvality pozícií v sekuritizácii, ak je inštitúcia originátorom sekuritizácie.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť pojem zisk z predaja uvedený v odseku 1 písm. a).
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 33
Hedžing peňažných tokov a zmeny v hodnote vlastných pasív
1. Inštitúcie nezahrnú do žiadnej zložky vlastných zdrojov tieto položky:
a)
oceňovacie rozdiely vyplývajúce z oceňovania reálnou cenou súvisiace so ziskami alebo stratami z hedžingu peňažných tokov finančných nástrojov, ktoré nie sú ocenené reálnou cenou, vrátane odhadovaných peňažných tokov;
b)
zisky alebo straty z pasív inštitúcie ocenených reálnou cenou, ktoré vyplývajú zo zmien vlastnej kreditnej pozície inštitúcie;
c)
všetky zisky a straty ocenené reálnou cenou, ktoré vyplývajú z vlastného kreditného rizika inštitúcie súvisiaceho s derivátovými záväzkami.
2. Na účely odseku 1 písm. c) inštitúcie nezapočítavajú zisky alebo straty ocenené reálnou cenou, ktoré vyplývajú z vlastného kreditného rizika inštitúcie, proti ziskom a stratám, ktoré vyplývajú z kreditného rizika protistrany.
3. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 1 písm. b) inštitúcia môže zahrnúť sumu ziskov a strát do svojich záväzkov v rámci vlastných zdrojov, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
záväzky sú vo forme dlhopisov v zmysle článku 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES;
b)
zmeny v hodnote aktív a záväzkov inštitúcie sú dôsledkom rovnakých zmien v kreditnej pozícii inštitúcie;
c)
existuje úzka spojitosť medzi hodnotou dlhopisov uvedených v písmene a) hodnotou aktív inštitúcie;
d)
je možné splatiť hypotekárne úvery spätným odkúpením dlhopisov financujúcimi hypotekárne úvery v trhovej alebo nominálnej hodnote.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť, čo predstavuje úzku spojitosť medzi hodnotou dlhopisov a hodnotou aktív uvedených v odseku 3 písm. c).
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 30. septembra 2013.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 34
Dodatočné úpravy ocenenia
Inštitúcie uplatňujú požiadavky uvedené v článku 105 pri výpočte výšky svojich vlastných zdrojov na všetky svoje aktíva ocenené reálnou cenou a od vlastného kapitálu Tier 1 odpočítajú výšku akýchkoľvek dodatočných úprav ocenenia, ktoré boli potrebné.
Článok 35
Nerealizované zisky a straty ocenené reálnou cenou
S výnimkou položiek uvedených v článku 33 inštitúcie nevykonajú úpravy, aby zo svojich vlastných zdrojov vyňali nerealizované zisky alebo straty zo svojich aktív alebo pasív, ktoré sú ocenené reálnou cenou.
Oddiel 3
Odpočty od položiek vlastného kapitálu tier 1, výnimky a alternatívy
Pododdiel 1
Odpočty od položiek vlastného kapitálu tier 1
Článok 36
Odpočty od položiek vlastného kapitálu Tier 1
1. Inštitúcie odpočítajú od položiek vlastného kapitálu Tier 1:
a)
straty za bežný finančný rok;
b)
nehmotné aktíva;
c)
odložené daňové pohľadávky, ktoré závisia od budúcej ziskovosti;
d)
pre inštitúcie, ktoré počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií pomocou prístupu IRB, záporné hodnoty vyplývajúce z výpočtu očakávanej výšky strát stanoveného v článkoch 158 a 159;
e)
majetok dôchodkového fondu so stanovenými požitkami v súvahe inštitúcie;
f)
priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 vrátane nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, na ktoré sa vzťahuje skutočný alebo podmienený záväzok inštitúcie kúpiť na základe existujúcej zmluvnej povinnosti;
g)
priame, nepriame a syntetické podiely v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, ak tieto subjekty majú recipročný krížový podiel v inštitúcii, o ktorom sa príslušný orgán domnieva, že má umelo zvyšovať vlastné zdroje inštitúcie;
h)
uplatniteľná výška priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, ak daná inštitúcia nemá významnú investíciu v týchto subjektoch;
i)
uplatniteľná výška priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, ak daná inštitúcia má významnú investíciu v týchto subjektoch;
j)
hodnota položiek, ktorú je potrebné odpočítať od položiek dodatočného kapitálu Tier 1 v súlade s článkom 56 a ktorá presahuje dodatočný kapitál Tier 1 inštitúcie;
k)
hodnota expozície týchto položiek, ktoré sa kvalifikujú pre rizikovú váhu 1 250 %, ak inštitúcia odpočíta túto hodnotu expozície od hodnoty položiek vlastného kapitálu Tier 1 ako alternatívu uplatnenia rizikovej váhy 1 250 %:
i)
kvalifikované účasti mimo finančného sektora;
ii)
sekuritizačné pozície v súlade s článkom 243 ods. 1 písm. b), článkom 244 ods. 1 písm. b) a s článkom 258;
iii)
bezodplatné dodania v súlade s článkom 379 ods. 3;
iv)
pozície v koši, pre ktoré inštitúcia nevie stanoviť rizikovú váhu v rámci prístupu IRB v súlade s článkom 153 ods. 8;
v)
kapitálové expozície v rámci prístupu interných modelov v súlade s článkom 155 ods. 4.
l)
akékoľvek daňové poplatky súvisiace s položkami vlastného kapitálu Tier 1 predpokladané v momente ich výpočtu s výnimkou prípadov, keď inštitúcia vhodne upraví hodnotu položiek vlastného kapitálu Tier 1, pokiaľ tieto daňové poplatky znižujú hodnotu, do ktorej sa môžu uvedené položky použiť na krytie rizík alebo strát.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť uplatňovanie odpočtov uvedených v odseku 1 písm. a), c), e), f), h), i) a l) tohto článku a súvisiacich odpočtov uvedených v článku 56 písm. a), c), d) a f) a v článku 66 písm. a), c) a d).
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť druhy kapitálových nástrojov finančných inštitúcií a po konzultácii s Európskym orgánom dohľadu (Európsky orgán pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov) (EIOPA) zriadeným nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1094/2010 z 24. novembra 2010 (26), poisťovní a zaisťovní z tretích krajín a spoločností vyňatých z rozsahu pôsobnosti smernice 2009/138/ES v súlade s článkom 4 uvedenej smernice, ktoré sa odpočítajú od týchto položiek vlastných zdrojov:
a)
položky vlastného kapitálu Tier 1;
b)
položky dodatočného kapitálu Tier 1;
c)
položky kapitálu Tier 2.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 37
Odpočítanie nehmotných aktív
Inštitúcie určia výšku nehmotných aktív, ktoré sa majú odpočítať, v súlade s týmto postupom:
a)
hodnota, ktorá sa má odpočítať, sa zníži o hodnotu prislúchajúcich odložených daňových záväzkov, ktoré by zanikli, ak by sa kvalita nehmotných aktív zhoršila alebo ak by sa podľa uplatniteľného účtovného rámca vyňali zo súvahy;
b)
hodnota, ktorá sa má odpočítať, zahŕňa goodwill zahrnutý do ocenenia významných investícií inštitúcie.
Článok 38
Odpočítanie odložených daňových pohľadávok, ktoré závisia od budúcej ziskovosti
1. Inštitúcie určia výšku odložených daňových pohľadávok, ktoré závisia od budúcej ziskovosti a ktoré sa majú odpočítať v súlade s týmto článkom.
2. Okrem prípadov, keď sú splnené podmienky stanovené v odseku 3, výška odložených daňových pohľadávok, ktoré závisia od budúcej ziskovosti, sa vypočíta bez toho, že by sa znížila o výšku prislúchajúcich odložených daňových záväzkov inštitúcie.
3. Výška odložených daňových pohľadávok, ktoré závisia od budúcej ziskovosti, sa môže znížiť o výšku prislúchajúcich odložených daňových záväzkov inštitúcie za predpokladu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
subjekt má na základe uplatniteľných vnútroštátnych právnych predpisov právne vymožiteľné právo započítať tieto splatné daňové pohľadávky oproti splatným daňovým záväzkom;
b)
odložené daňové pohľadávky a odložené daňové záväzky súvisia s daňami vyrubenými tým istým daňovým orgánom a tomu istému zdaniteľnému subjektu.
4. Prislúchajúce odložené daňové záväzky inštitúcie použité na účely odseku 3 nesmú zahŕňať odložené daňové záväzky, ktoré znižujú hodnotu nehmotných aktív alebo majetku dôchodkového fondu so stanovenými požitkami, ktoré sa majú odpočítať.
5. Hodnota prislúchajúcich odložených daňových záväzkov uvedených v odseku 4 sa rozdelí medzi:
a)
odložené daňové pohľadávky, ktoré závisia od budúcej ziskovosti a vyplývajú z dočasných rozdielov, ktoré nie sú odpočítané podľa článku 48 ods. 1;
b)
všetky ostatné odložené daňové pohľadávky, ktoré závisia od budúcej ziskovosti.
Inštitúcie rozdelia prislúchajúce odložené daňové záväzky podľa podielu odložených daňových pohľadávok, ktoré závisia od budúcej ziskovosti a ktoré sú zastúpené položkami uvedenými v písmenách a) a b).
Článok 39
Daňové preplatky, prenos daňových strát do predchádzajúcich rokov a odložené daňové pohľadávky, ktoré nezávisia od budúcej ziskovosti
1. Tieto položky sa neodpočítajú z vlastných zdrojov a podliehajú rizikovej váhe v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2, prípadne kapitolou 3:
a)
daňové preplatky inštitúcie za bežný rok;
b)
daňové straty inštitúcie v bežnom roku prenesené do predchádzajúcich rokov, ktorých výsledkom je vznik nároku alebo pohľadávky voči ústrednej vláde, regionálnej vláde alebo miestnemu daňovému orgánu;
2. Odložené daňové pohľadávky, ktoré nezávisia od budúcej ziskovosti, sa obmedzujú na odložené daňové pohľadávky vyplývajúce z dočasných rozdielov, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
v prípade, že inštitúcia pri formálnom schválení ročnej účtovnej závierky inštitúcie vykáže stratu, alebo v prípade likvidácie či platobnej neschopnosti inštitúcie sa bezodkladne automaticky a povinne nahradia daňovým dobropisom;
b)
inštitúcia má na základe uplatniteľných vnútroštátnych daňových právnych predpisov možnosť kompenzovať daňový dobropis uvedený v písmene a) akýmkoľvek daňovým záväzkom inštitúcie alebo akéhokoľvek iného podniku zahrnutého na daňové účely do tej istej konsolidácie ako inštitúcia na základe daných právnych predpisov alebo akéhokoľvek iného podniku, ktorý v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2 podlieha dohľadu na konsolidovanom základe;
c)
ak výška daňových dobropisov uvedených v písmene b) prekročí daňové záväzky uvedené v tom písmene, akékoľvek takéto prekročenie sa bezodkladne nahradí priamou pohľadávkou voči ústrednej vláde členského štátu, v ktorom má inštitúcia sídlo.
Ak sú splnené podmienky stanovené v písmenách a, b) a c), inštitúcie uplatňujú na odložené daňové pohľadávky rizikovú váhu 100 %.
Článok 40
Odpočítanie záporných hodnôt vyplývajúcich z výpočtu očakávanej výšky strát
Hodnota, ktorá sa má odpočítať v súlade s článkom 36 ods. 1 písm. d), sa neznižuje o zvýšenie výšky odložených daňových pohľadávok, ktoré závisia od budúcej ziskovosti, alebo o iný dodatočný daňový efekt, ktorý by mohol nastať, pokiaľ by sa rezervy zvýšili na úroveň očakávaných strát uvedených v hlave I kapitole 3 oddiele 3.
Článok 41
Odpočítanie majetku dôchodkového fondu so stanovenými požitkami
1. Na účely článku 36 ods. 1 písm. e) sa výška majetku dôchodkového fondu so stanovenými požitkami, ktorý sa má odpočítať, znižuje o:
a)
hodnotu akéhokoľvek prislúchajúceho odloženého daňového záväzku, ktorý by zanikol, ak by sa kvalita majetku zhoršila alebo ak by sa podľa príslušného účtovného rámca vyňal zo súvahy;
b)
hodnotu majetku dôchodkového fondu so stanovenými požitkami, ktorý môže inštitúcia neobmedzene využívať za predpokladu, že jej príslušný orgán vopred udelil povolenie. Tomuto majetku použitému na zníženie hodnoty, ktorá sa má odpočítať, sa priradí riziková váha v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2, prípadne kapitolou 3.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť kritériá, podľa ktorých príslušný orgán povolí inštitúcii znížiť hodnotu majetku dôchodkového fondu so stanovenými požitkami, ako sa podrobne uvádza v odseku 1 písm. b).
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 42
Odpočítanie podielov nástrojov vlastného kapitálu Tier 1
Na účely článku 36 ods. 1 písm. f) vypočítajú inštitúcie podiely nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 na základe brutto dlhých pozícií s výhradou týchto výnimiek:
a)
inštitúcie môžu vypočítať výšku podielov nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 na základe čistej dlhej pozície za predpokladu, že sú splnené obe tieto podmienky:
i)
dlhé a krátke pozície sú v tej istej podkladovej expozícii a krátke pozície nezahŕňajú žiadne riziko protistrany;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo obe sú vedené v neobchodnej knihe;
b)
inštitúcie určia hodnotu, ktorá sa má odpočítať v prípade priamych, nepriamych a syntetických podielov cenných papierov zaradených do indexu tak, že vypočítajú podkladovú expozíciu voči nástrojom vlastného kapitálu Tier 1 zaradeným do týchto indexov;
c)
inštitúcie môžu vzájomne započítať brutto dlhé pozície v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 vyplývajúce z podielov cenných papierov zaradených do indexu voči krátkym pozíciám v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 vyplývajúcim z krátkych pozícií v podkladových indexoch aj v prípade, ak tieto krátke pozície zahŕňajú riziko protistrany, a to za predpokladu, že sú splnené obe tieto podmienky:
i)
dlhé a krátke pozície sú v tých istých podkladových indexoch;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo obe sú vedené v neobchodnej knihe.
Článok 43
Významná investícia do subjektu finančného sektora
Na účely odpočítania vznikne významná investícia inštitúcie do subjektu finančného sektora vtedy, ak je splnená ktorákoľvek z týchto podmienok:
a)
inštitúcia vlastní viac ako 10 % nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 emitovaných týmto subjektom;
b)
inštitúcia je úzko prepojená s týmto subjektom a vlastní nástroje vlastného kapitálu Tier 1 emitované týmto subjektom;
c)
inštitúcia vlastní nástroje vlastného kapitálu Tier 1 emitované týmto subjektom a subjekt nie je zahrnutý do konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2, ale je zahrnutý do tej istej účtovnej konsolidácie ako inštitúcia na účely finančného vykazovania podľa uplatniteľného účtovného rámca.
Článok 44
Odpočítanie podielov nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, ak má inštitúcia recipročný krížový podiel, ktorým sa majú umelo zvýšiť vlastné zdroje
Inštitúcie vykonávajú odpočty uvedené v článku 36 ods. 1 písm. g), h) a i) v súlade s týmto postupom:
a)
podiely nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 a iných kapitálových nástrojov subjektov finančného sektora sa vypočítajú na základe brutto dlhých pozícií;
b)
na účely odpočítania sa s poistnými položkami vlastných zdrojov Tier 1 zaobchádza ako s podielmi nástrojov vlastného kapitálu Tier 1.
Článok 45
Odpočítanie podielov nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora
Inštitúcie vykonávajú odpočty, ktoré sa vyžadujú v článku 36 ods. 1 písm. h) a i) v súlade s týmito ustanoveniami:
a)
môžu vypočítať priame, nepriame a syntetické podiely nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora na základe čistej dlhej pozície v tej istej podkladovej expozícii za predpokladu, že sú splnené obe tieto podmienky:
i)
splatnosť krátkej pozície zodpovedá splatnosti dlhej pozície alebo má zostatkovú splatnosť aspoň jeden rok;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo obe sú vedené v neobchodnej knihe;
b)
určia hodnotu, ktorá sa má odpočítať v prípade priamych, nepriamych a syntetických podielov cenných papierov zaradených do indexu tak, že vypočítajú podkladovú expozíciu voči kapitálovým nástrojom subjektov finančného sektora v týchto indexoch.
Článok 46
Odpočítanie podielov z nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 v prípade, ak inštitúcia nemá významnú investíciu v subjekte finančného sektora
1. Na účely článku 36 ods. 1 písm. h) inštitúcie vypočítajú uplatniteľnú hodnotu, ktorá sa má odpočítať, vynásobením hodnoty uvedenej v písmene a) tohto odseku koeficientom odvodeným z výpočtu uvedeného v písmene b) tohto odseku:
a)
súhrnná hodnota, o ktorú priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1, nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 a nástrojoch kapitálu Tier 2 subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu, presiahnu 10 % súhrnnej hodnoty položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie vypočítaného po uplatnení týchto ustanovení na položky vlastného kapitálu Tier 1:
i)
článkov 32 až 35;
ii)
odpočtov uvedených v článku 36 ods. 1 písm. a) až g), písm. k) bodoch ii) až v) a písm. l) okrem hodnoty, ktorá sa má odpočítať v prípade odložených daňových pohľadávok, ktoré závisia od budúcej ziskovosti a vyplývajú z dočasných rozdielov;
iii)
článkov 44 a 45;
b)
hodnota priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 tých subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu, vydelená súhrnnou hodnotou priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastných zdrojov týchto subjektov finančného sektora.
2. Inštitúcie vylúčia z hodnoty uvedenej v odseku 1 písm. a) a z výpočtu koeficientu uvedeného v odseku 1 písm. b) pozície z upísania, ktoré držia päť pracovných dní alebo menej.
3. Hodnota, ktorá sa má odpočítať podľa odseku 1, sa rovnomerne rozdelí medzi všetky nástroje vlastného kapitálu Tier 1, ktoré sú v držbe. Inštitúcie určia časť podielov nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, ktorá sa odpočíta v súlade s odsekom 1, vynásobením hodnoty uvedenej v písmene a) tohto odseku podielom uvedeným v písmene b) tohto odseku:
a)
hodnota podielov, ktoré sa musia odpočítať v súlade s odsekom 1;
b)
podiel súhrnnej hodnoty priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu, vo forme každého držaného nástroja vlastného kapitálu Tier 1.
4. Hodnota podielov uvedených v článku 36 ods. 1 písm. h), ktorá sa rovná alebo je nižšia ako 10 % položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie po uplatnení ustanovení stanovených v odseku 1 písm. a) bodoch i) až iii), sa neodpočíta a podlieha uplatniteľným rizikovým váham v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2, prípadne kapitolou 3, prípadne požiadavkám stanoveným v tretej časti hlave IV.
5. Inštitúcie určia časť podielov nástrojov vlastných zdrojov, ktorá je rizikovo vážená, vydelením hodnoty uvedenej v písmene a) hodnotou uvedenou v písmene b):
a)
hodnota podielov, ktoré musia byť rizikovo vážené podľa odseku 4;
b)
hodnota uvedená v bode i) vydelená hodnotou uvedenou v bode ii):
i)
celková hodnota nástrojov vlastného kapitálu Tier 1;
ii)
súhrnná hodnota priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu.
Článok 47
Odpočítanie podielov nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, ak inštitúcia má významnú investíciu v subjekte finančného sektora
Na účely článku 36 ods. 1 písm. i) uplatniteľná hodnota, ktorá sa má odpočítať od položiek vlastného kapitálu Tier 1, nezahŕňa pozície z upísania držané najviac päť pracovných dní a stanoví sa v súlade s článkami 44 a 45 a pododdielom 2.
Pododdiel 2
Výnimky a alternatívy vzťahujúce sa na odpočet od položiek vlastného kapitálu tier 1
Článok 48
Prahové výnimky z odpočtu od položiek vlastného kapitálu Tier 1
1. Pri vykonávaní odpočtov, ktoré sa vyžadujú v súlade s článkom 36 ods. 1 písm. c) a i), sa od inštitúcií nevyžaduje, aby odpočítali hodnoty položiek uvedených v písmenách a) a b) tohto odseku, ktorých súhrnná hodnota sa rovná alebo je nižšia ako prahová hodnota uvedená v odseku 2:
a)
odložené daňové pohľadávky, ktoré sú závislé od budúcej ziskovosti a vyplývajú z dočasných rozdielov a v súhrne sa rovnajú alebo sú nižšie ako 10 % položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie vypočítaných po uplatnení týchto ustanovení:
i)
článkov 32 až 35;
ii)
článku 36 ods. 1 písm. a) až h), písm. k) bodov ii) až v) a písm. l) okrem odložených daňových pohľadávok, ktoré sú závislé od budúcej ziskovosti a vyplývajú z dočasných rozdielov;
b)
ak má inštitúcia významnú investíciu v subjekte finančného sektora, priame, nepriame a syntetické podiely tejto inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 týchto subjektov, ktoré sa v súhrne rovnajú alebo sú nižšie ako 10 % položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie, vypočítaných po uplatnení týchto ustanovení:
i)
článkov 32 až 35;
ii)
článku 36 ods. 1 písmen a) až h), písmena k) bodov ii) až v) a písmena l) okrem odložených daňových pohľadávok, ktoré sú závislé od budúcej ziskovosti a vyplývajú z dočasných rozdielov.
2. Na účely odseku 1 sa prahová hodnota rovná hodnote uvedenej v písmene a) tohto odseku vynásobenej percentuálnou hodnotou uvedenou v písmene b) tohto odseku:
a)
zostatková hodnota položiek vlastného kapitálu Tier 1 po vykonaní úprav a odpočtov podľa článkov 32 a 36 v plnom rozsahu a bez uplatnenia výnimiek prahových hodnôt uvedených v tomto článku;
b)
17,65 %.
3. Inštitúcia na účely odseku 1 určí podiel odložených daňových pohľadávok v celkovej hodnote položiek, ktorá sa nemusí odpočítať, vydelením hodnoty uvedenej v písmene a) tohto odseku hodnotou uvedenou v písmene b) tohto odseku:
a)
hodnota odložených daňových pohľadávok, ktoré sú závislé od budúcej ziskovosti a vyplývajú z dočasných rozdielov a v súhrne sa rovnajú alebo sú nižšie ako 10 % položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie;
b)
súčet:
i)
hodnoty uvedenej v písmene a);
ii)
hodnoty priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastných zdrojov subjektov finančného sektora, v ktorých má inštitúcia významnú investíciu, a v súhrne sú rovné alebo nižšie ako 10 % hodnoty položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie.
Podiel významných investícií na celkovej hodnote položiek, ktorý sa nemusí odpočítať, sa rovná jednej mínus podiel uvedený v prvom pododseku.
4. Hodnoty položiek, ktoré sa neodpočítavajú v súlade s odsekom 1, sa priradí riziková váha 250 %.
Článok 49
Požiadavky na odpočet v prípade uplatňovania konsolidácie, doplnkového dohľadu alebo schémy inštitucionálneho zabezpečenia
1. Na účely výpočtu vlastných zdrojov na individuálnom, subkonsolidovanom a konsolidovanom základe, keď príslušné orgány požadujú alebo povoľujú, aby inštitúcie uplatňovali metódy 1, 2 alebo 3 uvedené v prílohe I k smernici 2002/87/ES, príslušné orgány môžu inštitúciám povoliť, aby neodpočítali podiely nástrojov vlastných zdrojov subjektu finančného sektora, v ktorom má materská inštitúcia, materská finančná holdingová spoločnosť alebo materská zmiešaná finančná holdingová spoločnosť alebo inštitúcia významnú investíciu, a to za predpokladu, že sú splnené podmienky stanovené v písmenách a) až e) tohto odseku:
a)
subjekt finančného sektora je poisťovňou, zaisťovňou alebo holdingovou poisťovňou;
b)
táto poisťovňa, zaisťovňa alebo holdingová poisťovňa je zaradená pod ten istý doplnkový dohľad podľa smernice 2002/87/ES ako materská inštitúcia, materská finančná holdingová spoločnosť alebo materská zmiešaná finančná holdingová spoločnosť alebo inštitúcia, ktorá tento holding vlastní;
c)
inštitúcia dostala od príslušných orgánov predchádzajúce povolenie;
d)
pred udelením povolenia uvedeného v písmene c) sú príslušné orgány trvalo presvedčené, že úroveň integrovaného riadenia, riadenia rizík a vnútornej kontroly, pokiaľ ide o subjekty, ktoré by sa mali zahrnúť do rozsahu konsolidácie podľa metódy 1, 2 alebo 3, je primeraná;
e)
podiely v subjekte patria jednému z týchto subjektov:
i)
materskej úverovej inštitúcii;
ii)
materskej finančnej holdingovej spoločnosti;
iii)
materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti;
iv)
inštitúcii;
v)
dcérskej spoločnosti jedného zo subjektov uvedených v bodoch i) až iv), ktorý je zahrnutý do rámca konsolidácie podľa prvej časti hlavy II kapitoly 2.
Zvolená metóda sa počas daného obdobia uplatňuje konzistentne.
2. Na účely výpočtu vlastných zdrojov na individuálnom základe a na subkonsolidovanom základe inštitúcie podliehajúce dohľadu na konsolidovanom základe v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2 neodpočítavajú podiely nástrojov vlastných zdrojov emitovaných subjektmi finančného sektora zahrnutými do rámca konsolidovaného dohľadu pokiaľ príslušné orgány neurčia, že tieto odpočty sa vyžadujú na osobitné účely, najmä na účely štrukturálneho oddelenia bankových činností a plánovania riešenia krízových situácií, na účely dohľadu na individuálnom alebo subkonsolidovanom základe.
Uplatnenie prístupu uvedeného v prvom pododseku nesmie mať na celý finančný systém alebo jeho časti v iných členských štátoch alebo v celej Únii neprimeraný negatívny vplyv, ani nesmie predstavovať prekážku fungovania vnútorného trhu.
3. Príslušné orgány môžu na účely výpočtu vlastných zdrojov na individuálnom alebo subkonsolidovanom základe povoliť inštitúciám, aby neodpočítali podiely nástrojov vlastných zdrojov v týchto prípadoch:
a)
ak má inštitúcia podiel v inej inštitúcii a sú splnené podmienky uvedené v bodoch i) až v);
i)
tieto inštitúcie patria do tej istej schémy inštitucionálneho zabezpečenia uvedenej v článku 113 ods. 7;
ii)
príslušné orgány udelili povolenie uvedené v článku 113 ods. 7;
iii)
podmienky stanovené v článku 113 ods. 7 sú splnené;
iv)
schéma inštitucionálneho zabezpečenia vypracúva konsolidovanú súvahu uvedenú v článku 113 ods. 7 písm. e) alebo - v prípade, že nie je povinná vypracovať konsolidovanú účtovnú závierku - robí rozšírený súhrnný výpočet tak, aby bol k spokojnosti príslušných orgánov, a to v súlade s ustanoveniami smernice 86/635/EHS, ktorá zahŕňa niektoré upravené ustanovenia smernice 83/349/EHS alebo nariadenia (ES) č. 1606/2002, ktorými sa upravujú konsolidované účtovné závierky skupín úverových inštitúcií. Predmetný súlad tohto rozšíreného súhrnného výpočtu, a najmä vylúčenie viacnásobného použitia prvkov prípustných pre výpočet vlastných zdrojov, ako aj akéhokoľvek neprimeraného vytvárania vlastných zdrojov členmi schémy inštitucionálneho zabezpečenia z výpočtu, overí externý audítor. Konsolidovaná súvaha alebo rozšírený súhrnný výpočet sa oznámia príslušným orgánom aspoň v lehotách stanovených v článku 99;
v)
inštitúcie zahrnuté do schémy inštitucionálneho zabezpečenia plnia spoločne na konsolidovanom alebo rozšírenom súhrnnom základe požiadavky stanovené v článku 92 a podávajú správy o plnení týchto požiadaviek v súlade s článkom 99. V rámci schémy inštitucionálneho zabezpečenia sa odpočet úroku patriaceho členom družstva alebo právnickým osobám, ktoré nie sú členmi tejto schémy, nepožaduje, pokiaľ je z výpočtu vylúčené viacnásobné použitie prvkov prípustných pre výpočet vlastných zdrojov, ako aj akékoľvek neprimerané vytváranie vlastných zdrojov medzi členmi schémy inštitucionálneho zabezpečenia a menšinovým akcionárom v prípade, že je inštitúciou;
b)
ak má regionálna úverová inštitúcia podiel vo svojej ústrednej inštitúcii alebo v inej regionálnej úverovej inštitúcii a sú splnené podmienky stanovené v písmene a) bodoch i) až v).
4. Podiely, pri ktorých sa nevykoná odpočet v súlade s odsekmi 1, 2 alebo 3, sa kvalifikujú ako expozície a rizikovo sa vážia v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2, prípadne kapitolou 3.
5. Ak inštitúcia uplatňuje metódy 1 alebo 2 uvedené v prílohe I k smernici 2002/87/ES, táto inštitúcia oznamuje doplnkovú požiadavku na vlastné zdroje a mieru kapitálovej primeranosti finančného konglomerátu vypočítané v súlade s článkom 6 a prílohou I k uvedenej smernici.
6. EBA, EIOPA a Európsky orgán dohľadu (Európsky orgán pre cenné papiere a trhy) (ESMA) zriadený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1095/2010 z 24. novembra 2010 (27) prostredníctvom spoločného výboru na účely tohto článku vypracujú návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky uplatňovania metód výpočtu uvedených v prílohe I časti II a v smernici 2002/87/ES na účely alternatív vzťahujúcich sa na odpočet uvedený v odseku 1 tohto článku.
EBA, EIOPA a ESMA predložia návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010, nariadenia (EÚ) č. 1094/2010 a nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
Oddiel 4
Vlastný kapitál tier 1
Článok 50
Vlastný kapitál Tier 1
Vlastný kapitál inštitúcie Tier 1 pozostáva z položiek vlastného kapitálu Tier 1 po uplatnení úprav, ktoré sa vyžadujú v článkoch 32 až 35, odpočtov v súlade s článkom 36 a výnimiek a alternatív stanovených v článkoch 48, 49 a 79.
KAPITOLA 3
Dodatočný kapitál Tier 1
Oddiel 1
Položky a nástroje dodatočného kapitálu tier 1
Článok 51
Položky dodatočného kapitálu Tier 1
Položky dodatočného kapitálu Tier 1 pozostávajú z:
a)
kapitálových nástrojov, ak sú splnené podmienky stanovené v článku 52 ods. 1;
b)
účtov emisného ážia súvisiacich s nástrojmi uvedenými v písmene a).
Nástroje, ktoré patria pod písmeno a), sa nekvalifikujú ako položky vlastného kapitálu Tier 1 alebo položky kapitálu Tier 2.
Článok 52
Nástroje dodatočného kapitálu Tier 1
1. Kapitálové nástroje sa kvalifikujú ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1, len ak sú splnené tieto podmienky:
a)
nástroje sú emitované a splatené;
b)
nástroje neodkúpil žiadny z týchto subjektov:
i)
inštitúcia ani jej dcérske spoločnosti;
ii)
spoločnosť, v ktorej má inštitúcia účasť vo forme vlastníctva aspoň 20 % hlasovacích práv alebo kapitálu tejto spoločnosti, či už priamo alebo prostredníctvom kontroly;
c)
odkúpenie nástrojov nie je priamo alebo nepriamo financované inštitúciou;
d)
v prípade platobnej neschopnosti inštitúcie sa nástroje radia za nástroje Tier 2;
e)
nástroje nie sú zabezpečené ani sa na ne nevzťahuje záruka, ktorou sa zvyšuje nadriadenosť pohľadávky, zo strany ktoréhokoľvek z týchto subjektov:
i)
inštitúcie ani jej dcérskych spoločností;
ii)
materskej spoločnosti inštitúcie ani jej dcérskych spoločností;
iii)
materskej finančnej holdingovej spoločnosti alebo jej dcérskych spoločností;
iv)
holdingovej spoločnosti so zmiešanou činnosťou alebo jej dcérskych spoločností;
v)
zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti alebo jej dcérskych spoločností;
vi)
žiadnej spoločnosti, ktorá má úzke prepojenia so subjektmi uvedenými v bodoch i) až v);
f)
nástroje nepodliehajú žiadnym zmluvným alebo iným opatreniam, ktorými sa zvyšuje nadriadenosť pohľadávky v súvislosti s nástrojmi v konkurze alebo likvidácii;
g)
nástroje sú trvalé a ustanovenia, ktorými sa spravujú, nezahŕňajú žiadny stimul pre inštitúciu, aby ich splatila;
h)
ak ustanovenia, ktorými sa nástroje spravujú, zahŕňajú jednu alebo viacero kúpnych opcií, opciu s právom kúpy možno uplatniť výlučne na základe rozhodnutia emitenta podľa vlastného uváženia;
i)
na nástroje môže byť uplatnená kúpna opcia, môžu byť splatené alebo spätne odkúpené, len ak sú splnené podmienky stanovené v článku 77 a nesmie k tomu dôjsť skôr ako pred uplynutím piatich rokov od dátumu emisie s výnimkou prípadov, ak sú splnené podmienky stanovené v článku 78 ods. 4;
j)
v ustanoveniach, ktorými sa nástroje spravujú, sa výslovne alebo implicitne neuvádza, že na nástroje môže byť uplatnená kúpna opcia, môžu byť splatené alebo spätne odkúpené, a inštitúcia inak neposkytne taký údaj, a to s výnimkou týchto prípadov:
i)
likvidácie inštitúcie;
ii)
spätného odkupovania nástrojov na základe voľného uváženia alebo iných spôsobov znižovania dodatočného kapitálu Tier 1 na základe voľného uváženia, ak príslušný orgán vopred udelil inštitúcii v súlade s článkom 77 povolenie;
k)
inštitúcia výslovne alebo implicitne neuvádza, že príslušný orgán by súhlasil so žiadosťou o uplatnenie kúpnej opcie na nástroje, ich splatenie alebo ich spätné odkúpenie;
l)
rozdeľované výnosy z nástrojov spĺňajú tieto podmienky:
i)
vyplácajú sa z rozdeliteľných položiek;
ii)
výška rozdeľovaných výnosov z nástrojov sa nebude meniť na základe kreditnej pozície inštitúcie alebo jej materskej spoločnosti;
iii)
ustanovenia, ktorými sa nástroje spravujú, dávajú inštitúcii plné právo kedykoľvek rozhodnúť podľa vlastného uváženia o zrušení rozdeľovaných výnosov z nástrojov na neobmedzene dlhé obdobie a na nekumulatívnom základe a inštitúcia môže bez obmedzenia použiť také zrušené platby na splnenie svojich záväzkov, keď sa stanú splatnými;
iv)
zrušenie rozdeľovaných výnosov nepredstavuje prípad zlyhania inštitúcie;
v)
zrušenie rozdeľovaných výnosov nemá za následok stanovenie obmedzení pre inštitúciu;
m)
nástroje neprispejú k určeniu, že hodnota pasív inštitúcie presahuje hodnotu jej aktív, ak také určenie predstavuje test platobnej neschopnosti podľa vnútroštátnych právnych predpisov;
n)
v ustanoveniach, ktorými sa nástroje spravujú, sa vyžaduje, aby sa v prípade výskytu spúšťacej udalosti istina nástrojov trvalo alebo dočasne znížila alebo aby sa nástroje konvertovali na nástroje vlastného kapitálu Tier 1;
o)
ustanovenia, ktorými sa nástroje spravujú, nezahŕňajú žiadnu charakteristiku, ktorá by mohla predstavovať prekážku pre rekapitalizáciu inštitúcie;
p)
ak nástroje nie sú priamo emitované inštitúciou, musia byť splnené obe tieto podmienky:
i)
nástroje sú emitované prostredníctvom subjektu v rámci konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2;
ii)
výnosy sú okamžite k dispozícii inštitúcii bez obmedzenia vo forme, ktorá spĺňa podmienky stanovené v tomto odseku.
Podmienka stanovená v písmene d) prvého pododseku sa považuje za splnenú bez ohľadu na to, či sú nástroje zahrnuté do dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2 na základe článku 484 ods. 3, pokiaľ majú rovnaké postavenie.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
formu a povahu stimulov na splatenie;
b)
povahu akéhokoľvek navýšenia istiny nástroja dodatočného kapitálu Tier 1 nasledujúceho po dočasnom znížení hodnoty jeho istiny;
c)
postupy a termíny, pokiaľ ide o:
i)
stanovenie, že došlo k spúšťacej udalosti;
ii)
navýšenie istiny nástroja dodatočného kapitálu Tier 1 nasledujúce po dočasnom znížení hodnoty jeho istiny;
d)
charakteristiky nástrojov, ktoré by mohli predstavovať prekážku pre rekapitalizáciu inštitúcie;
e)
použitie účelových jednotiek pre nepriamu emisiu nástrojov vlastných zdrojov.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 53
Obmedzenia, pokiaľ ide o zrušenie rozdeľovaných výnosov z nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 a charakteristiky, ktoré by mohli predstavovať prekážku pre rekapitalizáciu inštitúcie
Na účely článku 52 ods. 1 písm. 1) bodu v) a písm. o) ustanovenia, ktorými sa spravujú nástroje dodatočného kapitálu Tier 1, nesmú zahŕňať najmä:
a)
požiadavku na rozdelenie výnosov z nástrojov, ktoré sa má uskutočniť v prípade rozdelenia výnosov z nástroja emitovaného inštitúciou, ktorý má rovnakú alebo nižšiu úroveň ako nástroj dodatočného kapitálu Tier 1, vrátane nástroja vlastného kapitálu Tier 1;
b)
požiadavku, aby sa vyplatenie výnosov z nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 alebo nástrojov kapitálu Tier 2 zrušilo v prípade, že sa rozdelenie výnosov z týchto nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 nevykonáva;
c)
povinnosť nahradiť vyplatenie úroku alebo dividendy vyplatením v akejkoľvek inej forme. Inštitúcia inak nepodlieha takej povinnosti.
Článok 54
Zníženie hodnoty alebo konverzia nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1
1. Na účely článku 52 ods. 1 písm. n) sa na nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 uplatňujú tieto ustanovenia:
a)
spúšťacia udalosť nastáva vtedy, keď podiel vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie uvedený v článku 92 ods. 1 písm. a) klesne pod niektorú z týchto hodnôt:
i)
5,125 %;
ii)
úroveň vyššiu ako 5,125 %, ak ju stanovila inštitúcia a spresnila sa v ustanoveniach, ktorými sa daný nástroj spravuje;
b)
inštitúcie môžu v ustanoveniach, ktorými sa nástroje spravujú, okrem spúšťacích udalostí uvedených v písmene a) konkretizovať ešte jednu alebo viacero ďalších spúšťacích udalostí;
c)
ak sa v ustanoveniach, ktorými sa nástroje spravujú, vyžaduje, aby boli pri výskyte spúšťacej udalosti konvertované na nástroje vlastného kapitálu Tier 1, v týchto ustanoveniach sa uvedie jeden z týchto údajov:
i)
miera takejto konverzie a limit povoleného objemu konverzie;
ii)
rozsah, v rámci ktorého sa nástroje budú konvertovať na nástroje vlastného kapitálu Tier 1;
d)
ak sa v ustanoveniach, ktorými sa nástroje spravujú, vyžaduje, aby sa pri výskyte spúšťacej udalosti znížila hodnota ich istiny, toto zníženie má za následok zníženie:
i)
nároku držiteľa nástroja pri platobnej neschopnosti alebo likvidácii inštitúcie;
ii)
sumy, ktorá má byť vyplatená v prípade uplatnenia kúpnej opcie alebo splatenia nástroja;
iii)
rozdeľovaných výnosov z nástroja.
2. Zníženie hodnoty alebo konverzia nástroja dodatočného kapitálu Tier 1 vedie v rámci uplatniteľného účtovného rámca k vzniku položiek, ktoré sa kvalifikujú ako položky vlastného kapitálu Tier 1.
3. Hodnota nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 uznaných ako položky dodatočného kapitálu Tier 1 sa obmedzuje na minimálnu hodnotu položiek vlastného kapitálu Tier 1, ktorá by sa dosiahla, ak by sa hodnota istiny nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 v plnom rozsahu znížila alebo ak by sa tieto nástroje konvertovali na nástroje vlastného kapitálu Tier 1.
4. Súhrnná hodnota nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1, v prípade ktorej sa vyžaduje, aby sa v dôsledku vzniku spúšťacej udalosti znížila alebo konvertovala, nie je nižšia, ako je nižšia hodnota z týchto dvoch hodnôt:
a)
hodnota požadovaná na plnú obnovu podielu vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie na úroveň 5,125 %;
b)
celková hodnota istiny nástroja.
5. V prípade vzniku spúšťacej udalosti inštitúcie:
a)
bezodkladne informujú príslušné orgány;
b)
informujú držiteľov nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1;
c)
bezodkladne, najneskôr však do jedného mesiaca znížia hodnotu istiny nástrojov alebo nástroje konvertujú na nástroje vlastného kapitálu Tier 1 v súlade s požiadavkami stanovenými v tomto článku.
6. Inštitúcia emitujúca nástroje dodatočného kapitálu Tier 1, ktoré sa pri výskyte spúšťacej udalosti konvertujú na vlastný kapitál Tier 1, zabezpečí, aby bol jej schválený akciový kapitál v prípade výskytu spúšťacej udalosti vždy dostatočný na konverziu všetkých takýchto konvertibilných nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 na akcie. Všetky potrebné povolenia sa získajú k dátumu emisie takýchto konvertibilných nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1. Inštitúcia zabezpečí, aby mala neustále potrebné predchádzajúce povolenie na emitovanie nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, na ktoré by sa pri výskyte spúšťacej udalosti konvertovali dané nástroje dodatočného kapitálu Tier 1.
7. Inštitúcia, ktorá emituje nástroje dodatočného kapitálu Tier 1, ktoré sa pri výskyte spúšťacej udalosti konvertujú na vlastný kapitál Tier 1, zabezpečí, aby v jej zakladateľských dokumentoch alebo stanovách alebo iných štatutárnych alebo zmluvných dojednaniach neexistovali žiadne procesné prekážky uvedenej konverzie.
Článok 55
Dôsledky vyplývajúce z neplnenia podmienok v prípade nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1
Pokiaľ sa v prípade nástroja dodatočného kapitálu Tier 1 prestanú plniť podmienky stanovené v článku 52 ods. 1, uplatňujú sa tieto podmienky:
a)
tento nástroj sa bezodkladne prestane kvalifikovať ako nástroj dodatočného kapitálu Tier 1;
b)
časť emisných ážií, ktorá sa týka tohto nástroja, sa bezodkladne prestane kvalifikovať ako položky dodatočného kapitálu Tier 1.
Oddiel 2
Odpočty od položiek dodatočného kapitálu tier 1
Článok 56
Odpočty od položiek dodatočného kapitálu Tier 1
Inštitúcie odpočítajú od položiek dodatočného kapitálu Tier 1:
a)
priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie na vlastných nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 vrátane vlastných nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1, ktoré by inštitúcia mohla byť povinná odkúpiť v dôsledku existujúcich zmluvných záväzkov;
b)
priame, nepriame a syntetické podiely na nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, s ktorými má inštitúcia recipročné krížové podiely, o ktorých sa príslušný orgán domnieva, že majú umelo zvyšovať vlastné zdroje inštitúcie;
c)
uplatniteľnú výšku priamych, nepriamych a syntetických podielov na nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, stanovenú v súlade s článkom 60, ak inštitúcia nemá významnú investíciu v týchto subjektoch;
d)
priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie na nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, ak daná inštitúcia má významnú investíciu v týchto subjektoch, okrem pozícií z upísania, ktoré má inštitúcia v držbe päť pracovných dní alebo menej;
e)
hodnotu položiek, ktorú je potrebné odpočítať od položiek Tier 2 v súlade s článkom 66, a ktorá presahuje kapitál Tier 2 inštitúcie;
f)
akékoľvek daňové poplatky súvisiace s položkami dodatočného kapitálu Tier 1 predpokladané v momente ich výpočtu s výnimkou prípadov, keď inštitúcia vhodne upraví hodnotu položiek dodatočného kapitálu Tier 1pokiaľ tieto daňové poplatky znižujú hodnotu, do ktorej sa môžu uvedené položky použiť na krytie rizík a strát.
Článok 57
Odpočítanie podielov vlastných nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1
Na účely článku 56 písm. a) inštitúcie vypočítajú podiely vlastných nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 na základe brutto dlhých pozícií s výhradou týchto výnimiek:
a)
inštitúcie môžu vypočítať výšku podielov vlastných nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 na základe čistej dlhej pozície za predpokladu, že sú splnené obe tieto podmienky:
i)
dlhé a krátke pozície sú v tej istej podkladovej expozícii a krátke pozície nezahŕňajú žiadne riziko protistrany;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo obe sú vedené v neobchodnej knihe;
b)
inštitúcie určia hodnotu, ktorá sa má odpočítať v prípade priamych, nepriamych alebo syntetických podielov cenných papierov zaradených do indexu tak, že vypočítajú podkladovú expozíciu voči nástrojom dodatočného kapitálu Tier 1 v týchto indexoch;
c)
inštitúcie môžu vzájomne započítať brutto dlhé pozície vo vlastných nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 vyplývajúce z podielov cenných papierov zaradených do indexu voči krátkym pozíciám vo vlastných nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 vyplývajúcim z krátkych pozícií v podkladových indexoch aj v prípade, ak tieto krátke pozície zahŕňajú riziko protistrany, a to za predpokladu, že sú splnené obe tieto podmienky:
i)
dlhé i krátke pozície sú v tých istých podkladových indexoch;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo v neobchodnej knihe.
Článok 58
Odpočítanie podielov nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, ak má inštitúcia recipročný krížový podiel ktorý má umelo zvýšiť vlastné zdroje
Inštitúcie vykonávajú odpočty, ktoré sa vyžadujú v článku 56 písm. b), c) a d), v súlade s týmto postupom:
a)
podiely nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 sa vypočítajú na základe brutto dlhých pozícií;
b)
na účely odpočítania sa s dodatočnými poistnými položkami vlastných zdrojov Tier 1 zaobchádza ako s nástrojmi dodatočného kapitálu Tier 1.
Článok 59
Odpočítanie podielov nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora
Inštitúcie vykonávajú odpočty, ktoré sa vyžadujú v článku 56 písm. c) a d), v súlade s týmito postupmi:
a)
môžu vypočítať priame, nepriame a syntetické podiely nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora na základe čistej dlhej pozície v tej istej podkladovej expozícii za predpokladu, že sú splnené obe tieto podmienky:
i)
splatnosť krátkej pozície zodpovedá splatnosti dlhej pozície alebo že zostatková doba splatnosti je najmenej jeden rok;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo obe sú vedené v neobchodnej knihe;
b)
určia hodnotu, ktorá sa má odpočítať v prípade priamych, nepriamych a syntetických podielov cenných papierov zaradených do indexu tak, že vypočítajú podkladovú expozíciu voči kapitálovým nástrojom subjektov finančného sektora v týchto indexoch.
Článok 60
Odpočítanie podielov nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1, ak inštitúcia nemá významnú investíciu v subjekte finančného sektora
1. Na účely článku 56 písm. c) vypočítajú inštitúcie uplatniteľnú hodnotu, ktorá sa má odpočítať, vynásobením hodnoty uvedenej v písmene a) tohto odseku koeficientom odvodeným z výpočtu uvedeného v písmene b) tohto odseku:
a)
súhrnná hodnota, o ktorú priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1, nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 a nástrojoch kapitálu Tier 2 subjektov finančného sektora presiahnu 10 % položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie vypočítaného po uplatnení týchto ustanovení:
i)
článkov 32 až 35;
ii)
článku 36 ods. 1 písm. a) až g), písm. k) bodu ii) až v) a písm. l) s výnimkou odložených daňových pohľadávok, ktoré sú závislé od budúcej ziskovosti a vyplývajú z dočasných rozdielov;
iii)
článkov 44 a 45;
b)
hodnota priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 tých subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu, vydelená súhrnnou sumou všetkých priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1, nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 a nástrojoch kapitálu Tier 2 subjektov finančného sektora.
2. Inštitúcie vylúčia z hodnoty uvedenej v odseku 1 písm. a) a z výpočtu koeficientu uvedeného v odseku 1 písm. b) pozície z upísania, ktoré držia päť pracovných dní alebo menej.
3. Hodnota, ktorá sa má odpočítať podľa odseku 1, sa rovnomerne rozdelí medzi všetky nástroje dodatočného kapitálu Tier 1, ktoré sú v držbe. Suma, ktorá sa má odpočítať od každého nástroja dodatočného kapitálu Tier 1 podľa odseku 1, sa vypočíta vynásobením hodnoty uvedenej v písmene a) tohto odseku podielom uvedeným v písmene b) tohto odseku:
a)
hodnota podielov, ktoré sa musia odpočítať v súlade s odsekom 1;
b)
hodnota uvedená v bode i) vydelená hodnotou uvedenou v bode ii):
i)
celková hodnota nástrojov vlastného kapitálu Tier 1;
ii)
súhrnná hodnota priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu.
4. Hodnota podielov uvedených v článku 56 písm. c), ktorá sa rovná alebo je nižšia ako 10 % položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie po uplatnení ustanovení odseku 1 písm. a) bodoch i), ii) a iii), sa neodpočíta a podlieha uplatniteľným rizikovým váham v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2 alebo kapitolou 3, prípadne požiadavkám stanoveným v tretej časti hlave IV.
5. Inštitúcie určia časť podielov nástrojov vlastných zdrojov, ktorá je rizikovo vážená, vydelením hodnoty uvedenej v písmene a) hodnotou uvedenou v písmene b):
a)
hodnota podielov, ktoré musia byť rizikovo vážené podľa odseku 4;
b)
hodnota uvedená v bode i) vydelená hodnotou uvedenou v bode ii):
i)
celková hodnota nástrojov vlastného kapitálu Tier 1;
ii)
súhrnná hodnota priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu.
Oddiel 3
Dodatočný kapitál Tier 1
Článok 61
Dodatočný kapitál Tier 1
Dodatočný kapitál Tier 1 inštitúcie pozostáva z položiek dodatočného kapitálu Tier 1 po odpočítaní položiek uvedených v článku 56 a uplatnení článku 79.
KAPITOLA 4
Kapitál Tier 2
Oddiel 1
Položky a nástroje Tier 2
Článok 62
Položky Tier 2
Položky Tier 2 pozostávajú z:
a)
kapitálových nástrojov a podriadených úverov, ak sú splnené podmienky stanovené v článku 63;
b)
účtov emisného ážia súvisiacich s nástrojmi uvedenými v písmene a);
c)
v prípade inštitúcií, ktoré počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s hlavou II kapitolou 2, všeobecných úprav kreditného rizika, a to bez zohľadnenia daňových účinkov, až do výšky 1,25 % hodnôt rizikovo vážených expozícií vypočítaných v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2;
d)
v prípade inštitúcií, ktoré počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií podľa tretej časti hlavy II kapitoly 3, kladných hodnôt, a to bez zohľadnenia daňových účinkov, ktoré sú výsledkom výpočtu stanoveného v článkoch 158 a 159, až do výšky 0,6 % hodnôt rizikovo vážených expozícií vypočítaných podľa tretej časti hlavy II kapitoly 3.
Položky zaradené do písmena a) sa nekvalifikujú ako položky vlastného kapitálu Tier 1 ani ako položky dodatočného kapitálu Tier 1.
Článok 63
Nástroje Tier 2
Kapitálové nástroje a podriadené úvery sa kvalifikujú ako nástroje Tier 2, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
nástroje sú emitované prípadne sa získali podriadené úvery, a úplne splatené;
b)
nástroje neodkúpil ani prípadne podriadené úvery neposkytol žiadny z týchto subjektov:
i)
inštitúcia alebo jej dcérske spoločnosti;
ii)
podnik, v ktorom má inštitúcia účasť vo forme vlastníctva, a to priameho alebo na základe kontroly aspoň 20 % hlasovacích práv alebo základnom imaní daného podniku;
c)
kúpa nástrojov alebo prípadne poskytnutie podriadených úverov nie je priamo ani nepriamo financované inštitúciou;
d)
pohľadávka voči istine nástrojov podľa ustanovení, ktorými sa nástroje spravujú, alebo prípadne pohľadávka voči istine podriadeného úveru podľa ustanovení, ktorými sa podriadené úvery spravujú, je plne podriadená pohľadávkam všetkých nepodriadených veriteľov;
e)
nástroje alebo prípadne podriadené úvery nie sú zabezpečené ani sa na ne nevzťahuje záruka, ktorou sa zvyšuje nadriadenosť pohľadávky ktoréhokoľvek z týchto subjektov:
i)
inštitúcie alebo jej dcérskych spoločností;
ii)
materskej spoločnosti inštitúcie alebo jej dcérskych spoločností;
iii)
materskej finančnej holdingovej spoločnosti alebo jej dcérskych spoločností;
iv)
holdingovej spoločnosti so zmiešanou činnosťou alebo jej dcérskych spoločností;
v)
zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti alebo jej dcérskych spoločností;
vi)
ktoréhokoľvek podniku, ktorý má úzke prepojenie so subjektmi uvedenými v bodoch i) až v);
f)
nástroje alebo prípadne podriadené úvery nepodliehajú žiadnemu ustanoveniu, ktorým sa inak zvyšuje nadriadenosť pohľadávky alebo podriadených úverov v súvislosti s nástrojmi;
g)
nástroje alebo prípadne podriadené úvery majú pôvodnú splatnosť najmenej päť rokov;
h)
ustanovenia, ktorými sa nástroje alebo prípadne podriadené úvery spravujú, nezahŕňajú žiadny stimul pre inštitúciu, aby splatila, prípadne umorila hodnotu ich istiny pred dátumom ich splatnosti;
i)
ak nástroje alebo prípadne podriadené úvery zahŕňajú jednu alebo viacero kúpnych opcií alebo skôr splatených opcií, opcie sú uplatniteľné výlučne na základe rozhodnutia emitenta alebo dlžníka podľa vlastného uváženia;
j)
na nástroje prípadne podriadené úvery môže byť uplatnená kúpna opcia, môžu byť umorené alebo spätne odkúpené alebo skôr splatené, len ak sú splnené podmienky stanovené v článku 77 a nesmie k tomu dôjsť skôr ako pred uplynutím piatich rokov od dátumu emisie prípadne získania s výnimkou prípadu, keď sú splnené podmienky stanovené v článku 78 ods. 4;
k)
v ustanoveniach, ktorými sa nástroje alebo prípadne podriadené úvery spravujú, sa výslovne ani implicitne neuvádza, aby na nástroje prípadne podriadené úvery bola uplatnená kúpna opcia, boli alebo aby mohli byť umorené, spätne odkúpené alebo skôr splatené inštitúciou inak než v prípade platobnej neschopnosti alebo likvidácie tejto inštitúcie a inštitúcia inak taký údaj neposkytuje;
l)
ustanovenia, ktorými sa nástroje alebo prípadne podriadené úvery spravujú, neposkytujú držiteľovi právo na urýchlenie budúcej plánovanej výplaty úroku alebo istiny inak ako v prípade platobnej neschopnosti alebo likvidácie inštitúcie;
m)
výška výplat úrokov alebo prípadne dividend, ktoré sa majú vyplácať z nástrojov prípadne podriadených úverov, sa nebude meniť na základe kreditnej pozície inštitúcie alebo jej materskej spoločnosti;
n)
ak nástroje nie sú priamo emitované inštitúciou, alebo prípadne ak podriadené úvery nezíska priamo inštitúcia, musia byť splnené obe tieto podmienky:
i)
nástroje sú emitované prípadne podriadené úvery sú získané prostredníctvom subjektu v rámci konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2;
ii)
výnosy sú okamžite k dispozícii inštitúcii bez obmedzenia vo forme, ktorá spĺňa podmienky stanovené v tomto odseku.
Článok 64
Splácanie nástrojov Tier 2
Rozsah, v akom sa nástroje Tier 2 kvalifikujú ako položky Tier 2 počas záverečných päť rokov splatnosti nástrojov, sa vypočíta vynásobením výsledku odvodeného z výpočtu v písmene a) hodnotou uvedenou v písmene b) takto:
a)
nominálna hodnota nástrojov alebo podriadených úverov v prvý deň záverečného päťročného obdobia ich zmluvnej splatnosti vydelená počtom kalendárnych dní tohto obdobia;
b)
počet zostávajúcich kalendárnych dní zmluvnej splatnosti nástrojov alebo podriadených úverov.
Článok 65
Dôsledky vyplývajúce z neplnenia podmienok v prípade nástrojov Tier 2
Pokiaľ sa v prípade nástroja Tier 2 prestanú plniť podmienky stanovené v článku 63, uplatňuje sa tento postup:
a)
tento nástroj sa bezodkladne prestane kvalifikovať ako nástroj Tier 2;
b)
časť emisných ážií, ktorá sa týka tohto nástroja, sa bezodkladne prestane kvalifikovať ako položky Tier 2.
Oddiel 2
Odpočítanie od položiek Tier 2
Článok 66
Odpočítanie od položiek Tier 2
Od položiek Tier 2 sa odpočítajú:
a)
priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie na vlastných nástrojoch Tier 2 vrátane vlastných nástrojov Tier 2, ktoré by inštitúcia mohla povinne odkúpiť v dôsledku existujúcich zmluvných záväzkov;
b)
priame, nepriame a syntetické podiely na nástrojoch Tier 2 subjektov finančného sektora, s ktorými má inštitúcia recipročne krížové podiely a o ktorých sa príslušný orgán domnieva, že majú umelo zvyšovať vlastné zdroje inštitúcie;
c)
uplatniteľná výška priamych, nepriamych a syntetických podielov nástrojov Tier 2 subjektov finančného sektora, stanovená v súlade s článkom 70, ak inštitúcia nemá významnú investíciu v týchto subjektoch;
d)
priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie na nástrojoch Tier 2 subjektov finančného sektora, ak daná inštitúcia má významnú investíciu v týchto subjektoch, okrem upisovacích pozícií, ktoré má inštitúcia v držbe kratšie než päť pracovných dní.
Článok 67
Odpočítanie podielov vlastných nástrojov Tier 2
Na účely článku 66 písm. a) inštitúcie vypočítajú podiely na základe brutto dlhých pozícií s výhradou týchto výnimiek:
a)
inštitúcie môžu vypočítať výšku podielov na základe čistej dlhej pozície za predpokladu, že sú splnené obe tieto podmienky:
i)
dlhé a krátke pozície sú v tej istej podkladovej expozícii a krátke pozície nezahŕňajú žiadne riziko protistrany;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo obe sú vedené v neobchodnej knihe;
b)
inštitúcie určia hodnotu, ktorá sa má odpočítať v prípade priamych, nepriamych a syntetických podielov vo forme cenných papierov zaradených do indexu, na základe podkladovej expozície voči vlastným nástrojom Tier 2 v týchto indexoch;
c)
inštitúcie môžu vzájomne započítať brutto dlhé pozície vo vlastných nástrojoch Tier 2 vyplývajúce z podielov vo forme cenných papierov zaradených do indexu voči krátkym pozíciám vo vlastných nástrojoch Tier 2 vyplývajúcim z krátkych pozícií v podkladových indexoch aj v prípade, ak tieto krátke pozície zahŕňajú riziko protistrany za predpokladu, že obe tieto podmienky sú splnené:
i)
dlhé a krátke pozície sú v tom istom podkladovom indexe;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo sú obe vedené v neobchodnej knihe.
Článok 68
Odpočítanie podielov nástrojov Tier 2 subjektov finančného sektora, ak inštitúcia má recipročný krížový podiel, ktorý má umelo zvýšiť vlastné zdroje
Inštitúcie vykonávajú odpočítania, ktoré sa vyžadujú v článku 66 písm. b), c) a d) v súlade s týmito ustanoveniami:
a)
podiely nástrojov Tier 2 sa vypočítajú na základe brutto dlhých pozícií;
b)
na účely odpočítania sa s podielmi poistných položiek vlastných zdrojov Tier 2 a poistných položiek vlastných zdrojov Tier 3 zaobchádza ako s podielmi nástrojov Tier 2.
Článok 69
Odpočítanie podielov nástrojov Tier 2 subjektov finančného sektora
Inštitúcie vykonávajú odpočítania, ktoré sa vyžadujú v článku 66 písm. c) a d), v súlade s týmito ustanoveniami:
a)
môžu vypočítať priame, nepriame a syntetické podiely nástrojov Tier 2 subjektov finančného sektora na základe čistej dlhej pozície v tej istej podkladovej expozícii za predpokladu, že obe tieto podmienky sú splnené:
i)
splatnosť krátkej pozície zodpovedá splatnosti dlhej pozície alebo zostatková doba splatnosti je najmenej jeden rok;
ii)
dlhé i krátke pozície sú vedené v obchodnej knihe alebo obe sú vedené v neobchodnej knihe;
b)
určia hodnotu, ktorá sa má odpočítať v prípade priamych, nepriamych a syntetických podielov vo forme cenných papierov zaradených do indexu, na základe podkladovej expozície voči kapitálovým nástrojom subjektov finančného sektora v týchto indexoch.
Článok 70
Odpočítanie nástrojov Tier 2, ak inštitúcia nemá významnú investíciu v relevantnom subjekte
1. Na účely článku 66 písm. c) inštitúcie vypočítajú uplatniteľnú hodnotu, ktorá sa má odpočítať, vynásobením hodnoty uvedenej v písmene a) tohto odseku koeficientom odvodeným z výpočtu uvedeného v písmene b) tohto odseku:
a)
súhrnná hodnota, o ktorú priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 a nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2 subjektov finančného sektora presiahnu 10 % položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie vypočítaného po uplatnení týchto ustanovení:
i)
článkov 32 až 35;
ii)
článku 36 ods. 1 písm. a) až g), písm. k) bodu ii) až v) a písm. l) s výnimkou hodnoty, ktorá sa má odpočítať v prípade odložených daňových pohľadávok, ktoré sú závislé od budúcej ziskovosti a vyplývajú z dočasných rozdielov;
iii)
článkov 44 a 45;
b)
hodnota priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch Tier 2 subjektov finančného sektora vydelená súhrnnou sumou všetkých priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 a nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2 týchto subjektov finančného sektora.
2. Inštitúcie vylúčia z hodnoty uvedenej v odseku 1 písm. a) a z výpočtu koeficienta uvedeného v odseku 1 písm. b) upisovacie pozície, ktoré držia päť pracovných dní alebo menej.
3. Hodnota, ktorá sa má odpočítať podľa odseku 1, sa rovnomerne rozdelí medzi všetky nástroje Tier 2, ktoré sú v držbe. Inštitúcie určia časť podielov nástrojov vlastného kapitálu Tier 2, ktorá sa odpočíta vynásobením hodnoty uvedenej v písmene a) tohto odseku podielom uvedeným v písmene b) tohto odseku:
a)
celková hodnota podielov, ktoré sa majú odpočítať v súlade s odsekom 1;
b)
hodnota uvedená v bode i) vydelená hodnotou uvedenou v bode ii):
i)
celková hodnota nástrojov vlastného kapitálu Tier 2;
ii)
súhrnná hodnota priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 2 subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu.
4. Hodnota podielov uvedených v článku 66 ods. 1 písm. c), ktorá sa rovná alebo je nižšia ako 10 % položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie po uplatnení ustanovení stanovených v odseku 1 písm. a) bodoch i) až iii), sa neodpočíta a podlieha uplatniteľným rizikovým váham v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2, prípadne kapitolou 3, prípadne požiadavkám stanoveným v tretej časti hlave IV.
5. Inštitúcie určia časť podielov nástrojov vlastných zdrojov, ktorá je rizikovo vážená, vydelením hodnoty uvedenej v písmene a) hodnotou uvedenou v písmene b):
a)
hodnota podielov, ktoré musia byť rizikovo vážené podľa odseku 4;
b)
hodnota uvedená v bode i) vydelená hodnotou uvedenou v bode ii):
i)
celková hodnota nástrojov vlastného kapitálu Tier 1;
ii)
súhrnná hodnota priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 subjektov finančného sektora, v ktorých inštitúcia nemá významnú investíciu.
Oddiel 3
Kapitál Tier 2
Článok 71
Kapitál Tier 2
Kapitál inštitúcie zaradený do Tier 2 pozostáva z položiek inštitúcie zaradených do Tier 2 po vykonaní odpočítaní uvedených v článku 66 a uplatnení článku 79.
KAPITOLA 5
Vlastné zdroje
Článok 72
Vlastné zdroje
Vlastné zdroje inštitúcie pozostávajú zo súčtu jej kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2.
KAPITOLA 6
Všeobecné požiadavky
Článok 73
Rozdeľované výnosy z nástrojov vlastných zdrojov
1. Kapitálové nástroje, v prípade ktorých má inštitúcia výlučnú právomoc rozhodnúť podľa vlastného uváženia o výplate rozdeľovaných výnosov v inej forme než v hotovosti alebo nástroji vlastných zdrojov, sa nemôžu kvalifikovať ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1 a dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2 okrem prípadu, keď inštitúcia vopred dostala povolenie od príslušného orgánu.
2. Príslušné orgány udelia povolenie uvedené v odseku 1 len vtedy, ak považujú za splnené všetky tieto podmienky:
a)
schopnosť inštitúcie zrušiť platby súvisiace s nástrojom nie je nepriaznivo ovplyvnená diskrečnou právomocou uvedenou v odseku 1 alebo formou, v ktorej by sa výnosy mohli rozdeliť;
b)
schopnosť nástroja absorbovať straty nie je nepriaznivo ovplyvnená diskrečnou právomocou uvedenou v odseku 1 alebo formou, v ktorej by sa výnosy mohli rozdeliť;
c)
kvalita kapitálového nástroja sa inak nezníži diskrečnou právomocou uvedenou v odseku 1 alebo formou, v ktorej by sa výnosy mohli rozdeliť.
3. Kapitálové nástroje, v prípade ktorých má právnická osoba iná než inštitúcia, ktorá ich emituje, právomoc rozhodnúť podľa vlastného uváženia alebo požadovať, aby sa platba rozdeľovaných výnosov z nástroja vykonala v inej forme než v hotovosti alebo nástroji vlastných zdrojov, sa nemôžu kvalifikovať ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1 a dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2.
4. Inštitúcie môžu použiť vo všeobecnom trhovom indexe ako jednu z báz na určenie výšky rozdeľovaných výnosov z nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2.
5. Odsek 4 sa neuplatňuje, ak je inštitúcia referenčným subjektom v uvedenom všeobecnom trhovom indexe okrem prípadu, keď sú splnené obe tieto podmienky:
a)
inštitúcia považuje pohyby tohto všeobecného trhového indexu za nevýznamne korelované s kreditnou pozíciou tejto inštitúcie, jej materskej inštitúcie alebo materskej finančnej holdingovej spoločnosti alebo materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti alebo materskej holdingovej spoločnosti so zmiešanou činnosťou;
b)
príslušný orgán nedospel k určeniu odlišnému od určenia uvedeného v písmene a).
6. Inštitúcie predkladajú správy o všeobecných trhových indexoch, o ktoré sa opierajú ich kapitálové nástroje, a zverejňujú ich.
7. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, na základe ktorých sa indexy budú považovať za kvalifikované ako všeobecné trhové indexy na účely odseku 4.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 74
Podiely kapitálových nástrojov emitovaných regulovanými subjektmi finančného sektora, ktoré sa nekvalifikujú ako regulatórny kapitál
Inštitúcie neodpočítavajú od žiadneho prvku vlastných zdrojov priame, nepriame alebo syntetické podiely kapitálových nástrojov emitovaných regulovaným subjektom finančného sektora, ktoré sa nekvalifikujú ako regulatórny kapitál tohto subjektu. Inštitúcie uplatňujú na také podiely rizikovú váhu v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2, prípadne 3.
Článok 75
Požiadavky na odpočítanie a splatnosť v prípade krátkych pozícií
Požiadavky na splatnosť v prípade krátkych pozícií uvedené v článku 45 písm. a), článku 59 písm. a) a článku 69 písm. a) sa považujú za splnené v súvislosti s držanými pozíciami, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia má zmluvné právo predať ku konkrétnemu dátumu v budúcnosti protistrane poskytujúcej hedžing dlhú pozíciu, ktorá je hedžovaná;
b)
protistrana poskytujúca hedžing inštitúcii je zmluvne viazaná kúpiť od inštitúcie k uvedenému konkrétnemu dátumu v budúcnosti dlhú pozíciu uvedenú v písmene a).
Článok 76
Podiely kapitálových nástrojov zaradených do indexu
1. Na účely článkov 42 písm. a), 45 písm. a), 57 písm. a), 59 písm. a), 67 písm. a) a 69 písm. a) môžu inštitúcie znížiť výšku dlhej pozície v kapitálovom nástroji o časť indexu, ktorá je tvorená tou istou podkladovou expozíciou, ktorá je hedžovaná, a to za predpokladu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
dlhá pozícia, ktorá je hedžovaná, a krátka pozícia v indexe použitá na hedžovanie sú vedené v obchodnej knihe alebo obe sú vedené v neobchodnej knihe;
b)
pozície uvedené v písmene a) sú súvahe inštitúcie vedené v reálnej hodnote;
c)
krátka pozícia uvedená v písmene a) sa na základe postupov vnútornej kontroly inštitúcie kvalifikuje ako účinný hedžing;
d)
príslušné orgány posudzujú aspoň raz za rok primeranosť postupov kontroly uvedených v písmene c) a prejavujú spokojnosť s ich kontinuálnou vhodnosťou.
2. Ak príslušný orgán vopred udelil povolenie, inštitúcia môže použiť konzervatívny odhad podkladovej expozície inštitúcie voči kapitálovým nástrojom zaradeným do indexov ako alternatívu k vypočítaniu svojej expozície voči položkám uvedeným v písmene a) alebo b) alebo v oboch týchto písmenách:
a)
vlastné nástroje vlastného kapitálu Tier 1 a dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2 zaradené do indexov;
b)
alebo nástroje vlastného kapitálu Tier 1 a dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2 subjektov finančného sektora zaradené do indexov.
3. Príslušné orgány udelia povolenie uvedené v odseku 2 len vtedy, ak inštitúcia preukáže k ich spokojnosti, že z prevádzkového hľadiska je pre inštitúciu zaťažujúce, aby monitorovala svoju podkladovú expozíciu voči položkám uvedeným v jednom alebo prípadne oboch písmenách a) alebo b) odseku 2.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
kedy je odhad použitý ako alternatíva k výpočtu podkladovej expozície uvedenej v odseku 2 dostatočne konzervatívny;
b)
významu spojenia „z prevádzkového hľadiska zaťažujúce“ na účely odseku 3.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 77
Podmienky na zníženie vlastných zdrojov
Inštitúcia požiada príslušný orgán o povolenie pred uskutočnením jednej alebo oboch týchto činností:
a)
zníženia, umorenia alebo spätného odkúpenia nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 emitovaných inštitúciou spôsobom, ktorý povoľujú uplatniteľné vnútroštátne právne predpisy;
b)
výzvy na splatenie, umorenia, splatenia alebo spätného odkúpenia nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 alebo prípadne Tier 2 pred dátumom ich zmluvnej splatnosti.
Článok 78
Povolenie orgánov dohľadu na zníženie vlastných zdrojov
1. Príslušný orgán udelí inštitúcii povolenie na zníženie, spätné odkúpenie, výzvu na splatenie alebo splatenie nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 a nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2 v prípade splnenia ktorejkoľvek z týchto podmienok:
a)
inštitúcia pred uskutočnením alebo súčasne s uskutočnením opatrenia uvedeného v článku 77 nahradí nástroje uvedené v článku 77 nástrojmi vlastných zdrojov rovnakej alebo vyššej kvality za podmienok, ktoré sú trvalo udržateľné, pokiaľ ide o výkonnosť inštitúcie z hľadiska príjmu;
b)
inštitúcia preukáže k spokojnosti príslušného orgánu, že vlastné zdroje inštitúcie by po uskutočnení príslušného opatrenia prevýšili požiadavky stanovené v článku 92 ods. 1 tohto nariadenia a požiadavky na kombinovaný vankúš vymedzenej v článku 128 bode 6 smernice 2013/36/EÚ o maržu, ktorú príslušný orgán môže považovať za nevyhnutnú na základe článku 104 ods. 3 smernice 2013/36/EÚ.
2. Príslušné orgány pri posudzovaní udržateľnosti nahrádzajúcich nástrojov podľa odseku 1 písm. a) z hľadiska príjmovej výkonnosti inštitúcie zvážia rozsah, v ktorom by tieto nahrádzajúce kapitálové nástroje boli pre inštitúciu nákladnejšie než nástroje, ktoré by nahradili.
3. Ak inštitúcia uskutoční opatrenie uvedené v článku 77 písm. a) a zamietnutie splatenia nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 uvedených v článku 27 zakazujú uplatniteľné vnútroštátne právne predpisy, príslušný orgán môže upustiť od podmienok stanovených v odseku 1 tohto článku za predpokladu, že príslušný orgán vyžaduje, aby inštitúcia primerane obmedzila splatenie takých nástrojov.
4. Príslušné orgány môžu inštitúciám povoliť splatenie nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2 pred uplynutím piatich rokov od dátumu emisie iba vtedy, keď sú splnené podmienky ustanovené v odseku 1 a v písmenách a) alebo b) tohto odseku:
a)
dôjde k zmene regulatórnej klasifikácie tých nástrojov, ktorá by pravdepodobne viedla k ich vylúčeniu z vlastných zdrojov alebo reklasifikácii ako nižšej kvalitatívnej formy vlastných zdrojov, pričom sú splnené tieto podmienky:
i)
príslušný orgán považuje takúto zmenu za dostatočne istú;
ii)
inštitúcia preukáže k spokojnosti príslušných orgánov, že regulatórna reklasifikácia týchto nástrojov nebola v čase ich emisie odôvodnene predvídateľná;
b)
dôjde k zmene v uplatniteľných daňových podmienkach týchto nástrojov, v súvislosti s ktorou inštitúcia k spokojnosti príslušných orgánov preukáže, že je podstatná a v čase ich emisie nebola odôvodnene predvídateľná.
5. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
význam spojenia „udržateľné, pokiaľ ide o výkonnosť inštitúcie z hľadiska príjmu“;
b)
primerané základy pre obmedzenie splatenia uvedeného v odseku 3;
c)
postup a požiadavky na údaje v súvislosti so žiadosťou inštitúcie o udelenie povolenia príslušného orgánu s vykonaním opatrenia uvedeného v článku 77 vrátane postupu, ktorý sa má uplatniť v prípade splatenia akcií emitovaných pre členov družstiev, a lehoty na spracovanie takejto žiadosti.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 79
Dočasné upustenie od ustanovenia o odpočítaní vlastných zdrojov
1. Ak má inštitúcia v držbe kapitálové nástroje prípadne udelila podriadené úvery, ktoré sa kvalifikujú ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1 a nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2, v subjekte finančného sektora dočasne a príslušný orgán považuje tieto podiely za podiely určené na účely operácie finančnej pomoci na reorganizáciu a záchranu tohto subjektu, príslušný orgán môže dočasne upustiť od ustanovení o odpočítaní, ktoré by sa inak uplatňovali na tieto nástroje.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť pojem dočasnosti na účely odseku 1 a podmienky, na základe ktorých môže príslušný orgán považovať uvedené dočasné podiely za podiely určené na účely operácie finančnej pomoci, ktorá má slúžiť na reorganizáciu a záchranu dotknutého subjektu.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 80
Priebežné skúmanie kvality vlastných zdrojov
1. EBA monitoruje kvalitu nástrojov vlastných zdrojov emitovaných inštitúciami v celej Únii a bezodkladne oznámi Komisii existenciu závažného dôkazu o tom, že tieto nástroje nespĺňajú kritériá stanovené v článku 28 prípadne v článku 29.
Príslušné orgány bezodkladne na žiadosť EBA zašlú všetky informácie, ktoré EBA považuje za relevantné v súvislosti s novými kapitálovými nástrojmi, ktoré sa emitovali s cieľom umožniť EBA monitorovať kvalitu nástrojov vlastných zdrojov emitovaných inštitúciami v celej Únii.
2. Oznámenie zahŕňa tieto informácie:
a)
podrobné vysvetlenie povahy a rozsahu zisteného nedostatku;
b)
technické odporúčania, pokiaľ ide o opatrenie zo strany Komisie, ktoré EBA považuje za nevyhnutné;
c)
významný pokrok vo vývoji metodiky EBA na stresové testovanie solventnosti inštitúcií.
3. EBA poskytne Komisii technické odporúčania ku všetkým podstatným zmenám, ktoré považuje za potrebné v súvislosti s vymedzením vlastných zdrojov v dôsledku ktorejkoľvek z týchto skutočností:
a)
relevantného vývoja trhových štandardov alebo postupov;
b)
zmien v príslušných právnych normách alebo účtovných štandardoch;
c)
významného vývoja v metodike EBA, pokiaľ ide o stresové testovanie platobnej schopnosti inštitúcií.
4. EBA do 1. januára 2014 poskytne Komisii technické odporúčania o možnom inom zaobchádzaní s nerealizovanými ziskami ocenenými reálnou cenou, než je ich zahrnutie do vlastného kapitálu Tier 1 bez úpravy. V takých odporúčaniach sa zohľadní príslušný vývoj v medzinárodných účtovných štandardoch a v medzinárodných dohodách o prudenciálnych štandardoch pre banky.
HLAVA II
MENŠINOVÁ ÚČASŤ A NÁSTROJE DODATOČNÉHO KAPITÁLU TIER 1 A TIER 2 EMITOVANÉ DCÉRSKYMI SPOLOČNOSŤAMI
Článok 81
Menšinové účasti, ktoré spĺňajú podmienky na zahrnutie do konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1
1. Menšinové účasti zahŕňajú súčet nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, účtov emisného ážia súvisiacich s týmito nástrojmi, nerozdelených ziskov a iných rezerv dcérskej spoločnosti, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
dcérska spoločnosť je jedným z týchto subjektov:
i)
inštitúciou;
ii)
podnikom, ktorý na základe uplatniteľného vnútroštátneho práva podlieha požiadavkám uvedeným v tomto nariadení a smernici 2013/36/EÚ;
b)
dcérska spoločnosť je v plnom rozsahu zahrnutá do konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2;
c)
položky vlastného kapitálu Tier 1 uvedené v úvodnej časti tohto odseku vlastnia iné osoby ako podniky zahrnuté do konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2.
2. Menšinové podiely, ktoré sú financované prostredníctvom účelovej jednotky alebo inak priamo či nepriamo materskou spoločnosťou inštitúcie alebo jej dcérskymi spoločnosťami, sa nekvalifikujú ako konsolidovaný vlastný kapitál Tier 1.
Článok 82
Kvalifikovaný dodatočný kapitál Tier 1, kapitál Tier 1 a Tier 2 a kvalifikované vlastné zdroje
Kvalifikovaný dodatočný kapitál Tier 1, kapitál Tier 1 a Tier 2 a kvalifikované vlastné zdroje zahŕňajú menšinovú účasť, nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2 spolu so súvisiacimi nerozdelenými ziskami a účtami emisného ážia dcérskej spoločnosti, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
dcérska spoločnosť je jedným z týchto subjektov:
i)
inštitúciou;
ii)
podnikom, ktorý na základe uplatniteľného vnútroštátneho práva podlieha požiadavkám uvedeným v tomto nariadení a smernici 2013/36/EÚ;
b)
dcérska spoločnosť je v plnom rozsahu zahrnutá do konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2;
c)
tieto nástroje vlastnia iné osoby ako podniky zahrnuté do konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2.
Článok 83
Kvalifikovaný dodatočný kapitál Tier 1 a Tier 2 emitovaný účelovou jednotkou
1. Nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2 emitované účelovou jednotkou a súvisiace účty emisného ážia sú zahrnuté do kvalifikovaného dodatočného kapitálu Tier 1, kapitálu Tier 1 alebo Tier 2, prípadne kvalifikovaných vlastných zdrojov, len ak sú splnené tieto podmienky:
a)
účelová jednotka, ktorá emituje tieto nástroje, je v plnom rozsahu zahrnutá do konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2;
b)
nástroje, súvisiace účty emisného ážia sú zahrnuté do kvalifikovaného dodatočného kapitálu Tier 1, len ak sú splnené podmienky stanovené v článku 52 ods. 1;
c)
nástroje, súvisiace účty emisného ážia sú zahrnuté do kvalifikovaného kapitálu Tier 2, len ak sú splnené podmienky stanovené v článku 63;
d)
jediným aktívom účelovej jednotky je jej investícia do vlastných zdrojov materskej spoločnosti alebo jej dcérskej spoločnosti, ktorá je v plnom rozsahu zahrnutá do konsolidácie podľa prvej časti hlavy II kapitoly 2, pričom forma materskej spoločnosti alebo jej dcérskej spoločnosti spĺňa príslušné podmienky stanovené v článku 52 ods. 1 alebo v článku 63.
Ak príslušný orgán považuje iné aktíva účelovej jednotky ako jej investície do vlastných zdrojov materskej spoločnosti alebo dcérskej spoločnosti tejto materskej spoločnosti, ktorá je zahrnutá do konsolidácie podľa prvej časti hlavy II kapitoly 2, za minimálne a nepodstatné pre takýto subjekt, príslušný orgán môže upustiť od uplatňovania podmienky uvedenej v písmene d) prvého pododseku.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť typy aktív, ktoré môžu súvisieť s fungovaním účelových jednotiek, a pojmy minimálne a nepodstatné uvedené v odseku 1 druhom pododseku.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 84
Menšinové účasti zahrnuté do konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1
1. Inštitúcie stanovia hodnotu menšinových účastí dcérskej spoločnosti, ktorá je zahrnutá do konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1 tak, že od menšinových účastí tohto podniku odpočítajú výsledok vynásobenia hodnoty uvedenej v písmene a) percentuálnou hodnotou uvedenou v písmene b):
a)
hodnota vlastného kapitálu Tier dcérskej spoločnosti 1 mínus nižšia z týchto hodnôt:
i)
hodnota vlastného kapitálu Tier 1 tejto dcérskej spoločnosti, ktorý sa vyžaduje, aby bol splnený súčet požiadavky stanovenej v článku 92 ods. 1 písm. a), požiadaviek uvedených v článkoch 458 a 459, osobitných požiadaviek na vlastné zdroje uvedených v článku 104 smernice 2013/36/EÚ, požiadavky na kombinovaný vankúš vymedzenej v článku 128 bode 6 smernice 2013/36/EÚ, požiadaviek uvedených v článku 500 a akýchkoľvek ďalších vnútroštátnych predpisov v oblasti dohľadu v tretích krajinách, pokiaľ má takéto požiadavky spĺňať vlastný kapitál Tier 1;
ii)
hodnota konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1, ktorý súvisí s touto dcérskou spoločnosťou a ktorý sa vyžaduje na konsolidovanom základe, aby bol splnený súčet požiadavky stanovenej v článku 92 ods. 1 písm. a), požiadaviek uvedených v článkoch 458 a 459, osobitných požiadaviek na vlastné zdroje uvedených v článku 104 smernice 2013/36/EÚ, požiadavky na kombinovaný vankúš vymedzenej v článku 128 bode 6 smernice 2013/36/EÚ, požiadaviek uvedených v článku 500 a akýchkoľvek ďalších vnútroštátnych predpisov v oblasti dohľadu v tretích krajinách, pokiaľ má takéto požiadavky spĺňať vlastný kapitál Tier 1;
b)
menšinové účasti dcérskej spoločnosti vyjadrené ako percentuálna hodnota všetkých nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 tohto podniku spolu so súvisiacimi účtami emisného ážia, nerozdelenými ziskami a inými rezervami.
2. Výpočet uvedený v odseku 1 sa vykoná na subkonsolidovanom základe za každú dcérsku spoločnosť uvedenú v článku 81 ods. 1.
Inštitúcia sa môže rozhodnúť nevykonať tento výpočet v prípade dcérskej spoločnosti uvedenej v článku 81 ods. 1. Ak inštitúcia prijme takéto rozhodnutie, menšinová účasť tejto dcérskej spoločnosti sa nemôže zahrnúť do konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1.
3. Ak sa príslušný orgán odchýli od uplatňovania prudenciálnych požiadaviek na individuálnom základe, ako sa stanovuje v článku 7, menšinová účasť v dcérskych spoločnostiach, na ktoré sa vzťahuje výnimka, sa neuzná v rámci vlastných zdrojov na subkonsolidovanej úrovni, prípadne na konsolidovanej úrovni.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť subkonsolidovaný výpočet potrebný v súlade s odsekom 2 tohto článku a článkami 85 a 87.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
5. Príslušné orgánu môžu udeliť výnimku z uplatňovania tohto článku materskej finančnej holdingovej spoločnosti, ktorá spĺňa všetky tieto podmienky:
a)
jej hlavným predmetom činnosti je nadobúdať podiely;
b)
podlieha prudenciálnemu dohľadu na konsolidovanom základe;
c)
konsoliduje dcérsku inštitúciu, v ktorej má len menšinový podiel prostredníctvom vzťahu kontroly v zmysle článku 1 siedmej smernice Rady 83/349/EHS;
d)
viac ako 90 % požadovaného konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1, vypočítaného na konsolidovanom základe, pochádza z dcérskej inštitúcie uvedenej v písmene c).
Ak sa materská finančná holdingová spoločnosť, ktorá spĺňa podmienky ustanovené v prvom pododseku, stane po 31. decembri 2014 materskou zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou, príslušný orgán môže takejto materskej zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti udeliť výnimku uvedenú v prvom pododseku za predpokladu, že spĺňa podmienky ustanovené v uvedenom pododseku.
6. Na úverové inštitúcie trvalo pridružené k ústrednému orgánu a inštitúciám v sieti zriadenej v rámci schémy inštitucionálneho zabezpečenia za podmienok stanovených v článku 113 ods. 7, ktoré uplatňujú schému krížových záruk, v zmysle ktorých neexistuje ani sa nepredpokladá žiadna významná vecná alebo právna prekážka prevodu vlastných zdrojov z protistrany na úverovú inštitúciu v hodnote vyššej ako regulačné požiadavky, sa neuplatňujú ustanovenia tohto článku týkajúce sa odpočtov, pričom môžu tieto inštitúcie plne uznať akúkoľvek menšinovú účasť nadobudnutú v rámci schémy krížových záruk.
Článok 85
Kvalifikované nástroje Tier 1 zahrnuté do konsolidovaného kapitálu Tier 1
1. Inštitúcie stanovia hodnotu kvalifikovaného kapitálu Tier 1 dcérskej spoločnosti, ktorý je zahrnutý do konsolidovaných vlastných zdrojov tak, že od vlastných zdrojov tohto podniku odpočítajú výsledok vynásobenia hodnoty uvedenej v písmene a) percentuálnou hodnotou uvedenou v písmene b):
a)
hodnota kapitálu Tier 1 dcérskej spoločnosti mínus nižšia z týchto hodnôt:
i)
hodnota kapitálu Tier 1 tejto dcérskej spoločnosti, ktorý sa vyžaduje, aby bol splnený súčet požiadavky stanovenej v článku 92 ods. 1 písm. b), požiadaviek uvedených v článkoch 458 a 459, osobitných požiadaviek na vlastné zdroje uvedených v článku 104 smernice 2013/36/EÚ, požiadavky na kombinovaný vankúš vymedzenej v článku 128 bode 6 smernice 2013/36/EÚ, požiadaviek uvedených v článku 500 a akýchkoľvek ďalších vnútroštátnych predpisov v oblasti dohľadu v tretích krajinách, pokiaľ má takéto požiadavky spĺňať kapitál Tier 1;
ii)
hodnota konsolidovaného kapitálu Tier 1, ktorý súvisí s touto dcérskou spoločnosťou a ktorý sa vyžaduje na konsolidovanom základe, aby bol splnený súčet požiadavky stanovenej v článku 92 ods. 1 písm. b), požiadaviek uvedených v článkoch 458 a 459, osobitných požiadaviek na vlastné zdroje uvedených v článku 104 smernice 2013/36/EÚ, požiadavky na kombinovaný vankúš vymedzenej v článku 128 bode 6 smernice 2013/36/EÚ, požiadaviek uvedených v článku 500 a akýchkoľvek ďalších vnútroštátnych predpisov v oblasti dohľadu v tretích krajinách, pokiaľ má takéto požiadavky spĺňať kapitál Tier 1;
b)
kvalifikovaný kapitál Tier 1 dcérskej spoločnosti vyjadrený ako percentuálna hodnota všetkých nástrojov Tier 1 tohto podniku spolu so súvisiacimi účtami emisných ážií, nerozdelenými ziskami a inými rezervami.
2. Výpočet uvedený v odseku 1 sa vykoná na subkonsolidovanom základe za každú dcérsku spoločnosť uvedenú v článku 81 ods. 1.
Inštitúcia sa môže rozhodnúť nevykonať tento výpočet v prípade dcérskej spoločnosti uvedenej v článku 81 ods. 1. Ak inštitúcia prijme takéto rozhodnutie, kvalifikovaný kapitál Tier 1 tejto dcérskej spoločnosti sa nemôže zahrnúť do konsolidovaného kapitálu Tier 1.
3. Ak sa príslušný orgán odchýli od uplatňovania prudenciálnych požiadaviek na individuálnom základe, ako sa stanovuje v článku 7, nástroje kapitálu Tier 1 v rámci dcérskych spoločností, na ktoré sa vzťahuje výnimka, sa neuznajú v rámci vlastných zdrojov na subkonsolidovanej úrovni, prípadne na konsolidovanej úrovni.
Článok 86
Kvalifikovaný kapitál Tier 1 zahrnutý do konsolidovaného dodatočného kapitálu Tier 1
Bez toho, aby bol dotknutý článok 84 ods. 5 a 6, inštitúcie stanovia hodnotu kvalifikovaného kapitálu Tier 1 dcérskej spoločnosti, ktorý je zahrnutý do konsolidovaného dodatočného kapitálu Tier 1 tak, že od kvalifikovaného kapitálu Tier 1 tohto podniku zahrnutého do konsolidovaného kapitálu Tier 1 odpočítajú menšinové účasti tohto podniku, ktoré sú zahrnuté do konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1.
Článok 87
Kvalifikované vlastné zdroje zahrnuté do konsolidovaných vlastných zdrojov
1. Inštitúcie stanovia hodnotu kvalifikovaných vlastných zdrojov dcérskej spoločnosti, ktoré sú zahrnuté do konsolidovaných vlastných zdrojov tak, že od kvalifikovaných vlastných zdrojov tohto podniku odpočítajú výsledok vynásobenia hodnoty uvedenej v písmene a) percentuálnou hodnotou uvedenou v písmene b):
a)
vlastné zdroje dcérskej spoločnosti mínus nižšia z týchto hodnôt:
i)
hodnota vlastných zdrojov dcérskej spoločnosti, ktoré sa vyžadujú, aby bol splnený súčet požiadavky stanovenej v článku 92 ods. 1 písm. c), požiadaviek uvedených v článkoch 458 a 459, osobitných požiadaviek na vlastné zdroje uvedených v článku 104 smernice 2013/36/EÚ, požiadavky na kombinovaný vankúš vymedzenej v článku 128 bode 6 smernice 2013/36/EÚ, požiadaviek uvedených v článku 500 a akýchkoľvek ďalších vnútroštátnych predpisov v oblasti dohľadu v tretích krajinách;
ii)
hodnota vlastných zdrojov, ktoré súvisia s touto dcérskou spoločnosťou a ktoré sa vyžadujú na konsolidovanom základe, aby bol splnený súčet požiadavky stanovenej v článku 92 ods. 1 písm. c), požiadaviek uvedených v článkoch 458 a 459, osobitných požiadaviek na vlastné zdroje uvedených v článku 104 smernice 2013/36/EÚ, požiadavky na kombinovaný vankúš vymedzenej v článku 128 bode 6 smernice 2013/36/EÚ, a požiadaviek uvedených v článku 500 a akejkoľvek ďalšej vnútroštátnej požiadavky na vlastné zdroje v tretích krajinách;
b)
kvalifikované vlastné zdroje spoločnosti vyjadrené ako percentuálna hodnota všetkých nástrojov vlastných zdrojov dcérskej spoločnosti, ktoré sú zahrnuté do položiek vlastného kapitálu Tier 1 a dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2 a súvisiacich účtov emisných ážií, nerozdelených ziskov a iných rezerv.
2. Výpočet uvedený v odseku 1 sa vykoná na subkonsolidovanom základe za každú dcérsku spoločnosť uvedenú v článku 81 ods. 1.
Inštitúcia sa môže rozhodnúť nevykonať tento výpočet v prípade dcérskej spoločnosti uvedenej v článku 81 ods. 1. Ak inštitúcia prijme takéto rozhodnutie, kvalifikované vlastné zdroje dcérskej spoločnosti sa nemôžu zahrnúť do konsolidovaných vlastných zdrojov.
3. Ak sa príslušný orgán odchýli od uplatňovania prudenciálnych požiadaviek na individuálnom základe, ako sa stanovuje v článku 7, nástroje vlastných zdrojov v rámci dcérskych spoločností, na ktoré sa vzťahuje výnimka, sa neuznajú v rámci vlastných zdrojov na subkonsolidovanej úrovni, prípadne na konsolidovanej úrovni.
Článok 88
Kvalifikované nástroje vlastných zdrojov zahrnuté do konsolidovaného kapitálu Tier 2
Bez toho, aby bol dotknutý článok 84 ods. 5 a 6, inštitúcie stanovia hodnotu kvalifikovaných vlastných zdrojov dcérskej spoločnosti, ktoré sú zahrnuté do konsolidovaného kapitálu Tier 2 tak, že od kvalifikovaných vlastných zdrojov tohto podniku, ktoré sú zahrnuté do konsolidovaných vlastných zdrojov, odpočítajú kvalifikovaný kapitál Tier 1 tohto podniku, ktorý je zahrnutý do konsolidovaného kapitálu Tier 1.
HLAVA III
KVALIFIKOVANÉ ÚČASTI MIMO FINANČNÉHO SEKTORA
Článok 89
Stanovenie rizikovej váhy a zákaz kvalifikovaných účastí mimo finančného sektora
1. Kvalifikovaná účasť, ktorej hodnota presiahne 15 % prípustného kapitálu inštitúcie v spoločnosti, ktorá nie je jedným z nasledujúcich subjektov, podlieha ustanoveniam uvedeným v odseku 3:
a)
subjektom finančného sektora;
b)
spoločnosťou, ktorá nie je subjektom finančného sektora vykonávajúcim činnosti, ktoré príslušný orgán považuje za ktorúkoľvek z týchto činností:
i)
priame rozšírenie bankových služieb;
ii)
pomocné činnosti spojené s bankovníctvom;
iii)
leasing, faktoring, správa podielových fondov, riadenie služieb spracovania údajov alebo akékoľvek ďalšie podobné činnosti.
2. Celková výška kvalifikovaných účastí inštitúcie v iných spoločnostiach, ako sú spoločnosti uvedené v odseku 1 písm. a) a b), ktorá presiahne 60 % jej prípustného kapitálu, podlieha ustanoveniam stanoveným v odseku 3.
3. Príslušné orgány uplatňujú požiadavky stanovené v písmenách a) alebo b) na kvalifikované účasti inštitúcií uvedené v odsekoch 1 a 2:
a)
na účely výpočtu kapitálových požiadaviek v súlade s treťou časťou inštitúcie uplatňujú rizikovú váhu 1 250 % na väčšiu z týchto hodnôt:
i)
hodnotu kvalifikovaných účastí uvedených v odseku 1, ktoré presahujú prípustný kapitál o 15 %;
ii)
celkovú hodnotu kvalifikovaných účastí uvedených v odseku 2, ktorá presiahne 60 % prípustného kapitálu inštitúcie;
b)
príslušné orgány zakážu inštitúciám, aby mali kvalifikované účasti uvedené v odsekoch 1 a 2, ktorých výška presahuje percentuálne podiely prípustného kapitálu stanoveného v týchto odsekoch.
Príslušné orgány zverejnia, či sa rozhodli uplatniť písmeno a) alebo písmeno b).
4. EBA vydá na účely odseku 1 písm. b) usmernenia, v ktorých sa upresnia tieto pojmy:
a)
činnosti, ktoré sú priamym rozšírením bankových činností;
b)
činnosti, ktoré sú pomocnými činnosťami vo vzťahu k bankovým činnostiam;
c)
podobné činnosti.
Usmernenia sa prijmú v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 90
Alternatíva k rizikovej váhe na úrovni 1 250 %
Inštitúcie môžu ako alternatívu k uplatňovaniu rizikovej váhy na úrovni 1 250 % na hodnoty, ktoré presahujú limity stanovené v článku 89 ods. 1 a 2, odpočítať tieto hodnoty od položiek vlastného kapitálu Tier 1 v súlade s článkom 36 ods. 1 písm. k).
Článok 91
Výnimky
1. Akcie podnikov, ktoré nie sú uvedené v článku 89 ods. 1 písm. a) a b), sa nezahrnú do výpočtu limitov prípustného kapitálu stanovených v uvedenom článku v prípade, že je splnená ktorákoľvek z týchto podmienok:
a)
tieto akcie sú držané prechodne počas operácie finančnej pomoci, ako sa uvádza v článku 79;
b)
podiel týchto akcií je upisovacou pozíciou držanou počas piatich pracovných dní alebo kratšie;
c)
tieto akcie sa držia vo vlastnom mene inštitúcie a na účet iných subjektov.
2. Akcie, ktoré nie sú fixnými finančnými aktívami uvedenými v článku 35 ods. 2 smernice 86/635/EHS, sa nezahrnú do výpočtu uvedeného v článku 89.
TRETIA ČASŤ
KAPITÁLOVÉ POŽIADAVKY
HLAVA I
VŠEOBECNÉ POŽIADAVKY, OCEŇOVANIE A PREDKLADANIE SPRÁV
KAPITOLA 1
Požadovaná výška vlastných zdrojov
Oddiel 1
Požiadavky na vlastné zdroje inštitúcií
Článok 92
Požiadavky na vlastné zdroje
1. Inštitúcie spĺňajú s výhradou článkov 93 a 94 vždy tieto požiadavky na vlastné zdroje:
a)
podiel vlastného kapitálu Tier 1 vo výške 4,5 %;
b)
podiel kapitálu Tier 1 vo výške 6 %;
c)
celkový podiel kapitálu vo výške 8 %.
2. Inštitúcie vypočítajú svoje kapitálové podiely takto:
a)
podiel vlastného kapitálu Tier 1 sa rovná vlastnému kapitálu Tier 1 inštitúcie vyjadrenému ako percentuálny podiel celkovej hodnoty rizikovej expozície;
b)
podiel kapitálu Tier 1 sa rovná kapitálu Tier 1 inštitúcie vyjadrenému ako percentuálny podiel celkovej hodnoty rizikovej expozície;
c)
celkový podiel kapitálu sa rovná vlastným zdrojom inštitúcie vyjadreným ako percentuálny podiel celkovej hodnoty rizikovej expozície.
3. Celková hodnota rizikovej expozície sa vypočíta ako súčet písmen a) až f) tohto odseku po zohľadnení ustanovení odseku 4:
a)
hodnoty rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko a rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov vo vzťahu ku všetkým obchodným činnostiam inštitúcie vypočítané v súlade s hlavou II a článkom 379, s výnimkou hodnôt rizikovo vážených expozícií z činností v obchodnej knihe inštitúcie;
b)
požiadavky na vlastné zdroje stanovené v súlade s hlavou IV tejto časti, prípadne štvrtou časťou, pre činnosti v obchodnej knihe inštitúcie pre:
i)
pozičné riziko;
ii)
veľkú majetkovú angažovanosť prevyšujúcu limity stanovené v článkoch 395 až 401, pokiaľ má inštitúcia povolenie tieto limity prekročiť;
c)
požiadavky na vlastné zdroje stanovené v súlade s hlavou IV, prípadne hlavou V s výnimkou článku 379, pre:
i)
devízové riziko;
ii)
riziko vyrovnania;
iii)
komoditné riziko;
d)
požiadavky na vlastné zdroje vypočítané v súlade s hlavou VI pre riziko úpravy ocenenia pohľadávky iných mimoburzových derivátových nástrojov, ako sú kreditné deriváty uznané na účely zníženia hodnôt rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko;
e)
požiadavky na vlastné zdroje stanovené v súlade s hlavou III pre operačné riziko;
f)
hodnoty rizikovo vážených expozícií stanovené v súlade s hlavou II pre riziko protistrany vyplývajúce z činností v obchodnej knihe inštitúcie pre tieto druhy transakcií a zmlúv:
i)
zmluvy uvedené v prílohe II a kreditné deriváty;
ii)
repo transakcie, transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít založené na cenných papieroch alebo komoditách;
iii)
transakcie požičiavania s dozabezpečením založené na cenných papieroch a komoditách;
iv)
transakcie s dlhou dobou vyrovnania.
4. Pri výpočte celkovej hodnoty expozície podľa odseku 3 sa uplatňujú tieto ustanovenia:
a)
požiadavky na vlastné zdroje uvedené v písmenách c), d) a e) tohto odseku zahŕňajú požiadavky vyplývajúce zo všetkých obchodných činností inštitúcie;
b)
inštitúcie vynásobia požiadavky na vlastné zdroje uvedené v písmenách b) až e) tohto odseku koeficientom 12,5.
Článok 93
Požiadavka na počiatočný kapitál pri bežnej činnosti
1. Vlastné zdroje inštitúcie nesmú klesnúť pod úroveň počiatočného kapitálu požadovanú v čase, keď jej bolo udelené povolenie.
2. Úverové inštitúcie, ktoré existovali už k 1. januáru 1993 a ktorých výška vlastných zdrojov nedosahuje požadovanú výšku počiatočného kapitálu, môžu naďalej vykonávať svoje činnosti. V tomto prípade nesmie výška ich vlastných zdrojov klesnúť pod najvyššiu úroveň dosiahnutú po 22. decembri 1989.
3. Investičné spoločnosti, ktorým bolo udelené povolenie, a spoločnosti, na ktoré sa vzťahoval článok 6 smernice 2006/49/ES, ktoré existovali pred 31. decembrom 1995 a ktorých výška vlastných zdrojov nedosahuje výšku požadovaného počiatočného kapitálu, môžu naďalej vykonávať svoju činnosť. Vlastné zdroje takýchto spoločností alebo investičných spoločností nesmú klesnúť pod najvyššiu referenčnú úroveň vypočítanú po dátume oznámenia uvedenom v smernici Rady 93/6/EHS z 15. marca 1993 o kapitálovej primeranosti investičných spoločností a úverových inštitúcií (28). Táto referenčná úroveň je priemernou dennou úrovňou vlastných zdrojov vypočítanou za šesťmesačné obdobie, ktoré predchádzalo dátumu výpočtu. Počíta sa každých šesť mesiacov so zreteľom na zodpovedajúce predchádzajúce obdobie.
4. Ak nad inštitúciou, ktorá patrí do kategórie uvedenej v odsekoch 2 alebo 3, získa kontrolu iná fyzická alebo právnická osoba než osoba, ktorá inštitúciu kontrolovala predtým, výška vlastných zdrojov tejto inštitúcie musí dosiahnuť požadovanú úroveň počiatočného kapitálu.
5. Ak dôjde k splynutiu/zlúčeniu dvoch alebo viacerých inštitúcií, ktoré patria do kategórie uvedenej v odsekoch 2 alebo 3, nesmie výška vlastných zdrojov inštitúcie, ktorá vznikla splynutím/zlúčením, klesnúť pod úroveň rovnajúcu sa súčtu vlastných zdrojov zlúčených inštitúcií v čase splynutia/zlúčenia, až kým sa nedosiahne požadovaná úroveň počiatočného kapitálu.
6. Ak sa príslušné orgány domnievajú, že na zabezpečenie platobnej schopnosti inštitúcie je potrebné splnenie požiadavky stanovenej v odseku 1, ustanovenia odsekov 2 až 5 sa neuplatňujú.
Článok 94
Výnimka pre činnosti v obchodnej knihe s menším rozsahom
1. Inštitúcie môžu v súvislosti so svojimi činnosťami vykazovanými v obchodnej knihe nahradiť kapitálovú požiadavku uvedenú v článku 92 ods. 3 písm. b) kapitálovou požiadavkou vypočítanou v súlade s písmenom a) tohto odseku, pokiaľ rozsah ich súvahových a podsúvahových činností vykazovaných v obchodnej knihe spĺňa obe tieto podmienky:
a)
zvyčajne nedosahuje 5 % celkových aktív a sumu 15 miliónov EUR;
b)
nikdy nepresiahne 6 % celkových aktív a sumu 20 miliónov EUR.
2. Pri výpočte rozsahu činností v súvahe a podsúvahe inštitúcie uplatnia nasledovné:
a)
dlhové nástroje sa oceňujú ich trhovou hodnotou alebo ich nominálnymi hodnotami, kapitálové cenné papiere trhovou hodnotou a deriváty nominálnou alebo trhovou hodnotou ich podkladových nástrojov;
b)
absolútna hodnota dlhých pozícií sa spočíta s absolútnou hodnotou krátkych pozícií.
3. Ak inštitúcia nesplní podmienku stanovenú v odseku 1 písm. b), bezodkladne to oznámi príslušnému orgánu. Ak príslušný orgán na základe vlastného posúdenia zistí, že požiadavka stanovená v odseku 1 písm. a) nie je splnená, oznámi to dotknutej inštitúcii a táto inštitúcia prestane od najbližšieho dátumu na predloženie správy odsek 1 uplatňovať.
Oddiel 2
Požiadavky na vlastné zdroje pre investičné spoločnosti s obmedzeným povolením na poskytovanie investičných služieb
Článok 95
Požiadavky na vlastné zdroje pre investičné spoločnosti s obmedzeným povolením na poskytovanie investičných služieb
1. Investičné spoločnosti, ktoré nemajú povolenie na poskytovanie investičných služieb a činností uvedených v bodoch 3 a 6 oddielu A prílohy I k smernici 2004/39/ES, postupujú pri výpočte celkovej hodnoty rizikovej expozície na účely článku 92 ods. 3 podľa odseku 2.
2. Investičné spoločnosti uvedené v odseku 1 tohto článku a spoločnosti uvedené v článku 4 ods. 1 bode 2 písm. c), ktoré poskytujú investičné služby a vykonávajú investičné činnosti uvedené v bodoch 2 a 4 oddielu A prílohy I smernice 2004/39/ES, stanovia celkovú hodnotu rizikovej expozície tak, že použijú vyššiu hodnotu z nasledujúcich výpočtov:
a)
súčet položiek uvedených v článku 92 ods. 3 písm. a) až d) a písm. f) po uplatnení článku 92 ods. 4;
b)
12,5-násobok hodnoty uvedenej v článku 97.
Spoločnosti uvedené v článku 4 ods. 1 bode 2 písm. c), ktoré poskytujú investičné služby a vykonávajú investičné činnosti uvedené v bodoch 2 a 4 oddielu A prílohy I k smernici 2004/39/ES, musia spĺňať požiadavky uvedené v článku 92 ods. 1 a 2 založené na celkovej hodnote rizikovej expozície uvedenej v prvom pododseku.
Príslušné orgány môžu stanoviť požiadavky na vlastné zdroje pre spoločnosti uvedené v článku 4 ods. 1 bode 2 písm. c), ktoré poskytujú investičné služby a vykonávajú investičné činnosti uvedené v bodoch 2 a 4 oddielu A prílohy I smernice 2004/39/ES, a to ako požiadavky na vlastné zdroje, ktoré by boli záväzné pre uvedené spoločnosti na základe vnútroštátnych opatrení na transpozíciu smerníc 2006/49/ES a 2006/48/ES, účinných k 31. decembru 2013.
3. Investičné spoločnosti uvedené v odseku 1 podliehajú všetkým ostatným ustanoveniam o operačnom riziku uvedeným v hlave VII kapitole 3 oddiele II pododdiele 1 smernice 2013/36/EÚ.
Článok 96
Požiadavky na vlastné zdroje voči investičným spoločnostiam, ktoré majú počiatočný kapitál, ako sa ustanovuje v článku 28 ods. 2 smernice 2013/36/EÚ
1. Na účely článku 92 ods. 3 uplatňujú výpočet celkovej výšky rizikovej expozície stanovený v odseku 2 tohto článku tieto kategórie investičných spoločností, ktoré majú počiatočný kapitál v súlade s článkom 28 ods. 2 smernice 2013/36/EÚ:
a)
investičné spoločnosti, ktoré obchodujú na vlastný účet výhradne s cieľom splniť alebo vykonať príkaz klienta alebo na účely získania prístupu do systému zúčtovania a vyrovnania alebo na uznanú burzu, keď pôsobia ako sprostredkovatelia alebo vykonávajú príkaz klienta;
b)
investičné spoločnosti, ktoré spĺňajú všetky tieto podmienky:
i)
ktoré nedržia peniaze alebo cenné papiere klientov;
ii)
ktoré obchodujú len na vlastný účet;
iii)
ktoré nemajú externých klientov;
iv)
ktorých transakcie sa vykonávajú a vyrovnávajú v rámci zodpovednosti zúčtovacej inštitúcie a sú touto zúčtovacou inštitúciou zaručené.
2. V prípade investičných spoločností uvedených v odseku 1 sa celková hodnota rizikovej expozície vypočíta ako súčet:
a)
položiek uvedených v článku 92 ods. 3 písm. a) až d) a písm. f) po uplatnení článku 87 ods. 4;
b)
hodnoty uvedenej v článku 97 vynásobenej koeficientom 12,5.
3. Investičné spoločnosti uvedené v odseku 1 podliehajú všetkým ostatným ustanoveniam o operačnom riziku v hlave VII kapitole 3 oddiele II pododdiele 1 smernice 2013/36/EÚ.
Článok 97
Vlastné zdroje založené na fixných režijných nákladoch
1. V súlade s článkami 95 a 96 drží investičná spoločnosť a spoločnosti uvedené v článku 4 ods. 1 bode 2 písm. c), ktoré poskytujú investičné služby a vykonávajú investičné činnosti uvedené v bodoch 2 a 4 oddielu A prílohy I smernice 2004/39/ES, prípustný kapitál, ktorý sa rovná najmenej jednej štvrtine fixných režijných nákladov za predchádzajúci rok.
2. Ak od predchádzajúceho roka došlo k zmene obchodnej činnosti investičnej spoločnosti, ktorú príslušný orgán považuje za podstatnú, môže príslušný orgán upraviť požiadavku stanovenú v odseku 1.
3. Investičná spoločnosť, ktorá vykonáva svoju obchodnú činnosť menej ako jeden rok počnúc dňom, keď ju začala vykonávať, musí mať prípustný kapitál vo výške najmenej jednej štvrtiny fixných režijných nákladov plánovaných v jej obchodnom pláne, pokiaľ príslušný orgán nepožaduje jeho úpravu.
4. EBA po porade s ESMA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom podrobnejšie stanoviť:
a)
výpočet požiadavky na držbu prípustného kapitálu vo výške aspoň jednej štvrtiny fixných režijných nákladov za predchádzajúci rok;
b)
podmienky, za ktorých príslušný orgán upraví požiadavku na držbu prípustného kapitálu vo výške aspoň jednej štvrtiny fixných režijných nákladov za predchádzajúci rok;
c)
výpočet plánovaných fixných režijných nákladov v prípade investičnej spoločnosti, ktorá nevykonávala činnosť jeden rok.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1. marca 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 98
Vlastné zdroje v prípade investičných spoločností na konsolidovanom základe
1. V prípade investičných spoločností uvedených v článku 95 ods. 1, ktoré patria k skupine, ktorá nezahŕňa úverové inštitúcie, uplatňuje materská investičná spoločnosť v členskom štáte článok 92 na konsolidovanom základe takto:
a)
použije výpočet celkovej hodnoty rizikovej expozície uvedený v článku 95 ods. 2;
b)
použije výpočet vlastných zdrojov na základe konsolidovanej situácie materskej investičnej spoločnosti, finančnej holdingovej spoločnosti prípadne zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti.
2. V prípade investičných spoločností uvedených v článku 96 ods. 1, ktoré patria k skupine, ktorá nezahŕňa úverové inštitúcie, uplatňuje materská investičná spoločnosť v členskom štáte a investičná spoločnosť kontrolovaná finančnou holdingovou spoločnosťou alebo zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou článok 92 na konsolidovanom základe takto:
a)
použije výpočet celkovej hodnoty rizikovej expozície uvedený v článku 96 ods. 2;
b)
použije výpočet vlastných zdrojov na základe konsolidovanej situácie materskej investičnej spoločnosti, finančnej holdingovej spoločnosti prípadne zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti, a to v súlade s prvou časťou hlavou II kapitolou 2.
KAPITOLA 2
Výpočet a predkladanie správ
Článok 99
Predkladanie správ týkajúcich sa požiadaviek na vlastné zdroje a finančných informácií
1. Inštitúcie predkladajú príslušným orgánom správy týkajúce sa povinností stanovených v článku 92 najmenej polročne.
2. Inštitúcie, na ktoré sa vzťahuje článok 4 nariadenia (ES) č. 1606/2002, a iné úverové inštitúcie, ako sú inštitúcie uvedené v článku 4 uvedeného nariadenia, ktoré pripravujú svoje konsolidované účtovné závierky podľa medzinárodných účtovných štandardov v súlade s postupom uvedeným v článku 6 ods. 2 uvedeného nariadenia, tiež predkladajú správy týkajúce sa finančných informácií.
3. Príslušné orgány môžu požadovať od úverových inštitúcií, ktoré uplatňujú medzinárodné účtovné štandardy na základe nariadenia (ES) č. 1606/2002 na vykazovanie vlastných zdrojov na konsolidovanom základe podľa článku 23 ods. 2 tohto nariadenia, aby predkladali aj správy týkajúce sa finančných informácií podľa odseku 2 tohto článku.
4. Správy týkajúce sa finančných informácií uvedených v odseku 2 a prvom pododseku odseku 3 sa predkladajú v rozsahu potrebnom na získanie komplexného pohľadu na rizikový profil činností inštitúcie a pohľadu na systémové riziká, ktoré inštitúcie predstavujú pre finančný sektor alebo reálnu ekonomiku podľa nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
5. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť jednotné formáty, frekvenciu a dátumy predkladania správ, vymedzenia pojmov a riešenia v oblasti informačných technológií, ktoré sa majú uplatňovať v Únii pri predkladaní správ podľa odsekov 1 až 4.
Požiadavky na predkladanie správ musia byť primerané povahe, rozsahu a zložitosti činností inštitúcií.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
6. Ak sa v prípade iných inštitúcií, ako sú inštitúcie uvedené v odsekoch 2 a 3, na ktoré sa vzťahuje účtovný rámec na základe smernice 86/635/EHS, príslušný orgán domnieva, že finančné informácie požadované v odseku 2 sú potrebné na získanie komplexného pohľadu na rizikový profil činností inštitúcie a pohľadu na systémové riziká, ktoré inštitúcie predstavujú pre finančný sektor alebo reálnu ekonomiku, príslušné orgány konzultujú EBA v otázke rozšírenia požiadaviek na predkladanie správ týkajúcich sa finančných informácií na konsolidovanom základe na uvedené inštitúcie, pokiaľ už inštitúcie správy na takomto základe nepredkladajú.
EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť formáty, ktoré používajú inštitúcie a prostredníctvom ktorých môžu príslušné orgány rozšíriť požiadavky na predkladanie správ v súlade s prvým pododsekom.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v druhom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
7. Ak sa príslušný orgán domnieva, že informácie, na ktoré sa nevzťahujú vykonávacie technické predpisy uvedené v odseku 5, sú potrebné na účely uvedené v odseku 4, oznámi EBA a ESRB dodatočné informácie, ktoré by sa podľa neho mali zahrnúť do vykonávacích technických predpisov uvedených v odseku 5.
Článok 100
Dodatočné požiadavky na predkladanie správ
Inštitúcie predkladajú príslušným orgánom správy týkajúce sa úrovne - aspoň v súhrnnej podobe - ich zmlúv o repo transakciách, požičiavania cenných papierov a všetkých foriem zaťaženia aktív.
EBA zahrnie tieto informácie do vykonávacích technických predpisov o predkladaní správ podľa článku 99 ods. 5.
Článok 101
Osobitné povinnosti týkajúce sa predkladania správ
1. Inštitúcie v polročných intervaloch za každý národný trh s nehnuteľným majetkom, ktorému sú vystavené, oznamujú príslušným orgánom tieto údaje:
a)
straty pochádzajúce z expozícií, v prípade ktorých inštitúcia uznala nehnuteľný majetok určený na bývanie za kolaterál, a to do výšky, ktorá nepresahuje založenú hodnotu a 80 % trhovej hodnoty alebo 80 % hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania podľa toho, ktorá je nižšia, pokiaľ nebolo rozhodnuté inak podľa článku 124 ods. 2;
b)
celkové straty pochádzajúce z expozícií, v prípade ktorých inštitúcia uznala nehnuteľný majetok určený na bývanie za kolaterál do výšky časti expozície, ktorá sa považuje za plne zabezpečenú nehnuteľným majetkom určeným na bývanie v súlade s článkom 124 ods. 1;
c)
hodnota expozície všetkých zostávajúcich expozícií, v prípade ktorých inštitúcia uznala nehnuteľný majetok určený na bývanie za kolaterál obmedzený na časť, ktorá sa považuje za plne zabezpečenú nehnuteľným majetkom určeným na bývanie v súlade s článkom 124 ods. 1;
d)
straty pochádzajúce z expozícií, v prípade ktorých inštitúcia uznala nehnuteľný majetok určený na podnikanie za kolaterál, a to do výšky, ktorá nepresahuje založenú hodnotu a 50 % trhovej hodnoty alebo 60 % hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania podľa toho, ktorá je nižšia, pokiaľ nebolo rozhodnuté inak podľa článku 124 ods. 2;
e)
celkové straty pochádzajúce z expozícií, v prípade ktorých inštitúcia uznala nehnuteľný majetok určený na podnikanie za kolaterál do výšky časti expozície, ktorá sa považuje za plne zabezpečenú nehnuteľným majetkom určeným na podnikanie v súlade s článkom 124 ods. 1;
f)
hodnota expozície všetkých zostávajúcich expozícií, v prípade ktorých inštitúcia uznala nehnuteľný majetok určený na podnikanie za kolaterál obmedzený na časť, ktorá sa považuje za plne zabezpečenú nehnuteľným majetkom určeným na podnikanie v súlade s článkom 124 ods. 1.
2. Údaje uvedené v odseku 1 sa oznamujú príslušným orgánom domovského členského štátu dotknutej inštitúcie. Ak inštitúcia má pobočku v inom členskom štáte sa údaje týkajúce sa tejto pobočky oznamujú aj príslušným orgánom hostiteľského členského štátu. Údaje sa oznamujú osobitne pre každý trh s nehnuteľným majetkom v Únii, ktorému je dotknutá inštitúcia vystavená.
3. Príslušné orgány každoročne uverejňujú súhrnné údaje uvedené v odseku 1 písm. a) až f) spolu s historickými údajmi, ak sú dostupné. Príslušný orgán na žiadosť iného príslušného orgánu v členskom štáte alebo na žiadosť EBA poskytne tomuto príslušnému orgánu alebo EBA podrobnejšie informácie o stave trhov s nehnuteľným majetkom určeným na bývanie alebo na podnikanie v danom členskom štáte.
4. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
jednotné formáty, vymedzenia, frekvenciu a dátumy predkladania správ, ako aj riešenia v oblasti informačných technológií, položiek uvedených v odseku 1;
b)
jednotné formáty, vymedzenia, frekvenciu a dátumy predkladania správ, ako aj riešenia v oblasti informačných technológií pre súhrnné údaje uvedené v odseku 2.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
KAPITOLA 3
Obchodná kniha
Článok 102
Požiadavky na obchodnú knihu
1. Pozície v obchodnej knihe sú buď bez akýchkoľvek obmedzení, pokiaľ ide o ich obchodovateľnosť, alebo ich možno hedžovať.
2. Úmysel obchodovania sa preukazuje na základe stratégií, politík a postupov stanovených inštitúciou na účely riadenia pozície alebo portfólia v zmysle článku 103.
3. Inštitúcie zavedú a udržiavajú systémy a kontroly na riadenie svojej obchodnej knihy v zmysle článkov 104 a 105.
4. Inštitúcie môžu zahrnúť do výpočtu kapitálových požiadaviek na pozičné riziko interný hedžing za predpokladu, že sú držané s úmyslom obchodovania a že sú splnené požiadavky uvedené v článkoch 103 až 106.
Článok 103
Riadenie obchodnej knihy
Pri riadení svojich pozícií alebo súborov pozícií v obchodnej knihe musí inštitúcia spĺňať všetky tieto požiadavky:
a)
inštitúcia uplatňuje presne zdokumentovanú obchodnú stratégiu pre pozíciu/nástroj alebo portfóliá, ktorú schválil vrcholový manažment a ktorá zahŕňa očakávané obdobie držby;
b)
inštitúcia má presne vymedzené stratégie a postupy aktívneho riadenia pozícií, do ktorých sa vstupuje prostredníctvom trading desk. Tieto stratégie a postupy zahŕňajú:
i)
určenie pozícií, do ktorých možno vstupovať, a trading desk, prostredníctvom ktorého možno vstupovať;
ii)
stanovenie pozičných limitov a monitorovanie ich primeranosti;
iii)
obchodníci môžu samostatne vstúpiť do pozície alebo ju riadiť v rámci dohodnutých limitov a podľa schválenej stratégie;
iv)
pozície sa oznamujú vrcholovému manažmentu ako neoddeliteľná súčasť procesu riadenia rizík inštitúcie;
v)
pozície sa aktívne monitorujú na základe zdrojov informácií o trhu a hodnotí sa obchodovateľnosť alebo možnosť hedžingu pozície alebo jej čiastkových rizík, ako aj kvalita a dostupnosť trhových vstupov pre proces oceňovania, úrovne obratu na trhu a objem pozícií obchodovaných na trhu;
vi)
aktívne postupy a kontrolné mechanizmy v oblasti boja proti podvodom;
c)
inštitúcia má presne vymedzené stratégie a postupy monitorovania pozícií vzhľadom na obchodnú stratégiu inštitúcie vrátane monitorovania obratu a pozícií, v prípade ktorých bolo pôvodne plánované obdobie držby prekročené.
Článok 104
Zahrnutie do obchodnej knihy
1. Inštitúcie majú zavedené presne vymedzené stratégie a postupy na určovanie pozícií, ktoré sa zahrnú do obchodnej knihy na účely výpočtu ich kapitálových požiadaviek v súlade s požiadavkami stanovenými v článku 102 a vymedzením obchodnej knihy v zmysle článku 4 ods. 1 bode 86, berúc do úvahy schopnosti a prax riadenia rizík danej inštitúcie. Inštitúcia plne dokumentuje dodržiavanie týchto stratégií a postupov a podrobuje ich pravidelnému internému auditu.
2. Inštitúcie majú zavedené presne vymedzené stratégie a postupy na celkové riadenie obchodnej knihy. Tieto stratégie a postupy sa zameriavajú prinajmenšom na:
a)
činnosti, ktoré inštitúcia pokladá za obchodovanie a ktoré sú súčasťou obchodnej knihy, pokiaľ ide o požiadavky na vlastné zdroje;
b)
mieru, do akej možno pozíciu denne oceňovať trhovou hodnotou so zreteľom na aktívny, likvidný obojsmerný trh;
c)
pokiaľ ide o pozície oceňované na základe modelu, mieru, do akej môže inštitúcia:
i)
identifikovať všetky podstatné riziká pozície;
ii)
hedžovať pozície pred všetkými podstatnými rizikami pomocou nástrojov, pre ktoré existuje aktívny, likvidný obojsmerný trh;
iii)
spoľahlivo odhadnúť kľúčové predpoklady a parametre použité v modeli;
d)
mieru, do akej môže a musí inštitúcia oceňovať pozície, ktoré môžu byť validované externe konzistentným spôsobom;
e)
mieru, do akej by zákonné obmedzenia alebo iné prevádzkové požiadavky mohli obmedziť schopnosť inštitúcie zatvoriť alebo hedžovať pozíciu v krátkom období;
f
mieru, do akej môže a musí inštitúcia aktívne riadiť riziká pozícií v rámci svojej obchodnej činnosti;
g)
mieru, do akej môže inštitúcia presunúť riziko alebo pozície medzi neobchodnou a obchodnou knihou a kritériá takéhoto presunu.
Článok 105
Požiadavky na obozretné oceňovanie
1. Všetky pozície v obchodnej knihe podliehajú zásadám obozretného oceňovania, ktoré sa podrobnejšie uvádzajú v tomto článku. Inštitúcie predovšetkým zabezpečia, aby obozretné oceňovanie ich pozícií v obchodnej knihe dosiahlo primeraný stupeň istoty vzhľadom na dynamickú povahu pozícií v obchodnej knihe, požiadavky prudenciálnej primeranosti, ako aj spôsob fungovania a účel kapitálových požiadaviek vo vzťahu k pozíciám v obchodnej knihe.
2. Inštitúcie zavedú a udržiavajú systémy a kontroly, ktoré sú dostatočné na zabezpečenie obozretných a spoľahlivých odhadov ocenenia. Tieto systémy a kontroly zahŕňajú prinajmenšom tieto prvky:
a)
zdokumentované stratégie a postupy procesu oceňovania vrátane presného vymedzenia zodpovednosti jednotlivých oblastí zapojených do oceňovania, zdrojov informácií o trhu a preskúmania ich primeranosti, usmernení pre používanie nepozorovateľných parametrov odzrkadľujúcich predpoklady inštitúcie v súvislosti s otázkou, čo budú účastníci trhu používať pri oceňovaní pozície, frekvencie nezávislého oceňovania, načasovania uzatváracích cien, postupov pre úpravu oceňovaní, postupov overovania na konci mesiaca a ad hoc;
b)
jasne vymedzený spôsob predkladania správ útvaru zodpovednému za oceňovanie, ktoré sa uskutočňuje nezávisle od front office.
Poslednou inštanciou v súvislosti s predkladaním správ je riadiaci orgán.
3. Inštitúcie preceňujú pozície v obchodnej knihe najmenej raz za deň.
4. Pri oceňovaní trhovou hodnotou inštitúcia použije obozretnejšiu stranu kotácie ceny okrem prípadu, keď inštitúcia môže zatvoriť pozíciu za strednú trhovú cenu.
5. Pri oceňovaní trhovou cenou použije inštitúcia obozretnejšiu stranu nákupu/predaja, okrem prípadu, keď inštitúcia môže zatvoriť pozíciu za strednú trhovú cenu. Ak inštitúcie postupujú týmto odchylným spôsobom, každých šesť mesiacov informujú príslušné orgány o dotknutých pozíciách a predložia dôkazy o tom, že môžu zatvoriť pozíciu za strednú trhovú cenu.
6. Ak oceňovanie trhovou cenou nie je možné, inštitúcie oceňujú svoje pozície a portfóliá na základe modelu konzervatívne, a to aj pri výpočte požiadaviek na vlastné zdroje pre pozície v obchodnej knihe.
7. Pri oceňovaní na základe modelu dodržiavajú inštitúcie tieto požiadavky:
a)
vrcholový manažment pozná položky obchodnej knihy alebo iné reálne ocenené pozície, ktoré sú predmetom oceňovania na základe modelu, a uvedomuje si závažnosť neistoty, ktorá tak vzniká pri predkladaní správ o rizikách/výkonnosti obchodnej činnosti;
b)
ak je to možné, inštitúcie získavajú trhové vstupy v súlade s trhovými cenami a pravidelne posudzujú primeranosť trhových vstupov konkrétnej oceňovanej pozície a parametre modelu;
c)
inštitúcie používajú dostupné metodiky oceňovania, ktoré sú na trhu akceptovanou praxou pre konkrétne finančné nástroje alebo komodity;
d)
ak model vypracuje samotná inštitúcia, zakladá sa na primeraných predpokladoch, posúdených a kriticky preskúmaných náležite kvalifikovanými stranami, ktoré sa nezúčastnili na jeho vypracovaní;
e)
inštitúcie majú zavedené formálne postupy kontroly zmien a uchovávajú záložnú kópiu modelu, ktorá sa pravidelne používa na kontrolu oceňovania;
f)
útvar zodpovedný za riadenie rizík pozná slabé stránky použitých modelov a vie, ako ich najlepšie zohľadniť vo výstupoch oceňovania; a
g)
modely inštitúcií sú predmetom pravidelnej kontroly, ktorej cieľom je stanoviť presnosť ich výkonnosti (čo zahŕňa posúdenie pretrvávajúcej primeranosti predpokladov, analýzu ziskov a strát vzhľadom na rizikové faktory a porovnanie skutočných zatváracích cien s výstupmi modelu).
Na účely písmena d) sa model vypracuje alebo schváli nezávisle od trading desk a nezávisle sa testuje, čo zahŕňa validáciu matematických základov a predpokladov a implementáciu softvéru.
8. Okrem denného oceňovania trhovou cenou alebo oceňovania na základe modelu vykonávajú inštitúcie aj nezávislé overovanie cien. Overovanie trhových cien a vstupov modelu vykonávajú osoby alebo útvary nezávislé od osôb alebo útvarov, ktoré využívajú výhody obchodnej knihy, a to aspoň raz mesačne alebo častejšie v závislosti od charakteru trhu alebo obchodnej činnosti. Ak nie sú k dispozícii nezávislé zdroje ocenenia alebo sú zdroje ocenenia viac subjektívne, môže byť primerané prijať opatrenia obozretnosti, akými sú napríklad úpravy ocenenia.
9. Inštitúcie zavedú a udržiavajú postupy na posudzovanie úprav ocenenia.
10. Inštitúcie formálne posúdia tieto úpravy ocenenia: nezískané kreditné rozpätia, náklady na zatvorenie pozícií, operačné riziká, neistotu trhovej ceny, predčasné ukončenie, náklady na investovanie a financovanie, budúce administratívne náklady a v prípade potreby aj riziko modelu.
11. Inštitúcie zavedú a udržiavajú postupy na výpočet úpravy aktuálneho ocenenia akýchkoľvek menej likvidných pozícií, ktoré môžu vyplynúť najmä z udalostí na trhu alebo zo situácií týkajúcich sa inštitúcie, akými sú napríklad koncentrované pozície a/alebo pozície, v prípade ktorých bolo prekročené pôvodne plánované trvanie držby. Inštitúcie vykonajú takéto úpravy v prípade potreby popri akýchkoľvek zmenách hodnoty pozície, ktoré sú potrebné na účely predkladania finančných správ, a navrhnú ich tak, aby sa v nich odzrkadľovala nelikvidnosť pozície. Pri rozhodovaní, či je pre menej likvidné pozície potrebná úprava ocenenia, zohľadňujú inštitúcie v rámci týchto postupov viaceré faktory. Tieto faktory zahŕňajú:
a)
čas potrebný na hedžing pozície alebo rizík v rámci pozície;
b)
volatilitu a priemerné rozpätie nákup/predaj;
c)
dostupnosť trhových kotácií (počet a totožnosť tvorcov trhu) a volatilitu a priemerné objemy obchodovania vrátane objemov obchodovaných počas období stresu na trhu;
d)
trhové koncentrácie;
e)
starnutie pozícií;
f)
mieru závislosti oceňovania od oceňovania na základe modelu;
g)
vplyv iných rizík modelu.
12. Pri použití oceňovania tretej strany alebo oceňovania na základe modelu inštitúcie zvážia, či uplatnia úpravu ocenenia. Okrem toho inštitúcie zvážia potrebu úprav pre menej likvidné pozície a priebežne kontrolujú, či sú aj naďalej vhodné. Inštitúcie tiež explicitne posúdia potrebu úpravy ocenenia vzhľadom na neistotu vstupných parametrov, ktoré sa využívajú v modeloch.
13. Pokiaľ ide o komplexné produkty, ktoré zahŕňajú sekuritizačné expozície a kreditné deriváty pre n-té zlyhanie, inštitúcie explicitne posúdia potrebu úprav ocenenia, aby sa zohľadnilo riziko modelu spojené s použitím potenciálne nesprávnej metodiky oceňovania a riziko modelu spojené s použitím nepozorovateľných (a možno nesprávnych) kalibračných parametrov v modeli oceňovania.
14. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, na základe ktorých sa majú uplatňovať požiadavky článku 105 na účely odseku 1 tohto článku.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 106
Interný hedžing
1. Interný hedžing spĺňa najmä tieto požiadavky:
a)
jeho hlavným cieľom nie je vyhnúť sa požiadavkám na vlastné zdroje ani ich znížiť;
b)
je riadne zdokumentované a podlieha osobitným interným postupom schvaľovania a auditu;
c)
realizuje sa v trhových podmienkach;
d)
trhové riziko vyplývajúce z interného hedžingu sa dynamicky riadi v obchodnej knihe v rámci povolených limitov;
e)
dôsledne sa monitoruje.
Monitorovanie je zabezpečené primeranými postupmi.
2. Požiadavky uvedené v odseku 1 sa uplatňujú bez toho, aby boli dotknuté požiadavky uplatniteľné na hedžovanú pozíciu v neobchodnej knihe.
3. Odchylne od odsekov 1 a 2, ak inštitúcia hedžuje expozíciu kreditného rizika alebo expozíciu rizika protistrany v neobchodnej knihe použitím kreditných derivátov zahrnutých do obchodnej knihy, použijúc interné zaistenie, expozícia v neobchodnej knihe alebo expozícia voči riziku protistrany sa na účely výpočtu hodnôt rizikovo vážených expozícií nepovažuje za zaistenú, pokiaľ inštitúcia nekúpi od oprávnenej tretej strany poskytujúcej zabezpečenie zodpovedajúci kreditný derivát, ktorý spĺňa požiadavky na nefinancované zabezpečenie v neobchodnej knihe. Bez toho, aby bol dotknutý článok 299 ods. 2 písm. h), ak je takéto zabezpečenie tretej strany zakúpené a ak je uznané ako hedžing expozície v neobchodnej knihe na účely výpočtu kapitálových požiadaviek, do obchodnej knihy sa nezahŕňa ani interný, ani externý hedžing kreditným derivátom na účely výpočtu kapitálových požiadaviek.
HLAVA II
KAPITÁLOVÉ POŽIADAVKY NA KREDITNÉ RIZIKO
KAPITOLA 1
Všeobecné zásady
Článok 107
Prístupy ku kreditnému riziku
1. Inštitúcie uplatňujú štandardizovaný prístup stanovený v kapitole 2 alebo, ak to povoľujú príslušné orgány v súlade s článkom 143, prístup IRB stanovený v kapitole 3, aby vypočítali svoje hodnoty rizikovo vážených expozícií na účely článku 92 ods. 3 písm. a) a f).
2. Pre obchodné expozície a pre príspevky do fondu pre prípad zlyhania voči centrálnej protistrane uplatňujú inštitúcie na výpočet hodnôt ich rizikovo vážených expozícií na účely článku 92 ods. 3 písm. a) a f) rovnaké zaobchádzanie, ako sa uvádza v kapitole 6 oddiele 9. V prípade všetkých ostatných druhov expozícií voči centrálnej protistrane inštitúcie zaobchádzajú s týmito expozíciami takto:
a)
v prípade ostatných druhov expozícií voči kvalifikovaným CCP ako s expozíciami voči inštitúcii;
b)
v prípade ostatných druhov expozícií voči nekvalifikovaným CCP ako s expozíciami voči podnikateľským subjektom.
3. Na účely tohto nariadenia sa s expozíciami voči investičným spoločnostiam z tretích krajín a expozíciami voči úverovým inštitúciám z tretích krajín a expozíciami voči zúčtovacím strediskám a burzám z tretích krajín zaobchádza ako s expozíciami voči inštitúciám, a to výlučne len vtedy, ak tretia krajina uplatňuje na danú investičnú spoločnosť alebo úverovú inštitúciu požiadavky prudenciálneho dohľadu a regulácie, ktoré sú prinajmenšom rovnocenné požiadavkám uplatňovaným v Únii.
4. Na účely odseku 3 môže Komisia prijať prostredníctvom vykonávacích aktov a po uplatnení postupu preskúmania, na ktorý sa odkazuje v článku 464 ods. 2, rozhodnutie o tom, či tretia krajina uplatňuje požiadavky prudenciálneho dohľadu a regulácie, ktoré sú prinajmenšom rovnocenné požiadavkám uplatňovaným v Únii. Ak takéto rozhodnutie neexistuje, inštitúcie môžu až do 1. januára 2015 naďalej zaobchádzať s expozíciami voči subjektom uvedeným v odseku 3 ako s expozíciami voči inštitúciám za predpokladu, že relevantné príslušné orgány schválili danú tretiu krajinu ako oprávnenú na toto zaobchádzanie pred 1. januárom 2014.
Článok 108
Použitie postupu na zmierňovanie kreditného rizika podľa štandardizovaného prístupu a prístupu IRB
1. V prípade expozície, na ktorú inštitúcia uplatňuje štandardizovaný prístup podľa kapitoly 2 alebo uplatňuje prístup IRB podľa kapitoly 3, ale bez použitia svojich vlastných odhadov straty v prípade zlyhania (LGD) a konverzných faktorov podľa článku 151, môže inštitúcia použiť postup na zmierňovanie kreditného rizika v súlade s kapitolou 4 pri výpočte hodnôt rizikovo vážených expozícií na účely článku 92 ods. 3 písm. a) a f) alebo prípadne výšky očakávaných strát na účely výpočtu uvedeného v článku 36 ods. 1 písm. d) a v článku 62 písm. c).
2. V prípade expozície, na ktorú inštitúcia uplatňuje prístup IRB pomocou svojich vlastných odhadov LGD a konverzných faktorov podľa článku 151, môže inštitúcia použiť postup na zmierňovanie kreditného rizika v súlade s kapitolou 3.
Článok 109
Zaobchádzanie so sekuritizovanými expozíciami podľa štandardizovaného prístupu a prístupu IRB
1. Ak inštitúcia používa štandardizovaný prístup podľa kapitoly 2 na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií pre triedu expozícií, do ktorej by boli sekuritizované expozície zaradené podľa článku 112, vypočíta hodnotu rizikovo vážených expozícií pre sekuritizačnú pozíciu v súlade s článkami 245, 246 a 251 až 258. Inštitúcie, ktoré používajú štandardizovaný prístup, môžu použiť aj prístup interného hodnotenia, ak sa im to povolilo podľa článku 259 ods. 3.
2. Ak inštitúcia používa prístup IRB podľa kapitoly 3 na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií pre triedu expozícií, do ktorej by boli sekuritizované expozície zaradené podľa článku 147, vypočíta hodnotu rizikovo vážených expozícií v súlade s článkami 245, 246 a 259 až 266.
S výnimkou prístupu interného hodnotenia, keď sa prístup IRB použije len pre časť sekuritizovaných expozícií, ktoré sú podkladom pre sekuritizáciu, inštitúcia použije prístup zodpovedajúci prevládajúcemu podielu sekuritizovaných expozícií, ktoré sú podkladom pre sekuritizáciu.
Článok 110
Zaobchádzanie s úpravou kreditného rizika
1. Inštitúcie, ktoré uplatňujú štandardizovaný prístup, zaobchádzajú so všeobecnými úpravami kreditného rizika v súlade s článkom 62 písm. c).
2. Inštitúcie, ktoré uplatňujú prístup IRB, zaobchádzajú so všeobecnými úpravami kreditného rizika v súlade s článkom 159, článkom 62 písm. d) a článkom 36 ods. 1 písm. d).
Na účely tohto článku a kapitol 2 a 3 všeobecné a špecifické úpravy kreditného rizika nezahŕňajú fondy pre všeobecné bankové riziká.
3. Inštitúcie, ktoré používajú prístup IRB a ktoré na časť svojich expozícií uplatňujú štandardizovaný prístup na konsolidovanom alebo individuálnom základe v súlade s článkami 148 a 150, určia časť všeobecnej úpravy kreditného rizika, ktorá bude zaradená do všeobecnej úpravy kreditného rizika podľa štandardizovaného prístupu a do všeobecnej úpravy kreditného rizika podľa prístupu IRB, takto:
a)
ak je to vhodné, keď inštitúcia zahrnutá do konsolidácie uplatňuje výlučne prístup IRB, všeobecné úpravy kreditného rizika tejto inštitúcie sa zaradia do zaobchádzania uvedeného v odseku 2;
b)
ak je to vhodné, keď inštitúcia zahrnutá do konsolidácie uplatňuje výlučne štandardizovaný prístup, úprava kreditného rizika tejto inštitúcie sa zaradí do zaobchádzania uvedeného v odseku 1;
c)
zostávajúca časť úpravy kreditného rizika sa zaradí na pomernom základe podľa podielu hodnôt rizikovo vážených expozícií podliehajúcich štandardizovanému prístupu a podielu hodnôt rizikovo vážených expozícií podliehajúcich prístupu IRB.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť výpočet špecifických úprav kreditného rizika a všeobecných úprav kreditného rizika podľa uplatniteľného účtovného rámca pre tieto údaje:
a)
hodnota expozície podľa štandardizovaného prístupu uvedeného v článku 111;
b)
hodnota expozície podľa prístupu IRB uvedeného v článkoch 166 až 168;
c)
zaobchádzanie s výškou očakávaných strát uvedenou v článku 159;
d)
hodnota expozície na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií pre sekuritizačné pozície uvedené v článkoch 246 a 266;
e)
vymedzenie pojmu zlyhanie podľa článku 178.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1.február 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
KAPITOLA 2
Štandardizovaný prístup
Oddiel 1
Všeobecné zásady
Článok 111
Hodnota expozície
1. Hodnota expozície položky aktív predstavuje jej zostávajúcu účtovnú hodnotu po uplatnení špecifických úprav kreditného rizika, dodatočných úprav ocenenia v súlade s článkami 34 a 110 a po iných zníženiach vlastných zdrojov súvisiacich s položkou aktív. Hodnota expozície podsúvahovej položky uvedenej v prílohe I sa rovná týmto percentuálnym podielom svojej nominálnej hodnoty po znížení špecifických úprav kreditného rizika:
a)
100 % pri plne rizikových položkách;
b)
50 % pri stredne rizikových položkách;
c)
20 % pri stredne/nízko rizikových položkách;
d)
0 % pri nízko rizikových položkách.
Podsúvahové položky uvedené v prvom pododseku druhej vete sa zaradia do rizikových kategórií tak, ako sa uvádza v prílohe I.
Ak úverová inštitúcia používa súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom podľa článku 223, hodnota expozície cenných papierov alebo komodít predaných, poskytnutých alebo požičaných v rámci repo transakcie alebo v rámci transakcie poskytovania alebo prijímania pôžičiek v cenných papieroch alebo komoditách a transakcií požičiavania s dozabezpečením sa zvýši o úpravu z dôvodu volatility primeranú pre takéto cenné papiere alebo komodity tak, ako sa stanovuje v článkoch 223 až 225.
2. Hodnota expozície derivátového nástroja uvedeného v prílohe II sa určí v súlade s kapitolou 6 pri zohľadnení účinkov zmlúv o novácii a iných dohôd o vzájomnom započítavaní na účely týchto metód v súlade s kapitolou 6. Hodnota expozície repo transakcií, transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, transakcií s dlhou dobou vyrovnania a transakcií požičiavania s dozabezpečením môže byť určená buď v súlade s kapitolou 6, alebo s kapitolou 4.
3. Ak expozícia podlieha financovanému kreditnému zabezpečeniu, hodnota expozície uplatniteľná na túto položku môže byť zmenená v súlade s kapitolou 4.
Článok 112
Triedy expozícií
Každá expozícia sa zaradí do jednej z týchto tried expozícií:
a)
expozície voči ústredným vládam alebo centrálnym bankám;
b)
expozície voči regionálnym vládam alebo miestnym orgánom;
c)
expozície voči subjektom verejného sektora;
d)
expozície voči multilaterálnym rozvojovým bankám;
e)
expozície voči medzinárodným organizáciám;
f)
expozície voči inštitúciám;
g)
expozície voči podnikateľským subjektom;
h)
retailové expozície;
i)
expozície zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok;
j)
expozície v stave zlyhania;
k)
expozície, s ktorými súvisí osobitne vysoké riziko;
l)
expozície vo forme krytých dlhopisov;
m)
položky predstavujúce sekuritizačné pozície;
n)
expozície voči inštitúciám a podnikateľským subjektom s krátkodobým ratingovým hodnotením;
o)
expozície vo forme podielov na majetku v podnikoch kolektívneho investovania (PKI);
p)
kapitálové expozície;
q)
iné položky.
Článok 113
Výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií
1. Na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií sa rizikové váhy uplatňujú na všetky expozície v súlade s ustanoveniami oddielu 2, ak sa neodpočítajú od vlastných zdrojov. Uplatňovanie rizikových váh je založené na triede expozícií, do ktorej je expozícia zaradená, a na jej kreditnej kvalite v rozsahu stanovenom v oddiele 2. Kreditná kvalita sa môže určiť odkazom na ratingové hodnotenie ECAI alebo na ratingové hodnotenie agentúr na podporu exportu v súlade s oddielom 3.
2. Na účely uplatňovania rizikovej váhy, ako sa uvádza v odseku 1, sa hodnota expozície vynásobí rizikovou váhou stanovenou alebo určenou v súlade s oddielom 2.
3. Ak expozícia podlieha kreditnému zabezpečeniu, môže sa riziková váha uplatniteľná na túto položku zmeniť v súlade s kapitolou 4.
4. Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre sekuritizované expozície sa vypočítajú v súlade s kapitolou 5.
5. Expozíciám, pre ktoré nie je stanovený žiadny výpočet v oddiele 2, sa priradí riziková váha 100 %.
6. S výnimkou expozícií, na základe ktorých vzniknú položky vlastného kapitálu Tier 1, dodatočné položky Tier 1 alebo Tier 2, sa inštitúcia s výhradou predchádzajúceho súhlasu príslušných orgánov môže rozhodnúť, že nebude uplatňovať požiadavky odseku 1 tohto článku na expozície tejto inštitúcie voči protistrane, ktorá je jej materskou spoločnosťou, jej dcérskou spoločnosťou alebo dcérskou spoločnosťou jej materskej spoločnosti alebo podnikom, ktorý je prepojený vzťahom v zmysle článku 12 ods. 1 smernice 83/349/EHS. Príslušné orgány sú oprávnené súhlas udeliť, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
protistrana je inštitúciou, finančnou holdingovou spoločnosťou alebo zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou, finančnou inštitúciou, správcovskou spoločnosťou alebo podnikom pomocných služieb podliehajúcim primeraným prudenciálnym požiadavkám;
b)
protistrana je v plnom rozsahu zahrnutá do rovnakej konsolidácie ako inštitúcia;
c)
protistrana podlieha rovnakým postupom hodnotenia, merania a kontroly rizika ako inštitúcia;
d)
protistrana je založená v rovnakom členskom štáte ako inštitúcia;
e)
v súčasnosti neexistuje a ani sa nepredpokladá žiadna významná vecná alebo právna prekážka brániaca okamžitému prevodu vlastných zdrojov alebo splneniu záväzkov protistrany voči inštitúcii.
Ak inštitúcia v súlade s týmto odsekom dostala súhlas neuplatňovať požiadavky odseku 1, môže priradiť rizikovú váhu 0 %.
7. S výnimkou expozícií, na základe ktorých vzniknú položky vlastného kapitálu Tier 1, dodatočné položky Tier 1 alebo Tier 2, môžu inštitúcie s výhradou vopred udeleného povolenia príslušných orgánov neuplatniť požiadavky odseku 1 tohto článku na expozície voči protistranám, s ktorými inštitúcia vstúpila do schémy inštitucionálneho zabezpečenia, to znamená uzatvorila dohodu o zmluvnej alebo štatutárnej zodpovednosti, ktorá chráni tieto inštitúcie, a najmä zabezpečuje ich likviditu a platobnú schopnosť na to, aby sa v prípade potreby vyhli konkurzu. Príslušné orgány sú oprávnené udeliť povolenie, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
požiadavky stanovené v odseku 6 písm. a), d) a e) sú splnené;
b)
dohodami sa zaisťuje, aby schéma inštitucionálneho zabezpečenia dokázala poskytnúť podporu potrebnú v rámci svojho prísľubu z finančných prostriedkov, ktoré má priamo k dispozícii;
c)
schéma inštitucionálneho zabezpečenia disponuje vhodne a jednotne stanovenými systémami monitorovania a klasifikácie rizika, ktoré poskytujú úplný prehľad o rizikovej situácii všetkých jej jednotlivých členov a schémy inštitucionálneho zabezpečenia ako celku s príslušnými možnosťami na uplatňovanie vplyvu; tieto systémy vhodným spôsobom monitorujú expozície v stave zlyhania v súlade s článkom 178 ods. 1;
d)
schéma inštitucionálneho zabezpečenia vykonáva vlastné preskúmanie rizika, ktoré sa oznámi jeho jednotlivým členom;
e)
schéma inštitucionálneho zabezpečenia každoročne vypracuje a uverejní konsolidovanú správu o schéme inštitucionálneho zabezpečenia ako celku pozostávajúcu zo súvahy, výkazov ziskov a strát, situačnej správy a správy o rizikách alebo správu o schéme inštitucionálneho zabezpečenia ako celku pozostávajúcu z agregovanej súvahy, agregovaných výkazov ziskov a strát, situačnej správy a správy o rizikách;
f)
členovia schémy inštitucionálneho zabezpečenia sú povinní oznámiť aspoň 24 mesiacov vopred svoj úmysel ukončiť svoju účasť v schéme inštitucionálneho zabezpečenia;
g)
viacnásobné využitie položiek prípustných pre výpočet vlastných zdrojov (ďalej len „viacnásobné využitie“), ako aj akékoľvek neprimerané vytváranie vlastných zdrojov medzi členmi schémy inštitucionálneho zabezpečenia je vylúčené;
h)
schéma inštitucionálneho zabezpečenia sa zakladá na širokej členskej základni úverových inštitúcií s prevažne homogénnym profilom činnosti;
i)
primeranosť systémov uvedených v písmene c) a d) v pravidelných intervaloch schvaľujú a monitorujú relevantné príslušné orgány.
Pokiaľ sa inštitúcia v súlade s týmto odsekom rozhodne, že neuplatní požiadavky odseku 1, môže priradiť rizikovú váhu 0 %.
Oddiel 2
Rizikové váhy
Článok 114
Expozície voči ústredným vládam alebo centrálnym bankám
1. Expozíciám voči ústredným vládam a centrálnym bankám sa priradí riziková váha 100 %, ak sa neuplatňuje zaobchádzanie stanovené v odsekoch 2 až 7.
2. Expozíciám voči ústredným vládam a centrálnym bankám, pre ktoré je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa tabuľky 1, ktorá zodpovedá ratingovému hodnoteniu od ECAI v súlade s článkom 136.
Tabuľka 1
Stupeň kreditnej kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
3. Expozíciám voči ECB sa priradí riziková váha 0 %.
4. Expozíciám voči ústredným vládam členských štátov a ich centrálnym bankám, denominovaným a financovaným v domácej mene tejto ústrednej vlády a centrálnej banky, sa priradí riziková váha 0 %.
5. Do 31. decembra 2017 sa rovnaká riziková váha priraďuje vo vzťahu k expozíciám voči ústredným vládam členských štátov alebo ich centrálnym bankám, denominovaným a financovaným v domácej mene ktoréhokoľvek členského štátu, ktorá by sa uplatňovala na takéto expozície denominované a financované v ich domácej mene.
6. V prípade expozícií uvedených v odseku 5:
a)
v roku 2018 dosiahne vypočítaná suma rizikovo vážených expozícií výšku 20 % z rizikovej váhy priradenej týmto expozíciám v súlade s článkom 114 ods. 2;
b)
v roku 2019 dosiahne vypočítaná suma rizikovo vážených expozícií výšku 50 % z rizikovej váhy priradenej týmto expozíciám v súlade s článkom 114 ods. 2;
c)
v roku 2020 a neskôr dosiahne vypočítaná suma rizikovo vážených expozícií výšku 100 % z rizikovej váhy priradenej týmto expozíciám v súlade s článkom 114 ods. 2.
7. Ak príslušné orgány tretej krajiny, ktorá uplatňuje také postupy/režimy dohľadu a regulácie, ktoré sú aspoň rovnocenné postupom/režimom uplatňovaným v Únii, priradia expozíciám voči svojej ústrednej vláde a centrálnej banke denominovaným a financovaným v domácej mene rizikovú váhu nižšiu, než sa uvádza v odsekoch 1 až 2, inštitúcie môžu takýmto expozíciám priradiť rizikovú váhu rovnakým spôsobom.
Na účely tohto odseku môže Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov a s výhradou postupu preskúmania uvedeného v článku 464 ods. 2 prijať rozhodnutie o tom, či tretia krajina uplatňuje také postupy/režimy dohľadu a regulácie, ktoré sú aspoň rovnocenné postupom/režimom uplatňovaným v Únii. Ak sa takéto rozhodnutie neprijme do 1. januára 2015, inštitúcie môžu aj naďalej na expozície voči ústrednej vláde alebo centrálnej banke tretej krajiny uplatňovať zaobchádzanie stanovené v tomto odseku, ak relevantné príslušné orgány schválili túto tretiu krajinu ako oprávnenú na takéto zaobchádzanie do 1. januára 2014.
Článok 115
Expozície voči regionálnym vládam alebo miestnym orgánom
1. Expozície voči regionálnym vládam alebo miestnym orgánom sú rizikovo vážené ako expozície voči inštitúciám, pokiaľ sa s nimi nezaobchádza ako s expozíciami voči ústredným vládam podľa odseku 2 alebo 4 alebo im je priradená riziková váha, ako sa uvádza v odseku 5. Preferenčné zaobchádzanie s krátkodobými expozíciami stanovené v článku 119 ods. 2 a článku 120 ods. 2 sa neuplatňuje.
2. S expozíciami voči regionálnym vládam alebo miestnym orgánom sa zaobchádza rovnako ako s expozíciami voči ústrednej vláde, v ktorého jurisdikcii sú tieto regionálne vlády a miestne orgány zriadené, ak neexistuje rozdiel v riziku medzi týmito expozíciami z dôvodu osobitných právomocí regionálnych vlád a miestnych orgánov vyberať príjem a z dôvodu existencie osobitných inštitucionálnych opatrení, ktorých účinkom sa zníži ich riziko zlyhania.
EBA vedie verejne prístupnú databázu všetkých regionálnych vlád a miestnych orgánov v Únii, s ktorými relevantné príslušné orgány zaobchádzajú ako s expozíciami voči ich centrálnym vládam.
3. S expozíciami voči cirkvám alebo náboženským komunitám založeným vo forme právnickej osoby podľa verejného práva, pokiaľ vyberajú dane v súlade s právnymi predpismi, ktoré ich k tomu oprávňujú, sa zaobchádza ako s expozíciami voči regionálnym vládam a miestnym orgánom. V tomto prípade sa odsek 2 neuplatňuje a na účely článku 150 ods. 1 písm. a) sa nevylučuje povolenie uplatňovať štandardizovaný prístup.
4. Ak príslušné orgány, ktoré patria do jurisdikcie tretej krajiny, ktorá uplatňuje také postupy/režimy dohľadu a regulácie, ktoré sú aspoň rovnocenné postupom/režimom uplatňovaným v Únii, zaobchádzajú s expozíciami voči regionálnym vládam alebo miestnym orgánom rovnako ako s expozíciami voči svojej ústrednej vláde a ak neexistuje rozdiel v riziku medzi týmito expozíciami z dôvodu osobitných právomocí regionálnych vlád alebo miestnych orgánov vyberať príjem a z dôvodu existencie osobitných inštitucionálnych opatrení na zníženie rizika zlyhania, inštitúcie môžu expozíciám voči takým regionálnym vládam a miestnym orgánom priradiť rizikovú váhu rovnakým spôsobom.
Na účely tohto odseku môže Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov a s výhradou postupu preskúmania uvedeného v článku 464 ods. 2 prijať rozhodnutie o tom, či tretia krajina uplatňuje také postupy/režimy dohľadu a regulácie, ktoré sú aspoň rovnocenné postupom/režimom uplatňovaným v Únii. Ak sa takéto rozhodnutie neprijme do 1. januára 2015, inštitúcie môžu aj naďalej voči tejto tretej krajine uplatňovať zaobchádzanie stanovené v tomto odseku, ak relevantné príslušné orgány schválili túto tretiu krajinu ako oprávnenú na toto zaobchádzanie do 1. januára 2014.
5. Expozíciám voči regionálnym vládam alebo miestnym orgánom členských štátov, ktoré nie sú uvedené v odsekoch 2 až 4 a sú denominované a financované v domácej mene tejto regionálnej vlády a miestneho orgánu, sa priradí riziková váha 20 %.
Článok 116
Expozície voči subjektom verejného sektora
1. Expozíciám voči subjektom verejného sektora, pre ktoré nie je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa stupňa kreditnej kvality, do ktorého sú zaradené expozície voči ústrednej vláde, v ktorej jurisdikcii má subjekt verejného sektora sídlo v súlade s touto tabuľkou 2:
Tabuľka 2
Stupeň kreditnej kvality, ktorý je priradený ústrednej vláde
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Expozíciám voči subjektom verejného sektora so sídlom v krajinách s ústrednou vládou bez ratingu sa priradí riziková váha 100 %.
2. S expozíciami voči subjektom verejného sektora, pre ktoré je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa zaobchádza v súlade s článkom 120. Preferenčné zaobchádzanie s krátkodobými expozíciami stanovené v článku 119 ods. 2 a v článku 120 ods. 2 sa voči týmto subjektom neuplatňuje.
3. Expozíciám voči subjektom verejného sektora s pôvodnou splatnosťou tri mesiace alebo menej sa priradí riziková váha 20 %.
4. Vo výnimočných situáciách sa s expozíciami voči subjektom verejného sektora môže zaobchádzať ako s expozíciami voči ústrednej vláde, regionálnej vláde alebo miestnym orgánom, v ktorých jurisdikcii boli zriadené, ak podľa stanoviska príslušných orgánov v tejto jurisdikcii neexistuje rozdiel v riziku medzi takýmito expozíciami vzhľadom na existenciu primeranej záruky zo strany ústrednej vlády, regionálnej vlády alebo miestneho orgánu.
5. Ak príslušné orgány jurisdikcie tretej krajiny, ktorá uplatňuje také postupy/režimy dohľadu a regulácie, ktoré sú aspoň rovnocenné postupom/režimom uplatňovaným v Únii, zaobchádzajú s expozíciami voči subjektom verejného sektora v súlade s odsekmi 1 alebo 2, môžu inštitúcie expozíciám voči subjektom verejného sektora priradiť rizikovú váhu rovnakým spôsobom. Inak inštitúcie uplatňujú rizikovú váhu 100 %.
Na účely tohto odseku môže Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov a s výhradou postupu preskúmania uvedeného v článku 464 ods. 2 prijať rozhodnutie o tom, či tretia krajina uplatňuje také postupy/režimy dohľadu a regulácie, ktoré sú aspoň rovnocenné postupom/režimom uplatňovaným v Únii. Ak sa takéto rozhodnutie neprijme do 1. januára 2015, inštitúcie môžu aj naďalej voči tejto tretej krajine uplatňovať zaobchádzanie stanovené v tomto odseku, ak relevantné príslušné orgány schválili túto tretiu krajinu ako oprávnenú na toto zaobchádzanie do 1. januára 2014.
Článok 117
Expozície voči multilaterálnym rozvojovým bankám
1. S expozíciami voči multilaterálnym rozvojovým bankám, ktoré nie sú uvedené v odseku 2, sa zaobchádza rovnakým spôsobom ako s expozíciami voči inštitúciám. Preferenčné zaobchádzanie s krátkodobými expozíciami stanovenými v článku 119 ods. 2, článku 120 ods. 2 a v článku 121 ods. 3 sa neuplatňuje.
Medziamerické investičné združenie (Inter-American Investment Corporation), Čiernomorská obchodná a rozvojová banka (Black Sea Trade and Development Bank), Stredoamerická banka pre hospodársku integráciu (Central American Bank for Economic Integration) a CAF - Rozvojová banka Latinskej Ameriky (CAF-Development Bank of Latin America) sa považujú za multilaterálne rozvojové banky.
2. Riziková váha 0 % sa priradí expozíciám voči týmto multilaterálnym rozvojovým bankám:
a)
Medzinárodná banka pre obnovu a rozvoj;
b)
Medzinárodná finančná korporácia;
c)
Medziamerická rozvojová banka;
d)
Ázijská rozvojová banka;
e)
Africká rozvojová banka;
f)
Rozvojová banka Rady Európy;
g)
Severská investičná banka;
h)
Karibská rozvojová banka;
i)
Európska banka pre obnovu a rozvoj;
j)
Európska investičná banka;
k)
Európsky investičný fond;
l)
Multilaterálna agentúra pre investičné záruky;
m)
Medzinárodný finančný nástroj na imunizáciu;
n)
Islamská rozvojová banka.
3. Riziková váha 20 % sa priradí na nesplatenú časť kapitálu upísaného Európskemu investičnému fondu.
Článok 118
Expozície voči medzinárodným organizáciám
Riziková váha 0 % sa priradí expozíciám voči týmto medzinárodným organizáciám:
a)
Únia;
b)
Medzinárodný menový fond;
c)
Banka pre medzinárodné zúčtovanie;
d)
Európsky nástroj finančnej stability;
e)
Európsky mechanizmus pre stabilitu;
f)
medzinárodná finančná inštitúcia zriadená dvoma alebo viacerými členskými štátmi, ktorej účelom je mobilizovať finančné prostriedky a poskytovať finančnú pomoc v prospech svojich členov, ktorí majú závažné finančné problémy alebo ktorým takéto problémy hrozia.
Článok 119
Expozície voči inštitúciám
1. Expozíciám voči inštitúciám, pre ktoré je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha v súlade s článkom 120. Expozíciám voči inštitúciám, pre ktoré nie je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha v súlade s článkom 121.
2. Expozíciám voči inštitúciám so zostatkovou splatnosťou tri mesiace alebo menej, denominovaným a financovaným v národnej mene dlžníka sa priradí riziková váha, ktorá je o jednu kategóriu nižšia ako preferenčná riziková váha, ako sa uvádza v článku 114 ods. 4 až 7, priradená expozíciám voči ústrednej vláde, v ktorom má táto inštitúcia sídlo.
3. Žiadnym expozíciám so zostatkovou splatnosťou tri mesiace alebo menej, denominovaným a financovaným v národnej mene dlžníka, sa nepriradí riziková váha nižšia ako 20 %.
4. Expozícii voči inštitúcii vo forme minimálnych rezerv, ktoré má mať v držbe inštitúcia na základe požiadavky ECB alebo centrálnej banky členského štátu, sa môže priradiť riziková váha ako expozíciám voči centrálnej banke príslušného členského štátu za predpokladu, že:
a)
sú rezervy držané v súlade s nariadením Európskej centrálnej banky (ES) č. 1745/2003 z 12. septembra 2003 o povinných minimálnych rezervách (29), alebo v súlade s vnútroštátnymi požiadavkami, ktoré sú vo všetkých významných aspektoch rovnocenné s požiadavkami daného nariadenia;
b)
v prípade konkurzu alebo platobnej neschopnosti inštitúcie, ktorá má rezervy v držbe, sa rezervy včas a v plnej výške splatia inštitúcii a nebude možné ich použiť na plnenie iných záväzkov inštitúcie.
5. Expozíciám voči finančným inštitúciám s povolením a pod dohľadom príslušných orgánov a podliehajúcim prudenciálnym požiadavkám, ktoré sú porovnateľné v zmysle ich náročnosti s tými, ktoré sa uplatňujú voči inštitúciám, sa priradí riziková váha ako expozíciám voči inštitúciám.
Článok 120
Expozície voči inštitúciám s ratingovým hodnotením
1. Expozíciám voči inštitúciám so zostatkovou dobou splatnosti dlhšou ako tri mesiace, pre ktoré je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa tabuľky 3, ktorá zodpovedá ratingovému hodnoteniu od ECAI v súlade s článkom 136.
Tabuľka 3
Stupeň kreditnej kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
50 %
100 %
100 %
150 %
2. Expozíciám voči inštitúcii so zostatkovou lehotou splatnosti tri mesiace alebo menej, pre ktorú je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa tabuľky 4, ktorá zodpovedá ratingovému hodnoteniu od ECAI v súlade s článkom 136:
Tabuľka 4
Stupeň kreditnej kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
20 %
20 %
50 %
50 %
150 %
3. Medzi krátkodobým ratingovým hodnotením podľa článku 131 a všeobecným preferenčným zaobchádzaním pre krátkodobé expozície stanoveným v odseku 2 je takéto vzájomné pôsobenie:
a)
ak nie je k dispozícii krátkodobé ratingové hodnotenie expozície, uplatní sa na všetky expozície voči inštitúciám so zostatkovou splatnosťou maximálne tri mesiace všeobecné preferenčné zaobchádzanie pre krátkodobé expozície, ako sa uvádza v odseku 2;
b)
ak je k dispozícii krátkodobé ratingové hodnotenie a podľa tohto ratingového hodnotenia sa použije priaznivejšia alebo identická riziková váha ako v prípade všeobecného preferenčného zaobchádzania pre krátkodobé expozície, ako sa uvádza v odseku 2, potom sa krátkodobé ratingové hodnotenie použije len pre túto konkrétnu expozíciu. V prípade ostatných krátkodobých expozícií sa použije všeobecné preferenčné zaobchádzanie pre krátkodobé expozície, ako sa uvádza v odseku 2;
c)
ak je k dispozícii krátkodobé ratingové hodnotenie a podľa tohto ratingového hodnotenia sa použije menej priaznivá riziková váha ako v prípade všeobecného preferenčného zaobchádzania pre krátkodobé expozície, ako sa uvádza v odseku 2, potom sa všeobecné preferenčné zaobchádzanie na krátkodobé expozície nepoužije a všetkým krátkodobým pohľadávkam bez ratingového hodnotenia sa priradí rovnaká riziková váha, aká sa uplatnila v prípade špecifického krátkodobého ratingového hodnotenia.
Článok 121
Expozície voči inštitúciám bez ratingového hodnotenia
1. Expozíciám voči inštitúciám, pre ktoré nie je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa stupňa kreditnej kvality, do ktorého sú v súlade s tabuľkou 5 zaradené expozície voči ústrednej vláde, v ktorého jurisdikcii má inštitúcia sídlo.
Tabuľka 5
Stupeň kreditnej kvality, ktorý je priradený ústrednej vláde
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
2. Expozíciám voči inštitúciám bez ratingu so sídlom v krajinách s ústrednou vládou bez ratingu, sa priradí riziková váha 100 %.
3. Expozíciám voči inštitúciám bez ratingu s pôvodnou efektívnou splatnosťou tri mesiace alebo menej sa priradí riziková váha 20 %.
4. Bez toho, aby boli dotknuté odseky 2 a 3, sa expozíciám spojeným s obchodným financovaním podľa článku 162 ods. 3 písm. b) druhého pododseku voči inštitúciám bez ratingu priradí riziková váha 50 % a v prípade, že zostatková splatnosť týchto expozícií spojených s obchodným financovaním voči inštitúciám bez ratingu je najviac tri mesiace, riziková váha 20 %.
Článok 122
Expozície voči podnikateľským subjektom
1. Expozíciám, pre ktoré je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa tabuľky 6, ktorá zodpovedá ratingovému hodnoteniu od ECAI v súlade s článkom 136.
Tabuľka 6
Stupeň kreditnej kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
2. Expozíciám, pre ktoré nie je k dispozícii takéto ratingové hodnotenie, sa priradí riziková váha 100 % alebo riziková váha expozícií voči ústrednej vláde jurisdikcie, v ktorej má podnikateľský subjekt sídlo, podľa toho, ktorá z nich je vyššia.
Článok 123
Retailové expozície
Riziková váha75 % sa priradí expozíciám, ktoré spĺňajú tieto kritériá:
a)
expozícia je expozíciou buď voči fyzickej osobe alebo osobám, alebo voči malému alebo stredne podniku (MSP);
b)
expozícia je jednou z významného počtu expozícií s podobnými vlastnosťami, vzhľadom na ktoré sú riziká spojené s týmto úverovaním podstatne znížené;
c)
celková suma vrátane akýchkoľvek expozícií v stave zlyhania okrem expozícií plne a komplexne zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie, ktorý bol zaradený do triedy expozícií stanovenej v článku 112 bode i), ktorú dlží klient alebo skupina prepojených klientov inštitúcii a materským spoločnostiam a ich dcérskym spoločnostiam, neprekračuje podľa vedomia inštitúcie 1 milión EUR. Inštitúcia prijme primerané kroky na účely získania týchto informácií.
Pre triedu retailových expozícií cenné papiere nie sú prípustné.
Expozície, ktoré nespĺňajú kritériá uvedené v prvom pododseku písmenách a) až c), nie sú oprávnené na zaradenie do triedy retailových expozícií.
Na zaradenie do triedy retailových expozícií je oprávnená súčasná hodnota retailových minimálnych platieb z prenájmu.
Článok 124
Expozície zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok
1. Ak nie sú splnené podmienky uvedené v článkoch 125 a 126, priradí sa expozíciám plne zabezpečeným hypotékou na nehnuteľný majetok alebo akejkoľvek časti takejto expozície riziková váha 100 % s výnimkou ktorejkoľvek časti expozície, ktorá je zaradená do inej triedy expozícií. Časti expozície, ktorá presahuje hodnotu hypotéky na nehnuteľný majetok, sa priradí riziková váha uplatniteľná na nezabezpečené expozície dotknutej protistrany.
Časť expozície, ktorá sa považuje za plne zabezpečenú nehnuteľným majetkom, nie je vyššia ako založená trhová hodnota alebo ako hodnota príslušnej nehnuteľnosti na hypotekárne financovanie v tých členských štátoch, ktoré ustanovili prísne kritériá na posudzovanie hodnoty na hypotekárne financovanie v štatutárnych alebo regulatórnych ustanoveniach.
2. Príslušné orgány na základe údajov zhromaždených podľa článku 101 a akýchkoľvek ďalších relevantných ukazovateľov pravidelne a aspoň raz za rok posúdia, či riziková váha 35 % pre expozície zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na bývanie podľa článku 125 a riziková váha 50 % pre expozície zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na podnikanie podľa v článku 126, ktorý sa nachádza na ich území, sú dostatočne podložené:
a)
zaznamenanou stratou v prípade expozícií zabezpečených nehnuteľným majetkom;
b)
budúcim vývojom trhov s nehnuteľným majetkom.
Príslušné orgány môžu podľa potreby stanoviť vyššiu rizikovú váhu alebo prísnejšie kritériá, než sú kritériá stanovené v článku 125 ods. 2 a článku 126 ods. 2, na základe zváženia z hľadiska finančnej stability.
V prípade expozícií zabezpečených hypotékami na nehnuteľný majetok určený na bývanie príslušné orgány stanovia rizikovú váhu ako percentuálnu hodnotu v rozmedzí od 35 % do 150 %.
V prípade expozícií zabezpečených hypotékami na nehnuteľný majetok určený na podnikanie príslušné orgány stanovia rizikovú váhu ako percentuálnu hodnotu v rozmedzí od 50 % do 150 %.
V týchto rozpätiach sa vyššia riziková váha stanoví na základe zaznamenanej straty a vezme sa do úvahy budúci vývoj trhov a zváženie z hľadiska finančnej stability. Ak sa v rámci posúdenia preukáže, že rizikové váhy stanovené v článku 125 ods. 2 a v článku 126 ods. 2 neodrážajú skutočné riziká súvisiace s jedným alebo viacerými segmentmi majetku takýchto expozícií, ktoré sú plne zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na bývanie alebo na nehnuteľný majetok určený na podnikanie nachádzajúci sa na jednom alebo na viacerých miestach na území daného štátu, príslušné orgány pre tieto majetkové segmenty expozícií stanovia vyššiu rizikovú váhu zodpovedajúcu skutočným rizikám.
Príslušné orgány konzultujú s EBA v súvislosti s úpravami uplatňovaných rizikových váh a kritérií, ktoré sa vypočítajú v súlade s kritériami uvedenými v tomto odseku, ako sa presne stanovia v regulačných technických predpisoch uvedených v odseku 4 tohto článku. EBA zverejní rizikové váhy a kritériá, ktoré príslušné orgány stanovia pre expozície uvedené v článkoch 125, 126 a 199.
3. Ak príslušné orgány stanovia vyššiu rizikovú váhu alebo prísnejšie kritériá, inštitúcie majú na uplatnenie novej rizikovej váhy prechodnú šesťmesačnú lehotu.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
prísne kritériá pre posúdenie hodnoty príslušnej nehnuteľnosti na hypotekárne financovanie, ako sa uvádza v odseku 1;
b)
podmienky uvedené v odseku 2, ktoré príslušné orgány zohľadnia pri určovaní vyšších rizikových váh, predovšetkým pojem „zváženie z hľadiska finančnej stability“.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia č. (EÚ) 1093/2010.
5. Inštitúcie jedného členského štátu uplatňujú rizikové váhy a kritériá, ktoré stanovili príslušné orgány iného členského štátu, na expozície zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na podnikanie a nehnuteľný majetok určený na bývanie, ktorý sa nachádza v tomto členskom štáte.
Článok 125
Expozície plne zabezpečené hypotékou na nehnuteľný majetok určený na bývanie
1. Pokiaľ príslušné orgány nerozhodnú inak v súlade s článkom 124 ods. 2, s expozíciami, ktoré sú plne zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na bývanie, sa zaobchádza takto:
a)
expozíciám plne zabezpečeným hypotékami na nehnuteľný majetok určený na bývanie, ktorý jej vlastník alebo - v prípade osobných investičných spoločností - konečný vlastník užíva alebo bude užívať, prípadne prenajíma alebo prenajme, alebo akejkoľvek časti takýchto expozícií sa priradí riziková váha 35 %;
b)
expozíciám voči nájomcovi v rámci transakcie, ktorej predmetom je prenájom nehnuteľného majetku určeného na bývanie, pri ktorom je inštitúcia prenajímateľom a nájomca má predkupné právo, sa priradí riziková váha 35 % za predpokladu, že expozícia inštitúcie je plne zabezpečená jej vlastníctvom nehnuteľnosti.
2. Inštitúcie považujú expozíciu alebo akúkoľvek časť expozície za plne zabezpečenú na účely odseku 1, len ak sú splnené tieto podmienky:
a)
hodnota nehnuteľnosti nezávisí významne od kreditnej kvality dlžníka. Inštitúcie môžu z určovania významnosti takej závislosti vylúčiť situácie, v ktorých hodnotu nehnuteľnosti i výkonnosť dlžníka ovplyvňujú výhradne makroekonomické faktory;
b)
riziko dlžníka nezávisí významne od výkonnosti založenej nehnuteľnosti alebo projektu, ale od základnej schopnosti dlžníka splácať dlh z iných zdrojov, a v dôsledku toho splatenie facility nie je závislé významne od akéhokoľvek peňažného toku vytvoreného založenou nehnuteľnosťou, ktorá slúži ako kolaterál. Pokiaľ ide o tieto iné zdroje, inštitúcie stanovia maximálne pomery úveru k príjmu ako súčasť svojej úverovej politiky a pri poskytovaní úveru získajú vhodné dôkazy o príslušnom príjme;
c)
sú splnené požiadavky stanovené v článku 208 a pravidlá oceňovania stanovené v článku 229 ods. 1;
d)
pokiaľ článok 124 ods. 2 neustanovuje inak, časť úveru, ktorej sa priradí riziková váha 35 % nepresiahne 80 % trhovej hodnoty príslušnej nehnuteľnosti alebo 80 % hodnoty pre hypotekárne financovanie príslušnej nehnuteľnosti v tých členských štátoch, ktoré stanovili prísne kritériá na posudzovanie hodnoty pre hypotekárne financovanie v štatutárnych alebo regulatórnych ustanoveniach.
3. Inštitúcie môžu uplatniť výnimku z odseku 2 písm. b) v prípade expozícií plne zabezpečených hypotékami na nehnuteľný majetok určený na bývanie, ktorý sa nachádza na území členského štátu, ak príslušný orgán tohto členského štátu uverejnil dôkaz svedčiaci o tom, že na jeho území je dobre rozvinutý a dlhodobo etablovaný trh s nehnuteľným majetkom určeným na bývanie so stratovosťou, ktorá nepresahuje tieto limity:
a)
straty pochádzajúce z úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie do výšky 80 % trhovej hodnoty alebo 80 % hodnoty pre hypotekárne financovanie, pokiaľ sa podľa článku 124 ods. 2 nerozhodlo inak, nesmú prekročiť 0,3 % nesplatených úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie v ktoromkoľvek danom roku;
b)
celkové straty pochádzajúce z úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie nesmú prekročiť 0,5 % nesplatených úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie v ktoromkoľvek danom roku.
4. Ak niektorý z limitov uvedených v odseku 3 v danom roku nie je splnený, oprávnenosť uplatniť odsek 3 zaniká a platí podmienka podľa odseku 2 písm. b), pokým sa nesplnia podmienky uvedené v odseku 3 v nasledujúcom roku.
Článok 126
Expozície plne zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na podnikanie
1. Pokiaľ príslušné orgány nerozhodnú inak v súlade s článkom 124 ods. 2, s expozíciami, ktoré sú plne zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na podnikanie, sa zaobchádza takto:
a)
expozíciám plne zabezpečeným hypotékami na kancelárske priestory alebo iné priestory určené na podnikanie, alebo akejkoľvek časti takýchto expozícií sa môže priradiť riziková váha 50 %;
b)
expozíciám spojeným s transakciami, ktorých predmetom je prenájom nehnuteľnosti, pokiaľ ide o kancelárske priestory alebo iné priestory určené na podnikanie, v rámci ktorých je inštitúcia prenajímateľom a nájomca má predkupné právo, sa môže priradiť riziková váha50 % za predpokladu, že expozícia inštitúcie je plne zabezpečená jej vlastníctvom nehnuteľnosti.
2. Inštitúcie považujú expozíciu alebo akúkoľvek časť expozície za plne a celkovo zabezpečenú na účely odseku 1, len ak sú splnené tieto podmienky:
a)
hodnota nehnuteľnosti podstatne nezávisí od kreditnej kvality dlžníka. Inštitúcie môžu z určovania významnosti takej závislosti vylúčiť situácie, v ktorých hodnotu nehnuteľnosti i výkonnosť dlžníka ovplyvňujú výhradne makroekonomické faktory;
b)
riziko dlžníka podstatne nezávisí od výkonnosti založenej nehnuteľnosti alebo projektu, ale od súvisiacej schopnosti dlžníka splácať dlh z iných zdrojov, a v dôsledku toho splatenie facility podstatne nezávisí od peňažného toku vytvoreného založenou nehnuteľnosťou, ktorá slúži ako kolaterál;
c)
sú splnené požiadavky stanovené v článku 208 a pravidlá oceňovania stanovené v článku 229 ods. 1;
d)
pokiaľ článok 124 ods. 2 neustanovuje inak, riziková váha 50 % sa priradí časti úveru, ktorá nepresiahne 50 % trhovej hodnoty nehnuteľnosti alebo 60 % hodnoty na hypotekárne financovanie príslušnej nehnuteľnosti v tých členských štátoch, ktoré stanovili prísne kritériá na posudzovanie hodnoty na hypotekárne financovanie v štatutárnych alebo regulatórnych ustanoveniach.
3. Inštitúcie môžu uplatniť výnimku z odseku 2 písm. b) v prípade expozícií plne zabezpečených hypotékami na nehnuteľný majetok určený na podnikanie, ktorý sa nachádza na území členského štátu, ak príslušný orgán tohto členského štátu uverejnil dôkaz svedčiaci o tom, že na tomto území je dobre rozvinutý a dlhodobo etablovaný trh s nehnuteľným majetkom určeným na podnikanie so stratovosťou, ktoré nepresahuje tieto limity:
a)
pokiaľ článok 124 ods. 2 neustanovuje inak, straty pochádzajúce z úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie do 50 % trhovej hodnoty alebo 60 % hodnoty pre hypotekárne financovanie nepresiahnu 0,3 % nesplatených úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie;
b)
celkové straty pochádzajúce z úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie neprekročia 0,5 % nesplatených úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie.
4. Keď niektorý z limitov uvedených v odseku 3 v danom roku nie je splnený, oprávnenie uplatniť odsek 3 zaniká a platí podmienka podľa odseku 2 písm. b), kým sa nesplnia podmienky uvedené v odseku 3 v nasledujúcom roku.
Článok 127
Expozície v stave zlyhania
1. Nezabezpečenej časti každej pohľadávky, pri ktorej došlo k zlyhaniu dlžníka v súlade s článkom 178, alebo v prípade retailových expozícií nezabezpečenej časti každej kreditnej facility, pri ktorej došlo k zlyhaniu v súlade s článkom 178, sa priradí riziková váha:
a)
150 %, keď špecifické úpravy kreditného rizika tvoria menej ako 20 % nezabezpečenej časti hodnoty expozície, ak sa tieto špecifické úpravy kreditného rizika neuplatnili;
b)
100 %, keď špecifické úpravy kreditného rizika tvoria aspoň 20 % nezabezpečenej časti hodnoty expozície, ak sa tieto špecifické úpravy kreditného rizika neuplatnili.
2. Na účely stanovenia zabezpečenej časti pohľadávky po termíne splatnosti sa oprávneným kolaterálom a zárukami rozumie kolaterál a záruky oprávnené na účely zmierňovania kreditného rizika podľa kapitoly 4.
3. Ak došlo k zlyhaniu v súlade s článkom 178, hodnote expozície zostávajúcej po špecifickej úprave kreditného rizika expozícií, ktoré sú plne a komplexne zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na bývanie v súlade s článkom 125, sa priradí riziková váha 100 %.
4. Ak došlo k zlyhaniu v súlade s článkom 178, hodnote expozície zostávajúcej po špecifickej úprave kreditného rizika expozícií, ktoré sú plne a komplexne zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok určený na podnikanie v súlade s článkom 126, sa priradí riziková váha 100 %.
Článok 128
Položky spojené s mimoriadne vysokým stupňom rizika
1. Inštitúcie priradia rizikovú váhu 150 % expozíciám a podľa potreby aj expozíciám vo forme podielov na majetku v podnikoch kolektívneho investovania, ktoré sú spojené s mimoriadne vysokým stupňom rizika.
2. Expozície s mimoriadne vysokým stupňom rizika sú tieto expozície:
a)
investície do spoločností s rizikovým kapitálom;
b)
investície do AIF vymedzených v článku 4 ods. 1 písm. a) smernice 2011/61/EÚ okrem prípadu, keď mandát fondu neumožňuje vyššiu finančnú páku, ako je finančná páka požadovaná v článku 51 ods. 3 smernice 2009/65/ES.;
c)
investície do verejne neobchodovateľných akcií;
d)
špekulatívne financovanie nehnuteľného majetku.
3. Inštitúcie pri posudzovaní toho, či je iná expozícia ako expozície uvedené v odseku 2 spojená s mimoriadne vysokým stupňom rizika, berú do úvahy tieto riziká:
a)
existuje vysoké riziko straty v dôsledku zlyhania dlžníka;
b)
nie je možné primerane posúdiť, či expozícia patrí pod písmeno a).
EBA vydá usmernenia, v ktorých stanoví, ktoré druhy expozícií sú spojené s mimoriadne vysokým stupňom rizika a za akých okolností.
Tieto usmernenia sa prijmú v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 129
Expozície vo forme krytých dlhopisov
1. Aby sa mohlo uplatniť preferenčné zaobchádzanie stanovené v odsekoch 4 a 5, dlhopisy uvedené v článku 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES (kryté dlhopisy) musia spĺňať požiadavky stanovené v odseku 7 a musia byť zabezpečené kolaterálom vo forme niektorých z týchto oprávnených aktív:
a)
expozíciami voči ústredným vládam, centrálnym bankám ESCB, subjektom verejného sektora, regionálnym vládam alebo miestnym orgánom v Únii, alebo expozíciami, ktoré sú niektorým z uvedených subjektov zaručené;
b)
expozíciami voči ústredným vládam tretích krajín, centrálnym bankám tretích krajín, multilaterálnym rozvojovým bankám, medzinárodným organizáciám, ktoré sa kvalifikujú do 1. stupňa kreditnej kvality, ako sa stanovuje v tejto kapitole, alebo expozíciami, ktoré sú niektorým z uvedených subjektov zaručené, a expozíciami voči subjektom verejného sektora tretích krajín, regionálnym vládam a miestnym orgánom tretích krajín, ktoré sú rovnako rizikovo vážené ako expozície voči inštitúciám alebo ústredným vládam a centrálnym bankám v súlade s článkom 115 ods. 1 alebo 2, článkom 116 ods. 1, 2 alebo 4, a ktoré sa kvalifikujú do 1. stupňa kreditnej kvality, ako sa uvádza v tejto kapitole, alebo expozíciami, ktoré sú niektorým z uvedených subjektov zaručené, a expozíciami v zmysle tohto písmena, ktoré sa kvalifikujú minimálne do 2. stupňa kreditnej kvality, ako sa stanovuje v tejto kapitole za predpokladu, že nepresiahnu 20 % nominálnej hodnoty nesplatených krytých dlhopisov emitujúcich inštitúcií;
c)
expozíciami voči inštitúciám, ktoré sa kvalifikujú do 1. stupňa kreditnej kvality, ako sa stanovuje v tejto kapitole. Celková expozícia tohto druhu nesmie presiahnuť 15 % nominálnej hodnoty nesplatených krytých dlhopisov emitujúcej inštitúcie. Expozície voči inštitúciám v Únii so splatnosťou nepresahujúcou 100 dní nie sú zahrnuté do požiadaviek 1. stupňa, tieto inštitúcie sa však musia kvalifikovať minimálne do 2. stupňa kreditnej kvality, ako sa ustanovuje v tejto kapitole;
d)
úvermi zabezpečenými:
i)
nehnuteľným majetkom určeným na bývanie až do výšky nižšej hodnoty spomedzi hodnôt istín záložných práv, ktoré sú kombinované s akýmikoľvek prednostnými záložnými právami a 80 % hodnoty založených nehnuteľností; alebo
ii)
nadriadenými podielovými listami, ktoré emitujú francúzske fondy Fonds Communs de Titrisation alebo rovnocenné subjekty, ktoré sa zaoberajú sekuritizáciou a riadia sa právom členského štátu sekuritizujúceho expozície voči nehnuteľnému majetku určenému na bývanie. V prípade, ak sa tieto nadriadené podielové listy používajú ako kolaterál, osobitný verejný dohľad na ochranu držiteľov dlhopisov ustanovený v článku 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES zabezpečí, že podkladové aktíva týchto podielových listov budú nepretržite od ich zahrnutia do krycej skupiny najmenej z 90 % pozostávať z hypoték na nehnuteľný majetok určený na bývanie spolu so všetkými prednostnými záložnými právami až do výšky nižšej hodnoty spomedzi hodnôt istín splatných podľa týchto podielových listov, hodnôt istín záložných práv a 80 % hodnoty založených nehnuteľností, že sa tieto podielové listy kvalifikujú do 1. stupňa kreditnej kvality, ako sa ustanovuje v tejto kapitole, a že takéto podielové listy nepresahujú 10 % nominálnej hodnoty nesplatenej emisie;
e)
úvery na nehnuteľný majetok určený na bývanie plne zaručené oprávneným poskytovateľom zabezpečenia uvedeným v článku 201, ktoré sa kvalifikujú do 2. stupňa kreditnej kvality alebo vyššie, ako sa stanovuje v tejto kapitole, ak časť každého úveru, ktorá sa používa na splnenie požiadavky podľa tohto odseku na kolateralizáciu krytého dlhopisu nepredstavuje viac než 80 % hodnoty príslušného nehnuteľného majetku určeného na bývanie nachádzajúceho sa vo Francúzsku, a ak pomer úveru a príjmu je pri poskytnutí úveru najviac 33 %. Pri poskytnutí úveru sa na nehnuteľný majetok určený na bývanie nevzťahuje žiadne hypotekárne záložné právo a v prípade úverov poskytnutých od 1. januára 2014 sa dlžník zmluvne zaviaže neposkytnúť takéto záložné právo bez súhlasu úverovej inštitúcie, ktorá poskytla úver. Pomer úveru a príjmu predstavuje podiel hrubého príjmu dlžníka, ktorý kryje splácanie úveru vrátane úrokov. Poskytovateľ zabezpečenia je finančná inštitúcia s povolením a pod dohľadom príslušných orgánov a podliehajúca prudenciálnym požiadavkám, ktoré sú porovnateľné v zmysle ich náročnosti s požiadavkami, ktoré sa uplatňujú voči inštitúciám, alebo inštitúcia či poisťovňa. Zriadi fond vzájomného ručenia alebo rovnocenné zabezpečenie pre poisťovne na absorbovanie strát spojených s kreditným rizikom, ktorých kalibráciu pravidelne prehodnocujú príslušné orgány. Úverová inštitúcia aj poskytovateľ zabezpečenia vykonávajú posúdenie úverovej bonity dlžníka;
f)
úvermi zabezpečenými:
i)
nehnuteľným majetkom určeným na podnikanie až do výšky nižšej hodnoty spomedzi hodnôt istín záložných práv, ktoré sú kombinované s akýmikoľvek prednostnými záložnými právami a 60 % hodnoty založených nehnuteľností; alebo
ii)
nadriadenými podielovými listami, ktoré emitujú francúzske fondy Fonds Communs de Titrisation alebo rovnocenné subjekty, ktoré sa zaoberajú sekuritizáciou a riadia sa právom členského štátu sekuritizujúceho expozície voči nehnuteľnému majetku určenému na podnikanie. V prípade, ak sa tieto nadriadené podielové listy používajú ako kolaterál, osobitný verejný dohľad na ochranu držiteľov dlhopisov ustanovený v článku 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES zabezpečí, že podkladové aktíva týchto podielových listov budú nepretržite od ich zahrnutia do krycej skupiny najmenej z 90 % pozostávať z hypoték na nehnuteľný majetok určený na podnikanie spolu so všetkými prednostnými záložnými právami až do výšky nižšej hodnoty spomedzi hodnôt istín splatných podľa týchto podielových listov, hodnôt istín záložných práv a 60 % hodnoty založených nehnuteľností, že tieto podielové listy sa kvalifikujú do 1. stupňa kreditnej kvality, ako sa ustanovuje v tejto kapitole, a že takéto podielové listy nepresahujú 10 % nominálnej hodnoty nesplatenej emisie.
Úvery zabezpečené nehnuteľným majetkom určeným na podnikanie sú oprávnené aj v prípade, že pomer hodnoty úveru a nehnuteľnosti prekročí hodnotu 60 %, maximálne však do výšky 70 %, ak hodnota celkových aktív založených ako kolaterál na kryté dlhopisy prekročí nesplatenú nominálnu hodnotu krytých dlhopisov najmenej o 10 % a pohľadávka držiteľa dlhopisu spĺňa požiadavky právnej istoty stanovené v kapitole 4. Pohľadávka držiteľa dlhopisu má prednosť pred všetkými ostatnými pohľadávkami z kolaterálu;
g)
úvermi zabezpečenými námorným záložným právom na lode až do rozdielu medzi 60 % hodnoty založenej lode a hodnotou akýchkoľvek iných prednostných námorných záložných práv.
Na účely prvého pododseku písmena c), písmena d) bodu ii) a písmena f) bodu ii) expozície vzniknuté prevodom a riadením platieb dlžníkov alebo výnosov z realizácie, ktoré sa týkajú úverov zabezpečených nehnuteľnosťami, sa držiteľom krytých dlhopisov do limitov uvedených v týchto písmenách nezapočítavajú.
Príslušné orgány môžu po porade s EBA čiastočne upustiť od uplatňovania prvého pododseku písm. c) a povoliť 2. stupeň kreditnej kvality pre celkovú expozíciu až do 10 % nominálnej hodnoty nesplatených krytých dlhopisov emitujúcej inštitúcie za predpokladu, že podstatné potenciálne problémy s koncentráciou v príslušných členských štátoch je možné zdokumentovať vzhľadom na uplatňovanie požiadavky 1. stupňa kreditnej kvality uvedenej v uvedenom písmene.
2. Situácie v odseku 1 písm. a) až f) zahŕňajú aj kolaterál, ktorý je právnymi predpismi obmedzený výlučne na ochranu držiteľov dlhopisov pred stratami.
3. Inštitúcie spĺňajú pre nehnuteľný majetok zabezpečujúci kryté dlhopisy minimálne požiadavky stanovené v článku 208 a pravidlá oceňovania stanovené v článku 229 ods. 1.
4. Krytým dlhopisom, pre ktoré je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa tabuľky 6a, ktorá zodpovedá ratingovému hodnoteniu od ECAI v súlade s článkom 136:
Tabuľka 6a
Stupeň kreditnej kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
10 %
20 %
20 %
50 %
50 %
100 %
5. Krytým dlhopisom, pre ktoré nie je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha na základe rizikovej váhy priradenej nezabezpečeným expozíciám vo forme nadriadených pohľadávok voči inštitúcii, ktorá ich emituje. Medzi rizikovými váhami platia takéto vzťahy:
a)
ak sa expozíciám voči inštitúcii priradí riziková váha20 %, krytému dlhopisu sa priradí riziková váha10 %;
b)
ak sa expozíciám voči inštitúcii priradí riziková váha50 %, krytému dlhopisu sa priradí riziková váha20 %;
c)
ak sa expozíciám voči inštitúcii priradí riziková váha100 %, krytému dlhopisu sa priradí riziková váha50 %;
d)
ak sa expozíciám voči inštitúcii priradí riziková váha150 %, krytému dlhopisu sa priradí riziková váha100 %.
6. Kryté dlhopisy emitované do 31. decembra 2007 nepodliehajú požiadavkám uvedeným v odsekoch 1 a 3. Sú oprávnené na preferenčné zaobchádzanie podľa odseku 4 a 5 až do dátumu svojej splatnosti.
7. Expozície vo forme krytých dlhopisov sú oprávnené na preferenčné zaobchádzanie, pokiaľ inštitúcia investujúca do krytých dlhopisov môže príslušným orgánom preukázať, že:
a)
dostáva informácie o portfóliu zahŕňajúce aspoň:
i)
hodnotu krycej skupiny a nesplatených krytých dlhopisov;
ii)
geografické rozloženie a druh krycích aktív, veľkosť úveru, úrokovú mieru a menové riziká;
iii)
štruktúru splatnosti krycích aktív a krytých dlhopisov; a
iv)
percentuálny podiel úverov, ktoré sú viac ako 90 dní po lehote splatnosti;
b)
emitent poskytuje inštitúcii informácie uvedené v písmene a) najmenej v polročných intervaloch.
Článok 130
Položky predstavujúce sekuritizačné expozície
Hodnoty rizikovo vážených expozícií sa pre sekuritizačné pozície určujú v súlade s kapitolou 5.
Článok 131
Expozície voči inštitúciám a podnikateľským subjektom s krátkodobým ratingovým hodnotením
Expozíciám voči inštitúciám a expozíciám voči podnikateľským subjektom, pre ktoré je k dispozícii krátkodobé ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa tabuľky 7, ktorá zodpovedá ratingovému hodnoteniu od ECAI v súlade s článkom 136:
Tabuľka 7
Stupeň kreditnej kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
150 %
150 %
150 %
Článok 132
Expozície vo forme podielov na majetku v PKI
1. Expozíciám vo forme podielov na majetku v PKI sa priradí riziková váha 100 %, pokiaľ inštitúcia neuplatňuje metódu hodnotenia kreditného rizika podľa odseku 2, prístup založený na prezretí podkladových expozícií v odseku 4 alebo prístup založený na priemernej rizikovej váhe podľa odseku 5 v prípade, že sú splnené podmienky uvedené v odseku 3.
2. Expozíciám vo forme podielov na majetku v PKI, pre ktoré je k dispozícii ratingové hodnotenie nominovanej ECAI, sa priradí riziková váha podľa tabuľky 8, ktorá zodpovedá ratingovému hodnoteniu od ECAI v súlade s článkom 136.
Tabuľka 8
Stupeň kreditnej kvality
1
2
3
4
5
6
Riziková váha
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
3. Inštitúcie môžu určiť rizikovú váhu pre PKI v súlade s odsekmi 4 a 5, ak sú splnené tieto kvalifikačné kritériá:
a)
PKI je riadený podnikom, ktorý podlieha dohľadu v členskom štáte alebo v prípade PKI tretej krajiny, ak sú splnené tieto podmienky:
i)
PKI je riadený spoločnosťou podliehajúcou dohľadu, ktorý sa považuje za rovnocenný dohľadu stanovenému v práve Únie;
ii)
spolupráca medzi príslušnými orgánmi je zaručená na dostatočnej úrovni;
b)
prospekt PKI alebo rovnocenný dokument obsahuje tieto náležitosti:
i)
kategórie aktív, do ktorých smie PKI investovať;
ii)
ak sa uplatňujú investičné limity, príslušné limity a metodika ich výpočtu;
c)
PKI predkladá aspoň raz ročne správu o svojej obchodnej činnosti, aby sa mohli zhodnotiť jeho aktíva a pasíva, príjmy a operácie za vykazované obdobie.
Na účely písmena a) môže Komisia prostredníctvom vykonávacích aktov a s výhradou postupu preskúmania uvedeného v článku 464 ods. 2 prijať rozhodnutie o tom, či tretia krajina uplatňuje také postupy/režimy dohľadu a regulácie, ktoré sú aspoň rovnocenné postupom/režimom uplatňovaným v Únii. Ak sa takéto rozhodnutie neprijme do 1. januára 2015, inštitúcie môžu aj naďalej uplatňovať zaobchádzanie stanovené v tomto odseku voči expozíciám vo forme podielov na majetku v PKI z tretích krajín, ak relevantné príslušné orgány schválili túto tretiu krajinu ako oprávnenú na toto zaobchádzanie do 1. januára 2014.
4. Ak má inštitúcia informácie o podkladových expozíciách PKI, môže prezrieť tieto podkladové expozície s cieľom vypočítať priemernú rizikovú váhu pre svoje expozície vo forme podielov na majetku v v PKI v súlade s metódami stanovenými v tejto kapitole. Ak samotná podkladová expozícia PKI je expozíciou vo forme podielov v inom PKI, ktorý spĺňa kritériá uvedené v odseku 3, inštitúcia môže prezrieť podkladové expozície tohto iného PKI.
5. Ak inštitúcia nemá informácie o podkladových expozíciách PKI, môže vypočítať priemernú rizikovú váhu pre svoje expozície vo forme podielov na majetku v PKI v súlade s metódami stanovenými v tejto kapitole za predpokladu, že PKI najprv investuje v maximálnom rozsahu, ktorý mu mandát umožňuje, do tried expozícií s najvyššou kapitálovou požiadavkou, a potom bude v investovaní pokračovať v zostupnom poradí, až kým nedosiahne maximálny limit pre celkové investície.
Pokiaľ ide o výpočet rizikovej váhy pre PKI a predkladanie správ v súlade s metódami stanovenými v odsekoch 4 a 5, môžu sa inštitúcie spoľahnúť na tieto tretie strany:
a)
depozitnú inštitúciu alebo depozitnú finančnú inštitúciu PKI za predpokladu, že PKI investuje výlučne do cenných papierov a všetky cenné papiere má uložené v tejto depozitnej inštitúcii alebo finančnej inštitúcii;
b)
PKI, na ktoré sa nevzťahuje písmeno a), správcovskú spoločnosť PKI za predpokladu, že správcovská spoločnosť PKI spĺňa kritériá stanovené v odseku 3 písm. a).
Správnosť výpočtu uvedeného v prvom pododseku potvrdzuje externý audítor.
Článok 133
Kapitálové expozície
1. Za kapitálové expozície sa považujú tieto expozície:
a)
nedlhové expozície vyjadrujúce podriadenú, zostatkovú pohľadávku voči aktívam alebo príjmu emitenta;
b)
dlhové expozície a iné cenné papiere, partnerstvá, deriváty alebo iné prostriedky, ktorých ekonomický význam je podobný expozíciám uvedeným v písmene a).
2. Kapitálovým expozíciám sa priradí riziková váha100 %, pokiaľ sa nevyžaduje, aby boli odpočítané v súlade s druhou časťou, priradí sa im riziková váha250 % v súlade s článkom 48 ods. 4, priradí sa im riziková váha1 250 % v súlade s článkom 89 ods. 3 alebo sa považujú za vysoko rizikové položky v súlade s článkom 128.
3. Investície do akciových nástrojov alebo nástrojov regulatórneho kapitálu emitovaných inštitúciami sa klasifikujú ako kapitálové pohľadávky, pokiaľ sa neodpočítajú od vlastných zdrojov alebo sa na ne nevzťahuje riziková váha250 % podľa článku 48 ods. 4, alebo pokiaľ sa nepovažujú za vysoko rizikové položky v súlade s článkom 128.
Článok 134
Iné položky
1. Hmotným aktívam v zmysle článku 4 ods. 10 smernice 86/635/EHS sa priradí riziková váha 100 %.
2. Predbežným platbám a vzniknutému príjmu z úverov, pri ktorých inštitúcia nedokáže určiť protistranu v súlade so smernicou 86/635/EHS, sa priradí riziková váha 100 %.
3. Hotovostným prostriedkom na ceste sa priradí riziková váha 20 %. Hotovosti a jej rovnocenným prostriedkom sa priradí riziková váha 0 %.
4. Zásobám zlata držaným vo vlastných trezoroch alebo v spoločnej správe v rozsahu, v akom sú kryté záväzkami v zlate, sa priradí riziková váha 0 %.
5. V prípade zmlúv o predaji a spätnom odkúpení aktív a priamych termínovaných nákupov sa priradí tá riziková váha, ktorá je priradená daným aktívam, a nie riziková váha protistrán transakcií.
6. Ak inštitúcia poskytne kreditné zabezpečenie pre určitý počet expozícií za podmienok, že n-té zlyhanie medzi expozíciami aktivuje platbu a že sa touto kreditnou udalosťou ukončí zmluva, ak mal produkt externé ratingové hodnotenie od ECAI, priradia sa rizikové váhy predpísané v kapitole 5. Ak pre produkt nie je k dispozícii ratingové hodnotenie od ECAI, rizikové váhy expozícií zahrnutých v koši sa s výnimkou n-1 expozícií sčítajú až do výšky 1 250 % a vynásobia sa nominálnou hodnotou zabezpečenia z úverového derivátu, čím sa získa rizikovo vážené aktívum. (n-1) expozícií, ktoré majú byť z uvedeného súčtu vyňaté, sa určí na základe toho, že majú zahŕňať také expozície, z ktorých každá produkuje nižšiu hodnotu rizikovo váženej expozície, než je hodnota rizikovo váženej expozície ktorejkoľvek expozície zahrnutej do súčtu.
7. Hodnota expozície z prenájmu zodpovedá diskontovaným minimálnym platbám nájmu. Minimálnymi platbami nájmu sú platby presahujúce dobu nájmu, ktoré sa vyžadujú alebo sa môžu vyžadovať od nájomcu, a akákoľvek výhodná opcia, ktorej uplatnenie je dostatočne isté. Ak od inej protistrany, ako je nájomca, možno vyžadovať, aby uskutočnila platbu týkajúcu sa zostatkovej hodnoty prenajímanej nehnuteľnosti a platobný záväzok spĺňa súbor podmienok uvedených v článku 201 vzťahujúcich sa na oprávnenosť poskytovateľov kreditného zabezpečenia, ako aj na požiadavky na uznanie ostatných druhov záruk uvedených v článkoch 213 až 215, platobný záväzok sa môže vziať do úvahy ako nefinancované kreditné zabezpečenie podľa kapitoly 4. Tieto expozície sa zaradia do príslušných tried expozícií v súlade s článkom 112. Ak expozícia zahŕňa zostatkovú hodnotu prenajatého majetku, hodnoty rizikovo vážených expozícií sa vypočítajú takto: 1/t * 100 % * zostatková hodnota, kde t je väčšie ako 1 a najbližší počet celých rokov zostávajúcej doby nájmu.
Oddiel 3
Uznávanie a priraďovanie hodnotenia kreditného rizika
Pododdiel 1
Uznávanie ecai
Článok 135
Využívanie ratingových hodnotení ECAI
1. Externé ratingové hodnotenie sa môže použiť na stanovenie rizikovej váhy expozície podľa tejto kapitoly len v prípade, ak ho vydala ECAI alebo ak ho potvrdila ECAI v súlade s nariadením (ES) č. 1060/2009.
2. EBA na svojej webovej stránke zverejní zoznam ECAI v súlade s článkom 2 ods. 4 a článkom 18 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1060/2009.
Pododdiel 2
Priraďovanie ratingových hodnotení ecai
Článok 136
Priraďovanie ratingových hodnotení ECAI
1. EBA, EIOPA a ESMA prostredníctvom spoločného výboru vypracujú návrhy vykonávacích technických predpisov s cieľom stanoviť pre všetky ECAI, ktorým stupňom kreditnej kvality uvedeným v oddiele 2 majú zodpovedať príslušné ratingové hodnotenia od ECAI („priraďovanie“). Tieto stanovenia musia byť objektívne a konzistentné.
EBA, EIOPA a ESMA predložia návrhy týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. júla 2014 a v prípade potreby predloží revidované návrhy vykonávacích technických predpisov.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010, nariadenia (EÚ) č. 1094/2010 a nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
2. Pri určovaní priradenia ratingových hodnotení dodržiavajú EBA, EIOPA a ESMA tieto požiadavky:
a)
v záujme diferencovania medzi relatívnymi stupňami rizika vyjadrenými každým ratingovým hodnotením zvážia EBA, EIOPA a ESMA kvantitatívne faktory, ako napríklad dlhodobú mieru zlyhania spojenú so všetkými položkami, ktorým bolo priradené rovnaké ratingové hodnotenie. V prípade nedávno zriadených ECAI a agentúr, ktoré majú zostavené len obmedzené záznamy o zlyhaní, si EBA, EIOPA a ESMA od ECAI vyžiadajú jej odhad dlhodobej miery zlyhania spojenej so všetkými položkami, ktorým bolo priradené rovnaké ratingové hodnotenie;
b)
v záujme diferencovania medzi relatívnymi stupňami rizika vyjadrenými každým ratingovým hodnotením zvážia EBA, EIOPA a ESMA kvalitatívne faktory, ako napríklad skupinu emitentov hodnotených ECAI, rozsah ratingových hodnotení, ktoré ECAI priraďuje, význam každého ratingového hodnotenia a definíciu zlyhania, ktorú ECAI používa;
c)
EBA, EIOPA a ESMA porovnajú zaznamenané miery zlyhania v prípade každého ratingového hodnotenia konkrétnej ECAI s referenčnou hodnotou stanovenou na základe mier zlyhania zaznamenaných ostatnými ECAI pri skupine emitentov, ktorí predstavujú rovnaký stupeň kreditného rizika;
d)
ak sú zaznamenané miery zlyhania v prípade ratingových hodnotení konkrétnej ECAI podstatne a systematicky vyššie ako príslušná referenčná hodnota, EBA, EIOPA a ESMA zaradia ratingové hodnotenie od ECAI do vyššieho stupňa kreditnej kvality stupnice kreditnej kvality;
e)
ak EBA, EIOPA a ESMA zvýšia rizikovú váhu spojenú s určitým ratingovým hodnotením od konkrétnej ECAI a ak zaznamenané miery zlyhania v prípade ratingového hodnotenia od tejto ECAI už nie sú podstatne a systematicky vyššie ako referenčná hodnota, EBA, EIOPA a ESMA môžu zaradiť dané ratingové hodnotenie od ECAI do pôvodného stupňa kreditnej kvality stupnice kreditnej kvality.
3. EBA, EIOPA a ESMA vypracujú návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť kvantitatívne faktory uvedené v odseku 2 písm. a), kvalitatívne faktory uvedené v odseku 2 písm. b) a referenčné hodnoty uvedené v odseku 2 písm. c).
EBA, EIOPA a ESMA predložia návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. júla 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010, nariadenia (EÚ) č. 1094/2010 a nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
Pododdiel 3
Použitie ratingových hodnotení agentúr na podporu exportu
Článok 137
Použitie ratingových hodnotení agentúr na podporu exportu
1. Na účely článku 114 môžu inštitúcie použiť ratingové hodnotenia agentúry na podporu exportu, ktorú vymenovala inštitúcia, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
a)
existuje dohodnuté rizikové skóre od agentúr na podporu exportu zapojených do „Dohody o usmerneniach pre oficiálne podporované exportné úvery“ v rámci OECD;
b)
agentúra na podporu exportu uverejňuje svoje ratingové hodnotenia, používa dohodnutú metodiku OECD a ratingové hodnotenie je spojené s jednou z ôsmich minimálnych poistných prémií pre poistenie exportu, ktoré sa stanovujú v odsúhlasenej metodike OECD. Inštitúcia môže zrušiť vymenovanie agentúry na podporu exportu. Ak existujú konkrétne náznaky, že dôvodom zrušenia vymenovania bolo zmiernenie požiadaviek na kapitálovú primeranosť, musí inštitúcia toto zrušenie odôvodniť.
2. Expozíciám, pre ktoré je uznané ratingové hodnotenie agentúry na podporu exportu, sa na účely určenia rizikovej váhy priradí riziková váha podľa tabuľky 9.
Tabuľka 9
MEIP
0
1
2
3
4
5
6
7
Riziková váha
0 %
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Oddiel 4
Použitie ratingových hodnotení od ecai na určenie rizikových váh
Článok 138
Všeobecné požiadavky
Inštitúcia môže nominovať jednu alebo viac ECAI na určenie rizikových váh, ktoré sa majú priradiť aktívam a podsúvahovým položkám. Inštitúcia môže zrušiť nominovanie ECAI. Ak existujú konkrétne náznaky, že dôvodom zrušenia vymenovania bolo zmiernenie požiadaviek na kapitálovú primeranosť, musí inštitúcia toto zrušenie odôvodniť. Ratingové hodnotenia sa nepoužívajú selektívne. Inštitúcia používa vyžiadané ratingové hodnotenia. Nevyžiadané ratingové hodnotenia však môžu používať v tom prípade, ak EBA potvrdila, že sa nevyžiadané ratingové hodnotenia od ECAI svojou kvalitou neodlišujú od vyžiadaných ratingových hodnotení tejto ECAI. EBA odmietne vydať takéto potvrdenie alebo ho zruší predovšetkým vtedy, ak ECAI použila nevyžiadané ratingové hodnotenie s cieľom vyvinúť tlak na hodnotený subjekt, aby si objednal ratingové hodnotenia alebo iné služby. Pri používaní ratingových hodnotení musia inštitúcie dodržiavať tieto požiadavky:
a)
inštitúcia, ktorá sa rozhodne použiť ratingové hodnotenia vypracované ECAI pre určitú triedu položiek, musí tieto ratingové hodnotenia konzistentne použiť pre všetky expozície, ktoré do danej triedy patria;
b)
inštitúcia, ktorá sa rozhodne použiť ratingové hodnotenia vypracované ECAI, ich musí po celý čas používať konzistentným spôsobom;
c)
inštitúcia môže použiť len tie ratingové hodnotenia ECAI, v ktorých sa berú do úvahy všetky jej dlžné sumy istín a úrokov;
d)
ak je pre položku s ratingovým hodnotením k dispozícii len jedno ratingové hodnotenie od nominovanej ECAI, toto ratingové hodnotenie sa použije na určenie rizikovej váhy pre túto položku;
e)
ak sú pre položku s ratingovým hodnotením k dispozícii dve ratingové hodnotenia nominovaných ECAI a obidve zodpovedajú rôznym rizikovým váham, priradí sa tá riziková váha, ktorá je vyššia;
f)
ak sú pre položku s ratingovým hodnotením k dispozícii viac ako dve ratingové hodnotenia nominovaných ECAI, vychádza sa z tých dvoch ratingových hodnotení, ktoré predstavujú najnižšie rizikové váhy. Ak sa tieto dve najnižšie rizikové váhy navzájom odlišujú, priradí sa tá riziková váha, ktorá je vyššia. Ak sú tieto dve najnižšie rizikové váhy rovnaké, priradí sa táto riziková váha.
Článok 139
Ratingové hodnotenie emitenta a emisie
1. Ak existuje ratingové hodnotenie pre konkrétny emisný program alebo facilitu, ku ktorej patrí položka predstavujúca expozíciu, toto ratingové hodnotenie sa použije na určenie rizikovej váhy, ktorá sa priradí k danej položke.
2. Ak neexistuje pre určitú položku priamo použiteľné ratingové hodnotenie, existuje však ratingové hodnotenie pre konkrétny emisný program alebo facilitu, ku ktorým nepatrí položka predstavujúca expozíciu, alebo existuje všeobecné ratingové hodnotenie emitenta, potom sa toto ratingové hodnotenie použije v obidvoch týchto prípadoch:
a)
ak so sebou prináša vyššiu rizikovú váhu, než aká by vznikla v inom prípade a príslušná expozícia sa z každého hľadiska zaraďuje rovnako alebo nižšie ako konkrétny emisný program, facilita alebo prípadne emitentove nezabezpečené expozície vo forme nadriadených pohľadávok;
b)
prináša nižšiu rizikovú váhu a príslušná expozícia sa z každého hľadiska zaraďuje rovnako alebo vyššie ako konkrétny emisný program, facilita alebo prípadne emitentove nezabezpečené expozície vo forme nadriadených pohľadávok.
Vo všetkých ostatných prípadoch sa s expozíciou zaobchádza ako s expozíciou bez ratingu.
3. Odseky 1 a 2 nevylučujú uplatňovanie článku 129.
4. Ratingové hodnotenia emitentov v rámci skupiny podnikateľských subjektov sa nemôžu použiť ako ratingové hodnotenie iného emitenta v tej istej skupine.
Článok 140
Dlhodobé a krátkodobé ratingové hodnotenia
1. Krátkodobé ratingové hodnotenia sa môžu použiť iba v prípade krátkodobých aktív a podsúvahových položiek, ktoré predstavujú expozície voči inštitúciám a podnikateľským subjektom.
2. Krátkodobé ratingové hodnotenia sa použijú len na položku, na ktorú sa vzťahuje krátkodobé ratingové hodnotenie, a nepoužijú sa na odvodenie rizikových váh pre žiadnu inú položku, okrem týchto prípadov:
a)
ak sa krátkodobej facilite s ratingovým hodnotením priradí riziková váha 150 %, potom sa všetkým nezabezpečeným expozíciám bez ratingového hodnotenia voči tomuto dlžníkovi, krátkodobým alebo dlhodobým, takisto priradí riziková váha 150 %;
b)
ak sa krátkodobej facilite s ratingovým hodnotením priradí riziková váha 50 %, žiadnej krátkodobej expozícii bez ratingového hodnotenia sa nepriradí riziková váha nižšia ako 100 %.
Článok 141
Položky v domácej a cudzej mene
Ratingové hodnotenie, ktoré sa vzťahuje na položku denominovanú v domácej mene dlžníka, sa nemôže použiť na odvodenie rizikovej váhy pre inú expozíciu voči tomu istému dlžníkovi, ktorá je denominovaná v cudzej mene.
Ak expozícia vznikne účasťou inštitúcie na úvere od multilaterálnej rozvojovej banky, ktorej štatút preferovaného veriteľa je uznaný na trhu, môže sa použiť ratingové hodnotenie na položku dlžníka v domácej mene na účely určenia rizikovej váhy.
KAPITOLA 3
Prístup interných ratingov
Oddiel 1
Povolenie príslušných orgánov na použitie prístupu irb
Článok 142
Vymedzenia pojmov
1. Na účely tejto kapitoly sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1)
„ratingový systém“ sú všetky metódy, postupy, kontroly, zhromažďovanie údajov a systémy IT, ktoré podporujú hodnotenie kreditného rizika, zaraďovanie expozícií do ratingových stupňov alebo skupín a kvantifikáciu odhadov zlyhaní a strát pri určitých druhoch expozícií;
2)
„druh expozícií“ je skupina homogénne riadených expozícií, ktoré pozostávajú z určitého druhu facilít a ktoré sa môžu obmedzovať na jediný subjekt alebo jediný podsúbor subjektov v rámci skupiny za predpokladu, že ten istý druh expozícií sa v iných subjektoch skupiny riadi odlišne;
3)
„obchodný útvar“ sú akékoľvek samostatné organizačné alebo právne subjekty, obchodné línie, geografické oblasti;
4)
„veľký subjekt finančného sektora“ je každý iný subjekt finančného sektora ako je subjekt uvedený v článku 4 ods. 1 bode 27 písm. j), ktorý spĺňa nasledovné podmienky:
a)
hodnota jeho celkových aktív vypočítaných na individuálnom alebo konsolidovanom základe je vyššia alebo sa rovná prahovej hodnote 70 miliárd EUR, pričom na stanovenie hodnoty aktív sa použije najnovší finančný výkaz alebo konsolidovaný finančný výkaz overený audítorom; a
b)
samotný subjekt alebo aspoň jedna z jeho dcérskych spoločností podlieha prudenciálnej regulácii v Únii alebo právu tretej krajiny, ktorá uplatňuje požiadavky prudenciálneho dohľadu a regulácie, ktoré sú prinajmenšom rovnocenné požiadavkám uplatňovaným v Únii;
5)
„neregulovaný finančný subjekt“ je akýkoľvek iný subjekt, ktorý nie je regulovaným subjektom finančného sektora, ale ako svoju hlavnú činnosť vykonáva jednu alebo viacero činností uvedených v prílohe I k smernici 2013/36/EÚ alebo uvedených v prílohe I k smernici 2004/39/ES;
6)
„ratingový stupeň dlžníka“ je kategória rizika v rámci ratingovej stupnice dlžníkov v ratingovom systéme, do ktorej sú dlžníci zaraďovaní na základe súboru konkretizovaných a jasných ratingových kritérií, z ktorých sa odvodzujú odhady pravdepodobnosti zlyhania (PD);
7)
„stupeň facility“ je kategória rizika v rámci stupnice facility v ratingovom systéme, do ktorej sú expozície zaraďované na základe súboru konkretizovaných a jasných ratingových kritérií, z ktorých sa odvodzujú vlastné odhady LGD;
8)
„správca“ je subjekt, ktorý riadi skupinu odkúpených pohľadávok alebo podkladových expozícií voči kreditným rizikám na každodennej báze.
2. Komisia môže na účely odseku 1 bodu 4 písm. b) tohto článku formou vykonávacích aktov a s výhradou postupu preskúmania, na ktorý sa odkazuje v článku 464 ods. 2, prijať rozhodnutie o tom, či tretia krajina uplatňuje také postupy/režimy dohľadu a regulácie, ktoré sú aspoň rovnocenné postupom/režimom uplatňovaným v Únii. Ak sa takéto rozhodnutie neprijme do 1. januára 2015, inštitúcie môžu naďalej uplatňovať vo vzťahu k tretej krajine zaobchádzanie uvedené v tomto odseku, ak relevantné príslušné orgány schválili dotknutú tretiu krajinu za oprávnenú na takéto zaobchádzanie do 1. januára 2014.
Článok 143
Povolenie na používanie prístupu IRB
1. Ak sú splnené podmienky uvedené v tejto kapitole, príslušný orgán povolí inštitúciám, aby vypočítali hodnoty rizikovo vážených expozícií s použitím prístupu interných ratingov (ďalej len „prístup IRB“).
2. Vopred udelené povolenie na používanie prístupu IRB vrátane vlastných odhadov LGD a konverzných faktorov sa vyžaduje v prípade každej triedy expozícií a každého ratingového systému a prístupov interných modelov ku kapitálovým expozíciám a v prípade každého prístupu k odhadovaniu LGD a konverzných faktorov.
3. Inštitúcie musia získať vopred udelené povolenie príslušných orgánov pre tieto prípady:
a)
závažné zmeny v rozsahu uplatňovania ratingového systému alebo prístupu interných modelov pre kapitálové expozície, na ktorých používanie inštitúcia získala povolenie;
b)
závažné zmeny ratingového systému alebo prístupu interných modelov pre kapitálové expozície, na ktorých používanie inštitúcia získala povolenie.
Rozsah uplatňovania ratingového systému zahŕňa všetky expozície príslušného druhu expozície, pre ktorý bol tento ratingový systém vyvinutý.
4. Inštitúcie oznámia príslušným orgánom všetky zmeny ratingových systémov a prístupov interných modelov pre kapitálové expozície.
5. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky pre posúdenie závažnosti používania exitujúceho ratingového systému v prípade iných dodatočných expozícií, na ktoré sa už neuplatňuje tento ratingový systém, a zmien ratingových systémov alebo prístupov interných modelov pre kapitálové expozície podľa prístupu IRB.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2013.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 144
Posúdenie žiadosti o používanie prístupu IRB zo strany príslušných orgánov
1. Príslušný orgán udelí inštitúcii povolenie na používanie prístupu IRB vrátane vlastných odhadov LGD a konverzných faktorov v súlade s článkom 143, iba ak je príslušný orgán presvedčený, že požiadavky stanovené v tejto kapitole sú splnené, a to najmä požiadavky stanovené v oddiele 6, a že systémy inštitúcie pre riadenie a rating expozícií kreditného rizika sú správne a dôsledne sa uplatňujú, a najmä, že inštitúcia preukázala k spokojnosti príslušného orgánu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
ratingové systémy inštitúcie poskytujú zmysluplné hodnotenie charakteristík dlžníka a transakcií, zmysluplné rozdelenie rizika a presné a konzistentné kvantitatívne odhady rizika;
b)
interné ratingy a odhady zlyhaní a strát použité vo výpočte požiadaviek na vlastné zdroje a súvisiace systémy a procesy hrajú základnú úlohu v procese riadenia rizík a rozhodovania, pri schvaľovaní úveru, alokácii interného kapitálu a funkciách správy a riadenia inštitúcie;
c)
inštitúcia má útvar kontroly kreditného rizika, ktorý je zodpovedný za jej ratingové systémy, a ktorý je primerane nezávislý a nie je nevhodne ovplyvňovaný;
d)
inštitúcia zhromažďuje a uchováva všetky príslušné údaje, aby zabezpečila účinnú podporu svojmu procesu merania a riadenia kreditného rizika;
e)
inštitúcia dokumentuje svoje ratingové systémy a odôvodnenie ich návrhu a validuje ich;
f)
inštitúcia validuje každý ratingový systém a každý prístup interných modelov pre kapitálové expozície počas primeraného časového obdobia pred udelením povolenia na používanie tohto ratingového systému alebo prístupu interných modelov pre kapitálové expozície, posúdi počas tohto časového obdobia, či je tento ratingový systém alebo prístup interných modelov pre kapitálové expozície vhodný pre rozsah uplatňovania ratingového systému alebo prístupu interných modelov pre kapitálové expozície, a na základe svojho posúdenia uskutoční potrebné zmeny týchto ratingových systémov alebo prístupov interných modelov pre kapitálové expozície;
g)
inštitúcia vypočíta na základe prístupu IRB požiadavky na vlastné zdroje, ktoré vyplývajú z jej odhadov rizikových ukazovateľov, a môže predložiť správu, ako sa vyžaduje v článku 99;
h)
inštitúcia zaradila a naďalej zaraďuje každú expozíciu v rozsahu uplatňovania ratingového systému do ratingového stupňa alebo skupiny tohto ratingového systému; inštitúcia zaradila a naďalej zaraďuje každú expozíciu v rozsahu uplatňovania prístupu pre kapitálové expozície do tohto prístupu interných modelov.
Požiadavky, pokiaľ ide o používanie prístupu IRB vrátane vlastných odhadov LGD a konverzných faktorov sa uplatňujú aj v prípade, ak inštitúcia implementovala ratingový systém alebo model používaný v rámci ratingového systému, ktorý kúpila od dodávateľa tretej strany.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť metodiku hodnotenia, ktorú príslušné orgány dodržiavajú na posúdenie, či inštitúcia pri používaní prístupu IRB dodržiava dané požiadavky.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 145
Predchádzajúce skúsenosti s používaním prístupov IRB
1. Inštitúcia, ktorá požaduje, aby sa jej umožnilo používanie prístupu IRB, preukáže, že pre príslušné triedy expozícií interných ratingov používala ratingové systémy, ktoré boli vo všeobecnosti v súlade s požiadavkami stanovenými v oddiele 6 na účely merania a riadenia interných rizík počas obdobia najmenej troch rokov predtým, než sa kvalifikuje pre používanie prístupu IRB.
2. Inštitúcia, ktorá požaduje, aby sa jej umožnilo používanie vlastných odhadov LGD a konverzných faktorov, k spokojnosti príslušných orgánov preukáže, že odhadovala a používala vlastné odhady LGD a konverzných faktorov spôsobom, ktorý bol vo všeobecnosti konzistentný s požiadavkami na používanie vlastných odhadov týchto parametrov stanovených v oddiele 6 počas obdobia najmenej troch rokov predtým, než sa kvalifikuje na používanie vlastných odhadov LGD a konverzných faktorov.
3. Ak inštitúcia dodatočne po udelení pôvodného povolenia rozšíri používanie prístupu IRB, musia byť skúsenosti inštitúcie dostatočné na to, aby spĺňala požiadavky odsekov 1 a 2 v súvislosti s dodatočnými zahrnutými expozíciami. Ak sa používanie ratingových systémov rozšíri na expozície, ktoré sa podstatne líšia od rozsahu existujúceho pokrytia, takže nie je možné odôvodnene predpokladať, že existujúce skúsenosti sú dostatočné na to, aby spĺňali požiadavky týchto ustanovení v súvislosti s dodatočnými expozíciami, potom sa požiadavky odsekov 1 a 2 uplatňujú na dodatočné expozície samostatne.
Článok 146
Opatrenia, ktoré sa majú prijať, ak požiadavky tejto kapitoly prestanú byť plnené
Ak inštitúcia prestane spĺňať požiadavky stanovené v tejto kapitole, oznámi to príslušnému orgánu a urobí jeden z týchto úkonov:
a)
k spokojnosti príslušného orgánu predloží plán opätovného včasného dodržiavania požiadaviek a tento plán splní v lehote dohodnutej s príslušným orgánom;
b)
preukáže k spokojnosti príslušných orgánov, že účinok nedodržiavania požiadaviek je nepodstatný.
Článok 147
Metodika zaraďovania expozícií do tried expozícií
1. Metodika, ktorú inštitúcia používa na zaraďovanie expozícií do rôznych tried expozícií, je primeraná a dlhodobo konzistentná.
2. Každá expozícia sa zaradí do jednej z týchto tried expozícií:
a)
expozície voči ústredným vládam a centrálnym bankám;
b)
expozície voči inštitúciám;
c)
expozície voči podnikateľským subjektom;
d)
retailové expozície;
e)
kapitálové expozície;
f)
položky predstavujúce sekuritizačné pozície;
g)
iné aktíva, ktoré nemajú povahu kreditného záväzku.
3. Triede stanovenej v odseku 2 písm. a) sa priradia tieto expozície:
a)
expozície voči regionálnym vládam, miestnym orgánom alebo subjektom verejného sektora, s ktorými sa zaobchádza ako s expozíciami voči ústredným vládam podľa článku 115 a článku 116;
b)
expozície voči multilaterálnym rozvojovým bankám uvedeným v článku 117 ods. 2;
c)
expozície voči medzinárodným organizáciám, na ktoré sa vzťahuje riziková váha 0 % podľa článku 118.
4. Triede stanovenej v odseku 2 písm. b) sa priradia tieto expozície:
a)
expozície voči regionálnym vládam a miestnym orgánom, s ktorými sa nezaobchádza ako s expozíciami voči ústredným vládam v súlade s článkom 115 ods. 2 a 4;
b)
expozície voči subjektom verejného sektora, s ktorými sa nezaobchádza ako s expozíciami voči ústredným vládam v súlade s článkom 116 ods. 4;
c)
expozície voči multilaterálnym rozvojovým bankám, ktorým sa nepriraďuje riziková váha 0 % podľa článku 117; a
d)
expozície voči finančným inštitúciám, s ktorými sa zaobchádza ako s expozíciami voči inštitúciám v súlade s článkom 119 ods. 5.
5. Aby sa expozície kvalifikovali do triedy retailových expozícií stanovenej v odseku 2 písm. d), musia spĺňať tieto kritériá:
a)
sú jednými z týchto expozícií:
i)
expozíciami voči jednej alebo viacerým fyzickým osobám;
ii)
expozíciami voči MSP, v tomto prípade za predpokladu, že celková suma, ktorú dlží klient alebo skupina prepojených klientov inštitúcii a materským spoločnostiam a ich dcérskym spoločnostiam vrátane akýchkoľvek expozícií po splatnosti, ale okrem expozícií zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie, podľa vedomia inštitúcie, ktorá prijala odôvodnené kroky, aby potvrdila tento stav, neprekročí 1 milión EUR;
b)
inštitúcia s nimi zaobchádza vo svojom riadení rizík dlhodobo konzistentne a podobným spôsobom;
c)
nie sú riadené individuálne rovnakým spôsobom ako expozície v triede expozícií voči podnikateľským subjektom;
d)
každá z nich predstavuje jednu z významného počtu podobne riadených expozícií.
Okrem expozícií uvedených v prvom pododseku sa do triedy retailových expozícií zahrnie súčasná hodnota retailových minimálnych platieb z prenájmu.
6. Triede stanovenej v odseku 2 písm. e) sa priradia tieto expozície:
a)
nedlhové expozície vyjadrujúce podriadenú, zostatkovú pohľadávku voči aktívam alebo príjmu emitenta;
b)
dlhové expozície a iné cenné papiere, partnerstvá, deriváty alebo iné prostriedky, ktorých ekonomický význam je podobný expozíciám uvedeným v písmene a).
7. Akýkoľvek kreditný záväzok, ktorý nie je zaradený do tried expozícií uvedených v odseku 2 písm. a), b), d), e) a f), sa zaradí do triedy expozícií voči podnikateľským subjektom uvedenej v písmene c) tohto odseku.
8. V rámci triedy expozícií voči podnikateľským subjektom stanovenej v odseku 2 písm. c) určia inštitúcie oddelene ako expozície vo forme špecializovaného financovania tie expozície, ktoré majú tieto vlastnosti:
a)
expozícia je voči subjektu, ktorý bol vytvorený výhradne na financovanie alebo prevádzkovanie hmotného majetku, alebo je ekonomicky porovnateľnou expozíciou;
b)
zmluvné úpravy poskytujú veriteľovi značný stupeň kontroly nad aktívami a príjmom, ktorý produkujú;
c)
primárny zdroj splatenia záväzku je príjem vyprodukovaný aktívami, ktoré sú financované, a nie nezávislá kapacita širšej obchodnej spoločnosti.
9. Zostatková hodnota prenajatého majetku sa zaradí do triedy expozícií stanovenej v odseku 2 písm. g) okrem prípadov, keď je zostatková hodnota už zahrnutá do expozície z prenájmu stanovenej v článku 166 ods. 4.
10. Expozície z poskytovania zabezpečenia v rámci koša kreditných derivátov pre n-té zlyhanie sa zaradia do tej istej triedy stanovenej v odseku 2, do ktorej by sa expozície z koša zaradili s výnimkou situácií, keď by sa jednotlivé expozície zaradili do rozličných tried expozícií, pričom v tomto prípade sa expozície zaradia do triedy expozícií voči podnikateľským subjektom ustanovenej v odseku 2 písm. c).
Článok 148
Podmienky implementácie prístupu IRB v rôznych triedach expozícií a obchodných útvaroch
1. Inštitúcie a akékoľvek materské spoločnosti a ich dcérske spoločnosti implementácie prístup IRB v prípade všetkých expozícií, pokiaľ im nebolo udelené povolenie príslušných orgánov na trvalé používanie štandardizovaného prístupu v súlade s článkom 150.
Na základe vopred udeleného povolenia príslušnými orgánmi sa môže implementácia vykonávať postupne naprieč rôznymi triedami expozícií uvedenými v článku 147, v rámci rovnakého obchodného útvaru, medzi rôznymi obchodnými útvarmi v rovnakej skupine alebo na používanie vlastných odhadov LGD alebo konverzných faktorov na výpočet rizikových váh pre expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám a ústredným vládam a centrálnym bankám.
V prípade triedy retailových expozícií uvedenej v článku 147 ods. 5 sa môže implementácia vykonávať postupne naprieč kategóriami expozícií, ktorým zodpovedajú rôzne korelácie v článku 154.
2. Príslušné orgány stanovia lehotu, v rámci ktorej sa od inštitúcie a akejkoľvek materskej spoločnosti a jej dcérskych spoločností bude vyžadovať, aby implementovali prístup IRB pre všetky expozície. Touto lehotou je lehota, ktorú príslušné orgány považujú za primeranú na základe povahy a rozsahu činností inštitúcií alebo akejkoľvek materskej spoločnosti a jej dcérskych spoločností a na základe počtu a povahy ratingových systémov, ktoré sa majú implementovať.
3. Inštitúcie implementujú prístup IRB podľa podmienok, ktoré určia príslušné orgány. Príslušný orgán určí tieto podmienky tak, aby zabezpečovali, že flexibilita podľa odseku 1 sa nepoužíva selektívne s cieľom dosiahnuť znížené požiadavky na vlastné zdroje vzhľadom na tie triedy expozícií alebo obchodné útvary, ktoré zatiaľ nie sú zahrnuté do prístupu IRB alebo do používania vlastných odhadov LGD a konverzných faktorov.
4. Inštitúcie, ktoré začnú používať prístup IRB až po 1. januári 2013 alebo ktoré do tohto dátumu príslušné orgány požiadali, aby boli schopné vypočítať svoje kapitálové požiadavky použitím štandardizovaného prístupu, si zachovajú svoju schopnosť vypočítať kapitálové požiadavky pomocou štandardizovaného prístupu pre všetky svoje expozície počas obdobia implementácie dovtedy, kým im príslušné orgány neoznámia, že sa presvedčili, že implementácia prístupu IRB bude ukončené s primeranou istotou.
5. Inštitúcia, ktorá má povolené používať prístup IRB pre každú triedu expozícií, používa prístup IRB pre triedu kapitálových expozícií stanovenú v článku 147 ods. 2 písm. e) okrem prípadov, keď má táto inštitúcia povolené uplatňovať štandardizovaný prístup pre kapitálové expozície v súlade s článkom 150 a pre triedu iných aktív, ktoré nemajú povahu kreditného záväzku, stanovenú v článku 147 ods. 2 písm. g).
6. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, podľa ktorých príslušné orgány stanovia primeranú povahu a harmonogram postupného zavádzania prístupu IRB pre triedy expozícií uvedené v odseku 3.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 149
Podmienky na opätovné používanie menej sofistikovaných prístupov
1. Inštitúcia, ktorá používa prístup IRB pre konkrétnu triedu alebo druh expozície, neprestane používať tento prístup a nezačne na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií opäť používať štandardizovaný prístup, pokiaľ nie sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia preukázala k spokojnosti príslušného orgánu, že používanie štandardizovaného prístupu sa nenavrhuje s cieľom znížiť požiadavku na vlastné zdroje inštitúcie, ale je potrebné na základe povahy a zložitosti všetkých expozícií inštitúcie, ktoré sú tohto druhu, a nemalo by závažný nepriaznivý vplyv na platobnú schopnosť inštitúcie alebo jej schopnosť účinne riadiť riziká;
b)
inštitúcii bolo vopred udelené povolenie príslušného orgánu.
2. Inštitúcie, ktoré získali povolenie podľa článku 151 ods. 9 používať vlastné odhady LGD a konverzných faktorov, nezačnú opäť používať hodnoty LGD a konverzné faktory uvedené v článku 151 ods. 8, pokiaľ nie sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia preukázala k spokojnosti príslušného orgánu, že používanie LGD a konverzných faktorov stanovené v článku 151 ods. 8 pre určitú triedu alebo druh expozície sa nenavrhuje s cieľom znížiť požiadavku na vlastné zdroje inštitúcie, ale je potrebné na základe povahy a zložitosti všetkých expozícií inštitúcie, ktoré sú tohto druhu, a nemalo by závažný nepriaznivý vplyv na platobnú schopnosť inštitúcie alebo jej schopnosť účinne riadiť riziká;
b)
inštitúcii bolo vopred udelené povolenie príslušného orgánu.
3. Uplatňovanie odsekov 1 a 2 podlieha podmienkam pre postupné zavádzanie prístupu IRB stanoveným príslušnými orgánmi v súlade s článkom 148 a povoleniu na trvalé čiastočné používanie podľa článku 150.
Článok 150
Podmienky na trvalé čiastočné používanie
1. Ak inštitúciám bolo vopred udelené povolenie príslušných orgánov, inštitúcie, ktorým bolo povolené použiť prístup IRB pri výpočte hodnôt rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát pre jednu alebo viac tried expozícií, môžu uplatniť štandardizovaný prístup pre tieto expozície:
a)
trieda expozícií stanovená v článku 147 ods. 2 písm. a), ak je počet významných protistrán obmedzený a pre úverovú inštitúciu by bolo nadmieru ťažké implementovať ratingový systém pre tieto protistrany;
b)
trieda expozícií stanovená v článku 147 ods. 2 písm. b), ak je počet významných protistrán obmedzený a pre úverovú inštitúciu by bolo nadmieru ťažké implementovať ratingový systém pre tieto protistrany;
c)
expozície v nevýznamných obchodných útvaroch, ako aj triedy alebo druhy expozícií, ktoré sú nepodstatné, pokiaľ ide o veľkosť a pozorovaný rizikový profil;
d)
expozície voči ústredným vládam a centrálnym bankám členských štátov a voči ich regionálnym vládam, miestnym orgánom a správnym orgánom a subjektom verejného sektora za predpokladu, že:
i)
neexistuje rozdiel v riziku medzi expozíciami voči tejto ústrednej vláde a centrálnej banke a týmito ostatnými expozíciami z dôvodu osobitných verejných úprav;
ii)
expozíciám voči ústrednej vláde a centrálnej banke sa priradí riziková váha 0 % podľa článku 114 ods. 2, 4 alebo 5;
e)
expozície inštitúcie voči protistrane, ktorá je jej materskou spoločnosťou, jej dcérskou spoločnosťou alebo dcérskou spoločnosťou jej materskej spoločnosti za predpokladu, že protistrana je inštitúciou alebo finančnou holdingovou spoločnosťou, zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou, finančnou inštitúciou, správcovskou spoločnosťou alebo podnikom pomocných služieb podliehajúcim primeraným prudenciálnym požiadavkám alebo podnikom prepojeným vzťahom v zmysle článku 12 ods. 1 smernice 83/349/EHS;
f)
expozície medzi inštitúciami spĺňajúcimi požiadavky ustanovené v článku 113 ods. 7;
g)
kapitálové expozície voči subjektom, ktorých kreditné záväzky majú priradenú rizikovú váhu 0 % podľa kapitoly 2, vrátane tých verejne sponzorovaných subjektov, pri ktorých sa môže uplatniť riziková váha %;
h)
kapitálové expozície, ktoré vznikli podľa legislatívnych programov na podporu určitých hospodárskych odvetví poskytujúcich významné dotácie na investovanie inštitúcii a zahŕňajú určitú formu vládneho dozoru a reštrikcií akciových investícií v prípade, že také expozície môžu byť súhrnne vyňaté z prístupu IRB len do limitu 10 % vlastných zdrojov;
i)
expozície uvedené v článku 119 ods. 4, ktoré spĺňajú v ňom uvedené podmienky;
j)
štátne a štátom zaistené záruky uvedené v článku 215 ods. 2.
Príslušné orgány povolia uplatňovanie štandardizovaného prístupu na kapitálové expozície uvedené v písmenách g) a h) prvého pododseku, pre ktoré bolo povolené takéto zaobchádzanie v ostatných členských štátoch. EBA na svojej webovej stránke zverejní a pravidelne aktualizuje zoznam expozícií uvedených v uvedených písmenách ako oprávnené na zaobchádzanie podľa štandardizovaného prístupu.
2. Na účely odseku 1 sa trieda kapitálových expozícií inštitúcie považuje za významnú, ak ich celková hodnota s výnimkou kapitálových expozícií, ktoré vznikli podľa legislatívnych programov, ako sa uvádza v odseku 1 písm. g), za predchádzajúci rok presahuje v priemere výšku 10 % vlastných zdrojov inštitúcie. Ak je počet týchto kapitálových expozícií menší než 10 individuálnych podielov, prahová hodnota je vo výške 5 % vlastných zdrojov inštitúcie.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky uplatňovania odseku 1 písm. a), b) a c).
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
4. EBA vydá v roku 2018 usmernenia na uplatňovanie odseku 1 písm. d), v ktorých odporučí limity vyjadrené v percentuálnych podieloch z celkovej súvahy a/alebo rizikovo vážených aktív, ktoré sa vypočítajú na základe štandardizovaného prístupu.
Tieto usmernenia sa prijmú v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Oddiel 2
Výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií
Pododdiel 1
Zaobchádzanie podľa druhu triedy expozícií
Článok 151
Zaobchádzanie podľa triedy expozície
1. Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko pre expozície patriace do jednej z tried expozícií uvedených v článku 147 ods. 2 písm. a) až e) a písm. g) sa pod podmienkou, že sa neodpočítajú od vlastných zdrojov, vypočítajú v súlade s pododdielom 2 s výnimkou prípadov, keď sa tieto expozície odpočítajú od vlastného kapitálu Tier 1, položiek dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2.
2. Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených pohľadávkach sa vypočítajú podľa článku 157. Ak má úverová inštitúcia plné právo postihu voči predávajúcemu v súvislosti s odkúpenými pohľadávkami na riziko zlyhania a riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov, ustanovenia tohto článku a článkov 152 a 158 ods. 1 až 4 sa vo vzťahu k odkúpeným pohľadávkam neuplatňujú a s expozíciou sa zaobchádza ako s expozíciou zabezpečenou kolaterálom.
3. Výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko a riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov je založený na príslušných parametroch spojených s danou expozíciou. Tieto zahŕňajú PD, LGD, splatnosť (ďalej len „M“ - maturity) a hodnotu danej expozície. PD a LGD možno brať do úvahy oddelene alebo spoločne v súlade s oddielom 4.
4. Inštitúcie vypočítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko pre všetky expozície patriace do triedy expozícií „kapitálové pohľadávky“ uvedenej v článku 147 ods. 2 písm. e) v súlade s článkom 155. Inštitúcie môžu použiť prístupy stanovené v článku 155 ods. 3 a 4, ak im príslušné orgány vopred udelili povolenie. Príslušné orgány udelia inštitúcii povolenie na používanie prístupu interných modelov stanoveného v článku 155 ods. 4 za predpokladu, že inštitúcia spĺňa požiadavky stanovené v oddiele 6 pododdiele 4.
5. Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko pre expozície vo forme špecializovaného financovania sa vypočítajú v súlade s článkom 153 ods. 5.
6. Pokiaľ ide o expozície patriace do tried expozícií uvedených v článku 147 ods. 2 písm. a) až d), inštitúcie poskytnú vlastné odhady PD v súlade s článkom 143 a oddielom 6.
7. Pokiaľ ide o expozície patriace do triedy expozícií uvedenej v článku 147 ods. 2 písm. d), inštitúcie poskytnú vlastné odhady LGD a konverzných faktorov v súlade s článkom 143 a oddielom 6.
8. Pokiaľ ide o expozície patriace do tried expozícií uvedených v článku 147 ods. 2 písm. a) až c), inštitúcie uplatňujú hodnoty LGD stanovené v článku 161 ods. 1 a konverzné faktory stanovené v článku 166 ods. 8 písm. a) až d), pokiaľ im nebolo povolené používať vlastné odhady LGD a konverzných faktorov pre tieto triedy expozícií v súlade s odsekom 9.
9. Pokiaľ ide o všetky expozície patriace do tried expozícií uvedených v článku 147 ods. 2 písm. a) až c), príslušné orgány môžu povoliť inštitúciám použiť vlastné odhady LGD a konverzných faktorov v súlade s článkom 143 a oddielom 6.
10. Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre sekuritizované expozície a pre expozície patriace do triedy expozícií uvedenej v článku 147 ods. 2 písm. f) sa vypočítajú v súlade s kapitolou 5.
Článok 152
Zaobchádzanie s expozíciami vo forme podielov na majetku v PKI
1. Ak expozície vo forme podielov na majetku v PKI spĺňajú kritériá stanovené v článku 132 ods. 3 a inštitúcia pozná všetky podkladové expozície PKI alebo ich časti, inštitúcia preskúma tieto podkladové expozície s cieľom vypočítať hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšku očakávaných strát v súlade s metódami stanovenými v tejto kapitole.
Ak samotná podkladová expozícia PKI je inou expozíciou vo forme podielov na majetku v inom PKI, prvá inštitúcia tiež preskúma podkladové expozície tohto iného PKI.
2. Ak inštitúcia nespĺňa podmienky pre používanie metód stanovených v tejto kapitole pre všetky podkladové expozície PKI alebo ich časti, hodnoty rizikovo vážených expozícií a výška očakávaných strát sa vypočítajú v súlade s týmito prístupmi:
a)
pokiaľ ide o expozície patriace do triedy expozícií „kapitálové pohľadávky“ uvedenej v článku 147 ods. 2 písm. e), inštitúcie uplatňujú jednoduchý prístup založený na použití rizikovej váhy stanovený v článku 155 ods. 2;
b)
pokiaľ ide o všetky ostatné podkladové expozície uvedené v odseku 1, inštitúcie uplatňujú štandardizovaný prístup stanovený v kapitole 2 na základe týchto úprav:
i)
v prípade expozícií, na ktoré sa vzťahuje osobitná riziková váha pre expozície bez ratingu alebo na ktoré sa vzťahuje stupeň kreditnej kvality s najvyššou rizikovou váhou pre danú triedu expozícií, sa riziková váha vynásobí koeficientom 2, pričom nemôže byť vyššia ako 1 250 %;
ii)
v prípade všetkých ostatných expozícií sa riziková váha vynásobí koeficientom 1,1, pričom nesmie byť nižšia ako 5 %.
Ak na účely písmena a) nedokáže inštitúcia rozlíšiť medzi expozíciami vo forme verejne neobchodovateľných akcií, burzovými kapitálovými expozíciami a ostatnými kapitálovými expozíciami, zaobchádza s príslušnými expozíciami ako s ostatnými kapitálovými expozíciami. Ak tieto expozície spolu s priamymi expozíciami inštitúcie v tejto triede expozícií nie sú významné v zmysle článku 150 ods. 1 a 2, sa môžu uplatniť po schválení príslušnými orgánmi.
3. Ak expozície vo forme podielov na majetku v podnikoch kolektívneho investovania (PKI) nespĺňajú kritériá stanovené v článku 132 ods. 3 a inštitúcia nepozná všetky podkladové expozície PKI alebo jeho podkladové expozície, ktoré sú samy o sebe expozíciou vo forme podielov na majetku v PKI, inštitúcia preskúma tieto podkladové expozície a vypočíta hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšku očakávaných strát v súlade s jednoduchým prístupom založeným na použití rizikovej váhy stanoveným v článku 155 ods. 2.
Ak inštitúcia nedokáže rozlíšiť medzi expozíciami vo forme verejne neobchodovateľných akcií, burzovými kapitálovými expozíciami a ostatnými kapitálovými expozíciami, zaobchádza s príslušnými expozíciami ako s ostatnými kapitálovými expozíciami. Nekapitálové expozície zaradí do triedy ostatných kapitálových expozícií.
4. Okrem metódy opísanej v odseku 3 môžu inštitúcie samostatne vypočítať alebo sa môžu spoliehať na tretiu stranu pri výpočte a predkladaní správ o priemerných hodnotách rizikovo vážených expozícií založených na podkladových expozíciách PKI v súlade s prístupmi uvedenými v odseku 2 písm. a) a b) v týchto prípadoch:
a)
depozitná inštitúcia alebo finančná inštitúcia PKI za predpokladu, že PKI investuje výlučne do cenných papierov a všetky cenné papiere má uložené v tejto depozitnej inštitúcii alebo finančnej inštitúcii;
b)
v prípade ostatných PKI, správcovská spoločnosť PKI za predpokladu, že správcovská spoločnosť PKI spĺňa kritériá stanovené v článku 132 ods. 3 písm. a).
Správnosť výpočtu potvrdí externý audítor.
5. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, za ktorých môžu príslušné orgány povoliť inštitúciám uplatňovať štandardizovaný prístup uvedený v článku 150 ods. 1 v súlade s odsekom 2 písm. b) tohto článku.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 30. júna 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Pododdiel 2
Výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko
Článok 153
Hodnota rizikovo vážených expozícií pre expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám
1. S výhradou uplatňovania osobitného zaobchádzania ustanoveného v odsekoch 2, 3 a 4 sa hodnoty rizikovo vážených expozícií pre expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám vypočítajú podľa týchto vzorcov:
kde je riziková váha RW definovaná ako
i)
pre PD = 0, RW je 0;
ii)
pre PD = 1, t. j. pre expozície v stave zlyhania:
-
ak inštitúcia uplatňuje hodnoty LGD stanovené v článku 161 ods. 1, RW je 0;
-
ak inštitúcia používa vlastné odhady LGD, RW je;
kde najlepším odhadom očakávaných strát (ďalej len „ELBE“ - Expected Loss Best Estimate) je najlepší odhad očakávaných strát pre expozície v stave zlyhania, ktorý vypracovala inštitúcia v súlade s článkom 181 ods. 1 písm. h);
iii)
ak 0 PD 1
kde
N(x)
=
kumulatívna distribučná funkcia štandardnej normálnej náhodnej premennej (t. j. pravdepodobnosť, že normálna náhodná premenná so strednou hodnotou nula a varianciou jedna je menšia alebo sa rovná x);
G (Z)
=
inverzná kumulatívna distribučná funkcia pre štandardnú normálnu náhodnú premennú [t. j. hodnotu x takú, že N (x) = z];
R
=
koeficient korelácie, je definovaný ako
b
=
koeficient úpravy splatnosti, ktorý je definovaný ako
.
2. V prípade všetkých expozícií voči veľkým subjektom finančného sektora sa koeficient korelácie uvedený v odseku 1 bode iii) vynásobí hodnotou 1,25. V prípade všetkých expozícií voči neregulovaným finančným subjektom sa koeficient korelácie uvedený v odseku 1 bode iii) a prípadne v odseku 4 vynásobí hodnotou 1,25.
3. Hodnota rizikovo váženej expozície pre každú expozíciu, ktorá spĺňa požiadavky stanovené v článkoch 202 a 217, sa môže upraviť podľa tohto vzorca:
kde
PDpp
=
PD poskytovateľa zabezpečenia.
RW sa vypočíta pomocou príslušného vzorca rizikovej váhy podľa bodu 1 pre expozíciu, PD dlžníka a LGD porovnateľnej priamej expozície voči poskytovateľovi zabezpečenia. Koeficient splatnosti b sa vypočíta pomocou nižšej hodnoty z hodnôt PD poskytovateľa zabezpečenia a PD dlžníka.
4. V prípade expozícií voči spoločnostiam, ktoré patria do konsolidovanej skupiny s celkovým ročným obratom menším ako 50 miliónov EUR, môžu inštitúcie na výpočet rizikových váh expozícií voči podnikateľským subjektom použiť korelačný vzorec uvedený v odseku 1 bode iii). V tomto vzorci S vyjadruje celkový ročný obrat v miliónoch EUR, pričom platí, že 5 miliónov EUR ≤ S ≤ 50 miliónov EUR. Pri oznámených obratoch menších ako 5 miliónov EUR sa postupuje ako pri obratoch rovnajúcich sa 5 miliónom EUR. V prípade odkúpených pohľadávok sa celkový ročný obrat vypočíta váženým priemerom individuálnych expozícií z príslušnej skupiny.
Inštitúcie nahradia celkový ročný obrat celkovými aktívami konsolidovanej skupiny, pokiaľ celkový ročný obrat nie je zmysluplným ukazovateľom veľkosti podniku a celkové aktíva sú zmysluplnejším ukazovateľom než celkový ročný obrat.
5. V prípade expozícií vo forme špecializovaného financovania, pri ktorých inštitúcia nedokáže odhadnúť PD, alebo ak jej odhady PD nespĺňajú požiadavky stanovené v oddiele 6, inštitúcia priradí týmto expozíciám rizikové váhy podľa tabuľky 1 takto:
Tabuľka 1
Zostatková splatnosť
Kategória 1
Kategória 2
Kategória 3
Kategória 4
Kategória 5
Menej ako 2,5 roka
50 %
70 %
115 %
250 %
0 %
2,5 roka a viac
70 %
90 %
115 %
250 %
0 %
Pri priraďovaní rizikových váh expozíciám vo forme špecializovaného financovania inštitúcie zohľadňujú tieto faktory: finančnú silu, politické a právne prostredie, charakteristiky transakcie a/alebo aktíva, silu sponzora a developera vrátane každého príjmu verejno-súkromného partnerstva, ako aj balík zabezpečenia.
6. Pokiaľ ide o odkúpené podnikové pohľadávky, inštitúcie spĺňajú požiadavky stanovené v článku 184. V prípade odkúpených podnikových pohľadávok, ktoré navyše spĺňajú podmienky stanovené v článku 154 ods. 5, a ak by použitie štandardov kvantifikácie rizika pre expozície voči podnikateľským subjektom tak, ako sú pre tieto pohľadávky stanovené v oddiele 6, bolo pre inštitúciu príliš veľkým zaťažením, môžu sa použiť štandardy kvantifikácie rizika pre retailové expozície stanovené v oddiele 6.
7. Pri odkúpených podnikových pohľadávkach sa s refinancovateľnými nákupnými diskontmi, kolaterálom alebo čiastočnými zárukami, ktoré poskytujú zabezpečenie pri prvej strate v prípade strát zo zlyhania, strát zo zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov alebo z oboch, môže zaobchádzať ako s pozíciami prvej straty podľa rámca interných ratingov pre sekuritizáciu.
8. Ak inštitúcia poskytne kreditné zabezpečenie pre určitý počet expozícií za podmienok, že n-té zlyhanie medzi expozíciami aktivuje platbu a že sa touto kreditnou udalosťou ukončí zmluva, použijú sa rizikové váhy stanovené v kapitole 5, ak má produkt externé ratingové hodnotenie od ECAI. Ak produkt nemá ratingové hodnotenie od ECAI, rizikové váhy expozícií zahrnutých v koši sa sčítajú s vylúčením n-1 expozícií, ktorých súčet výšky očakávanej straty vynásobenej 12,5 a hodnoty rizikovo váženej expozície neprekročí nominálnu hodnotu zabezpečenia z kreditného derivátu vynásobenú 12,5. (n-1) expozícií, ktoré majú byť z uvedeného súčtu vyňaté, sa určí na základe toho, že majú zahŕňať také expozície, z ktorých každá produkuje nižšiu hodnotu rizikovo váženej expozície, než je hodnota rizikovo váženej expozície ktorejkoľvek expozície zahrnutej do sčítania. Riziková váha 1 250 % sa uplatňuje na pozície zahrnuté v koši, v prípade ktorých inštitúcia nemôže stanoviť rizikovú váhu na základe prístupu IRB.
9. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť spôsob, akým inštitúcie zohľadňujú faktory uvedené v druhom pododseku odseku 5 pri priraďovaní rizikových váh pre expozície vo forme špecializovaného financovania.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 154
Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre retailové expozície
1. Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre retailové expozície sa vypočítajú podľa tohto vzorca:
kde je riziková váha RW definovaná takto:
i)
pre PD = 1, t. j. pre expozície v stave zlyhania, RW je
;
kde ELBE je najlepším odhadom očakávaných strát pre expozície v stave zlyhania, ktorý vypracovala inštitúcia v súlade s článkom 181 ods. 1 písm. h);
ii)
ak 0 PD 1 t. j. pre každú možnú hodnotu PD okrem hodnôt uvedených v bode i)
kde
N(x)
=
kumulatívna distribučná funkcia štandardnej normálnej náhodnej premennej (t. j. pravdepodobnosť, že normálna náhodná premenná so strednou hodnotou nula a varianciou jedna je menšia alebo sa rovná x);
G (z)
=
inverzná kumulatívna distribučná funkcia štandardnej normálnej náhodnej premennej [t. j. hodnotu x takú, že N (x) = z];
R
=
koeficient korelácie definovaný ako
2. Hodnota rizikovo váženej expozície pre každú expozíciu voči MSP, ako sú uvedené v článku 147 ods. 5, ktorá spĺňa požiadavky stanovené v článkoch 202 a 217, sa môže vypočítať v súlade s článkom 153 ods. 3.
3. V prípade retailových expozícií zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku sa výsledok korelačného vzorca v odseku 1 nahradí koeficientom korelácie R v hodnote 0,15.
4. V prípade kvalifikovaných revolvingových retailových expozícií v súlade s písmenami a) až e) sa výsledok korelačného vzorca v odseku 1 nahradí koeficientom korelácie R v hodnote 0,04.
Expozície sa kvalifikujú ako kvalifikované revolvingové retailové expozície, ak spĺňajú tieto podmienky:
a)
sú expozíciami voči fyzickým osobám;
b)
expozície sú revolvingové, nezabezpečené a ak nie sú čerpané, môže ich inštitúcia okamžite a bez akýchkoľvek podmienok zrušiť. V tejto súvislosti sú revolvingové expozície vymedzené ako expozície, pri ktorých sa môžu nesplatené zostatky klienta pohybovať na základe jeho rozhodnutia požičiavať si a splácať až do výšky limitu stanoveného inštitúciou. Nečerpané prísľuby sa môžu považovať za bezpodmienečne vypovedateľné, ak príslušné podmienky povoľujú, aby ich inštitúcia zrušila v plnom rozsahu, ktorý je prípustný v zmysle ochrany spotrebiteľa a príslušných právnych predpisov;
c)
maximálna expozícia voči jednej fyzickej osobe v subportfóliu predstavuje 100 000 EUR alebo menej;
d)
použitie korelácie podľa tohto odseku sa obmedzuje na portfóliá, ktoré vykázali nízku volatilitu stratovosti vo vzťahu k ich priemernej úrovni stratovosti, najmä v rámci pásma nízkej PD;
e)
zaobchádzanie s expozíciami ako s kvalifikovanými revolvingovými retailovými expozíciami zodpovedá podkladovým rizikovým charakteristikám subportfólia.
Odchylne od písmena b) sa požiadavka, aby expozícia nebola zabezpečená, neuplatňuje v súvislosti s kreditnými nástrojmi zabezpečenými kolaterálom a spojenými so mzdovým účtom. V takomto prípade sa hodnoty získané z kolaterálu nezohľadňujú v odhade LGD.
Príslušné orgány preskúmajú relatívnu volatilitu stratovosti v rámci kvalifikovaných revolvingových retailových subportfólií, ako aj celého kvalifikovaného revolvingového retailového portfólia a poskytnú informácie o typických charakteristikách stratovosti kvalifikovaného revolvingového retailu v členských štátoch.
5. Aby sa odkúpené pohľadávky kvalifikovali na retailové zaobchádzanie, musia spĺňať minimálne požiadavky stanovené v článku 184 a tieto podmienky:
a)
inštitúcia pohľadávky odkúpila od predávajúcich tretej strany, s ktorými nie je nijakým spôsobom prepojená, a jej expozícia voči dlžníkovi pohľadávky nezahŕňa žiadne expozície s priamym alebo nepriamym pôvodom v samotnej inštitúcii;
b)
odkúpené pohľadávky vzniknú v rámci transakcie na základe nezávislého vzťahu medzi predávajúcim a dlžníkom. Takéto pohľadávky v rámci medzipodnikových účtov a pohľadávky na protiúčtoch medzi podnikmi, ktoré medzi sebou nakupujú a predávajú, sú neoprávnené;
c)
odkupujúca inštitúcia má nárok na všetky výnosy z odkúpených pohľadávok alebo pomerný podiel na týchto výnosoch; a
d)
portfólio odkúpených pohľadávok je dostatočne diverzifikované.
6. Pri odkúpených pohľadávkach sa s refinancovateľnými nákupnými diskontmi, kolaterálom alebo čiastočnými zárukami, ktoré poskytujú zabezpečenie pri prvej strate v prípade strát zo zlyhania, strát zo zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov alebo oboch, môže zaobchádzať ako s pozíciami prvej straty podľa rámca interných ratingov pre sekuritizáciu.
7. V prípade zmiešaných skupín odkúpených retailových pohľadávok, kde odkupujúce úverové inštitúcie nemôžu oddeliť expozície zabezpečené kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku a kvalifikované revolvingové retailové expozície od ostatných retailových expozícií, sa na tieto expozície použije funkcia retailovej rizikovej váhy, ktorá vytvára najvyššie kapitálové požiadavky.
Článok 155
Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre kapitálové expozície
1. Inštitúcie stanovujú hodnoty svojich rizikovo vážených expozícií pre kapitálové expozície, okrem hodnôt, ktoré sa odpočítavajú v súlade s druhou časťou alebo podliehajú rizikovej váhe 250 % v súlade s článkom 48, v súlade s prístupmi stanovenými v odsekoch 2, 3 a 4 tohto článku. Inštitúcia môže uplatňovať rôzne prístupy na rôzne akciové portfóliá, ak samotná inštitúcia používa rozličné prístupy na účely interného riadenia rizík. Ak inštitúcia používa rozličné prístupy, voľba medzi prístupom PD a LGD alebo prístupom interných modelov sa robí konzistentne, a to počas daného obdobia a v súlade s prístupom použitým na účely interného riadenia rizík príslušnej kapitálovej expozície, a nezávisí od zváženia z hľadiska regulačnej arbitráže.
Inštitúcie môžu zaobchádzať s kapitálovými expozíciami voči podnikom pomocných služieb podľa zaobchádzania s inými aktívami, ktoré nemajú povahu kreditného záväzku.
2. V rámci jednoduchého prístupu založeného na použití rizikovej váhy sa hodnota rizikovo váženej expozície vypočíta podľa vzorca:
kde
Riziková váha (RW)= 190 % pre expozície vo forme verejne neobchodovateľných akcií v dostatočne diverzifikovaných portfóliách.
Riziková váha (RW)= 290 % pre kapitálové expozície obchodované na burze.
Riziková váha (RW)= 370 % pre všetky ostatné kapitálové expozície.
Krátke pozície v peňažnej hotovosti a derivátové nástroje, ktoré nie sú zaznamenané v obchodnej knihe, môžu vykompenzovať dlhé pozície v tých istých akciách za predpokladu, že tieto nástroje boli vyslovene určené na zaistenie určitých kapitálových expozícií a že poskytujú zaistenie aspoň na jeden ďalší rok. S ostatnými krátkymi pozíciami sa zaobchádza, ako keby boli dlhými pozíciami, pričom príslušná riziková váha sa priradí absolútnej hodnote každej pozície. V súvislosti s pozíciami s rozdielnou splatnosťou sa použije taká istá metóda ako pri expozíciách voči podnikateľským subjektom, ako sa stanovuje v článku 162 ods. 5.
Inštitúcie môžu uznať nefinancované kreditné zabezpečenie získané na kapitálovú expozíciu v súlade s metódami stanovenými v kapitole 4.
3. V rámci prístupu PD/LGD sa hodnoty rizikovo vážených expozícií vypočítajú podľa vzorcov uvedených v článku 153 ods. 1. Ak inštitúcie nemajú dostatok informácií na použitie definície zlyhania uvedenej v článku 178, rizikovým váham sa priradí koeficient veľkosti 1,5.
Na úrovni jednotlivých expozícií nesmie súčet výšky očakávanej straty vynásobenej 12,5 a hodnoty rizikovo váženej expozície prekročiť hodnotu expozície vynásobenú 12,5.
Inštitúcie môžu uznať nefinancované kreditné zabezpečenie získané na kapitálovú expozíciu v súlade s metódami stanovenými v kapitole 4. Toto je podmienené LGD vo výške 90 % na expozíciu voči poskytovateľovi zaistenia. Pre expozície vo forme verejne neobchodovateľných akcií v dostatočne diverzifikovaných portfóliách sa môže použiť LGD vo výške 65 %. Na tieto účely je splatnosť (M) päť rokov.
4. V rámci prístupu interných modelov zodpovedá hodnota rizikovo vážených expozícií potenciálnej strate z kapitálových expozícií inštitúcie, ako je odvodená pomocou interných modelov „hodnoty v riziku“ (value-at-risk) používajúcich 99. percentil jednostranného intervalu spoľahlivosti rozdielu medzi štvrťročnými výnosmi a príslušnou bezrizikovou úrokovou sadzbou počítanou počas dlhodobého výberového obdobia, ktorá sa vynásobí koeficientom 12,5. Hodnoty rizikovo vážených expozícií na úrovni akciového portfólia nie sú nižšie ako celkový súčet týchto hodnôt:
a)
hodnôt rizikovo vážených expozícií požadovaných v rámci prístupu PD/LGD; a
b)
zodpovedajúcej výšky očakávanej straty vynásobenej 12,5.
Hodnoty uvedené v písmenách a) a b) sa vypočítajú na základe hodnôt PD stanovených v článku 165 ods. 1 a zodpovedajúcich hodnôt LGD stanovených v článku 165 ods. 2.
Inštitúcie môžu uznať nefinancované kreditné zabezpečenie získané na akciovú pozíciu.
Článok 156
Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre iné aktíva, ktoré nemajú povahu kreditného záväzku
Hodnoty rizikovo vážených expozícií pre iné aktíva, ktoré nemajú povahu kreditného záväzku, sa vypočítajú podľa tohto vzorca:
,
s výnimkou:
a)
hotovosti a jej rovnocenných prostriedkov, ako aj zásob zlata držaných vo vlastných trezoroch alebo v spoločnej správe v rozsahu, v akom sú kryté záväzkami v zlate, pričom v tomto prípade sa priradí riziková váha 0 %;
b)
keď je expozícia zostatkovou hodnotou prenajatého majetku, pričom v tomto prípade sa vypočíta takto:
,
kde t je väčšie ako 1 a najbližší počet celých rokov zostatkového nájmu.
Pododdiel 3
Výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií v prípade rizika zníženia kvality odkúpených pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov
Článok 157
Hodnoty rizikovo vážených expozícií v prípade rizika zníženia kvality odkúpených pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov
1. Inštitúcie vypočítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií v prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených podnikových a retailových pohľadávkach podľa vzorca stanoveného v článku 153 ods. 1.
2. Inštitúcie stanovia vstupné parametre PD a LGD v súlade s oddielom 4.
3. Inštitúcie stanovia hodnotu expozície v súlade s oddielom 5.
4. Na účely tohto článku je hodnota M 1 rok.
5. Príslušné orgány oslobodia inštitúciu od výpočtu a vykazovania hodnôt rizikovo vážených expozícií v prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri type expozícií spôsobených odkúpenými podnikovými alebo retailovými pohľadávkami, ak inštitúcia preukáže k spokojnosti príslušného orgánu, že riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov je pre túto inštitúciu v prípade tohto typu expozícií nevýznamné.
Oddiel 3
Výška očakávanej straty
Článok 158
Zaobchádzanie podľa druhu expozície
1. Výpočet výšky očakávanej straty sa musí zakladať na rovnakých vstupných hodnotách PD, LGD a hodnote expozície pre každú expozíciu, ako sa používa na výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s článkom 151.
2. Výška očakávanej straty pre sekuritizované expozície sa vypočíta v súlade s kapitolou 5.
3. Výška očakávanej straty pre expozície zahrnuté do triedy expozícií „iné aktíva, ktoré nemajú povahu kreditných záväzkov“ uvedenej v článku 147 ods. 2 písm. g) sa rovná nule.
4. Výška očakávanej straty pre expozície vo forme podielov na majetku v PKI uvedené v článku 152 sa vypočíta v súlade s metódami stanovenými v tomto článku.
5. Očakávaná strata (expected loss - EL) a výška očakávanej straty pre expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám a pre retailové expozície sa vypočíta podľa týchto vzorcov:
Výška očakávanej straty
=
EL* hodnota expozície.
V prípade expozícií v stave zlyhania (PD = 100 %), keď inštitúcie využívajú vlastné odhady LGD, EL musí zodpovedať ELBE, najlepšiemu odhadu očakávanej straty vypracovanému inštitúciou pre expozície v stave zlyhania podľa článku 181 ods. 1 písm. h).
Pri expozíciách, na ktoré sa vzťahuje zaobchádzanie ustanovené v článku 153 ods. 3, sa EL rovná 0 %.
6. Hodnoty EL pre expozície vo forme špecializovaného financovania, pri ktorých inštitúcie na pridelenie rizikových váh používajú metódy uvedené v článku 153 ods. 5, sa pridelia podľa tabuľky 2.
Tabuľka 2
Zostatková splatnosť
Kategória 1
Kategória 2
Kategória 3
Kategória 4
Kategória 5
Menej než 2,5 roka
0 %
0,4 %
2,8 %
8 %
50 %
2,5 roka alebo viac
0,4 %
0,8 %
2,8 %
8 %
50 %
7. Výška očakávanej straty pre kapitálové expozície, pri ktorých sa hodnoty rizikovo váženej expozície počítajú podľa postupu jednoduchého určenia rizikovej váhy, sa vypočíta podľa tohto vzorca:
Hodnoty EL sú takéto:
Očakávaná strata (EL)= 0,8 % pre expozície vo forme verejne neobchodovateľných akcií v dostatočne diverzifikovaných portfóliách.
Očakávaná strata (EL)= 0,8 % pre kapitálové expozície obchodované na burze.
Očakávaná strata (EL)= 2,4 % pre všetky ostatné kapitálové expozície.
8. Očakávaná strata a výška očakávanej straty pre kapitálové expozície, pri ktorých sa hodnoty rizikovo vážených expozícií počítajú prístupom PD/LGD, sa vypočíta podľa týchto vzorcov:
9. Výška očakávanej straty pre kapitálové expozície, pri ktorých sa hodnoty rizikovo vážených expozícií počítajú podľa interných modelov, musí byť nula.
10. Výška očakávanej straty pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených pohľadávkach sa vypočíta podľa tohto vzorca:
Článok 159
Zaobchádzanie s výškou očakávanej straty
Inštitúcie odpočítajú výšku očakávanej straty vypočítanú v súlade s článkom 158 ods. 5, 6 a 10 od všeobecných a špecifických úprav kreditného rizika a dodatočných úprav ocenenia v súlade s článkami 34 a 110 a inými zníženiami vlastných zdrojov týkajúcimi sa týchto expozícií. K zníženiam súvahových expozícií nakúpených v stave zlyhania v súlade s článkom 166 ods. 1 sa pristupuje rovnako ako k špecifickým úpravám kreditného rizika. Špecifické úpravy kreditného rizika pri expozíciách v stave zlyhania sa nepoužívajú na krytie výšky očakávanej straty pri iných expozíciách. Do tohto výpočtu sa nezapočítava výška očakávaných strát pre sekuritizované expozície a všeobecné a špecifické úpravy kreditného rizika týkajúce sa týchto expozícií.
Oddiel 4
PD, LGD a splatnosť
Pododdiel 1
Expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám
Článok 160
Pravdepodobnosť zlyhania (PD)
1. PD expozície voči podnikateľskému subjektu alebo inštitúcii je aspoň 0,03 %.
2. V prípade odkúpených podnikových pohľadávok, pri ktorých inštitúcia nie je schopná odhadnúť PD alebo odhady PD vypracované inštitúciou nespĺňajú požiadavky ustanovené v oddiele 6, sa PD týchto expozícií určuje podľa týchto metód:
a)
v prípade nadradených pohľadávok, ktoré sú z odkúpených podnikových pohľadávok, PD zodpovedá odhadu EL vypracovanému inštitúciami, delenému LGD týchto pohľadávok;
b)
v prípade podriadených pohľadávok na odkúpené podnikové pohľadávky zodpovedá PD odhadu EL vypracovanému inštitúciou;
c)
inštitúcia, ktorá dostala od príslušného orgánu povolenie používať vlastné odhady LGD pre expozície voči podnikateľským subjektom podľa článku 143 a ktorá svoje odhady EL pre odkúpené podnikové pohľadávky dokáže rozložiť na PD a LGD spôsobom, ktorý príslušný orgán považuje za spoľahlivý, môže použiť odhad PD, ktorý vyplýva z tohto rozloženia.
3. V prípade dlžníkov v stave zlyhania je PD 100 %.
4. Inštitúcie môžu v PD zohľadniť nefinancované zabezpečenie v súlade s ustanoveniami kapitoly 4. V prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov je okrem poskytovateľov zabezpečenia uvedených v článku 201 ods. 1 písm. g) oprávneným predávajúci odkúpených pohľadávok, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
podnikateľský subjekt má ratingové hodnotenie od ECAI, ktorý EBA určil, že má zodpovedať 3. stupňu kreditnej kvality alebo vyššiemu podľa pravidiel pre rizikové váženie expozícií voči podnikateľským subjektom podľa kapitoly 2;
b)
v prípade inštitúcií, ktoré počítajú hodnotu rizikovo vážených expozícií a výšku očakávanej straty pomocou prístupu IRB, podnikateľský subjekt nemá ratingové hodnotenie od uznanej ECAI a má určený interný rating rovnocenný hodnote PD, ktorá zodpovedá ratingovým hodnoteniam od ECAI, ktoré EBA zaradil do 3. stupňa kreditnej kvality alebo vyššie podľa pravidiel pre rizikové váženie expozícií voči podnikateľským subjektom podľa kapitoly 2.
5. Inštitúcie, ktoré používajú vlastné odhady LGD, môžu uznať nefinancované kreditné zabezpečenie úpravou PD so zreteľom na článok 161 ods. 3.
6. Pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených podnikových pohľadávkach sa PD stanoví na rovnakú úroveň ako odhad EL vypracovaný inštitúciou v prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov. Inštitúcia, ktorá dostala povolenie od príslušného orgánu podľa článku 143 používať vlastné odhady LGD pre expozície voči podnikateľským subjektom, ktorá vie svoje odhady EL pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených podnikových pohľadávkach rozložiť na PD a LGD spôsobom, ktorý príslušný orgán považuje za spoľahlivý, môže použiť odhad PD vyplývajúci z tohto rozloženia. Inštitúcie môžu uznať nefinancované kreditné zabezpečenie v PD v súlade s ustanoveniami kapitoly 4. V prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov je okrem poskytovateľov zabezpečenia uvedených v článku 201 ods. 1 písm. g) oprávneným predávajúci odkúpených pohľadávok, ak sú splnené podmienky ustanovené v odseku 4.
7. Odchylne od článku 201 ods. 1 písm. g) sú podnikateľské subjekty, ktoré spĺňajú podmienky stanovené v odseku 4, oprávnené.
Inštitúcia, ktorá dostala povolenie príslušného orgánu podľa článku 143 používať vlastné odhady LGD pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených podnikových pohľadávkach, môže uznať nefinancované kreditné zabezpečenie úpravou odhadov PD podľa článku 161 ods. 3.
Článok 161
Strata v prípade zlyhania (LGD)
1. Inštitúcie používajú tieto hodnoty LGD:
a)
expozície vo forme nadradených pohľadávok, ktoré sú bez prípustného kolaterálu: 45 %;
b)
podriadené expozície bez prípustného kolaterálu: 75 %;
c)
inštitúcie môžu uznať financované a nefinancované kreditné zabezpečenie v LGD v súlade s kapitolou 4;
d)
krytým dlhopisom oprávneným na zaobchádzanie stanovené v článku 129 ods. 4 alebo 5, sa môže priradiť hodnota LGD vo výške 11,25 %;
e)
v prípade expozícií vo forme odkúpených nadradených podnikových pohľadávok, ak inštitúcia nie je schopná odhadnúť PD alebo odhady PD vypracované inštitúciou nespĺňajú požiadavky ustanovené v oddiele 6: 45 %;
f)
v prípade expozícií vo forme podriadených odkúpených podnikových pohľadávok, keď inštitúcia nie je schopná odhadnúť PD alebo odhady PD vypracované inštitúciou nespĺňajú požiadavky ustanovené v oddiele 6: 100 %;
g)
v prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených podnikových pohľadávkach: 75 %.
2. V prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov a rizika zlyhania, ak inštitúcia dostala povolenie od príslušného orgánu používať vlastné odhady LGD pre expozície voči podnikateľským subjektom podľa článku 143 a svoje odhady EL pre odkúpené podnikové pohľadávky vie spôsobom, ktorý príslušný orgán považuje za spoľahlivý, rozložiť na PD a LGD, sa pre odkúpené podnikové pohľadávky môže použiť odhad LGD.
3. Ak inštitúcia dostala povolenie príslušného orgánu používať vlastné odhady LGD pre expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám a ústredným vládam a centrálnym bankám podľa článku 143, môže uznať nefinancované kreditné zabezpečenie úpravou PD alebo LGD s prihliadnutím na požiadavky ustanovené v oddiele 6 a po schválení príslušnými orgánmi. Inštitúcia nepriradí zaručeným expozíciám upravené hodnoty PD alebo LGD takým spôsobom, že by upravená riziková váha bola nižšia než riziková váha porovnateľnej priamej expozície voči ručiteľovi.
4. Na účely záväzkov uvedených v článku 153 ods. 3 sa LGD porovnateľnej priamej expozície voči poskytovateľovi zabezpečenia rovná buď LGD priradenej nehedžovanej facilite ručiteľa, alebo nehedžovanej facilite dlžníka, a to podľa toho, či v prípade, keď ručiteľ i dlžník zlyhajú počas trvania hedžovanej transakcie, z dostupných dôkazov a štruktúry záruky vyplýva, že výška získanej hodnoty by závisela od finančných podmienok ručiteľa alebo dlžníka.
Článok 162
Splatnosť
1. Inštitúcie, ktoré nedostali povolenie používať vlastné LGD a vlastné konverzné faktory pre expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám, priradia expozíciám vyplývajúcim z repo transakcií alebo transakcií požičiavania, alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít splatnosť (M) v rozsahu pol roka a pre všetky ostatné expozície M 2,5 roka.
Prípadne príslušné orgány v rámci povolenia uvedeného v článku 143 rozhodnú o tom, či inštitúcia použije splatnosť (maturity - M) pre každú expozíciu, ako sa uvádza v odseku 2.
2. Inštitúcie, ktoré dostali povolenie príslušného orgánu používať vlastné LGD a vlastné konverzné faktory pre expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám alebo ústredným vládam a centrálnym bankám podľa článku 143, vypočítajú M pre každú takúto expozíciu podľa písmen a) až e) tohto odseku a so zreteľom na odseky 3 až 5 tohto článku. M je najviac päť rokov s výnimkou prípadov uvedených v článku 384 ods. 1, v ktorých sa použije M tam uvedené:
a)
pre nástroj so stanoveným plánom peňažného toku sa M vypočíta podľa tohto vzorca:
kde CFt označuje peňažné toky (platby istiny, úrokov a poplatky), ktoré sú zmluvne splatné dlžníkom v období t;
b)
v prípade derivátov, ktoré podliehajú rámcovej dohode o vzájomnom započítavaní, je M váženou priemernou zostatkovou splatnosťou expozície, pričom M musí byť aspoň 1 rok, a na váženie splatnosti sa použije pomyselná hodnota každej expozície;
c)
pre expozície, ktoré vznikli z transakcií s derivátovými nástrojmi uvedenými v prílohe II, ktoré sú v plnej alebo takmer plnej miere zabezpečené kolaterálom, a transakcií požičiavania s dozabezpečením, ktoré sú v plnej alebo takmer plnej miere zabezpečované kolaterálom, ktoré sú predmetom rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní, je M váženou priemernou zostatkovou splatnosťou transakcií, pričom M musí byť aspoň 10 dní;
d)
pre repo transakcie alebo transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, ktoré sú predmetom rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní, je M váženou priemernou zostatkovou splatnosťou transakcií, pričom M musí byť aspoň 5 dní. Na váženie splatnosti sa použije pomyslená hodnota každej transakcie;
e)
ak inštitúcia dostala povolenie od príslušného orgánu podľa článku 143 používať vlastné odhady PD pre odkúpené podnikové pohľadávky, pri čerpaných sumách sa M rovná váženej priemernej splatnosti expozícií vo forme odkúpených pohľadávok, pričom M musí byť aspoň 90 dní. Tá istá hodnota M sa použije aj pri nečerpaných sumách v rámci záväznej nákupnej facility za predpokladu, že facilita obsahuje platné zmluvné doložky, spúšťacie faktory pre predčasné splatenie alebo iné prvky, ktoré nakupujúcu inštitúciu chránia pred významným zhoršením kvality budúcich pohľadávok, ktoré musí nakúpiť počas trvania facility. Ak takéto účinné zabezpečovacie prvky chýbajú, M sa pri nečerpaných sumách vypočíta ako súčet najdlhšie trvajúcej potenciálnej pohľadávky v rámci kúpnej zmluvy a zostatkovej splatnosti nákupnej facility, pričom M musí byť aspoň 90 dní;
f)
pre všetky iné nástroje ako sú nástroje uvedené v tomto odseku, alebo ak inštitúcia nemôže vypočítať M podľa písmena a), zodpovedá M maximálnemu zostatkovému času (v rokoch), ktorý má dlžník k dispozícii na úplné splnenie svojich zmluvných záväzkov, pričom M musí byť aspoň 1 rok;
g)
v prípade inštitúcií, ktoré na výpočet hodnoty expozícií používajú metódu interného modelu ustanovenú v kapitole 6 oddiele 6, sa M počíta pre expozície, pri ktorých sa používa táto metóda a pri ktorých je splatnosť najdlhšej zmluvy obsiahnutej v súbore vzájomného započítavania väčšia než jeden rok, podľa tohto vzorca:
pričom:
=
fiktívna premenná, ktorej hodnota na ďalšie obdobie tk sa rovná 0, ak tk 1 rok, a 1, ak tk ≤ 1;
=
očakávaná expozícia v budúcom období tk;
=
efektívna očakávaná expozícia v budúcom období tk;
=
bezrizikový diskontný koeficient pre budúce obdobie tk;
;
h)
inštitúcia, ktorá na výpočet jednostrannej úpravy ocenenia pohľadávky (CVA - credit valuation adjustment) používa interný model, môže na základe povolenia od príslušných orgánov použiť ako M efektívnu duráciu pohľadávky odhadnutú na základe interného modelu.
S výhradou odseku 2 sa na súbory vzájomného započítavania, v ktorých pôvodná splatnosť všetkých zmlúv je kratšia než jeden rok, uplatňuje vzorec uvedený v písmene a);
i)
pre inštitúcie, ktoré používajú metódu interného modelu ustanovenú v kapitole 6 oddiele 6 na výpočet hodnôt expozícií a ktoré majú povolenie na interný model pre špecifické riziká súvisiace s obchodovanými dlhovými pozíciami v súlade s treťou časťou hlavou IV kapitolou 5, je M nastavená na hodnotu 1 vo vzorci uvedenom v článku 153 ods. 1, ak je inštitúcia schopná preukázať príslušným orgánom, že interný model pre špecifické riziko súvisiace s obchodovanými dlhovými pozíciami použitý v článku 383 zahŕňa vplyv migrácií ratingov;
j)
na účely článku 153 ods. 3 sa M rovná efektívnej splatnosti kreditného zabezpečenia, avšak najmenej 1 roku.
3. Keď sa podľa dokumentácie požaduje každodenné dozabezpečovanie a každodenné precenenie a dokumentácia zahŕňa ustanovenia, ktoré umožňujú okamžitú realizáciu alebo kompenzáciu kolaterálu v prípade zlyhania alebo nedozabezpečenia, je M aspoň jeden deň v prípade:
a)
derivátových nástrojov uvedených v prílohe II, ktoré sú v plnej alebo takmer plnej miere zabezpečené kolaterálom;
b)
transakcií požičiavania s dozabezpečením, ktoré sú v plnej alebo takmer plnej miere zabezpečené kolaterálom;
c)
repo transakcií, transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít.
Popritom M pre oprávnenie iných krátkodobých expozícií, ktoré nie sú súčasťou priebežného financovania dlžníka zo strany inštitúcie, je aspoň jeden deň. Oprávnenie krátkodobých expozícií zahŕňa:
a)
expozície voči inštitúciám vyplývajúce z vyrovnania devízových záväzkov;
b)
samolikvidné krátkodobé transakcie obchodného financovania spojené s výmenou tovaru alebo služieb so zostatkovou splatnosťou do jedného roka uvedené v článku 4 ods. 1 bode 80;
c)
expozície vyplývajúce z vyrovnania nákupov a predajov cenných papierov v rámci bežnej lehoty dodania alebo dvoch obchodných dní;
d)
expozície vyplývajúce z vyrovnania hotovosti bankovým prevodom a vyrovnania elektronických platobných transakcií a predplatených nákladov, vrátane prečerpaní vyplývajúcich z neúspešných transakcií, ktoré nepresahujú iba niekoľko obchodných dní, ktorých počet je pevne stanovený.
4. Inštitúcie sa v prípade expozícií voči podnikateľským subjektom so sídlom v Únii s konsolidovaným obratom a celkovými aktívami nižšími než 500 miliónov EUR môžu rozhodnúť trvalo nastaviť M, ako sa ustanovuje v odseku 1, namiesto uplatnenia odseku 2. Inštitúcie môžu nahradiť celkové aktíva v sume 500 miliónov EUR celkovými aktívami v sume 1 000 miliónov EUR v prípade podnikateľských subjektov, ktoré predovšetkým vlastnia a prenajímajú nehnuteľný majetok určený na bývanie bez špekulatívnych úmyslov.
5. K nesúladom splatností sa pristupuje tak, ako sa uvádza v kapitole 4.
Pododdiel 2
Retailové expozície
Článok 163
Pravdepodobnosť zlyhania (PD)
1. PD expozície je aspoň 0,03 %.
2. PD dlžníkov, ktorí sa ocitli v stave zlyhania, alebo v prípade použitia prístupu zohľadňujúceho jednotlivé záväzky PD expozícií v stave zlyhania je 100 %.
3. Pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených pohľadávkach sa PD stanoví na rovnakú úroveň ako odhady EL pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov. Ak je inštitúcia schopná rozložiť svoje odhady EL pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených pohľadávkach na PD a LGD spôsobom, ktorý príslušné orgány považujú za spoľahlivý, môže sa použiť odhad PD.
4. Nefinancované kreditné zabezpečenie sa môže vziať do úvahy na základe úpravy hodnôt PD so zreteľom na článok 164 ods. 2. V prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov je popri poskytovateľoch zabezpečenia uvedených v článku 201 ods. 1 písm. g) oprávneným predávajúci odkúpených pohľadávok, ak sú splnené podmienky ustanovené v článku 160 ods. 4.
Článok 164
Strata v prípade zlyhania (LGD)
1. S prihliadnutím na požiadavky stanovené v oddiele 6 a na základe povolenia udeleného príslušnými orgánmi v súlade s článkom 143 inštitúcie zabezpečujú vlastné odhady LGD. Pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených pohľadávkach sa použije hodnota LGD vo výške 75 %. Ak je inštitúcia schopná spoľahlivým spôsobom rozložiť svoje odhady EL pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pri odkúpených pohľadávkach na PD a LGD, môže použiť odhad LGD.
2. Nefinancované kreditné zabezpečenie sa môže uznať za prípustné úpravou odhadov PD alebo LGD podľa požiadaviek stanovených v článku 183 ods. 1, 2 a 3 a po schválení príslušnými orgánmi, buď ako podpora jednotlivej expozície alebo celej skupiny expozícií. Inštitúcia nepriradí zaručeným expozíciám upravené hodnoty PD alebo LGD tak, že by upravená riziková váha bola nižšia než riziková váha porovnateľnej priamej expozície voči ručiteľovi.
3. Na účely článku 154 ods. 2 sa LGD porovnateľnej priamej expozície voči poskytovateľovi zabezpečenia uvedenému v článku 153 ods. 3 rovná buď LGD priradenej nezaistenej facilite ručiteľa, alebo nezaistenej facilite dlžníka podľa toho, či v prípade, keď ručiteľ aj dlžník zlyhajú počas trvania zaistenej transakcie, z dostupných dôkazov a štruktúry záruky vyplýva, že výška získanej hodnoty by závisela od finančných podmienok ručiteľa alebo dlžníka.
4. Expozíciami vážená priemerná LGD pre všetky retailové expozície zabezpečené nehnuteľným majetkom určeným na bývanie, ktoré nevyužívajú záruky ústredných vlád, nie je nižšia než 10 %.
Expozíciami vážená priemerná LGD pre všetky retailové expozície zabezpečené nehnuteľným majetkom určeným na podnikanie, ktoré nevyužívajú záruky ústredných vlád, nie je nižšia než 15 %.
5. Na základe údajov zozbieraných podľa článku 101 a so zreteľom na predpokladaný budúci vývoj na trhu s nehnuteľným majetkom a akékoľvek ďalšie relevantné ukazovatele príslušné orgány v pravidelných intervaloch, najmenej však raz ročne, posúdia, či minimálne hodnoty LGD uvedené v odseku 4 tohto článku sú pre expozície zabezpečené nehnuteľným majetkom určeným na bývanie alebo podnikanie nachádzajúcim sa na ich území primerané. Príslušné orgány môžu podľa potreby vzhľadom na zváženie z hľadiska finančnej stability stanoviť vyššie minimálne hodnoty expozíciami váženej priemernej LGD pre expozície zabezpečené nehnuteľným majetkom nachádzajúcim sa na ich území.
Príslušné orgány oznámia EBA všetky zmeny v minimálnych hodnotách LGD, ktoré vykonajú v súlade s prvým pododsekom, a EBA tieto hodnoty LGD zverejní.
6. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, ktoré príslušné orgány berú do úvahy pri stanovovaní vyšších minimálnych hodnôt LGD.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
7. Inštitúcie jedného členského štátu uplatňujú vyššie minimálne hodnoty LGD, ktoré stanovili príslušné orgány iného členského štátu, na expozície zabezpečené nehnuteľným majetkom nachádzajúcim sa v tomto členskom štáte.
Pododdiel 3
Kapitálové expozície, na ktoré sa vzťahuje metóda PD/LGD
Článok 165
Kapitálové expozície, na ktoré sa vzťahuje metóda PD/LGD
1. PD sa určí v súlade s metódami pre expozície voči podnikateľským subjektom.
Uplatnia sa tieto minimálne hodnoty PD:
a)
0,09 % pre kapitálové expozície obchodované na burze, ak je investícia súčasťou dlhodobého vzťahu s klientom;
b)
0,09 % pre kapitálové expozície obchodované mimo burzy, pri ktorých sú výnosy z investície založené na pravidelných a periodických peňažných tokoch neodvodených z kapitálových ziskov;
c)
0,40 % pre kapitálové expozície obchodované na burze vrátane ostatných krátkych pozícií uvedených v článku 155 ods. 2;
d)
1,25 % pre všetky ostatné kapitálové expozície vrátane ostatných krátkych pozícií uvedených v článku 155 ods. 2.
2. Expozíciám vo forme verejne neobchodovateľných akcií v dostatočne diverzifikovaných portfóliách sa môže priradiť LGD vo výške 65 %. Všetkým ostatným takýmto expozíciám sa priradí LGD vo výške 90 %.
3. M priradené všetkým expozíciám je päť rokov.
Oddiel 5
Hodnota expozície
Článok 166
Expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám a retailové expozície
1. Ak nie je uvedené inak, hodnotu expozície v prípade súvahových expozícií predstavuje účtovná hodnota nameraná bez ohľadu na vykonané úpravy kreditného rizika.
Toto pravidlo sa takisto vzťahuje na aktíva nakúpené za inú cenu, než je dlžná suma.
V prípade kúpených aktív sa rozdiel medzi dlžnou sumou a účtovnou hodnotou zostávajúcou po vykonaní špecifických úprav kreditného rizika, ktorý sa zaznamenal v súvahe inštitúcií pri nákupe aktív, označí ako diskont, ak je dlžná suma vyššia, alebo ako prémia, ak je nižšia.
2. Keď inštitúcie vo vzťahu k repo transakciám alebo transakciám požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít využívajú rámcové dohody o vzájomnom započítavaní, hodnota expozície sa vypočíta v súlade s kapitolou 4 alebo 6.
3. Na výpočet hodnoty expozície pri vzájomnom započítavaní úverov a vkladov v súvahe použijú inštitúcie metódy uvedené v kapitole 4.
4. Hodnota expozície z prenájmu musí zodpovedať diskontovaným minimálnym platbám nájmu. Minimálne platby nájmu zahŕňajú platby presahujúce termín nájmu, ktoré sú alebo môžu byť vyžadované od nájomcu, a akúkoľvek výhodnú opciu (t. j. opciu, ktorej uplatnenie je dostatočne isté). Ak sa môže od inej strany, než je nájomca, požadovať, aby vykonala platbu súvisiacu so zostatkovou hodnotou prenajatého majetku a táto platobná povinnosť spĺňa súbor podmienok v článku 201 týkajúcich sa oprávnenosti poskytovateľov zabezpečenia, ako aj požiadavky na uznanie iných typov záruk uvedené v článku 213, platobná povinnosť sa môže vziať do úvahy ako nefinancované kreditné zabezpečenie v súlade s kapitolou 4.
5. V prípade všetkých zmlúv uvedených v prílohe II sa hodnota expozície určí metódami uvedenými v kapitole 6 a vykonané úpravy kreditného rizika sa v nej nezohľadňujú.
6. Hodnota expozície na výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií odkúpených pohľadávok sa rovná hodnote určenej v súlade s odsekom 1, od ktorej sa odpočítajú požiadavky na vlastné zdroje v prípade rizika zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov pred zmierňovaním kreditného rizika.
7. V prípade expozícií vo forme cenných papierov alebo komodít, ktoré boli predané, poskytnuté alebo požičané na základe repo transakcií či transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, transakcií s dlhou dobou vyrovnania a transakcií požičiavania s dozabezpečením, zodpovedá hodnota expozície hodnote cenných papierov alebo komodít určenej v súlade s článkom 23. Pri použití súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom stanovenej v článku 223 sa hodnota expozície zvýši pomocou úprav z dôvodu volatility, ktoré prináležia takýmto cenným papierom alebo komoditám, ako sa ustanovuje v uvedenom článku. Hodnota expozície repo transakcií, transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, transakcií s dlhou dobou vyrovnania a transakcií požičiavania s dozabezpečením sa môže určiť v súlade s kapitolou 6 alebo článkom 220 ods. 2.
8. Hodnota expozície pre ďalej uvedené položky sa vypočíta tak, ako v prípade záväznej, ale nečerpanej sumy, vynásobenej konverzným faktorom. Inštitúcie používajú na expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám v súlade s článkom 151 ods. 8 tieto konverzné faktory:
a)
pre úverové linky, ktoré inštitúcia môže kedykoľvek bezpodmienečne odvolať bez predchádzajúceho oznámenia alebo ktoré účinne umožňujú automatické vypovedanie z dôvodu zhoršenia kreditnej spoľahlivosti dlžníka, sa použije konverzný faktor 0 %. Inštitúcie na to, aby mohli použiť konverzný faktor 0 %, aktívne monitorujú finančnú situáciu dlžníka, pričom ich systémy internej kontroly im umožňujú okamžite odhaliť zhoršenie kreditnej kvality dlžníka. Nečerpané úverové linky sa môžu považovať za bezpodmienečne vypovedateľné, ak príslušné podmienky povoľujú, aby ich inštitúcia zrušila v plnom rozsahu, ktorý je prípustný v zmysle ochrany spotrebiteľa a príslušných právnych predpisov;
b)
v prípade krátkodobých akreditívov vyplývajúcich z pohybu tovaru sa pre vystavujúce, ako aj pre potvrdzujúce inštitúcie použije konverzný faktor 20 %;
c)
na nečerpané odkúpené prísľuby revolvingových odkúpených pohľadávok, ktoré je možné bezpodmienečne vypovedať alebo ktoré kedykoľvek účinne umožňujú automatické vypovedanie zo strany inštitúcie bez predchádzajúceho oznámenia, sa uplatní konverzný faktor 0 %. Inštitúcie na to, aby mohli použiť konverzný faktor 0 %, aktívne monitorujú finančnú situáciu dlžníka, pričom ich systémy internej kontroly im umožňujú okamžite odhaliť zhoršenie kreditnej kvality dlžníka;
d)
pre iné úverové linky, strednodobé zmenky/úpisy (NIF) a revolvingové upisovacie facility (RUF) sa používa konverzný faktor 75 %;
e)
inštitúcie, ktoré spĺňajú požiadavky na použitie vlastných odhadov konverzných faktorov podľa oddielu 6, môžu použiť vlastné odhady konverzných faktorov pre rôzne typy produktov, ako sa uvádzajú v písmenách a) až d), s výhradou schválenia príslušnými orgánmi.
9. Keď sa nejaký prísľub vzťahuje na predĺženie iného prísľubu, z dvoch konverzných faktorov spojených s jednotlivými prísľubmi sa použije ten, ktorý je nižší.
10. Pre všetky iné podsúvahové položky než tie, ktoré sú uvedené v odsekoch 1 až 8, sa hodnota expozície rovná týmto percentuálnym podielom svojej hodnoty:
a)
100 % pri úplne rizikových položkách;
b)
50 % pri stredne rizikových položkách;
c)
20 % pri stredne rizikových položkách;
d)
0 % pri nízko rizikových položkách.
Na účely tohto odseku sa podsúvahové položky priradia k rizikovým kategóriám podľa prílohy I.
Článok 167
Kapitálové expozície
1. Hodnota expozície v prípade kapitálových expozícií musí zodpovedať zostatkovej účtovnej hodnote po vykonaní špecifických úprav kreditného rizika.
2. Hodnota expozície podsúvahových kapitálových expozícií musí zodpovedať jej nominálnej hodnote po znížení jej nominálnej hodnoty na základe špecifických úprav kreditného rizika tejto expozície.
Článok 168
Iné aktíva, ktoré nemajú povahu kreditného záväzku
Hodnota expozície iných aktív, ktoré nemajú povahu kreditného záväzku, musí zodpovedať zostatkovej účtovnej hodnote po vykonaní špecifických úprav kreditného rizika.
Oddiel 6
Požiadavky na prístup irb
Pododdiel 1
Ratingové systémy
Článok 169
Všeobecné zásady
1. Keď inštitúcia používa viaceré ratingové systémy, odôvodnenie priradenia dlžníka alebo transakcie do ratingového systému sa zdokumentuje a použije takým spôsobom, ktorý náležite odzrkadlí úroveň rizika.
2. Kritériá a postupy priradenia sa pravidelne preskúmavajú, aby sa mohlo posúdiť, či sú naďalej vhodné pre aktuálne portfólio a vonkajšie podmienky.
3. Keď inštitúcia používa priame odhady parametrov rizika pre individuálnych dlžníkov alebo expozície, môžu sa tieto parametre považovať za odhady priradené stupňom na spojitej ratingovej stupnici.
Článok 170
Štruktúra ratingových systémov
1. Štruktúra ratingových systémov pre expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám musí spĺňať tieto požiadavky:
a)
ratingový systém zohľadňuje rizikové charakteristiky dlžníka a transakcie;
b)
ratingový systém má ratingovú stupnicu dlžníkov, ktorá odzrkadľuje výlučne kvantifikáciu rizika zlyhania dlžníka. Ratingová stupnica dlžníkov má aspoň sedem stupňov pre dlžníkov, ktorí nezlyhali, a jeden stupeň pre dlžníkov, ktorí zlyhali;
c)
inštitúcia zdokumentuje vzťah medzi ratingovými stupňami dlžníkov z hľadiska miery rizika zlyhania, ktoré jednotlivé stupne znamenajú, a kritérií používaných na určenie daných mier rizika zlyhania;
d)
inštitúcie s portfóliami koncentrovanými v určitom trhovom segmente a rozpätí rizika zlyhania majú dostatočný počet ratingových stupňov dlžníkov v rámci tohto rozpätia, aby sa vyhli nadmerným koncentráciám dlžníkov v jednotlivých stupňoch. Významné koncentrácie v rámci jedného stupňa sa doložia presvedčivým empirickým dôkazom, že ratingový stupeň dlžníkov sa vzťahuje na dostatočne úzke pásmo PD a že riziko zlyhania všetkých dlžníkov v tomto stupni spadá do toho istého pásma;
e)
na to, aby príslušný orgán vydal povolenie používať vlastné odhady LGD na výpočet požiadavky na vlastné zdroje, musí ratingový systém obsahovať odlišnú ratingovú stupnicu pre facility, ktorá odzrkadľuje výhradne LGD súvisiace s charakteristikami transakcií. Vymedzenie stupňa facility obsahuje opis zaraďovania expozícií do stupňov, ako aj opis kritérií používaných na rozlíšenie úrovne rizika medzi stupňami;
f)
významné koncentrácie v rámci jedného stupňa facility sa doložia presvedčivým empirickým dôkazom, že stupeň facility sa vzťahuje na dostatočne úzke pásmo LGD a že riziko všetkých expozícií v tomto stupni spadá do toho istého pásma.
2. Inštitúcie, ktoré používajú metódy stanovené v článku 153 ods. 5 pre priraďovanie rizikových váh expozíciám vo forme špecializovaného financovania, sú oslobodené od požiadavky mať ratingovú stupnicu dlžníkov, ktorá odzrkadľuje výlučne kvantifikáciu rizika zlyhania dlžníka pri týchto expozíciách. Tieto inštitúcie musia mať v prípade týchto expozícií aspoň štyri ratingové stupne pre dlžníkov, ktorí nezlyhali, a aspoň jeden ratingový stupeň pre dlžníkov, ktorí zlyhali.
3. Štruktúra ratingových systémov pre retailové expozície musí spĺňať tieto požiadavky:
a)
ratingové systémy odzrkadľujú riziko dlžníka, ako aj riziko transakcie a zachytávajú všetky relevantné charakteristické črty dlžníka a transakcie;
b)
úrovňou diferenciácie rizika sa zabezpečuje, aby počet expozícii v danom stupni alebo skupine bol dostatočný na to, aby bola možná zmysluplná kvantifikácia a validácia charakteristík straty na úrovni stupňa alebo skupiny. Expozície a dlžníci sa rozdeľujú do ratingových stupňov alebo skupín tak, aby sa zabránilo nadmerným koncentráciám;
c)
postupom zaraďovania expozícií do stupňov alebo skupín sa zabezpečuje zmysluplná diferenciácia rizika, zoskupovanie dostatočne homogénnych expozícií a umožňuje sa ním presne a konzistentne odhadnúť charakteristické znaky straty na úrovni stupňa alebo skupiny. Pri nakúpených pohľadávkach zoskupovanie odzrkadľuje postupy predávajúceho upisovania a rôznorodosť jeho klientov;
4. Inštitúcie pri zaraďovaní expozícií do stupňov alebo skupín zohľadňujú tieto rizikové faktory:
a)
rizikové charakteristiky dlžníka;
b)
rizikové charakteristiky transakcie vrátane typov produktov alebo kolaterálu, prípadne obidvoch. Inštitúcie sa výlučne zaoberajú prípadmi, pri ktorých niekoľko expozícií využíva ten istý kolaterál;
c)
platobná disciplinovanosť, ale s výnimkou prípadov, keď inštitúcia preukáže k spokojnosti príslušného orgánu, že platobná disciplinovanosť nie je podstatným rizikovým faktorom pre danú expozíciu.
Článok 171
Zaraďovanie do stupňov alebo skupín
1. Inštitúcia má na zaraďovanie expozícií do stupňov alebo skupín v rámci ratingového systému osobitné vymedzenia, postupy a kritériá, ktoré spĺňajú tieto požiadavky:
a)
vymedzenia stupňov alebo skupín, ako aj kritériá sú dostatočne podrobné, aby subjektom, ktoré sú zodpovedné za priraďovanie ratingov, umožňovali konzistentne zaraďovať dlžníkov alebo facility predstavujúcich podobné riziko do rovnakého stupňa alebo skupiny. Táto konzistentnosť sa uplatňuje vo všetkých obchodných líniách, oddeleniach a geografických oblastiach;
b)
dokumentácia ratingového procesu tretej strane umožňuje porozumieť zaraďovaniu expozícií do stupňov alebo skupín, reprodukovať ho a posúdiť jeho vhodnosť;
c)
kritériá musia byť aj v súlade s internými štandardmi inštitúcie pre poskytovanie úverov a jej postupmi zaobchádzania s problémovými dlžníkmi a facilitami.
2. Inštitúcia pri zaraďovaní dlžníkov a facilít do ratingových stupňov alebo skupín zohľadňuje všetky významné informácie. Informácie musia byť aktuálne a inštitúcii umožňujú predpovedať budúcu výkonnosť expozície. Čím menej má inštitúcia informácií, tým je jej zaradenie expozícií do ratingových stupňov a skupín dlžníkov a facilít konzervatívnejšie. Ak inštitúcia používa externý rating ako prvotný faktor určujúci priradenie interného ratingu, ubezpečí sa, že berie do úvahy aj ostatné významné informácie.
Článok 172
Zaradenie expozícií
1. V prípade expozícií voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám a v prípade kapitálových expozícií, keď inštitúcia používa prístup PD/LGD uvedený v článku 155 ods. 3, sa zaraďovanie expozícií vykonáva v súlade s týmito kritériami:
a)
v rámci procesu schválenia úveru sa každý dlžník zaraďuje do ratingového stupňa dlžníka;
b)
v prípade expozícií, pre ktoré dostala inštitúcia od príslušných orgánov povolenie používať vlastné odhady LGD a konverzné faktory podľa článku 143, sa v rámci procesu schválenia úveru každá expozícia takisto zaraďuje do stupňa facility;
c)
inštitúcie, ktoré používajú metódy uvedené v článku 153 ods. 5 na určovanie rizikových váh na expozície vo forme špecializovaného financovania, zaradia každú z týchto expozícií do stupňa v súlade s článkom 170 ods. 2;
d)
každá samostatná právnická osoba, voči ktorej je inštitúcia vystavená riziku, sa ohodnocuje osobitne. Inštitúcia má zodpovedajúce stratégie týkajúce sa zaobchádzania s jednotlivými klientmi - dlžníkmi a so skupinami prepojených klientov;
e)
samostatné expozície voči rovnakému dlžníkovi sa zaraďujú do rovnakého ratingového stupňa dlžníka bez ohľadu na akékoľvek rozdiely v povahe každej osobitnej transakcie. Ak je však povolené, aby samostatné expozície vyústili do viacerých ratingových stupňov pre rovnakého dlžníka, uplatňujú sa tieto podmienky:
i)
riziko prevodu cez štát v závislosti od toho, či sú expozície denominované v domácej alebo cudzej mene;
ii)
zaobchádzanie so zárukami súvisiacimi s expozíciou sa môže odzrkadľovať v upravenom zaradení do ratingového stupňa dlžníka;
iii)
ochrana spotrebiteľov, bankové tajomstvo alebo iné právne predpisy zakazujú výmenu údajov o klientoch.
2. V prípade retailových expozícií sa v rámci procesu schválenia úveru každá expozícia zaraďuje do stupňa alebo skupiny.
3. Inštitúcie v prípade zaradenia do stupňov a skupín zdokumentujú situácie, v ktorých sa ľudským úsudkom môžu nahradiť vstupné alebo výstupné parametre procesu zaradenia, a zamestnancov zodpovedných za schvaľovanie týchto zmien. Inštitúcie zdokumentujú tieto zmeny a urobia o zamestnancoch, ktorí sú za tieto zmeny zodpovední, záznam. Inštitúcie analyzujú výkonnosť expozícií, ktorých zaradenia boli zmenené. Táto analýza obsahuje posúdenie výkonnosti expozícií, ktorých rating zmenila konkrétna osoba, ktorá nesie zodpovednosť za všetkých zodpovedných zamestnancov.
Článok 173
Integrita procesu zaraďovania
1. V prípade expozícií voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám a v prípade kapitálových expozícií, keď inštitúcia používa prístup PD/LGD uvedený v článku 155 ods. 3, spĺňa proces zaraďovania tieto požiadavky integrity:
a)
zaradenia a pravidelné preskúmania zaradení vykoná alebo schváli nezávislá strana, ktorá nemá priame výhody z rozhodnutí o poskytnutí úveru;
b)
inštitúcie preskúmajú zaradenia aspoň raz ročne a zaradenie prispôsobia v prípade, že výsledok preskúmania neodôvodňuje ďalšie trvanie aktuálneho zaradenia. Vysokorizikoví dlžníci a problémové expozície podliehajú častejšiemu preskúmaniu. Inštitúcie vykonajú nové zaradenie, ak sa zistia podstatné informácie o dlžníkovi alebo expozícii;
c)
inštitúcia má účinný postup získavania a aktualizácie príslušných informácií o charakteristikách dlžníka, ktoré ovplyvňujú PD, a o charakteristikách transakcie, ktoré majú vplyv na LGD alebo konverzné faktory.
2. V prípade retailových expozícií inštitúcia aspoň raz ročne preskúma zaradenia dlžníkov a facilít a tieto zaradenia prispôsobí v prípade, že výsledok preskúmania neodôvodňuje ďalšie trvanie aktuálneho zaradenia, alebo preskúmava charakteristiky straty a prípadne mieru platobnej disciplinovanosti každej zistenej rizikovej skupiny. Inštitúcia takisto aspoň raz ročne preskúma na reprezentatívnej vzorke stav individuálnych expozícií v rámci každej skupiny, aby zabezpečila, že expozície sa naďalej zaraďujú do správnej skupiny, a ich zaradenie prispôsobí v prípade, že výsledok preskúmania neodôvodňuje ďalšie trvanie aktuálneho zaradenia.
3. EBA vypracuje regulačné technické predpisy pre metodiky príslušných orgánov na posúdenie integrity procesu zaraďovania a pravidelné a nezávislé posudzovanie rizík.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 174
Používanie modelov
Ak inštitúcia používa štatistické modely a iné výpočtové metódy na zaradenie expozícií do stupňov alebo skupín dlžníkov alebo facilít, musia byť splnené tieto požiadavky:
a)
model má dobrú predpovedaciu silu a v dôsledku jeho použitia sa nesmú narušiť kapitálové požiadavky. Vstupné premenné tvoria racionálny a účinný základ pre výsledné predpovede. Model nemá podstatné odchýlky;
b)
inštitúcia zaviedla postup preverovania údajových vstupov do modelu, ktorý zahŕňa posúdenie presnosti, úplnosti a primeranosti údajov;
c)
údaje použité pri zostavení modelu sú reprezentatívne pre populáciu skutočných dlžníkov inštitúcie alebo expozícií inštitúcie;
d)
inštitúcia používa pravidelný cyklus validácie modelu, ktorý zahŕňa monitorovanie výkonnosti a stability modelu, preskúmanie špecifikácie modelu a testovanie výstupov modelu oproti výsledkom;
e)
inštitúcia doplní štatistický model o faktor ľudského úsudku a ľudského dohľadu s cieľom preskúmať zaradenia založené na modeli a zabezpečiť riadne použitie modelov. Postupy preskúmania sa zameriavajú na zistenie a obmedzenie chýb vyplývajúcich z nedostatkov modelu. Ľudský úsudok berie do úvahy všetky príslušné informácie, ktoré model nezohľadňuje. Inštitúcia dokumentuje, ako sa má kombinovať ľudský úsudok s výsledkami modelu.
Článok 175
Dokumentácia ratingových systémov
1. Inštitúcie zdokumentujú formu a prevádzkové podrobnosti svojich ratingových systémov. Dokumentácia musí poskytovať dôkazy o dodržaní požiadaviek v tomto oddiele a zahŕňať oblasti, akými sú napr. diferenciácia portfólia, ratingové kritériá, povinnosti strán, ktoré hodnotia dlžníkov a expozície, frekvenciu preskúmania zaradenia a dohľad manažmentu nad ratingovým postupom.
2. Inštitúcia dokumentuje dôvody svojho výberu ratingových kritérií a analýzu, o ktorú sa jej výber opiera. Inštitúcia dokumentuje všetky dôležité zmeny v postupe ratingu rizika a táto dokumentácia musí umožniť zistiť zmeny vykonané v procese ratingu rizika následne po poslednom preskúmaní príslušnými orgánmi. Dokumentuje sa takisto organizácia ratingového zaradenia vrátane postupu ratingového zaradenia a štruktúry internej kontroly.
3. Inštitúcie dokumentujú špecifické vymedzenia zlyhania a straty, ktoré sa používajú interne, a preukážu súlad s vymedzeniami uvedenými v tomto nariadení.
4. Keď inštitúcia využíva v ratingovom postupe štatistické modely, dokumentuje ich metodiky. Tento materiál:
a)
poskytuje podrobný prehľad teórie, predpokladov a matematického a empirického základu zaradenia odhadov do stupňov, individuálnych dlžníkov, expozície alebo skupiny a zdroj(-e) údajov použitých pri odhade modelu;
b)
zavádza prísny štatistický postup na validáciu modelu vrátane testovania výkonnosti modelu na vzorke údajov z iného obdobia a na inej vzorke údajov;
c)
uvádza všetky okolnosti, za ktorých tento model nefunguje účinne.
5. Inštitúcia preukáže k spokojnosti príslušného orgánu, že požiadavky uvedené v tomto článku sú splnené, ak inštitúcia získala ratingový systém alebo model používaný v rámci ratingového systému od predávajúceho tretej strany a ak predávajúci odmietne alebo obmedzuje prístup inštitúcie k informáciám týkajúcim sa metodiky tohto ratingového systému alebo modelu alebo k východiskovým údajom použitým na vytvorenie tejto metodiky alebo modelu z dôvodu súkromného charakteru takýchto informácií.
Článok 176
Nakladanie s údajmi
1. Inštitúcie zhromažďujú a uchovávajú údaje týkajúce sa ich interných ratingov podľa požiadaviek ôsmej časti.
2. V prípade expozícií voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám a v prípade kapitálových expozícií, keď inštitúcia používa prístup PD/LGD uvedený v článku 155 ods. 3, inštitúcie zhromažďujú a uchovávajú:
a)
kompletné ratingové histórie dlžníkov a uznaných ručiteľov;
b)
dátumy priradenia ratingov;
c)
kľúčové údaje a metodiku použité na určenie ratingu;
d)
údaje o osobe zodpovednej za priradenie ratingu;
e)
totožnosť dlžníkov a označenie expozícií, ktoré zlyhali;
f)
dátum a okolnosti takýchto zlyhaní;
g)
údaje o PD a realizovaných mierach zlyhania, ktoré sú spojené s ratingovými stupňami a migráciou ratingov.
3. Inštitúcie, ktoré nepoužívajú vlastné odhady LGD a konverzných faktorov, zhromažďujú a uchovávajú údaje o porovnaniach realizovaných LGD s hodnotami uvedenými v článku 161 ods. 1 a realizovaných konverzných faktorov s hodnotami uvedenými v článku 166 ods. 8.
4. Inštitúcie, ktoré používajú vlastné odhady LGD a konverzných faktorov, zhromažďujú a uchovávajú:
a)
kompletné historické údaje o ratingoch facility a odhadoch LGD a konverzných faktorov spojených s každou ratingovou stupnicou;
b)
dátumy priradenia ratingov a uskutočnenia odhadov;
c)
kľúčové údaje a metodiku použité na určenie ratingov facility a odhadov LGD a konverzného faktora;
d)
údaje o osobe, ktorá facilite priradila rating, a o osobe, ktorá poskytla odhady LGD a konverzného faktora;
e)
údaje o odhadovaných a realizovaných LGD a konverzných faktoroch spojených s každou expozíciou, ktorá zlyhala;
f)
údaje o LGD expozície pred hodnotením účinkov záruky/alebo kreditného derivátu a po tomto hodnotení v prípade tých inštitúcií, ktoré zohľadňujú účinky zmierňovania kreditného rizika záruk alebo kreditných derivátov prostredníctvom LGD;
g)
údaje o zložkách straty pre každú expozíciu, ktorá zlyhala.
5. V prípade retailových expozícií inštitúcie zhromažďujú a uchovávajú:
a)
údaje použité pri postupe zaraďovania expozícií do stupňov alebo skupín;
b)
údaje o odhadovaných PD, LGD a konverzných faktoroch spojených so stupňami alebo skupinami expozícií;
c)
totožnosť dlžníkov a označenie expozícií, ktoré zlyhali;
d)
v prípade expozícií, ktoré zlyhali, údaje o stupňoch alebo skupinách, do ktorých bola expozícia zaradená počas roka pred zlyhaním a o realizovaných výsledkoch týkajúcich sa LGD a konverzných faktorov;
e)
údaje o stratovosti pre kvalifikované revolvingové retailové expozície.
Článok 177
Stresové testy použité pri posúdení kapitálovej primeranosti
1. Inštitúcia má zavedené spoľahlivé postupy stresového testovania, ktoré sa používajú pri posudzovaní jej kapitálovej primeranosti. Stresové testovanie zahŕňa identifikovanie možných udalostí alebo budúcich zmien hospodárskych podmienok, ktoré by mohli mať nepriaznivé účinky na expozície voči kreditným rizikám inštitúcie, a posúdenie schopnosti inštitúcie odolať takýmto zmenám.
2. Inštitúcia vykonáva pravidelne stresové testy kreditného rizika s cieľom posúdiť účinky určitých špecifických podmienok na svoje celkové kapitálové požiadavky na kreditné riziko. Test, ktorý sa má vykonať, vyberie inštitúcia a musí ho preskúmať orgán dohľadu. Test, ktorý sa má použiť, musí byť zmysluplný a musí zohľadňovať účinky drsných, ale pravdepodobných scenárov recesie. Inštitúcia posúdi v rámci scenárov stresového testu migráciu svojich ratingov. Portfóliá podrobené stresovým testom obsahujú prevažnú väčšinu celkových expozícií inštitúcie.
3. Inštitúcie, ktoré uplatňujú postup stanovený v článku 153 ods. 3, ako súčasť svojho rámca stresového testovania posudzujú vplyv zhoršenia kreditnej kvality poskytovateľov zabezpečenia, najmä vplyv poskytovateľov zabezpečenia, na ktorých sa nevzťahujú kritériá prípustnosti.
Pododdiel 2
Kvantifikácia rizika
Článok 178
Zlyhanie dlžníka
1. Skutočnosť, že došlo k zlyhaniu v súvislosti s konkrétnym dlžníkom, sa konštatuje vtedy, keď nastane aspoň jedna z týchto okolností:
a)
inštitúcia usúdi, že dlžník pravdepodobne nesplatí svoje kreditné záväzky voči inštitúcii, materskej spoločnosti alebo ktorejkoľvek z jej dcérskych spoločností v plnej výške bez toho, aby inštitúcia urobila úkony, akými je napríklad realizácia zabezpečenia;
b)
ktorýkoľvek podstatný kreditný záväzok dlžníka voči inštitúcii, materskej spoločnosti alebo ktorejkoľvek z jej dcérskych spoločností je viac než 90 dní po termíne splatnosti. Príslušné orgány môžu nahradiť lehotu 90 dní lehotou 180 dní v prípade expozícií zabezpečených nehnuteľnosťami určenými na bývanie alebo na podnikanie MSP v triede retailových expozícií, ako aj v prípade expozícií voči subjektom verejného sektora. Lehota 180 dní sa neuplatňuje na účely článku 127.
V prípade retailových expozícií môžu inštitúcie uplatňovať vymedzenie zlyhania stanovené v prvom pododseku písmenách a) a b) skôr na úrovni individuálnych kreditných facilít, a nie vo vzťahu k celkovým záväzkom dlžníka.
2. Na účely odseku 1 písm. b) platí:
a)
pre kontokorentné úvery začínajú dni po termíne splatnosti plynúť vtedy, keď dlžník poruší oznámený limit, bol mu oznámený nižší limit, než sú aktuálne zostatky, alebo čerpal úver bez schválenia a dlžná suma je významná;
b)
na účely písmena a) oznámený limit obsahuje úverový limit stanovený inštitúciou, o ktorom inštitúcia dlžníka informovala;
c)
dni po termíne splatnosti sa v prípade kreditných kariet začínajú počítať dňom splatnosti minimálnej platby;
d)
závažnosť kreditného záväzku po termíne splatnosti sa posúdi porovnaním s prahom, ktorý stanovili príslušné orgány. Tento prah odzrkadľuje mieru rizika, ktorú príslušný orgán považuje za primeranú;
e)
inštitúcie majú zdokumentované zásady týkajúce sa počítania dní po dni splatnosti, a to najmä pokiaľ ide o prehodnotenie splatností facilít a poskytovanie predĺžení splatnosti, úpravy alebo odklady, obnovenia a vzájomné započítavanie existujúcich účtov. Tieto zásady sa uplatňujú priebežne a dôsledne a sú v súlade s vnútornými procesmi riadenia rizík a rozhodovacími procesmi inštitúcie.
3. Na účely odseku 1 písm. a) prvky, ktoré sa považujú za náznaky pravdepodobnosti neplatenia, zahŕňajú tieto okolnosti:
a)
inštitúcia prestane kreditný záväzok úročiť;
b)
inštitúcia uzná špecifickú úpravu úveru vyplývajúcu zo zrejmého výrazného zníženia kvality úveru následne po tom, čo inštitúcii vznikne expozícia;
c)
inštitúcia predá kreditný záväzok s významnou ekonomickou stratou vyplývajúcou z kreditných dôvodov;
d)
inštitúcia súhlasí s núdzovou reštrukturalizáciou kreditného záväzku, keď to pravdepodobne vyústi do zníženého finančného záväzku vyvolaného významným odpustením alebo odkladom platby istiny, úroku alebo prípadne poplatkov. Toto v prípade, keď sú kapitálové expozície posúdené na základe prístupu PD/LGD, zahŕňa núdzovú reštrukturalizáciu samotných akcií;
e)
inštitúcia podala návrh na vyhlásenie konkurzu vo vzťahu k dlžníkovi alebo podobný príkaz vo vzťahu k kreditnému záväzku dlžníka voči inštitúcii, materskej spoločnosti alebo ktorejkoľvek z jej dcérskych spoločností;
f)
dlžník podal návrh na vyhlásenie konkurzu alebo bol naňho vyhlásený konkurz alebo podobný režim, ak by to znemožnilo alebo oneskorilo splatenie kreditného záväzku voči inštitúcii, materskej spoločnosti alebo ktorejkoľvek z jej dcérskych spoločností.
4. Inštitúcie používajúce externé údaje, ktoré samotné nie sú v súlade s vymedzením zlyhania uvedeným v odseku 1, vykonajú príslušné úpravy s cieľom dosiahnuť všeobecnú zhodu s vymedzením zlyhania.
5. Ak inštitúcia usúdi, že na expozíciu, pri ktorej predtým došlo k zlyhaniu, sa už vymedzenie zlyhania nevzťahuje, stanoví rating dlžníka alebo facility spôsobom, ktorý by uplatňovala v prípade expozície, pri ktorej k zlyhaniu nedošlo. Ak by následne bolo potrebné uplatniť vymedzenie zlyhania, bude sa to považovať za vznik nového zlyhania.
6. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, podľa ktorých príslušný orgán stanoví prah uvedený v odseku 2 písm. d).
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
7. EBA vydá usmernenia o uplatňovaní tohto článku. Tieto usmernenia sa prijmú v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 179
Celkové požiadavky na odhadovanie
1. Pri kvantifikácii parametrov rizika, ktorým sa priraďujú ratingové stupne alebo skupiny, inštitúcie uplatňujú tieto požiadavky:
a)
vlastné odhady inštitúcie týkajúce sa parametrov rizika PD, LGD, konverzného faktora a EL obsahujú všetky príslušné údaje, informácie a metódy. Odhady sú odvodené na základe historických skúseností, ako aj empirického dôkazu, a nie sú založené iba na úsudkoch. Odhady sú hodnoverné a výstižné a zakladajú sa na podstatných faktoroch príslušných parametrov rizika. Čím menej údajov inštitúcia má, tým konzervatívnejšia musí byť pri svojom odhade;
b)
inštitúcia je schopná poskytnúť rozdelenie svojich zaznamenaných strát podľa frekvencie zlyhania, LGD, konverzného faktora, alebo v prípade strát, pri ktorých sú použité odhady EL, podľa faktorov, ktoré považuje za rozhodujúce pre príslušné parametre rizika. Do odhadov inštitúcie sa premietajú dlhodobé skúsenosti;
c)
zohľadňujú sa všetky zmeny v praxi poskytovania úverov alebo v procese spätného vymáhania pohľadávok za sledované obdobia uvedené v článku 180 ods. 1 písm. h), a ods. 2 písm. e), v článku 181 ods. 1 písm. j) a ods. 2 a v článku 182 ods. 2 a 3. Odhady inštitúcie odzrkadľujú vplyvy technického pokroku a nových údajov a ďalších informácií, ak sú k dispozícii. Inštitúcie revidujú svoje odhady, keď sa objavia nové informácie, no najmenej raz ročne;
d)
skupina expozícií, na ktorých sú založené údaje použité na odhad, štandardy poskytovania úverov použité vtedy, keď vznikli údaje, a ďalšie príslušné charakteristiky sú porovnateľné s expozíciami a štandardmi inštitúcie. Hospodárske alebo trhové podmienky, na ktorých sa údaje zakladajú, sa týkajú aktuálnych a predvídateľných podmienok. Počet expozícií vo vzorke a časový rozsah údajov použitý na kvantifikáciu sú dostatočné na to, aby sa inštitúcia mohla spoľahnúť, že jej odhady sú presné a spoľahlivé;
e)
v prípade odkúpených pohľadávok odhady odzrkadľujú všetky príslušné informácie dostupné kupujúcej inštitúcii, ktoré sa týkajú kvality podkladových pohľadávok, vrátane údajov pre podobné skupiny poskytnuté predávajúcou osobou, kupujúcou inštitúciou alebo externými zdrojmi. Kupujúca inštitúcia vyhodnotí všetky údaje od predávajúceho, na ktoré sa spolieha;
f)
inštitúcia pridáva do svojich odhadov určitú mieru konzervatívnosti, ktorá súvisí s očakávaným rozsahom chýb v odhade. Keď sa metódy a údaje považujú za menej uspokojivé, očakávaný rozsah chýb je väčší, musí byť aj miera konzervatívnosti väčšia.
Keď inštitúcie používajú rozdielne odhady na výpočet rizikových váh a na interné účely, zabezpečia ich zdokumentovanie a primeranosť. Ak inštitúcie môžu príslušným orgánom preukázať, že v prípade údajov zhromaždených pred 1. januárom 2007 sa vykonali vhodné úpravy, aby sa dosiahla všeobecná rovnocennosť s vymedzením zlyhania uvedeným v článku 178 alebo so stratou, príslušné orgány môžu inštitúciám povoliť určitú flexibilitu pri uplatňovaní požadovaných noriem na údaje.
2. Keď inštitúcia používa údaje, ktoré sú združené medzi inštitúciami, musí spĺňať tieto požiadavky:
a)
ratingové systémy a kritériá ostatných inštitúcií v skupine sú podobné jej vlastným;
b)
skupina je reprezentatívna pre portfólio, pre ktoré sa združené údaje používajú;
c)
združené údaje používa inštitúcia konzistentne po celý čas na svoje odhady;
d)
inštitúcia zostáva zodpovedná za integritu svojich ratingových systémov;
e)
inštitúcia udržiava dostatočnú úroveň interných poznatkov o svojich ratingových systémoch vrátane schopnosti účinne monitorovať ratingový proces a vykonávať jeho audit.
Článok 180
Osobitné požiadavky na odhadovanie PD
1. V kvantifikácii parametrov rizika, ktorým sa priraďujú ratingové stupne alebo skupiny, inštitúcie uplatňujú tieto požiadavky špecifické pre odhadovanie PD pre expozície voči podnikovým subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám a v prípade kapitálových expozícií, keď inštitúcia používa prístup PD/LGD uvedený v článku 155 ods. 3:
a)
inštitúcie odhadujú PD pomocou ratingového stupňa dlžníka vychádzajúc z dlhodobých priemerov jednoročných mier zlyhania. Odhady PD pre dlžníkov s veľkým špekulatívnym kapitálom, alebo pre dlžníkov, ktorých aktíva sú prevažne obchodované aktíva, odzrkadľujú výkonnosť podkladových aktív na základe období volatilít podliehajúcich stresom;
b)
v prípade odkúpených podnikových pohľadávok môžu inštitúcie odhadnúť očakávanú stratu EL pomocou ratingového stupňa dlžníka vychádzajúc z dlhodobých priemerov jednoročných realizovaných mier zlyhania;
c)
ak inštitúcia odvodzuje dlhodobé priemerné odhady PD a LGD pre odkúpené podnikové pohľadávky z odhadu EL a primeraného odhadu PD alebo LGD, proces odhadovania celkových strát musí spĺňať všetky štandardy pre odhadovanie PD a LGD stanovené v tejto časti a výsledok musí byť v súlade s LGD, ako sa uvádza v článku 181 ods. 1 písm. a);
d)
inštitúcie používajú techniky odhadovania PD iba spolu s podpornou analýzou. Inštitúcie uznávajú dôležitosť hodnotiacich úvah pri kombinovaní výsledkov techník a pri vykonávaní úprav kvôli obmedzeniam techník a informácií;
e)
ak inštitúcia používa údaje o interných skúsenostiach so zlyhaním na odhadovanie PD, odhady odzrkadľujú štandardy upisovania a všetky rozdiely v ratingovom systéme, ktorým sa vytvorili údaje, a v súčasnom ratingovom systéme. Keď sa štandardy upisovania alebo ratingové systémy zmenia, vykonáva inštitúcia odhad PD s väčšou mierou konzervatívnosti;
f)
ak inštitúcia začleňuje alebo zaraďuje svoje interné stupne do stupnice, ktorú používa ECAI alebo podobné organizácie, a potom priradí mieru zlyhania pozorovanú pre stupne externej organizácie svojim vlastným stupňom, zakladá sa zaraďovanie na porovnaní interných ratingových kritérií s kritériami použitými externou organizáciou a na porovnaní interných a externých ratingov všetkých spoločných dlžníkov. Treba sa vyhnúť odchýlkam alebo nesúladom v metóde zaraďovania alebo v podkladových údajoch. Kritériá externej organizácie, ktoré sú základom pre údaje použité na kvantifikáciu, sa orientujú iba na riziko zlyhania a neodzrkadľujú charakteristiky transakcie. Analýza, ktorú vykonajú inštitúcie, obsahuje porovnanie použitých vymedzení zlyhania, ale s výhradou požiadaviek uvedených v článku 178. Inštitúcia zdokumentuje základ pre zaraďovanie;
g)
ak inštitúcia používa štatistické modely predpovedania zlyhania, je povolené odhadovať PD ako jednoduchý priemer odhadov PD pre individuálnych dlžníkov v danom stupni. Inštitúcia, ktorá na tento účel používa modely PD, musí spĺňať požiadavky stanovené v článku 174;
h)
bez ohľadu na to, či inštitúcia používa externé, interné alebo združené zdroje údajov alebo kombináciu týchto troch zdrojov, pokiaľ ide o jej odhady PD, je dĺžka obdobia použitého historického pozorovania aspoň päť rokov pre najmenej jeden zdroj. Ak dostupné obdobie pozorovania v prípade ktoréhokoľvek zdroja trvá dlhšie a tieto údaje sú relevantné, použije sa toto dlhšie obdobie. Toto písmeno sa takisto uplatňuje na prístup PD/LGD v prípade akcií. S výhradou povolenia príslušných orgánov môžu inštitúcie, ktoré nedostali povolenie od príslušného orgánu podľa článku 143 používať vlastné odhady LGD alebo konverzné faktory, pri uplatnení prístupu IRB využiť príslušné údaje zahŕňajúce obdobie dvoch rokov. Obdobie, ktoré má byť zahrnuté, sa každý rok predĺži o jeden rok až dovtedy, kým príslušné údaje nebudú zahŕňať obdobie piatich rokov.
2. V prípade retailových expozícií sa uplatňujú tieto požiadavky:
a)
inštitúcie odhadujú PD podľa ratingového stupňa alebo skupiny dlžníka na základe dlhodobých priemerov jednoročných mier zlyhania;
b)
odhady PD sa môžu odvodiť aj od odhadu celkových strát a primeraných odhadov LGD;
c)
inštitúcie považujú interné údaje pre zaraďovanie expozícií do stupňov alebo skupín za primárny zdroj informácií pre odhadovanie charakteristík strát. Inštitúcie môžu používať externé údaje (vrátane združených údajov) alebo štatistické modely na kvantifikáciu, ak existujú obe tieto silné spojenia:
i)
medzi procesom zaraďovania expozícií do stupňov alebo skupín, ktorý používa inštitúcia, a procesom použitým externým zdrojom údajov; a
ii)
medzi interným rizikovým profilom inštitúcie a zložením externých údajov;
d)
ak inštitúcia odvodzuje dlhodobé priemerné odhady PD a LGD pre retail z odhadu celkových strát a primeraného odhadu PD alebo LGD, proces odhadovania celkových strát musí spĺňať všetky štandardy pre odhadovanie PD a LGD ustanovené v tejto časti a výsledok je v súlade s LGD, ako sa uvádza v článku 181 ods. 1 písm. a);
e)
bez ohľadu na to, či inštitúcia používa externé, interné, alebo združené zdroje údajov, alebo kombináciu týchto troch zdrojov, pokiaľ ide o odhady charakteristík strát, je dĺžka obdobia použitého historického pozorovania aspoň päť rokov pre najmenej jeden zdroj. Ak dostupné obdobie pozorovania trvá dlhšie pre ktorýkoľvek zdroj a tieto údaje sú relevantné, použije sa toto dlhšie obdobie. Inštitúcia nemusí pripisovať rovnaký význam historickým údajom, ak na základe aktuálnejších údajov možno lepšie predpovedať miery straty. S výhradou povolenia od príslušných orgánov môžu inštitúcie v prípade, keď uplatňujú prístup IRB, použiť príslušné údaje zahŕňajúce obdobie dvoch rokov. Obdobie, ktoré má byť zahrnuté, sa každý rok predĺži o jeden rok až dovtedy, kým príslušné údaje nebudú zahŕňať obdobie piatich rokov;
f)
inštitúcie identifikujú a analyzujú očakávané zmeny parametrov rizika počas obdobia životnosti expozícií voči kreditným rizikám (účinky sezónnych zmien).
V prípade odkúpených retailových pohľadávok môžu inštitúcie použiť externé a interné referenčné údaje. Inštitúcie používajú všetky príslušné zdroje údajov pre porovnanie.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
podmienky, za ktorých môžu príslušné orgány udeliť povolenia uvedené v odseku 1 písm. h) a v odseku 2 písm. e);
b)
metodiky, na základe ktorých príslušné orgány posúdia metodiku inštitúcie pre odhad PD v súlade s článkom 143.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 181
Špecifické požiadavky na vlastné odhady LGD
1. Inštitúcie pri kvantifikácii parametrov rizika spojených s ratingovými stupňami alebo skupinami uplatňujú tieto požiadavky špecifické pre ich vlastné odhady LGD:
a)
inštitúcie odhadujú LGD pre stupeň alebo skupinu facility na základe priemeru realizovanej LGD pre stupeň alebo skupinu facility pri použití všetkých pozorovaných zlyhaní v rámci zdrojov údajov (priemer vážený zlyhaniami);
b)
inštitúcie používajú odhady LGD, ktoré zodpovedajú hospodárskemu poklesu, ak sú konzervatívnejšie než dlhodobý priemer. Ak sa očakáva, že ratingový systém bude po celý čas poskytovať realizované LGD na konštantnej úrovni pre každý stupeň alebo skupinu, inštitúcie vykonajú úpravy svojich odhadov parametrov rizika pre každý stupeň alebo skupinu, aby sa obmedzil vplyv hospodárskeho poklesu na kapitál;
c)
inštitúcia zohľadňuje rozsah každej závislosti medzi rizikom dlžníka a kolaterálu alebo poskytovateľa kolaterálu. Prípady, keď existuje významný stupeň závislosti, sa riešia konzervatívnym spôsobom;
d)
nesúlady mien medzi podkladovým záväzkom a kolaterálom sa riešia konzervatívne v rámci hodnotenia LGD vykonaného inštitúciou;
e)
ak odhady LGD zohľadňujú existenciu kolaterálu, tieto odhady sa nezakladajú výlučne na odhadovanej trhovej hodnote kolaterálu. Odhady LGD zohľadňujú účinok potenciálnej neschopnosti inštitúcií pohotovo získať kontrolu nad ich kolaterálom a speňažiť ho;
f)
ak odhady LGD zohľadňujú existenciu kolaterálu, inštitúcie stanovia interné požiadavky na riadenie kolaterálu, právnu istotu a riadenie rizík, ktoré sú vo všeobecnosti konzistentné s požiadavkami uvedenými v kapitole 4 oddiele 3;
g)
ak inštitúcia uznáva kolaterál na určovanie hodnoty expozície voči kreditnému riziku protistrany v súlade s kapitolou 6 oddielov 5 alebo 6, hodnota, pri ktorej sa očakáva, že bude realizovaná z kolaterálu, sa v odhadoch LGD nezohľadňuje;
h)
v špecifickom prípade expozícií, ktoré už sú v stave zlyhania, inštitúcia používa súčet svojich najlepších odhadov očakávanej straty pre každú expozíciu za danej súčasnej hospodárskej situácie a stavu expozície a svoj odhad nárastu miery straty spôsobeného možnými dodatočnými neočakávanými stratami počas obdobia realizácie náhrad, t. j. medzi dátumom zlyhania a konečnou likvidáciou expozície;
i)
ak sa neuhradené poplatky z omeškania kapitalizovali vo výkaze ziskov a strát inštitúcie, zahrnú sa do miery expozície a straty danej inštitúcie;
j)
v prípade expozícií voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám sa odhady LGD zakladajú na údajoch za obdobie aspoň piatich rokov v prípade aspoň jedného zdroja údajov, pričom toto obdobie sa po prevzatí každý rok predlžuje o jeden rok až do dosiahnutia obdobia aspoň siedmich rokov. Ak dostupné obdobie pozorovania trvá v prípade ktoréhokoľvek zdroja dlhšie a tieto údaje sú relevantné, použije sa toto dlhšie obdobie.
2. V prípade retailových expozícií inštitúcie môžu postupovať takto:
a)
odvodiť odhady LGD z realizovaných strát a primeraných odhadov PD;
b)
zohľadňovať budúce čerpania buď vo svojich odhadoch konverzných faktorov, alebo vo svojich odhadoch LGD;
c)
v prípade odkúpených retailových pohľadávok použiť na odhad LGD externé a interné referenčné údaje.
V prípade retailových expozícií sa odhady LGD zakladajú na údajoch za obdobie aspoň piatich rokov. Inštitúcia nemusí prikladať rovnaký význam historickým údajom, ak aktuálnejšie údaje lepšie predpovedajú miery straty. S výhradou súhlasu od príslušných orgánov môžu inštitúcie, ktoré uplatňujú prístup IRB, použiť príslušné údaje zahŕňajúce obdobie dvoch rokov. Obdobie, ktoré má byť zahrnuté, sa každý rok predĺži o jeden rok až dovtedy, kým príslušné údaje nebudú zahŕňať obdobie piatich rokov.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
povahu, závažnosť a trvanie hospodárskeho poklesu uvedeného v odseku 1;
b)
podmienky, za ktorých môže príslušný orgán povoliť a inštitúcia podľa článku 3 používať príslušné údaje zahŕňajúce obdobie dvoch rokov, ak inštitúcia použije prístup IRB.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 182
Špecifické požiadavky na vlastné odhady konverzného faktora
1. Pri kvantifikácii parametrov rizika spojených s ratingovými stupňami alebo skupinami inštitúcie uplatňujú tieto požiadavky špecifické pre ich vlastné odhady konverzných faktorov:
a)
inštitúcie odhadujú konverzné faktory pre každý stupeň alebo skupinu facility na základe priemeru realizovaných konverzných faktorov pre každý stupeň alebo skupinu facility pri použití váženého priemeru zlyhaní v rámci zdrojov údajov;
b)
inštitúcie používajú odhady konverzného faktora, ktoré prislúchajú hospodárskemu poklesu, ak sú konzervatívnejšie než dlhodobý priemer. Ak sa očakáva, že ratingový systém bude po celý čas poskytovať realizované konverzné faktory na konštantnej úrovni pre každý stupeň alebo skupinu, inštitúcie vykonajú úpravy svojich odhadov parametrov rizika pre každý stupeň alebo skupinu, aby sa obmedzil vplyv hospodárskeho poklesu na kapitál;
c)
odhady konverzných faktorov vypracované inštitúciami odzrkadľujú možnosť dodatočných čerpaní zo strany dlžníka do okamihu, keď nastane zlyhanie a po tomto okamihu. Odhad konverzného faktora musí zahŕňať väčšiu mieru konzervatívnosti, keď sa môže odôvodnene očakávať silnejšia pozitívna korelácia medzi frekvenciou zlyhania a veľkosťou konverzného faktora;
d)
pri vypracovávaní odhadov konverzných faktorov inštitúcie zohľadňujú svoje špecifické politiky a stratégie prijaté v súvislosti s monitorovaním účtov a spracovaním platieb. Inštitúcie takisto zvážia svoju schopnosť a ochotu predísť ďalším čerpaniam za okolností, ktoré sa blížia zlyhaniu platieb, ako sú napríklad porušenia reštriktívnych klauzúl alebo iné technické zlyhania;
e)
inštitúcie majú zavedené primerané systémy a postupy na monitorovanie objemu facility, aktuálnych zostatkov pod záväznými úverovými rámcami a zmien v zostatkoch podľa dlžníkov a stupňov. Inštitúcia je schopná denne monitorovať nesplatené zostatky;
f)
ak inštitúcie používajú rozdielne odhady konverzných faktorov na výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a na vnútorné účely, tieto odhady sú zdokumentované a primerané.
2. V prípade expozícií voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám sa odhady konverzných faktorov zakladajú na údajoch za obdobie aspoň piatich rokov v prípade aspoň jedného zdroja údajov, pričom toto obdobie sa po prevzatí každý rok predlžuje o jeden rok až do dosiahnutia obdobia aspoň siedmich rokov. Ak dostupné obdobie pozorovania trvá dlhšie pre ktorýkoľvek zdroj a tieto údaje sú relevantné, použije sa toto dlhšie obdobie.
3. V prípade retailových expozícií môžu inštitúcie zohľadňovať budúce čerpania buď vo svojich konverzných faktoroch alebo vo svojich odhadoch LGD.
V prípade retailových expozícií sa odhady konverzných faktorov zakladajú na údajoch počas minimálne piatich rokov. Odchylne od odseku 1 písm. a) inštitúcia nemusí priradiť rovnaký význam historickým údajom, ak aktuálnejšie údaje lepšie predpovedajú miery straty. S výhradou súhlasu príslušných orgánov môžu inštitúcie, ktoré uplatňujú prístup IRB, použiť príslušné údaje zahŕňajúce obdobie dvoch rokov. Obdobie, ktoré sa má zahrnúť, sa každý rok predĺži o jeden rok až dovtedy, kým príslušné údaje nebudú zahŕňať obdobie piatich rokov.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
povahu, závažnosť a trvanie hospodárskeho poklesu uvedeného v odseku 1;
b)
podmienky, za ktorých môže príslušný orgán povoliť a inštitúcia používať príslušné údaje zahŕňajúce obdobie dvoch rokov v čase, keď inštitúcia prvýkrát prevezme prístup IRB.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 183
Požiadavky na posudzovanie vplyvu záruk a kreditných derivátov na expozície voči podnikateľským subjektom, inštitúciám, ústredným vládam a centrálnym bankám, keď sa používajú vlastné odhady LGD, a na retailové expozície
1. Na oprávnených ručiteľov a záruky sa uplatňujú tieto požiadavky:
a)
inštitúcie majú jasne stanovené kritériá pre typy ručiteľov, ktorých uznávajú na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií;
b)
na uznaných ručiteľov sa uplatňujú rovnaké pravidlá ako na dlžníkov, ako sa stanovuje v článkoch 171, 172 a 173;
c)
záruka musí byť preukázaná v písomnej podobe, nevypovedateľná zo strany ručiteľa, platná až do úplného uspokojenia záväzku (v rozsahu hodnoty a trvania záruky) a právne vymožiteľná voči ručiteľovi v rámci jurisdikcie, v ktorej ručiteľ vlastní aktíva uplatniteľné a vymožiteľné súdnym rozhodnutím. Podmienené záruky, ktorými sa stanovujú podmienky, za ktorých ručiteľ nemusí byť povinný plniť svoj záväzok, môžu byť uznané s výhradou povolenia od príslušných orgánov. Kritériá zaradenia musia primerane zohľadňovať všetky potenciálne zníženia účinku zmierňovania rizika.
2. Inštitúcia má jasne stanovené kritériá pre upravovanie stupňov, skupín alebo odhadov LGD a v prípade retailových a oprávnených odkúpených pohľadávok proces zaraďovania expozícií do stupňov alebo skupín s cieľom zohľadniť vplyv záruk na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií. Tieto kritériá musia spĺňať požiadavky ustanovené v článkoch 171 až 173.
Kritériá musia byť hodnoverné a výstižné. Musia zohľadňovať schopnosť a ochotu ručiteľa plniť v rámci záruky, pravdepodobný termín platieb ručiteľa, mieru, do akej schopnosť ručiteľa plniť v rámci záruky súvisí so schopnosťou dlžníka splácať, a v akej miere zostáva reziduálne riziko na dlžníkovi.
3. Požiadavky na záruky v tomto článku sa uplatňujú aj na kreditné deriváty, ktoré zmierňujú kreditné riziko len jednej protistrany. Vo vzťahu k nesúladu medzi podkladovým záväzkom a referenčným záväzkom kreditného derivátu alebo záväzkom použitým na určenie, či vznikla kreditná udalosť, sa uplatňujú požiadavky stanovené v článku 216 ods. 2. Pokiaľ ide o retailové expozície a oprávnené odkúpené pohľadávky, tento odsek sa uplatňuje na proces zaraďovania expozícií do stupňov alebo skupín.
Kritériá zohľadňujú výplatnú štruktúru kreditného derivátu a konzervatívne sa nimi posudzuje jej vplyv na úroveň a načasovanie realizácie náhrad. Inštitúcia zohľadní rozsah pretrvávania iných foriem reziduálneho rizika.
4. Požiadavky uvedené v odsekoch 1 až 3 sa neuplatňujú na záruky, ktoré poskytli inštitúcie, ústredné vlády a centrálne banky a podnikateľské subjekty, ktoré spĺňajú požiadavky ustanovené v článku 201 ods. 1 písm. g), ak inštitúcia dostala povolenie uplatňovať štandardizovaný prístup na expozície voči týmto subjektom v súlade s článkami 148 a 150. V tomto prípade sa uplatňujú požiadavky uvedené v kapitole 4.
5. Pri retailových zárukách sa na zaradenie expozícií do stupňov alebo skupín a na odhadovanie PD uplatňujú aj požiadavky uvedené v odsekoch 1, 2 a 3.
6. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, na základe ktorých môže príslušný orgán povoliť uznanie podmienených záruk.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 184
Požiadavky na odkúpené pohľadávky
1. Pri kvantifikácii parametrov rizika spojených s ratingovými stupňami alebo skupinami odkúpených pohľadávok inštitúcie zaručia dodržiavanie podmienok ustanovených v odsekoch 2 až 6.
2. Štruktúrou facility sa zabezpečuje, že za všetkých predvídateľných okolností inštitúcia skutočne vlastní a kontroluje všetky peňažné úhrady z pohľadávok. Keď dlžník realizuje úhradu priamo predávajúcemu alebo správcovi, inštitúcia pravidelne overuje, či sú úhrady posielané v plnej výške a v rámci zmluvne dohodnutých podmienok. Inštitúcie zavedú postupy s cieľom zabezpečiť ochranu vlastníctva pohľadávok a peňažných príjmov proti konkurzným konaniam alebo právnym námietkam, ktoré by mohli podstatne oneskoriť schopnosť veriteľa speňažiť alebo previesť pohľadávky alebo udržať kontrolu nad peňažnými príjmami.
3. Inštitúcia monitoruje kvalitu odkúpených pohľadávok, ako aj finančnú situáciu predávajúceho a správcu. Uplatňujú sa tieto zásady:
a)
inštitúcia posudzuje koreláciu medzi kvalitou odkúpených pohľadávok a finančnou situáciou predávajúceho i správcu a má zavedené interné politiky a postupy, ktoré poskytnú primerané zabezpečenie na ochranu proti takýmto nepredvídaným udalostiam vrátane priradenia interného rizikového ratingu každému predávajúcemu a správcovi;
b)
inštitúcia používa jasné a účinné politiky a postupy určenia oprávnenosti predávajúceho a správcu. Inštitúcia alebo jej zástupca vykonávajú pravidelné kontroly predávajúcich a správcov s cieľom overiť presnosť správ od predávajúceho alebo správcu, odhaliť podvod alebo prevádzkové nedostatky a overiť kvalitu politík v oblasti poskytovania úverov predávajúceho a správcove politiky a postupy inkasovania. Výsledky týchto kontrol sa dokumentujú;
c)
inštitúcia posudzuje charakteristiky skupín odkúpených pohľadávok vrátane účtov s prevýšenými limitmi, históriu nedoplatkov predávajúceho, stratové pohľadávky a úpravu ocenenia stratových pohľadávok, splátkový kalendár a potenciálne protiúčty;
d)
inštitúcia má účinné politiky a postupy monitorovania koncentrácií voči jednotlivým dlžníkom na agregovanom základe v rámci skupín odkúpených pohľadávok a medzi týmito skupinami;
e)
inštitúcia zabezpečí, aby od správcu dostala včasné a dostatočne podrobné správy o časovej štruktúre pohľadávok a znížení ich kvality z iných ako kreditných dôvodov, aby sa zaistil súlad s kritériami oprávnenosti inštitúcie a politikami pre poskytnutie prostriedkov, ktorými sa upravujú odkúpené pohľadávky, a aby sa poskytli účinné prostriedky, pomocou ktorých sa monitorujú a potvrdzujú podmienky predávajúceho týkajúce sa predaja a zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov.
4. Inštitúcia má systémy a postupy na zistenie zhoršenia finančných podmienok predávajúceho a kvality odkúpených pohľadávok v počiatočnom štádiu a na proaktívne riešenie vznikajúcich problémov. Inštitúcia má najmä jasné a účinné politiky, postupy a informačné systémy na monitorovanie porušení reštriktívnych klauzúl a jasné a účinné politiky a postupy na začatie súdnych konaní a riešenie problémových odkúpených pohľadávok.
5. Inštitúcia má jasné a účinné politiky a postupy upravujúce kontrolu odkúpených pohľadávok, úveru a peňažnej hotovosti. V písomných interných politikách sa predovšetkým vymedzia všetky podstatné prvky programu odkupovania pohľadávok vrátane mier preddavkov, prípustného kolaterálu, nevyhnutnej dokumentácie, limitov koncentrácie a spôsobu zaobchádzania s peňažnými príjmami. V týchto prvkoch sa primerane zohľadnia všetky významné a vecné faktory vrátane finančnej situácie predávajúceho a správcu, koncentrácií rizík a trendov kvality odkúpených pohľadávok a okruhu klientov predávajúceho, a interné systémy zabezpečia, že sa finančné prostriedky poskytujú iba voči presne vymedzenému podpornému kolaterálu a dokumentácii.
6. Inštitúcia využíva účinný interný proces posudzovania súladu so všetkými internými politikami a postupmi. Tento proces zahŕňa pravidelný audit všetkých kritických fáz programu inštitúcie pre odkupovanie pohľadávok, overovanie oddelenia povinností, a to v prvom rade medzi hodnotením predávajúceho a správcu a hodnotením dlžníka a v druhom rade medzi hodnotením predávajúceho a správcu a auditom na mieste predávajúceho a správcu a hodnotenie prevádzky obslužného oddelenia (back office) s osobitným dôrazom na kvalifikáciu, skúsenosti, úroveň personálneho obsadenia a podporné systémy automatizácie.
Pododdiel 3
Validácia interných odhadov
Článok 185
Validácia interných odhadov
Inštitúcie validujú svoje interné odhady na základe týchto požiadaviek:
a)
inštitúcie majú zavedené spoľahlivé systémy validácie presnosti a konzistentnosti ratingových systémov, procesov a odhadovania všetkých príslušných parametrov rizika. Proces internej validácie inštitúcii umožňuje dôsledne a zmysluplne posúdiť výkonnosť interného ratingu a systémov odhadovania rizika;
b)
inštitúcie pravidelne porovnávajú realizované miery zlyhania s odhadovanými PD pre každý stupeň a v prípadoch, keď sa realizované miery zlyhania nachádzajú mimo očakávaného rozsahu pre tento stupeň, inštitúcie presne analyzujú dôvody odchýlky. Inštitúcie, ktoré používajú vlastné odhady LGD a konverzných faktorov, takisto vykonávajú analogickú analýzu týchto odhadov. V takýchto porovnaniach sa používajú historické údaje, ktoré sa musia vzťahovať na obdobie s maximálnou možnou dĺžkou. Metódy a údaje použité v takýchto porovnaniach inštitúcia zdokumentuje. Táto analýza a dokumentácia sa aktualizuje aspoň raz ročne;
c)
inštitúcie takisto používajú ďalšie nástroje kvantitatívnej validácie a porovnania s relevantnými externými zdrojmi údajov. Analýza sa zakladá na údajoch, ktoré zodpovedajú portfóliu, pravidelne sa aktualizujú a obsiahnu príslušné obdobie pozorovania. Interné hodnotenia vykonávané inštitúciou týkajúce sa výkonnosti jej ratingových systémov sa vzťahujú na obdobie s maximálnou možnou dĺžkou;
d)
metódy a údaje použité na kvantitatívnu validáciu sú počas celého obdobia konzistentné. Zmeny v metódach odhadovania a validácie a v údajoch (zdrojoch údajov i pokrytých obdobiach) sa zdokumentujú;
e)
inštitúcie majú spoľahlivé interné štandardy pre situácie, keď sa pri použití EL odchýlky v realizovaných PD, LGD, konverzných faktoroch a celkových stratách ukážu v porovnaní s očakávaním ako dostatočne významné na to, aby bola platnosť odhadov spochybnená. Tieto štandardy musia zohľadňovať hospodárske cykly a podobnú systematickú variabilitu v zaznamenaných zlyhaniach. Keď sú realizované hodnoty aj naďalej vyššie než očakávané hodnoty, inštitúcie upravujú odhady smerom nahor s cieľom zohľadniť svoje zlyhania a zaznamenané straty.
Pododdiel 4
Požiadavky na kapitálové expozície podľa prístupu interných modelov
Článok 186
Požiadavky na vlastné zdroje a kvantifikácia rizika
Inštitúcie na účely výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje musia spĺňať tieto zásady:
a)
odhad potenciálnej straty je odolný voči nepriaznivým trhovým pohybom, ktoré sú relevantné z hľadiska dlhodobého rizikového profilu konkrétnych podielov inštitúcie. Údaje použité na to, aby predstavovali rozdeľované výnosy, odzrkadľujú najdlhšie obdobie slúžiace ako vzorka, za ktoré sú údaje dostupné a zmysluplné pri zobrazení rizikového profilu konkrétnych kapitálových expozícií inštitúcie. Použité údaje sú dostatočné na to, aby poskytovali konzervatívne, štatisticky hodnoverné a spoľahlivé odhady straty, ktoré sa nezakladajú výhradne na subjektívnych alebo hodnotiacich úvahách. Použitý šok musí poskytovať konzervatívny odhad možných strát počas príslušného dlhodobého trhového alebo hospodárskeho cyklu. Inštitúcia kombinuje empirickú analýzu dostupných údajov s úpravami založenými na rozličných faktoroch, aby získala primerane realistické a konzervatívne výstupy modelu. Pri zostavovaní modelov „hodnoty v riziku“ (VaR - „Value at Risk“) na odhad potenciálnych štvrťročných strát môžu inštitúcie použiť štvrťročné údaje alebo konvertovať údaje kratšieho časového horizontu na štvrťročný ekvivalent použitím analyticky primeranej metódy podporenej empirickými dôkazmi a pomocou rozvinutého a zdokumentovaného myšlienkového procesu a analýzy. Takýto prístup sa používa po celý čas konzervatívne a konzistentne. Ak sú príslušné údaje dostupné iba v obmedzenom rozsahu, inštitúcia využije primeranú mieru konzervatívnosti;
b)
použité modely primerane zachytávajú všetky podstatné riziká spojené s výnosmi z akcií vrátane všeobecného trhového rizika i špecifického rizika expozície akciového portfólia inštitúcie. Interné modely primerane vysvetľujú historické kolísanie cien, zachytávajú rozsah a zmeny v zložení potenciálnych koncentrácií a sú odolné voči nepriaznivému trhovému prostrediu. Súbor rizikových expozícií, ktoré sú zastúpené v údajoch použitých na odhad, sa tesne približuje kapitálovým expozíciám inštitúcie alebo je s nimi aspoň porovnateľný;
c)
interný model je primeraný rizikovému profilu a zložitosti akciového portfólia inštitúcie. Ak inštitúcia drží významné podiely, ktorých hodnoty sú svojou povahou značne nelineárne, interné modely sa zostavia tak, aby primerane zachytávali riziká spojené s takýmito nástrojmi;
d)
zaraďovanie jednotlivých pozícií k proxy údajom, trhovým indexom a rizikovým faktorom je hodnoverné, výstižné a koncepčne spoľahlivé;
e)
inštitúcie prostredníctvom empirických analýz preukazujú primeranosť rizikových faktorov vrátane svojej schopnosti vyrovnať všeobecné i špecifické riziko;
f)
pri odhadoch volatility výnosov kapitálových expozícií sa zohľadňujú príslušné a dostupné údaje, informácie a metódy. Používajú sa interné údaje preskúmané nezávislou stranou alebo údaje z vonkajších zdrojov vrátane združených údajov;
g)
je zavedený presný a komplexný program stresového testovania.
Článok 187
Proces riadenia a kontroly rizík
Inštitúcie vzhľadom na vývoj a použitie interných modelov na účely požiadaviek na vlastné zdroje zavedú politiky, postupy a kontroly s cieľom zabezpečiť integritu modelu a procesu modelovania. Uvedené politiky, postupy a kontroly zahŕňajú:
a)
plnú integráciu interného modelu do celkových riadiacich informačných systémov inštitúcie a do riadenia akciového portfólia neobchodnej knihy. Interné modely sú plne začlenené do infraštruktúry inštitúcie pre riadenie rizík v prípade, že sa používajú najmä pri meraní a posudzovaní výkonnosti akciového portfólia vrátane výkonnosti prispôsobenej riziku, pri prideľovaní ekonomického kapitálu kapitálovým expozíciám a hodnotení celkovej kapitálovej primeranosti a procesu riadenia investícií;
b)
zavedené systémy riadenia, postupy a funkcie kontroly na zaistenie pravidelného a nezávislého preskúmavania všetkých prvkov interného procesu modelovania vrátane schválenia revízií modelu, preverovania vstupov modelu a preskúmania výsledkov modelu, ako je priame overenie výpočtu rizika. Pri týchto preskúmaniach sa posudzuje presnosť, úplnosť a primeranosť vstupov modelu a výsledkov modelu a dôraz sa kladie na zistenie a obmedzenie potenciálnych chýb spojených so známymi nedostatkami, ako aj na zistenie neznámych nedostatkov modelu. Tieto preskúmania môže vykonávať nezávislý interný útvar alebo nezávislá externá tretia strana;
c)
primerané systémy a postupy monitorovania investičných limitov a rizikových expozícií týkajúcich sa kapitálových expozícií;
d)
útvary zodpovedné za vypracovanie a uplatňovanie modelu sú funkčne nezávislé od útvarov zodpovedných za riadenie individuálnych investícií;
e)
strany zodpovedné za všetky aspekty procesu modelovania sú primerane kvalifikované. Manažment vyčlení na funkcie modelovania ľudské zdroje, ktoré majú potrebné odborné zručnosti a znalosti.
Článok 188
Validácia a dokumentácia
Inštitúcie zavedú dôkladné systémy validácie presnosti a konzistentnosti svojich interných modelov a modelových procesov. Všetky podstatné prvky interných modelov a procesu modelovania a validácia sa dokumentujú.
Na validáciu a dokumentáciu interných modelov a procesov modelovania, ktoré inštitúcie zaviedli, sa vzťahujú tieto požiadavky:
a)
inštitúcie používajú proces internej validácie na hodnotenie výkonnosti svojich interných modelov a procesov konzistentne a zmysluplne;
b)
metódy a údaje použité na kvantitatívnu validáciu používajú počas celého obdobia konzistentne. Zmeny v metódach odhadovania a validácie a v údajoch, a to v zdrojoch údajov a v zahrnutých obdobiach, sa zdokumentujú;
c)
inštitúcie pravidelne porovnávajú skutočné výnosy z akcií vypočítané pomocou realizovaných a nerealizovaných ziskov a strát s modelovanými odhadmi. Pri týchto porovnaniach sa využívajú historické údaje, ktoré sa vzťahujú na čo najdlhšie obdobie. Inštitúcia zdokumentuje metódy a údaje, ktoré sa v týchto porovnaniach použili. Táto analýza a dokumentácia sa aktualizuje aspoň raz ročne;
d)
inštitúcie využívajú ďalšie nástroje kvantitatívnej validácie a porovnania s externými zdrojmi údajov. Analýza sa zakladá na údajoch, ktoré zodpovedajú portfóliu, pravidelne sa aktualizujú a vzťahujú sa na príslušné obdobie pozorovania. Interné hodnotenia inštitúcie týkajúce sa výkonnosti jej modelov sa zakladajú na období s maximálnou možnou dĺžkou;
e)
inštitúcie používajú spoľahlivé interné štandardy pre riešenie situácií, pri ktorých z porovnania skutočných výnosov z akcií s odhadmi modelov vyplýva pochybnosť o platnosti odhadov alebo samotných modelov. Tieto štandardy zohľadňujú hospodárske cykly a podobnú systematickú premenlivosť výnosov z akcií. Všetky úpravy vykonané v interných modeloch v reakcii na preskúmanie modelu sa zdokumentujú a sú konzistentné so štandardmi inštitúcie pre preskúmanie modelu;
f)
interný model a proces modelovania sa zdokumentuje, a to vrátane zodpovedností strán zúčastnených na modelovaní, procesu schvaľovania modelu a procesu kontroly modelu.
Pododdiel 5
Interné riadenie a dohľad
Článok 189
Správa a riadenie
1. Všetky podstatné stránky procesov ratingu a odhadov schvaľuje riadiaci orgán inštitúcie alebo jeho poverený výbor a vrcholový manažment. Členovia týchto orgánov majú všeobecné znalosti o ratingových systémoch inštitúcie a dôkladne rozumejú správam o hospodárení, ktoré s tým súvisia.
2. Členovia vrcholového manažmentu podliehajú týmto požiadavkám:
a)
upozorňujú riadiaci orgán alebo poverený výbor na podstatné zmeny alebo výnimky v zavedených politikách, ktoré podstatne ovplyvnia fungovanie ratingových systémov inštitúcie;
b)
dobre poznajú formu a fungovanie ratingových systémov;
c)
trvalo zabezpečujú, aby ratingové systémy riadne fungovali.
Útvary kontroly kreditného rizika vrcholový manažment pravidelne informujú o výkonnosti ratingového procesu, oblastiach, ktoré potrebujú zlepšenie, a stave prác na zlepšení nedostatkov, ktoré sa predtým zistili.
3. Analýza založená na interných ratingoch profilu inštitúcie z hľadiska kreditného rizika je nevyhnutnou súčasťou podávania správ o hospodárení uvedeným orgánom. Správy zahŕňajú minimálne profil rizika pre každý stupeň, migráciu medzi stupňami, odhad príslušných parametrov pre každý stupeň a porovnanie realizovaných mier zlyhania a v prípade, že sa používajú vlastné odhady, porovnanie realizovanej LGD a realizovaných konverzných faktorov oproti očakávaniam a výsledky stresového testovania. Frekvencia podávania správ závisí od významu a druhu informácií a postavenia príjemcu v organizačnej štruktúre.
Článok 190
Kontrola kreditného rizika
1. Útvar kontroly kreditného rizika je nezávislý od zamestnaneckých a riadiacich funkcií, ktoré zodpovedajú za vznik a obnovovanie expozícií, a priamo podlieha vrcholovému manažmentu. Útvar zodpovedá za vypracovanie alebo výber ratingových systémov, za ich implementáciu, dozor nad nimi a ich výkonnosť. Pravidelne vypracováva a analyzuje správy o výstupe ratingových systémov.
2 Do zodpovednosti útvaru alebo útvarov kontroly kreditného rizika patria tieto oblasti:
a)
testovanie a monitorovanie stupňov a skupín;
b)
vypracovávanie a analýza súhrnných správ o ratingových systémoch inštitúcie;
c)
vykonávacie postupy pre overenie, či sa konzistentne uplatňujú vymedzenia stupňa a skupiny vo všetkých útvaroch a geografických oblastiach;
d)
preskúmavanie a dokumentovanie všetkých zmien v ratingovom procese vrátane dôvodov týchto zmien;
e)
preskúmanie ratingových kritérií s cieľom vyhodnotiť, či sú aj naďalej vhodné na predpovedanie rizika. Zmeny v ratingovom procese, kritériách alebo jednotlivých ratingových parametroch sa zdokumentujú a uchovajú;
f)
aktívna účasť na vypracovaní alebo výbere, prevzatí a validácii modelov použitých v ratingovom procese;
g)
dozor a dohľad nad modelmi použitými v ratingovom procese;
h)
priebežné preskúmavanie a upravovanie modelov použitých v ratingovom procese.
3. Inštitúcie, ktoré používajú združené údaje v súlade s článkom 179 ods. 2, môžu externým subjektom zadať tieto úlohy:
a)
vypracovať prehľad informácií súvisiacich s testovaním a monitorovaním stupňov a skupín;
b)
vypracovať súhrnné správy z ratingových systémov inštitúcie;
c)
vypracovať prehľad informácií súvisiacich sa preskúmaním ratingových kritérií s cieľom vyhodnotiť, či sú aj naďalej vhodné na predpoveď rizika;
d)
dokumentovať zmeny v ratingovom procese, kritériách alebo individuálnych ratingových parametroch;
e)
vypracovať prehľad informácií súvisiacich s priebežným preskúmaním a zmenami modelov použitých v ratingovom procese.
4. Inštitúcie uplatňujúce odsek 3 zabezpečia, aby príslušné orgány mali prístup ku všetkým príslušným informáciám od tretej strany, ktoré sú nevyhnutné na kontrolu dodržiavania požiadaviek, a aby príslušné orgány mohli vykonať kontroly na mieste v rovnakom rozsahu ako v rámci inštitúcie.
Článok 191
Interný audit
Interným auditom alebo prostredníctvom iného porovnateľného nezávislého útvaru auditu sa aspoň raz ročne preskúmavajú ratingové systémy inštitúcie a ich fungovanie vrátane fungovania úverových funkcií a odhadov PD, LGD, EL a konverzných faktorov. Preskúmavané oblasti zahŕňajú dodržiavanie všetkých uplatniteľných požiadaviek.
KAPITOLA 4
Zmierňovanie kreditného rizika
Oddiel 1
Vymedzenia pojmov a všeobecné požiadavky
Článok 192
Vymedzenia pojmov
Na účely tejto kapitoly sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1)
„požičiavajúca inštitúcia“ znamená inštitúciu, ktorá má príslušnú expozíciu;
2)
„zabezpečená pôžička“ znamená každú transakciu, na základe ktorej vzniká expozícia zabezpečená kolaterálom, ktorá neobsahuje ustanovenie, ktoré priznáva inštitúcii právo aspoň denne dostávať maržu;
3)
„transakcia kapitálového trhu“ znamená každú transakciu, na základe ktorej vzniká expozícia zabezpečená kolaterálom, ktorá obsahuje ustanovenie priznávajúce inštitúcii právo aspoň denne dostávať maržu;
4)
„podkladový PKI“ znamená PKI, do ktorého akcií alebo podielových listov investoval iný PKI.
Článok 193
Zásady uznávania vplyvu postupov zmierňovania kreditného rizika
1. Expozícia, v súvislosti s ktorou existuje zmierňovanie kreditného rizika, nemôže vytvárať vyššiu hodnotu rizikovo vážených expozícií alebo výšku očakávanej straty, než inak identická expozícia, v súvislosti s ktorou neexistuje v rámci inštitúcie zmierňovanie kreditného rizika.
2. Ak sa v hodnote rizikovo vážených expozícií už zohľadňuje zabezpečenie podľa kapitoly 2 alebo prípadne podľa kapitoly 3, inštitúcie nezohľadňujú toto zabezpečenie vo výpočtoch podľa tejto kapitoly.
3. Ak sú splnené ustanovenia oddielov 2 a 3, inštitúcie môžu zmeniť výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií podľa štandardizovaného prístupu a výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát podľa prístupu interných ratingov v súlade s ustanoveniami oddielov 4, 5 a 6.
4. Inštitúcie zaobchádzajú s peňažnými prostriedkami, cennými papiermi alebo komoditami kúpenými, vypožičanými alebo získanými na základe repo transakcií alebo transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, ako s kolaterálom.
5. Ak má inštitúcia, ktorá počíta hodnotu rizikovo vážených expozícií podľa štandardizovaného prístupu, viac než jednu formu zmierňovania kreditného rizika pre jednu expozíciu, vykoná tieto dva kroky:
a)
expozíciu rozdelí na časti kryté jednotlivými druhmi nástrojov na zmierňovanie kreditného rizika;
b)
vypočíta hodnoty rizikovo vážených expozícií pre každú časť získanú podľa písmena a) samostatne v súlade s ustanoveniami kapitoly 2 a tejto kapitoly.
6. Ak inštitúcia, ktorá počíta hodnotu rizikovo vážených expozícií podľa štandardizovaného prístupu, pokrýva jednu expozíciu zabezpečením poskytnutým jediným poskytovateľom zabezpečenia a ak má uvedené zabezpečenie rôzne lehoty splatnosti, vykoná tieto dva kroky:
a)
expozíciu rozdelí na časti kryté jednotlivými nástrojmi zmierňovania kreditného rizika;
b)
vypočíta hodnoty rizikovo vážených expozícií pre každú časť získanú podľa písmena a) samostatne v súlade s ustanoveniami kapitoly 2 a tejto kapitoly.
Článok 194
Zásady, ktorými sa riadi prípustnosť postupov zmierňovania kreditného rizika
1. Postup použitý s cieľom poskytnúť zabezpečenie spolu s prijatými opatreniami a krokmi spoločne s postupmi a politikami uplatňovanými touto požičiavajúcou inštitúciou sú také, aby ich výsledkom boli dohody o zabezpečení, ktoré sú právne účinné a vymožiteľné vo všetkých príslušných jurisdikciách.
Požičiavajúca inštitúcia poskytne na žiadosť príslušného orgánu najnovšiu verziu nezávislého, písomného a odôvodneného právneho stanoviska alebo stanovísk, ktoré použila na určenie, či jej dohoda alebo dohody o zabezpečení spĺňajú podmienky ustanovené v prvom pododseku.
2. Požičiavajúca inštitúcia vykoná všetky zodpovedajúce kroky na zaistenie účinnosti dohôd o zabezpečení a na riešenie súvisiacich rizík.
3. Inštitúcie môžu uznať financované zabezpečenie pri výpočte účinku zmiernenia kreditného rizika, iba ak aktíva, na ktoré sa spolieha so zabezpečením, spĺňajú obe tieto podmienky:
a)
sú uvedené v zozname prípustných aktív stanovených v článkoch 197 až 200, podľa toho, ako je to vhodné; a
b)
sú dostatočne likvidné a ich hodnota je v priebehu času dostatočne stabilná na to, aby poskytovali primeranú istotu, pokiaľ ide o dosiahnuté kreditné zabezpečenie, a to so zreteľom na prístup použitý pri výpočte hodnôt rizikovo vážených expozícií a miery povoleného uznania.
4. Inštitúcie môžu uznať financované zabezpečenie na výpočet účinku zmiernenia kreditného rizika iba, ak má požičiavajúca inštitúcia právo včas speňažiť alebo ponechať si aktíva, z ktorých toto zabezpečenie vyplýva, v prípade zlyhania, platobnej neschopnosti alebo konkurzu - alebo inej kreditnej udalosti uvedenej v obchodnej dokumentácii - dlžníka a prípadne správcu, ktorý má v držbe kolaterál. Stupeň korelácie medzi hodnotou aktív, na ktoré sa spolieha v súvislosti so zabezpečením, a kreditnou kvalitou dlžníka nesmie byť príliš vysoký.
5. V prípade nefinancovaného zabezpečenia sa poskytovateľ zabezpečenia uzná za prípustného poskytovateľa zabezpečenia, iba ak je poskytovateľ zabezpečenia zaradený do zoznamu prípustných poskytovateľov zabezpečenia uvedeného v článkoch 201 alebo 202, podľa toho, ako je to vhodné.
6. V prípade nefinancovaného zabezpečenia sa dohoda o zabezpečení uzná za prípustnú dohodu o zabezpečení, len ak spĺňa tieto dve podmienky:
a)
je zaradená do zoznamu prípustných dohôd o zabezpečení uvedených v článkoch 203 a 204 ods. 1;
b)
je právne účinná a vymožiteľná v príslušných jurisdikciách, aby poskytla primeranú istotu vzhľadom na dosiahnuté zabezpečenie, pričom sa zohľadňuje prístup použitý pri výpočte hodnôt rizikovo vážených expozícií a povolený stupeň uznania;
c)
poskytovateľ zabezpečenia spĺňa kritériá uvedené v odseku 5.
7. Zabezpečenie musí spĺňať požiadavky ustanovené v oddiele 3, ktoré sú uplatniteľné.
8. Inštitúcia musí byť schopná preukázať príslušným orgánom, že má primerané procesy riadenia rizík na kontrolu tých rizík, ktorým môže byť vystavená v dôsledku vykonávania postupov na zmierňovanie kreditného rizika.
9. Bez ohľadu na to, že zmiernenia kreditného rizika bolo zohľadnené na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií a prípadne výšky očakávaných strát, inštitúcie naďalej vykonávajú úplné hodnotenie kreditného rizika podkladovej expozície a sú schopné preukázať príslušným orgánom splnenie tejto požiadavky. V prípade repo transakcií a transakcií požičiavania cenných papierov alebo požičiavania či vypožičiavania komodít sa podkladová expozícia iba na účely tohto odseku považuje za čistú hodnotu expozície.
10. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť, čo predstavuje dostatočne likvidné aktíva a kedy možno hodnoty aktív považovať za dostatočne stabilné na účely odseku 3.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 30. septembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Oddiel 2
Prípustné formy zmierňovania kreditného rizika
Pododdiel 1
Financované zabezpečenie
Článok 195
Vzájomné započítavanie v súvahe
Pri vzájomných pohľadávkach medzi inštitúciou a jej zmluvnou stranou môže inštitúcia používať vzájomné započítavanie v súvahe ako prípustnú formu zmierňovania kreditného rizika.
Bez toho, aby bol dotknutý článok 196, prípustnosť sa obmedzuje na recipročné pokladničné zostatky medzi požičiavajúcou inštitúciou a protistranou. Inštitúcie môžu zmeniť hodnoty rizikovo vážených expozícií a prípadne výšku očakávaných strát iba pri úveroch a vkladoch, ktoré samy získali a ktoré sú predmetom dohody o vzájomnom započítavaní v súvahe.
Článok 196
Rámcové dohody o vzájomnom započítavaní zahŕňajúce repo transakcie alebo transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít alebo iné transakcie kapitálového trhu.
Inštitúcie prijímajúce súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom ustanovenú v článku 223, môžu zohľadňovať účinky dvojstranných zmlúv o vzájomnom započítavaní, ktoré sa vzťahujú na repo transakcie, transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít alebo iné transakcie kapitálového trhu s protistranou. Bez toho, aby bol dotknutý článok 299, prijatý kolaterál a cenné papiere alebo komodity vypožičané v rámci takýchto dohôd alebo transakcií musia spĺňať požiadavky prípustnosti týkajúce sa kolaterálu uvedené v článkoch 197 a 198.
Článok 197
Prípustnosť kolaterálov v rámci všetkých prístupov a metód
1. Inštitúcie môžu použiť tieto položky ako prípustný kolaterál v rámci všetkých prístupov a metód:
a)
peňažné vklady v požičiavajúcej inštitúcii alebo nástroje hotovostného typu v držbe tejto inštitúcie;
b)
dlhové cenné papiere emitované ústrednými vládami alebo centrálnymi bankami, pričom tieto cenné papiere majú ratingové hodnotenie od ECAI alebo agentúry na podporu exportu uznanej na účely kapitoly 2 ako prípustná, ktorému EBA priradil podľa pravidiel pre rizikové váženie expozícií voči ústredným vládam a centrálnym bankám podľa kapitoly 2 stupeň kreditnej kvality 4 alebo vyšší;
c)
dlhové cenné papiere emitované inštitúciami, pričom tieto cenné papiere majú ratingové hodnotenie od ECAI, ktorému EBA priradil podľa pravidiel pre rizikové váženie expozícií voči inštitúciám podľa kapitoly 2 stupeň kreditnej kvality 3 alebo vyšší;
d)
dlhové cenné papiere emitované inými subjektmi, pričom tieto cenné papiere majú ratingové hodnotenie od ECAI, ktorému EBA priradil podľa pravidiel pre rizikové váženie expozícií voči podnikateľským subjektom podľa kapitoly 2 stupeň kreditnej kvality 3 alebo vyšší;
e)
dlhové cenné papiere s krátkodobým ratingovým hodnotením od ECAI, ktorému EBA priradil podľa pravidiel pre rizikové váženie krátkodobých expozícií podľa kapitoly 2 stupeň kreditnej kvality 3 alebo vyšší;
f)
kapitálové cenné papiere alebo konvertibilné dlhopisy, ktoré sú zahrnuté v hlavnom indexe;
g)
zlato;
h)
sekuritizačné pozície, ktoré nie sú resekuritizačné pozície a ktoré majú externé ratingové hodnotenie od ECAI, ktorému EBA priradil podľa pravidiel pre rizikové váženie sekuritizačných expozícií podľa prístupu uvedeného v kapitole 5 oddiele 3 pododdiele 3 stupeň kreditnej kvality 3 alebo vyšší.
2. Na účely odseku 1 písm. b) medzi „dlhové cenné papiere emitované ústrednými vládami alebo centrálnymi bankami“ patria:
a)
dlhové cenné papiere emitované regionálnymi vládami alebo miestnymi orgánmi, s expozíciami voči ktorým sa v súlade s článkom 115 ods. 2 zaobchádza ako s expozíciami voči ústrednej vláde, v ktorého jurisdikcii sú zriadené;
b)
dlhové cenné papiere emitované subjektmi verejného sektora, s expozíciami voči ktorým sa v súlade s článkom 116 ods. 4 zaobchádza ako s expozíciami voči ústrednej vláde;
c)
dlhové cenné papiere emitované multilaterálnymi rozvojovými bankami, ktorým sa v zmysle článku 117 ods. 2 priraďuje 0 % riziková váha;
d)
dlhové cenné papiere emitované medzinárodnými organizáciami, ktorým sa v zmysle článku 118 priraďuje 0 % riziková váha.
3. Na účely odseku 1 písm. c) medzi „dlhové cenné papiere emitované inštitúciami“ patria:
a)
dlhové cenné papiere emitované regionálnymi vládami alebo miestnymi orgánmi iné ako dlhové cenné papiere uvedené v odseku 2 písm. a);
b)
dlhové cenné papiere emitované subjektmi verejného sektora, s expozíciami voči ktorým sa zaobchádza v súlade s článkom 116 ods. 1 a 2;
c)
dlhové cenné papiere emitované multilaterálnymi rozvojovými bankami inými než tými, ktorým sa v zmysle článku 117 ods. 2 priraďuje 0 % riziková váha.
4. Inštitúcia môže použiť dlhové cenné papiere, ktoré sú emitované inými inštitúciami a ktoré nemajú ratingové hodnotenie od ECAI, ako prípustný kolaterál, ak tieto dlhové cenné papiere spĺňajú všetky tieto kritériá:
a)
sú kótované na uznanej burze;
b)
kvalifikujú sa ako nadriadený dlh;
c)
všetky ostatné emisie s ratingom emitujúcej inštitúcie, ktoré majú rovnakú úroveň nadriadenosti, majú ratingové hodnotenie od ECAI, ktorý EBA zaradil do stupňa, ktorý zodpovedá 3. alebo vyššiemu stupňu kreditnej kvality podľa pravidiel pre rizikové váženie expozícií voči inštitúciám alebo krátkodobých expozícií podľa kapitoly 2;
d)
požičiavajúca inštitúcia nemá informácie, na základe ktorých by mohla predpokladať, že emisia by mala mať nižšie ratingové hodnotenie než to, ktoré sa uvádza v písmene c);
e)
trhová likvidita nástroja je na tieto účely dostatočná.
5. Inštitúcie môžu použiť podiely na majetku v PKI ako prípustný kolaterál, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
podiely na majetku v kolektívnom investovaní majú denne zverejňovanú kótovanú cenu;
b)
PKI sa obmedzujú na investovanie do nástrojov, ktoré sú prípustné na uznanie podľa odsekov 1 a 2;
c)
PKI spĺňajú podmienky ustanovené v článku 132 ods. 3.
Ak PKI investuje do podielov na majetku v inom podniku kolektívneho investovania, podmienky stanovené v písmenách a) až c) prvého pododseku sa uplatňujú rovnako na každý takýto podkladový podnik kolektívneho investovania.
Použitie derivátových nástrojov PKI na hedžing povolených investícií nebráni tomu, aby boli podiely na majetku v tomto podniku prípustné ako kolaterál.
6. Na účely odseku 5, ak investovanie PKI (pôvodný podnik kolektívneho investovania) alebo ktoréhokoľvek z jeho podkladových PKI nie je obmedzené na investovanie do nástrojov, ktoré sú podľa odsekov 1 a 4 prípustné, inštitúcie môžu použiť podiely na majetku v tomto PKI ako kolaterál do výšky rovnajúcej sa hodnote akceptovateľných aktív, ktoré má tento PKI v držbe, ak daný podnik kolektívneho investovania alebo ktorýkoľvek z jeho podkladových PKI investovali do neakceptovateľných aktív v maximálnej možnej miere povolenej v rámci ich príslušných mandátov.
Ak akýkoľvek podkladový podnik kolektívneho investovania má svoje vlastné podkladové podniky kolektívneho investovania, inštitúcie môžu použiť podiely na majetku v kolektívnom investovaní v pôvodnom podniku kolektívneho investovania ako prípustný kolaterál za predpokladu, že uplatňujú metodiku ustanovenú v prvom pododseku.
Ak neakceptovateľné aktíva môžu mať zápornú hodnotu v dôsledku záväzkov alebo podmienených záväzkov vyplývajúcich z vlastníctva, inštitúcie vykonajú tieto kroky:
a)
vypočítajú celkovú hodnotu neakceptovateľných aktív;
b)
ak je hodnota získaná podľa písmena a) záporná, odpočítajú absolútnu hodnotu tejto sumy od celkovej hodnoty akceptovateľných aktív.
7. So zreteľom na odsek 1písm. b) až e), keď cenný papier má dve ratingové hodnotenia od ECAI, inštitúcie použijú menej priaznivé hodnotenie. Ak má cenný papier viac než dve ratingové hodnotenia od ECAI, inštitúcie použijú dve najpriaznivejšie ratingové hodnotenia. Ak sú dve najpriaznivejšie ratingové hodnotenia rozdielne, inštitúcie použijú menej priaznivé z nich.
8. ESMA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
hlavné indexy uvedené v odseku 1 písm. f) tohto článku, v článku 198 ods. 1 písm. a), v článku 224 ods. 1 a 4 a v článku 299 ods. 2 písm. e);
b)
uznané burzy uvedené v odseku 4 písm. a) tohto článku a v článku 198 ods. 1 písm. a), v článku 224 ods. 1 a 4, článku 299 ods. 2 písm. e), článku 400 ods. 2 písm. k), článku 416 ods. 3 písm. e), článku 428 ods. 1 písm. c) a v prílohe III bode 12, a to v súlade s podmienkami ustanovenými v článku 4 ods. 1 bode 72.
ESMA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1095/2010.
Článok 198
Dodatočná prípustnosť kolaterálu podľa súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom
1. Keď inštitúcia používa súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom uvedenú v článku 197, môže popri kolateráli ustanovenom v článku 223 použiť ako prípustný kolaterál tieto položky:
a)
kapitálové cenné papiere alebo konvertibilné dlhopisy, ktoré nie sú zahrnuté v hlavnom indexe, ale sú obchodované na uznanej burze;
b)
podiely na majetku v PKI, ak sú splnené tieto dve podmienky:
i)
podiely na majetku v kolektívnom investovaní majú denne zverejňovanú kótovanú cenu;
ii)
PKI sa obmedzuje na investovanie do nástrojov, ktoré sú prípustné na účel uznania podľa článku 197 ods. 1 a 4 a položiek uvedených v písmene a) tohto pododseku.
Ak PKI investuje do podielov na majetku v inom podniku kolektívneho investovania, podmienky uvedené v písmenách a) a b) tohto odseku sa uplatňujú rovnako na každý takýto podkladový PKI.
Použitie derivátových nástrojov PKI na hedžing povolených investícií nebráni tomu, aby boli podiely na majetku v tomto podniku prípustné ako kolaterál.
2. Ak investovanie PKI alebo ktoréhokoľvek PKI nie je obmedzené na investovanie do nástrojov, ktoré sú prípustné podľa článku 197 ods. 1 a 4, a položky uvedené v odseku 1 písm. a), inštitúcie môžu použiť podiely na majetku v tomto PKI ako kolaterál do výšky rovnajúcej sa hodnote akceptovateľných aktív, ktoré má tento PKI v držbe, ak daný podnik kolektívneho investovania alebo ktorýkoľvek z jeho podkladových PKI investovali do neakceptovateľných aktív v maximálnej možnej miere povolenej v rámci ich príslušných mandátov.
Ak neakceptovateľné aktíva môžu mať zápornú hodnotu v dôsledku záväzkov alebo podmienených záväzkov vyplývajúcich z vlastníctva, inštitúcie vykonajú tieto dva kroky:
a)
vypočítajú celkovú hodnotu neakceptovateľných aktív;
b)
ak je hodnota získaná podľa písmena a) záporná, odpočítajú absolútnu hodnotu tejto sumy od celkovej hodnoty akceptovateľných aktív.
Článok 199
Dodatočná prípustnosť kolaterálu podľa prístupu IRB
1. Inštitúcie, ktoré počítajú hodnotu rizikovo vážených expozícií a výšku očakávaných strát podľa prístupu IRB, môžu okrem kolaterálu uvedeného v článkoch 197 a 198 použiť aj tieto formy kolaterálu:
a)
kolaterál vo forme nehnuteľného majetku v súlade s odsekmi 2, 3 a 4;
b)
pohľadávky v súlade s odsekom 5;
c)
iný nefinančný kolaterál v súlade s odsekmi 6 a 8;
d)
lízing v súlade s odsekom 7.
2. Ak nie je uvedené inak podľa článku 124 ods. 2, inštitúcie môžu použiť ako prípustný kolaterál nehnuteľný majetok určený na bývanie, ktorý užíva alebo bude užívať alebo prenajíma alebo bude prenajímať vlastník alebo konečný vlastník v prípade osobných investičných spoločností, a nehnuteľný majetok určený na podnikanie vrátane kancelárskych priestorov a iných priestorov určených na podnikanie, ak sú splnené tieto dve podmienky:
a)
hodnota nehnuteľnosti významne nezávisí od kreditnej kvality dlžníka. Inštitúcie môžu z určovania významnosti takej závislosti vylúčiť situácie, v ktorých hodnotu nehnuteľnosti i výkonnosť dlžníka ovplyvňujú výhradne makroekonomické faktory;
b)
riziko dlžníka významne nezávisí od výkonnosti založenej nehnuteľnosti alebo projektu, ale od základnej schopnosti dlžníka splácať dlh z iných zdrojov a v dôsledku toho splatenie facility nie je významne závislé od žiadneho peňažného toku vytvoreného založeným majetkom, ktorý slúži ako kolaterál.
3. Inštitúcie sa môžu odchýliť od ustanovení odseku 2 písm. b) v prípade expozícií zabezpečených nehnuteľným majetkom určeným na bývanie nachádzajúcim sa na území členského štátu, ak príslušný orgán tohto členského štátu uverejní dôkaz, ktorým sa preukáže, že na danom území je dobre rozvinutý a dlhodobo ustálený trh s nehnuteľným majetkom určeným na bývanie s mierou strát, ktorá nepresahuje žiadny z týchto limitov:
a)
straty vyplývajúce z úverov zabezpečených nehnuteľným majetkom určeným na bývanie až do 80 % trhovej hodnoty alebo 80 % hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania, ak nie je ustanovené inak v článku 124 ods. 2, nepresahujú 0,3 % nesplatených úverov zabezpečených nehnuteľným majetkom určeným na bývanie v ktoromkoľvek danom roku;
b)
celkové straty vyplývajúce z úverov zabezpečených nehnuteľným majetkom určeným na bývanie nepresahujú 0,5 % nesplatených úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie v ktoromkoľvek danom roku.
Ak v danom roku nie je splnená ktorákoľvek podmienka uvedená v prvom pododseku písmenách a) a b), inštitúcie nepoužijú zaobchádzanie stanovené v uvedenom pododseku, kým obe podmienky nie sú v nasledujúcom roku splnené.
4. Inštitúcie sa môžu odchýliť od ustanovení odseku 2 písm. b) v prípade nehnuteľného majetku určeného na podnikanie nachádzajúceho sa na území členského štátu, ak príslušný orgán tohto členského štátu uverejní dôkaz, ktorým sa preukáže, že na danom území je dobre rozvinutý a dlhodobo ustálený trh s nehnuteľným majetkom určeným na podnikanie s mierou strát, ktorá nepresahuje žiadny z týchto limitov:
a)
straty vyplývajúce z úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie do výšky 50 % trhovej hodnoty alebo 60 % hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania nepresahujú 0,3 % nesplatených úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie v ktoromkoľvek danom roku;
b)
celkové straty vyplývajúce z úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie nepresahujú 0,5 % nesplatených úverov zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie v ktoromkoľvek danom roku.
Ak v danom roku nie je splnená jedna z podmienok uvedených v písmenách a) a b) prvého pododseku, inštitúcie nepoužijú zaobchádzanie špecifikované v danom pododseku, až kým obe podmienky nebudú splnené v bezprostredne nasledujúcom roku.
5. Inštitúcie môžu použiť ako prípustný kolaterál pohľadávky súvisiace s obchodnou transakciou alebo transakciami s pôvodnou splatnosťou kratšou alebo rovnajúcou sa jednému roku. Medzi prípustné pohľadávky nepatria tie, ktoré sú spojené so sekuritizáciami, sub-participáciami alebo kreditnými derivátmi alebo sumami, ktoré dlhujú pridružené strany.
6. Príslušné orgány povolia inštitúcii používať ako prípustný kolaterál nefinančný kolaterál iného druhu než sú druhy uvedené v odsekoch 2, 3 a 4, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
existujú likvidné trhy - o čom pri zohľadnení druhu aktív svedčia časté transakcie - na realizáciu kolaterálu rýchlym a ekonomicky efektívnym spôsobom. Inštitúcie vykonávajú posudzovanie tejto podmienky pravidelne a vtedy, keď informácie naznačujú významné zmeny na trhu;
b)
existujú riadne ustálené, verejne dostupné trhové ceny pre kolaterál. Inštitúcie môžu považovať trhové ceny za riadne ustálené, ak pochádzajú zo spoľahlivých zdrojov informácií, ako sú verejné indexy, a odzrkadľujú cenu transakcií za bežných podmienok. Inštitúcie môžu považovať trhové ceny za verejne dostupné, ak sú tieto ceny uverejnené, ľahko prístupné a získateľné pravidelne a bez akéhokoľvek zbytočného administratívneho alebo finančného zaťaženia;
c)
inštitúcia analyzuje trhové ceny, čas a náklady potrebné na uplatnenie kolaterálu a dosiahnuté výnosy z tohto kolaterálu;
d)
inštitúcia preukáže, že dosiahnuté výnosy z kolaterálu nie sú nižšie než 70 % hodnoty kolaterálu v prípade viac než 10 % všetkých likvidácií pre daný druh kolaterálu. Ak existuje podstatná volatilita trhových cien, inštitúcia preukáže k spokojnosti príslušných orgánov, že jej ocenenie kolaterálu je dostatočne konzervatívne.
Inštitúcie zdokumentujú splnenie podmienok uvedených v písmenách a) až d) prvého pododseku a podmienok, ktoré sú uvedené v článku 210.
7. S výhradou ustanovení článku 230 ods. 2, ak sú splnené požiadavky stanovené v článku 211, sa s expozíciami vyplývajúcimi z transakcií, v rámci ktorých inštitúcia prenajíma majetok tretej strane, môže zaobchádzať rovnako ako s úvermi zabezpečenými daným druhom prenajímaného majetku.
8. EBA zverejní zoznam druhov nefinančných kolaterálov, ktoré príslušné orgány povolili inštitúciám použiť v súlade s odsekom 6.
Článok 200
Iné financované zabezpečenie
Inštitúcie môžu použiť ako prípustný kolaterál toto ďalšie financované zabezpečenie:
a)
peňažný vklad alebo nástroje hotovostného typu v držbe tretej strany, ktorá je inštitúciou, na základe inej dohody než dohoda o správe a založené v prospech požičiavajúcej inštitúcie;
b)
životné poistky založené v prospech požičiavajúcej inštitúcie;
c)
nástroje emitované treťou stranou, ktorá je inštitúciou a ktorá ich na požiadanie spätne odkúpi.
Pododdiel 2
Nefinancované zabezpečenie
Článok 201
Oprávnenosť poskytovateľov zabezpečenia podľa všetkých prístupov
1. Inštitúcie môžu použiť tieto strany ako oprávnených poskytovateľov nefinancovaného zabezpečenia:
a)
ústredné vlády a centrálne banky;
b)
regionálne vlády alebo miestne orgány;
c)
multilaterálne rozvojové banky;
d)
medzinárodné organizácie, expozície voči ktorým majú podľa článku 117 priradenú 0 % rizikovú váhu;
e)
subjekty verejného sektora, s pohľadávkami voči ktorým sa zaobchádza v súlade s článkom 116;
f)
inštitúcie a finančné inštitúcie, v prípade ktorých sa s expozíciami voči danej finančnej inštitúcii zaobchádza ako s expozíciami voči inštitúciám v súlade s článkom 119 ods. 5;
g)
ďalšie podnikateľské subjekty, vrátane materských, dcérskych a pridružených podnikateľských subjektov inštitúcie, ktoré spĺňajú jednu z týchto podmienok:
i)
tieto ďalšie podnikateľské subjekty majú ratingové hodnotenie od ECAI;
ii)
v prípade inštitúcií počítajúcich hodnotu rizikovo vážených expozícií a výšku očakávaných strát podľa prístupu IRB, tieto ďalšie podnikateľské subjekty nemajú ratingové hodnotenie od uznanej ECAI a interný rating určila inštitúcia;
h)
centrálne protistrany.
2. Ak inštitúcie počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšku očakávaných strát podľa prístupu IRB, musí ručiteľ, aby bol oprávnený ako poskytovateľ nefinancovaného zabezpečenia, mať interný rating určený inštitúciou v súlade s ustanoveniami oddielu 6 kapitoly 3.
Príslušné orgány uverejnia a aktualizujú zoznam týchto finančných inštitúcií, ktoré sú oprávnenými poskytovateľmi nefinancovaného zabezpečenia podľa odseku 1 písm. f) alebo hlavné kritériá na určenie takýchto oprávnených poskytovateľov nefinancovaného zabezpečenia spolu s opisom platných prudenciálnych požiadaviek a používajú svoj zoznam spoločne s ďalšími príslušnými orgánmi v súlade s 117 smernice 2013/36/EÚ.
Článok 202
Oprávnenosť poskytovateľov zabezpečenia podľa prístupu IRB, ktorí spĺňajú podmienky na zaobchádzanie ustanovené v článku 153 ods. 3
Inštitúcia môže ako oprávnených poskytovateľov nefinancovaného zabezpečenia použiť inštitúcie, poisťovne a zaisťovne a agentúry na podporu exportu, ktoré spĺňajú podmienky na uplatnenie zaobchádzania ustanoveného v článku 153 ods. 3, ak spĺňajú všetky tieto podmienky:
a)
majú dostatočné odborné znalosti pre poskytnutie nefinancovaného zabezpečenia;
b)
podliehajú regulácii spôsobom, ktorý je rovnocenný s pravidlami uvedenými v tomto nariadení, alebo mali v čase poskytnutia zabezpečenia ratingové hodnotenie od uznanej ECAI, ktorý EBA zaradil do stupňa zodpovedajúceho 3. alebo vyššiemu stupňu kreditnej kvality, v súlade s pravidlami pre rizikové váženie expozícií voči podnikateľským subjektom podľa kapitoly 2;
c)
mali v čase poskytnutia zabezpečenia alebo počas akéhokoľvek po ňom nasledujúceho obdobia interný rating s PD zodpovedajúcou alebo nižšou než je tá, ktorá zodpovedá 2. alebo vyššiemu stupňu kreditnej kvality, v súlade s pravidlami pre rizikové váženie expozícií voči podnikateľským subjektom podľa kapitoly 2;
d)
majú interný rating s PD zodpovedajúcou alebo nižšou, než je tá, ktorá zodpovedá 3. alebo vyššiemu stupňu kreditnej kvality, v súlade s pravidlami pre rizikové váženie expozícií voči podnikateľským subjektom podľa kapitoly 2.
Na účely tohto článku nemôžu v prospech zabezpečenia poskytnutému agentúrou na podporu exportu plynúť žiadne výhody z výslovnej dodatočnej záruky ústrednej vlády.
Článok 203
Prípustnosť záruk ako nefinancovaného zabezpečenia
Inštitúcie môžu použiť záruky ako prípustné nefinancované zabezpečenie.
Pododdiel 3
Druhy derivátov
Článok 204
Prípustné druhy kreditných derivátov
1. Inštitúcie môžu použiť tieto druhy kreditných derivátov a nástroje, ktoré sa môžu skladať z takýchto kreditných derivátov, alebo ktoré sú podobne ekonomicky účinné, ako prípustné zabezpečenie:
a)
swapy na kreditné zlyhanie;
b)
swapy na celkový výnos;
c)
dlhové nástroje viazané na úver v rozsahu, v akom sú podložené splácaním peňažnými prostriedkami.
Ak inštitúcia kupuje zabezpečenie úveru prostredníctvom swapu na celkový výnos a zaznamenáva čisté platby prijaté v rámci swapu ako čistý príjem, ale nezaznamenáva kompenzačné zníženie hodnoty aktíva, ktoré je zabezpečené, buď znížením reálnej hodnoty alebo doplnením k zdrojom, toto zabezpečenie sa neuzná ako prípustné zabezpečenie.
2. Keď inštitúcia vykonáva interný hedžing použitím kreditného derivátu, kreditné riziko presunuté do obchodnej knihy sa musí preniesť na tretiu stranu alebo strany, aby bolo zabezpečenie uznané za prípustné zabezpečenie na účely tejto kapitoly.
Keď sa interný hedžing vykonal v súlade s prvým pododsekom a boli splnené požiadavky uvedené v tejto kapitole, inštitúcie pri získaní nefinancovaného zabezpečenia uplatnia na výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát pravidlá stanovené v oddieloch 4 až 6.
Oddiel 3
Požiadavky
Pododdiel 1
Financované zabezpečenie
Článok 205
Požiadavky na iné dohody o vzájomnom započítavaní v súvahe než rámcové dohody o vzájomnom započítavaní uvedené v článku 206
Dohody o vzájomnom započítavaní v súvahe iné než rámcové dohody o vzájomnom započítavaní uvedené v článku 206 sa považujú za prípustnú formu zmiernenia kreditného rizika, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
tieto dohody sú právne účinné a vymožiteľné v každej príslušnej jurisdikcii, aj v prípade platobnej neschopnosti alebo konkurzu protistrany;
b)
inštitúcie sú schopné kedykoľvek zistiť aktíva a pasíva podliehajúce týmto dohodám;
c)
inštitúcie priebežne monitorujú a kontrolujú riziká spojené so zrušením zabezpečenia;
d)
inštitúcie priebežne monitorujú a kontrolujú príslušné expozície na čistom základe.
Článok 206
Požiadavky na rámcové dohody o vzájomnom započítavaní vzťahujúce sa na repo transakcie, transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít alebo iné transakcie kapitálového trhu
Rámcové dohody o vzájomnom započítavaní vzťahujúce sa na repo transakcie, transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít alebo iné transakcie kapitálového trhu sa uznajú za prípustnú formu zmiernenia kreditného rizika, ak kolaterál poskytnutý v rámci týchto dohôd spĺňa všetky požiadavky stanovené v článku 207 ods. 2 až 4 a ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
sú právne účinné a vymožiteľné v každej príslušnej jurisdikcii, aj v prípade konkurzu alebo platobnej neschopnosti protistrany;
b)
udeľujú strane, ktorá nezlyhala, právo včas ukončiť a zavrieť všetky transakcie podľa dohody v prípade zlyhania, a to aj v prípade konkurzu alebo platobnej neschopnosti protistrany;
c)
zabezpečujú také vzájomné započítavanie ziskov a strát z transakcií uzavretých podľa dohody, aby jediná čistá suma tvorila pohľadávku jednej strany voči druhej.
Článok 207
Požiadavky na finančný kolaterál
1. V rámci všetkých prístupov a metód sa finančný kolaterál a zlato kvalifikuje ako prípustný kolaterál, ak sú splnené všetky požiadavky uvedené v odsekoch 2 až 4.
2. Kreditná kvalita dlžníka a hodnota kolaterálu nesmú mať významnú pozitívnu koreláciu. Ak by sa hodnota kolaterálu významne znížila, samo osebe to neznamená významné zhoršenie kreditnej kvality dlžníka. Ak by sa kreditná kvalita dlžníka dostala na kritickú úroveň, samo osebe to neznamená významné zníženie hodnoty kolaterálu.
Cenné papiere emitované dlžníkom alebo členom skupiny prepojených subjektov sa nepovažujú za prípustný kolaterál. Napriek tomu sa vlastné emisie krytých dlhopisov dlžníka v zmysle článku 129 kvalifikujú ako prípustný kolaterál, ak sú poskytnuté ako kolaterál na účely repo transakcií, ak spĺňajú podmienky ustanovené v prvom pododseku.
3. Inštitúcie musia splniť všetky zmluvné a štatutárne požiadavky v súvislosti s vymožiteľnosťou dohôd o kolaterále podľa právnych predpisov vzťahujúcich sa na ich práva z kolaterálu, a prijmú všetky kroky potrebné na jej presadenie.
Inštitúcie vykonali dostatočné právne preskúmanie potvrdzujúce vymožiteľnosť dohôd o kolaterále vo všetkých príslušných jurisdikciách. Opätovne vykonajú takéto preskúmanie vtedy, keď je nevyhnutné zaistiť stálu vymožiteľnosť.
4. Inštitúcie musia splniť všetky tieto operačné požiadavky:
a)
riadne zdokumentujú dohody o kolaterále a majú zavedené jasné a spoľahlivé postupy pre včasné uplatnenie kolaterálu;
b)
využívajú spoľahlivé postupy a procesy kontroly rizík vyplývajúcich z použitia kolaterálu, vrátane rizík neúspešného alebo zníženého zabezpečenia, rizík oceňovania, rizík spojených so zrušením zabezpečenia, rizika koncentrácie vyplývajúceho z použitia kolaterálu a v súvislosti s celkovým profilom rizika inštitúcie;
c)
majú zavedené zdokumentované politiky a postupy týkajúce sa druhov a hodnôt prijatých kolaterálov;
d)
vypočítavajú trhovú hodnotu kolaterálu a zodpovedajúcim spôsobom ho preceňujú aspoň raz za šesť mesiacov a vždy, keď majú dôvod domnievať sa, že nastal výrazný pokles jeho trhovej hodnoty;
e)
ak má kolaterál v držbe tretia strana, prijmú primerané kroky, aby zaistili, že tretia strana oddeľuje kolaterál od svojich vlastných aktív;
f)
zabezpečia, aby vyčlenili dostatočné zdroje na riadne fungovanie dohôd o maržiach s protistranami financujúcimi OTC deriváty a cenné papiere, merané na základe včasnosti a presnosti ich odchádzajúcich požiadaviek na doplnenie marže a času reakcie na prichádzajúce požiadavky na doplnenie marže;
g)
majú zavedené postupy správy kolaterálov s cieľom kontrolovať, monitorovať a predkladať hlásenia týkajúce sa:
i)
rizík, ktorým sú vystavené na základe dohôd o maržiach;
ii)
koncentrácie rizika v prípade konkrétnych druhov kolaterálových aktív;
iii)
opätovného použitia kolaterálu, vrátane možných nedostatkov likvidity v dôsledku opakovaného použitia kolaterálu prijatého od protistrán;
iv)
vzdania sa práv na kolaterál poskytnutý protistranám.
5. Okrem splnenia všetkých požiadaviek ustanovených v odsekoch 2 až 4 musí byť zostatková splatnosť zabezpečenia aspoň taká dlhá ako zostatková splatnosť expozície, aby sa finančný kolaterál uznal za prípustný podľa jednoduchej metódy nakladania s finančným kolaterálom.
Článok 208
Požiadavky na kolaterál vo forme nehnuteľného majetku
1. Nehnuteľný majetok sa uzná za prípustný kolaterál len vtedy, keď sú splnené všetky požiadavky ustanovené v odsekoch 2 až 5.
2. Musia byť splnené tieto požiadavky týkajúce sa právnej istoty:
a)
hypotéka alebo záložné právo sú vymožiteľné vo všetkých jurisdikciách, ktoré sú príslušné v čase uzatvorenia úverovej zmluvy, a sú riadne a včas zaregistrované;
b)
sú splnené všetky právne požiadavky na zriadenie záložného práva;
c)
dohoda o zabezpečení a právny postup, ktorý je jej základom, umožňujú inštitúcii realizovať hodnotu zabezpečenia v primeranej lehote.
3. Na monitorovanie hodnoty majetku a oceňovanie majetku musia byť splnené tieto požiadavky:
a)
inštitúcie monitorujú hodnotu majetku v častých intervaloch a aspoň raz ročne v prípade nehnuteľného majetku určeného na podnikanie a aspoň raz za tri roky v prípade nehnuteľného majetku určeného na bývanie. Inštitúcie musia vykonávať monitorovanie častejšie, ak na trhu dochádza k výrazným zmenám podmienok;
b)
oceňovanie majetku sa preskúma, ak informácie dostupné inštitúciám naznačujú, že hodnota majetku v porovnaní so všeobecnými trhovými cenami asi podstatne klesla a toto preskúmanie vykoná oceňovateľ, ktorý má požadovanú kvalifikáciu, schopnosti a skúsenosti na vykonanie ocenenia a ktorý je nezávislý od procesu rozhodovania o poskytnutí úveru. V prípade úverov presahujúcich 3 milióny EUR alebo 5 % vlastných zdrojov inštitúcie, oceňovanie majetku preskúma takýto oceňovateľ aspoň každé tri roky.
Inštitúcie môžu na monitorovanie hodnoty majetku a identifikáciu majetku, ktorý je potrebné preceniť, použiť štatistické metódy.
4. Inštitúcie presne zdokumentujú druhy nehnuteľného majetku určeného na bývanie a nehnuteľného majetku určeného na podnikanie, ktoré akceptujú, a politiky poskytovania úverov v tejto oblasti.
5. Inštitúcie majú zavedené postupy na monitorovanie, či majetok prijatý ako zabezpečenie je primerane poistený proti riziku poškodenia.
Článok 209
Požiadavky na pohľadávky
1. Pohľadávky sa kvalifikujú ako prípustný kolaterál, ak sú splnené všetky požiadavky ustanovené v odsekoch 2 a 3.
2. Musia byť splnené tieto požiadavky týkajúce sa právnej istoty:
a)
právny mechanizmus, na základe ktorého sa poskytuje kolaterál požičiavajúcej inštitúcii, je spoľahlivý a účinný a zabezpečuje jednoznačné právo tejto inštitúcie na kolaterál vrátane práva na príjmy z predaja kolaterálu;
b)
inštitúcie vykonali všetky kroky potrebné na splnenie miestnych požiadaviek súvisiacich s vymožiteľnosťou záujmov súvisiacich s kolaterálom. Požičiavajúce inštitúcie majú prvoradý nárok na daný kolaterál, hoci tento nárok môže byť ešte podriadený pohľadávkam prednostných veriteľov stanovených v právnych predpisoch;
c)
inštitúcie vykonali dostatočné právne preskúmanie potvrdzujúce vymožiteľnosť dohôd o kolaterále vo všetkých príslušných jurisdikciách;
d)
inštitúcie riadne zdokumentujú svoje dohody o kolaterále a majú zavedené presné a spoľahlivé postupy pre včasnú realizáciu kolaterálu;
e)
inštitúcie majú zavedené postupy, ktoré zabezpečia dodržiavanie všetkých právnych podmienok potrebných na vyhlásenie zlyhania dlžníka a včasnú realizáciu kolaterálu;
f)
v prípade finančnej núdze alebo zlyhania dlžníka majú inštitúcie právomoc predať alebo postúpiť pohľadávky iným stranám bez súhlasu dlžníkov vo vzťahu k pohľadávkam.
3. Musia byť splnené sú tieto požiadavky na riadenie rizík:
a)
inštitúcia má zavedený spoľahlivý proces určovania kreditného rizika spojeného s pohľadávkami. Tento proces musí obsahovať analýzu obchodnej činnosti a odvetvia dlžníka a typov klientov, s ktorými tento dlžník obchoduje. Ak sa inštitúcia spolieha na svojich dlžníkov s cieľom uistiť sa o kreditnom riziku odberateľov, inštitúcia preskúma prax dlžníka týkajúcu sa poskytovania úverov, aby sa uistila o ich spoľahlivosti a dôveryhodnosti;
b)
rozdiel medzi výškou expozície a hodnotou pohľadávok musí odzrkadľovať všetky primerané faktory vrátane nákladov na realizáciu, koncentrácie v rámci skupiny pohľadávok založených individuálnym dlžníkom a potenciálnej koncentrácie rizika v rámci celkových expozícií inštitúcie nad rámec tej, ktorá je kontrolovaná všeobecnou metodikou inštitúcie. Inštitúcie zabezpečia priebežný proces monitorovania primeraný pohľadávkam. Inštitúcie pravidelne preskúmavajú aj dodržiavanie reštriktívnych klauzúl v úverových zmluvách, environmentálnych obmedzení a iných právnych požiadaviek;
c)
pohľadávky založené dlžníkom sa diverzifikujú a nesmú byť neprimerane korelované s dlžníkom. Ak existuje podstatná pozitívna korelácia, inštitúcie pri stanovovaní marží pre kolaterálovú skupinu ako celok berú do úvahy sprievodné riziko;
d)
inštitúcie nesmú používať pohľadávky voči osobám spojeným s dlžníkom, vrátane dcérskych spoločností a zamestnancov, ako prípustné zabezpečenie;
e)
inštitúcie majú zavedený zdokumentovaný proces na inkaso platieb pohľadávok v prípadoch finančných problémov. Inštitúcie majú zavedené potrebné nástroje na inkasovanie, a to aj v prípade, keď zvyčajne ponechávajú inkasovanie pohľadávok na svojich dlžníkov.
Článok 210
Požiadavky na iný nefinančný kolaterál
Nefinančný kolaterál iný ako kolaterál vo forme nehnuteľného majetku sa uzná za prípustný kolaterál podľa prístupu IRB, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
dohoda o kolaterále, na základe ktorej sa nefinančný kolaterál poskytuje inštitúcii, je právne účinná a vymožiteľná v každej príslušnej jurisdikcii a umožňuje tejto inštitúcii realizovať hodnotu kolaterálu v primeranej lehote;
b)
s jedinou výnimkou prípustného prvoradého nároku uvedeného v článku 209 ods. 2 písm. b) sa za prípustný kolaterál uznajú len prednostné záložné práva na kolaterál alebo požiadavky na kolaterál a inštitúcia má pred všetkými ostatnými veriteľmi prednosť na realizovaný výnos z kolaterálu;
c)
inštitúcie monitorujú hodnotu kolaterálov v častých intervaloch a aspoň raz ročne. Inštitúcie vykonávajú častejšie monitorovanie, keď na trhu dochádza k výrazným zmenám podmienok;
d)
úverová zmluva musí obsahovať podrobný opis kolaterálu a podrobné spresnenia spôsobu a frekvencie preceňovania;
e)
inštitúcie vo svojich interných politikách poskytovania úverov a postupoch, ktoré majú k dispozícii pre posudzovanie, zreteľne zdokumentujú druhy nefinančných kolaterálov, ktoré akceptujú, a politiky a postupy, ktoré majú zavedené vzhľadom na primerané hodnoty každého druhu kolaterálu vo vzťahu k hodnote expozície;
f)
politiky inštitúcií týkajúce sa poskytovania úverov so zreteľom na štruktúru transakcie sa sústreďujú na:
i)
primerané požiadavky na kolaterál vo vzťahu k hodnote expozície;
ii)
schopnosť pohotovo realizovať kolaterál;
iii)
schopnosť objektívne určiť cenu alebo trhovú hodnotu;
iv)
frekvenciu, s ktorou môže byť hodnota pohotovo získaná vrátane odborného posúdenia alebo ocenenia;
v)
volatilitu alebo proxy hodnotu volatility hodnoty kolaterálu.
g)
pri vykonávaní oceňovania i preceňovania inštitúcie v plnom rozsahu zohľadňujú každé zhoršenie kvality alebo zastarávanie kolaterálu, pričom venujú osobitnú pozornosť účinkom zastarávania kolaterálu závislého od trendov alebo termínov;
h)
inštitúcie majú právo fyzicky skontrolovať kolaterál. Majú zavedené aj politiky a postupy zamerané na uplatnenie svojho práva na fyzickú kontrolu;
i)
kolaterál prijatý ako zabezpečenie musí byť primerane poistený proti škodám a inštitúcie majú zavedené postupy na monitorovanie takéhoto poistenia.
Článok 211
Požiadavky na zaobchádzanie s lízingovými expozíciami ako zabezpečenými kolaterálom
Inštitúcie zaobchádzajú s expozíciami z lízingových transakcií ako zabezpečenými kolaterálom podľa druhu majetku, ktorý je predmetom lízingu, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
sú splnené podmienky ustanovené v článkoch 208 alebo prípadne 210 podľa druhu majetku, ktorý je predmetom lízingu, na uznanie za prípustný kolaterál;
b)
poskytovateľ lízingu má zavedené spoľahlivé riadenie rizík so zreteľom na spôsob využitia aktíva, ktoré je predmetom lízingu, jeho umiestnenie, vek a plánovanú dobu používania, vrátane primeraného monitorovania hodnoty zabezpečenia;
c)
poskytovateľ lízingu je zákonným vlastníkom daného aktíva a je schopný včas uplatniť výkon svojich vlastníckych práv;
d)
keď tak nebolo stanovené už pri výpočte výšky LGD, rozdiel medzi neumorenou hodnotou a trhovou hodnotou zabezpečenia nesmie byť taký vysoký, aby sa nadhodnocovalo zmiernenie kreditného rizika priraďovaného k aktívu, ktoré je predmetom lízingu.
Článok 212
Požiadavky na iné financované zabezpečenie
1. Peňažný vklad v inštitúcii, ktorá je treťou stranou, alebo nástroje hotovostného typu, ktoré sú v držbe tejto inštitúcie, sú prípustné na zaobchádzanie uvedené v článku 232 ods. 1, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
pohľadávka dlžníka voči inštitúcii, ktorá je treťou stranou, je verejne založená v prospech požičiavajúcej inštitúcie alebo postúpená požičiavajúcej inštitúcii a takéto záložné právo alebo postúpenie je právne účinné a vymožiteľné vo všetkých príslušných jurisdikciách a je bezpodmienečné a neodvolateľné;
b)
inštitúcii, ktorá je treťou stranou, sa vznik záložného práva alebo postúpenie oznámi;
c)
na základe oznámenia je inštitúcia, ktorá je treťou stranou, schopná vykonať platby výhradne požičiavajúcej inštitúcii alebo iným stranám len na základe predchádzajúceho súhlasu požičiavajúcej inštitúcie.
2. Poistky životného poistenia založené v prospech požičiavajúcej inštitúcie sa uznajú za prípustný kolaterál, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
poistka životného poistenia je verejne založená alebo postúpená v prospech požičiavajúcej inštitúcie;
b)
spoločnosť poskytujúca životné poistenie je o tomto záložnom práve alebo postúpení informovaná a vzhľadom na toto oznámenie nesmie sumy splatné podľa zmluvy uhradiť bez predchádzajúceho súhlasu požičiavajúcej inštitúcie;
c)
v prípade zlyhania dlžníka má požičiavajúca inštitúcia právo zrušiť poistnú zmluvu a dostať odkupnú hodnotu;
d)
požičiavajúca inštitúcia je informovaná o každej neuhradenej sume splatnej podľa poistnej zmluvy zo strany poistenca;
e)
zabezpečenie sa poskytuje na obdobie splatnosti úveru. Ak to nie je možné, pretože poistný vzťah sa končí pred uplynutím platnosti úverového vzťahu, požičiavajúca inštitúcia zabezpečí, aby suma vyplývajúca z poistnej zmluvy slúžila požičiavajúcej inštitúcii ako zabezpečenie až do konca platnosti úverovej zmluvy;
f)
záložné právo alebo postúpenie musí byť právne účinné a vymožiteľné vo všetkých jurisdikciách, ktoré sú príslušné v čase uzatvorenia úverovej zmluvy;
g)
odkupná hodnota je deklarovaná spoločnosťou poskytujúcou životné poistenie a nie je možné ju znížiť;
h)
spoločnosť poskytujúca životné poistenie vyplatí odkupnú hodnotu včas na požiadanie;
i)
odkupnú hodnotu nemožno požadovať bez predchádzajúceho súhlasu inštitúcie;
j)
spoločnosť poskytujúca životné poistenie podlieha ustanoveniam smernice 2009/138/ES alebo dohľadu príslušného orgánu tretej krajiny, ktorá uplatňuje požiadavky prudenciálneho dohľadu a regulácie, ktoré sú prinajmenšom rovnocenné požiadavkám uplatňovaným v Únii.
Pododdiel 2
Nefinancované zabezpečenie a dlhové nástroje viazané na úver
Článok 213
Spoločné požiadavky na záruky a kreditné deriváty
1. S výhradou článku 214 ods. 1 sa zabezpečenie odvodené od záruky alebo kreditného derivátu považuje za prípustné nefinancované zabezpečenie úveru, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
zabezpečenie je priame;
b)
rozsah zabezpečenia je presne vymedzený a nesporný;
c)
zmluva o zabezpečení neobsahuje ustanovenie, ktorého plnenie nie je pod priamou kontrolou veriteľa a ktoré by:
i)
poskytovateľovi zabezpečenia umožňovalo jednostranne zrušiť zabezpečenie;
ii)
zvyšovalo skutočné náklady na zabezpečenie v dôsledku zhoršujúcej sa kreditnej kvality zabezpečenej expozície;
iii)
mohlo poskytovateľovi zabezpečenia brániť v povinnosti zaplatiť včas v prípade, že pôvodný dlžník neuhradí ktorúkoľvek splatnú sumu, alebo ak uplynula platnosť lízingovej zmluvy na účely uznania zaručenej zostatkovej hodnoty podľa článku 134 ods. 7 a 166 ods. 4;
iv)
mohlo umožniť, aby poskytovateľ zabezpečenia skrátil splatnosť zabezpečenia;
d)
zmluva o zabezpečení je právne účinná a vymožiteľná vo všetkých jurisdikciách, ktoré sú príslušné v čase uzatvorenia úverovej zmluvy.
2. Inštitúcia príslušným orgánom preukáže, že má zavedené systémy riadenia potenciálnej koncentrácie rizika vznikajúcej v dôsledku jej použitia záruk a kreditných derivátov. Inštitúcia je schopná preukázať k spokojnosti príslušných orgánov, akým spôsobom je jej stratégia v súvislosti s využívaním kreditných derivátov a záruk prepojená s riadením jej celkového rizikového profilu.
3. Inštitúcia plní všetky zmluvné a štatutárne požiadavky v súvislosti s vymožiteľnosťou jej nefinancovaného zabezpečenia podľa právnych predpisov uplatniteľných na jej dohodnuté zabezpečenie a prijmú všetky kroky potrebné na jej zaistenie.
Inštitúcia vykoná dostatočné právne preskúmanie potvrdzujúce vymožiteľnosť nefinancovaného zabezpečenia vo všetkých príslušných jurisdikciách. Opätovne vykoná takéto preskúmanie vtedy, keď bude nevyhnutné zabezpečiť pokračujúcu vymožiteľnosť.
Článok 214
Dodatočné záruky štátu a ostatného verejného sektora
1. Inštitúcie môžu s expozíciami uvedenými v odseku 2 zaobchádzať ako so zabezpečenými zárukou poskytnutou subjektmi uvedenými v danom odseku, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
dodatočná záruka pokrýva všetky prvky kreditného rizika pohľadávky;
b)
pôvodná záruka aj dodatočná záruka spĺňajú požiadavky na záruky uvedené v článku 213 a článku 215 ods. 1, ale s výnimkou toho, že dodatočná záruka nemusí byť priama;
c)
krytie je spoľahlivé a z doterajších skúseností nevyplýva dôkaz, že krytie dodatočnou zárukou je menej než skutočne rovnocenné s krytím priamou zárukou, ktoré poskytol daný subjekt.
2. Zaobchádzanie uvedené v odseku 1 sa uplatní na expozície zabezpečené zárukou, ktorá je dodatočne krytá jedným z týchto subjektov:
a)
ústredná vláda alebo centrálna banka;
b)
regionálna vláda alebo miestny orgán;
c)
subjekt verejného sektora, pohľadávky voči ktorému sa posudzujú ako pohľadávky voči ústrednej vláde v súlade s článkom 116 ods. 4;
d)
multilaterálna rozvojová banka alebo medzinárodná organizácia, ktorej sa v zmysle alebo podľa článku 117 ods. 2, resp. článku 118 priraďuje 0 % riziková váha;
e)
subjekt verejného sektora, pohľadávky voči ktorému sa posudzujú v súlade s článkom 116 ods. 1 a 2.
3. Inštitúcie uplatňujú zaobchádzanie ustanovené v odseku 1 aj na expozíciu, ktorá nie je dodatočne zaručená subjektmi uvedenými v odseku 2, ak samotná dodatočná záruka expozície je priamo zaručená jedným z uvedených subjektov a sú splnené podmienky uvedené v odseku 1.
Článok 215
Dodatočné požiadavky na záruky
1. Záruky sa uznajú ako prípustné nefinancované zabezpečenie, ak sú splnené všetky podmienky uvedené v článku 213 a všetky tieto podmienky:
a)
pri stanovení zlyhania protistrany alebo neplatenia protistranou má požičiavajúca inštitúcia právo vymáhať včas od ručiteľa akékoľvek peniaze splatné v rámci pohľadávky, pre ktorú je zabezpečenie poskytnuté, a platba ručiteľa nie je podmienená predchádzajúcim vymáhaním platby od dlžníka zo strany požičiavajúcej inštitúcie.
V prípade nefinancovaného zabezpečenia zabezpečujúceho hypotekárne úvery na nehnuteľný majetok určený na bývanie musia byť požiadavky uvedené v článku 213 ods. 1 písm. c) bod iii) a v prvom pododseku tohto písmena splnené len v období 24 mesiacov;
b)
záruka je explicitne zdokumentovaným záväzkom prijatým zo strany ručiteľa;
c)
je splnená niektorá z týchto podmienok:
i)
záruka kryje všetky druhy platieb, ktoré má dlžník vo vzťahu k pohľadávke uskutočniť;
ii)
keď sú zo záruky vyňaté určité druhy platieb, požičiavajúca inštitúcia upravila hodnotu záruky tak, aby zodpovedala obmedzenému krytiu.
2. V prípade záruk poskytnutých v rámci schém vzájomného ručenia alebo poskytnutých subjektmi uvedenými článku 214 ods. 2, požiadavky v odseku 1 písm. a) tohto článku sa považujú za splnené, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
a)
požičiavajúca inštitúcia má právo včas dostať predbežnú platbu od ručiteľa, ktorá spĺňa obidve tieto podmienky:
i)
predstavuje spoľahlivý odhad výšky straty vrátane straty vyplývajúcej z neplatenia úrokov a iných druhov platieb, ktoré je dlžník povinný uhrádzať, ktorá pravdepodobne požičiavajúcej inštitúcii vznikne,
ii)
je úmerná krytiu záruky;
b)
požičiavajúca úverová inštitúcia je schopná preukázať k spokojnosti príslušných orgánov, že účinky záruky, ktorá kryje aj straty vyplývajúcej z neuskutočnenia platieb úrokov a iných druhov platieb, ktoré je dlžník povinný uhrádzať, takéto zaobchádzanie odôvodňujú.
Článok 216
Dodatočné požiadavky na kreditné deriváty
1. Kreditný derivát sa uzná ako prípustné nefinancované zabezpečenie, ak sú splnené všetky podmienky uvedené v článku 213 a všetky tieto podmienky:
a)
kreditné udalosti špecifikované v rámci zmluvy o kreditnom deriváte zahŕňajú:
i)
neuhradenie súm splatných v zmysle podmienok podkladového záväzku platných v čase tohto neuhradenia, s dobou odkladu, ktorá je rovnaká alebo kratšia ako doba odkladu podkladového záväzku;
ii)
konkurz, platobnú neschopnosť alebo neschopnosť dlžníka splácať svoje dlhy, alebo jeho zlyhanie či písomné uznanie jeho všeobecnej neschopnosti splácať svoje dlhy, keď sú splatné, a analogické udalosti;
iii)
reštrukturalizácia podkladového záväzku zahŕňajúca odpustenie alebo odklad splátok istiny, úrokov alebo poplatkov, čo vedie k udalosti kreditnej straty;
b)
ak kreditné deriváty umožňujú peňažné vyrovnanie:
i)
inštitúcie majú zavedený dôkladný proces oceňovania s cieľom spoľahlivo odhadnúť stratu;
ii)
obdobie na získanie ocenení podkladového záväzku po kreditnej udalosti je jasne stanovené;
c)
ak je na vyrovnanie potrebné právo a schopnosť kupujúceho zabezpečenia previesť podkladový záväzok na poskytovateľa zabezpečenia, v podmienkach podkladového záväzku sa ustanoví, že vyžiadaný súhlas s takýmto prevodom nesmie byť bezdôvodne odopretý;
d)
totožnosť strán zodpovedných za určenie, či vznikla kreditná udalosť, musí byť jasne vymedzená;
e)
za toto určenie nemá výlučnú zodpovednosť poskytovateľ zabezpečenia;
f)
kupujúci zabezpečenia má právo alebo možnosť informovať poskytovateľa zabezpečenia o vzniku kreditnej udalosti.
Ak kreditné udalosti nezahŕňajú reštrukturalizáciu podkladového záväzku tak, ako sa uvádza v písmene a) bode iii), zabezpečenie sa môže aj napriek tomu uznať, pod podmienkou, že sa zníži hodnota, ako sa uvádza v článku 233 ods. 2.
2. Nesúlad medzi podkladovým záväzkom a referenčným záväzkom v rámci kreditného derivátu alebo medzi podkladovým záväzkom a záväzkom použitým na účely určenia, či vznikla kreditná udalosť, je prípustný len vtedy, keď sú splnené obidve tieto podmienky:
a)
referenčný záväzok alebo záväzok použitý na účely určenia vzniku kreditnej udalosti je v rovnakom alebo nižšom poradí vyrovnania ako podkladový záväzok;
b)
podkladový záväzok a referenčný záväzok alebo záväzok použitý na účely určenia, či kreditná udalosť vznikla, majú spoločného dlžníka a obsahujú ustanovenia o cross-defaulte alebo o cross-acceleration, ktoré sú právne vymožiteľné.
Článok 217
Požiadavky na uznanie zaobchádzania uvedeného v článku 153 ods. 3
1. Pre prípustnosť na zaobchádzanie ustanovené v článku 153 ods. 3 musí zabezpečenie vyplývajúce zo záruky alebo kreditného derivátu spĺňať tieto podmienky:
a)
podkladový záväzok je jedna z týchto expozícií:
i)
expozícia podnikateľského subjektu uvedená v článku 147, ale bez poisťovní a zaisťovní;
ii)
expozícia voči regionálnej vláde, miestnemu orgánu alebo subjektu verejného sektora, s ktorou sa nezaobchádza ako s expozíciou voči ústrednej vláde alebo centrálnej banke v súlade s článkom 147;
iii)
expozícia voči MSP klasifikovaná ako retailová expozícia v súlade s článkom 147 ods. 5;
b)
dlžníci, voči ktorým sú podkladové pohľadávky, nie sú členmi rovnakej skupiny ako poskytovateľ zabezpečenia;
c)
expozícia je hedžovaná jedným z týchto nástrojov:
i)
nefinancované kreditné deriváty, ktoré zmierňujú kreditné riziko len jednej protistrany, alebo záruky, ktoré zmierňujú kreditné riziko len jednej protistrany;
ii)
produkty pre prvé zlyhanie z koša aktív;
iii)
produkty pre n-té zlyhanie z koša aktív;
d)
zabezpečenie úveru spĺňa požiadavky ustanovené v článku 213, 215 a 216, ktoré sú uplatniteľné;
e)
riziková váha, ktorá sa spája s expozíciou pred uplatnením zaobchádzania stanoveným v článku 153 ods. 3, sa už na aspekte zabezpečenia nepodieľa;
f)
inštitúcia má právo na platby od poskytovateľa zabezpečenia a očakáva ich prijatie bez toho, aby musela právnymi prostriedkami nútiť protistranu k platbe. Inštitúcia prijme v najväčšej možnej miere kroky, ktorými sa ubezpečí o tom, že poskytovateľ zabezpečenia má v úmysle okamžite zaplatiť, ak by sa vyskytla kreditná udalosť;
g)
získané zabezpečenie absorbuje všetky kreditné straty na hedžovanej časti expozície, ktoré vznikli v dôsledku výskytu kreditných udalostí uvedených v zmluve;
h)
ak výplatná štruktúra zabezpečenia voči kreditnému riziku stanovuje nefinančné vyrovnanie, existuje právna istota v súvislosti s postúpiteľnosťou úveru, dlhopisom alebo podmienených záväzkov;
i)
ak má inštitúcia v úmysle postúpiť záväzok iný ako podkladovú expozíciu, zabezpečí, aby dodateľný záväzok bol dostatočne likvidný, aby ho táto inštitúcia bola schopná kúpiť na účel postúpenia v súlade so zmluvou;
j)
podmienky dohody o zabezpečení právne potvrdí v písomnej podobe poskytovateľ zabezpečenia aj inštitúcia;
k)
inštitúcie majú zavedený postup na zisťovanie nadmernej korelácie medzi úverovou bonitou poskytovateľa zabezpečenia a dlžníkom podkladovej expozície v dôsledku závislosti ich výkonnosti od spoločných faktorov nad rámec faktora systematického rizika;
l)
v prípade zabezpečenia pred rizikom zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov nie je predávajúci odkúpených pohľadávok členom rovnakej skupiny ako poskytovateľ zabezpečenia.
2. Na účely odseku 1 písm. c) bodu ii) uplatnia inštitúcie zaobchádzanie uvedené v článku 153 ods. 3 na aktíva v koši s najnižšou hodnotou rizikovo vážených expozícií.
3. Na účely odseku 1 písm. c) bodu iii) je získané zabezpečenie prípustné na zváženie len v tomto rámci, ak bolo získané aj prípustné zabezpečenie pre (n-1)-té zlyhanie, alebo keď (n-1) aktív v koši už zlyhalo. V takomto prípade inštitúcie uplatnia zaobchádzanie uvedené v článku 153 ods. 3 na aktíva v koši s najnižšou hodnotou rizikovo vážených expozícií.
Oddiel 4
Výpočet účinkov zmierňovania kreditného rizika
Pododdiel 1
Financované zabezpečenie
Článok 218
Dlhové nástroje viazané na úver
S investíciami do dlhových nástrojov viazaných na úver emitovaných inštitúciami sa môže zaobchádzať ako s peňažným kolaterálom na účely výpočtu účinku financovaného zabezpečenia v súlade s týmto pododdielom za predpokladu, že swapy na kreditné zlyhanie vložené do dlhových nástrojov viazaných na úver sa kvalifikujú ako prípustné nefinancované zabezpečenie. Na účely stanovenia, či sa swapy na kreditné zlyhanie vložené do dlhových nástrojov viazaných na úver kvalifikujú ako prípustné nefinancované zabezpečenie, môže inštitúcia zvážiť splnenie podmienky uvedenej v článku 194 ods. 6 písm. c).
Článok 219
Vzájomné započítavanie v súvahe
S úvermi požičiavajúcej inštitúcii a vkladmi u požičiavajúcej inštitúcie, ktoré podliehajú vzájomnému započítavaniu v súvahe, má táto inštitúcia zaobchádzať ako s peňažným kolaterálom na účely výpočtu účinku financovaného zabezpečenia v prípade tých úverov a vkladov požičiavajúcej inštitúcie, ktoré sú predmetom vzájomného započítavania v súvahe a sú denominované v rovnakej mene.
Článok 220
Používanie prístupu úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu alebo prístupu úprav z dôvodu volatility založených na vlastných odhadoch pre rámcové dohody o vzájomnom započítavaní
1. Ak inštitúcie počítajú „plne upravenú hodnotu expozície“ (E*) pre expozície, ktoré sú predmetom prípustnej rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní, ktorá sa vzťahuje na repo transakcie alebo transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít alebo iné transakcie kapitálového trhu, vypočítajú úpravy z dôvodu volatility, ktoré musia uplatniť buď použitím prístupu úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu alebo prístupu úprav z dôvodu volatility založených na vlastných odhadoch („prístup založený na vlastných odhadoch“ - Own Estimates Approach), ako sa ustanovuje v článkoch 223 až 226 pre súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom.
Použitie prístupu založenom na vlastných odhadoch podlieha rovnakým podmienkam a požiadavkám ako pri súhrnnej metóde nakladania s finančným kolaterálom.
2. Na účel výpočtu E* musia inštitúcie:
a)
vypočítať čistú pozíciu v každej skupine cenných papierov alebo pri každom druhu komodít odpočítaním sumy v bode ii) od sumy v bode i):
i)
celková hodnota skupiny cenných papierov alebo komodít rovnakého druhu ako sú cenné papiere alebo komodity požičané, predané alebo poskytnuté na základe rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní;
ii)
celková hodnota skupiny cenných papierov alebo komodít rovnakého druhu ako sú cenné papiere alebo komodity vypožičané, kúpené alebo prijaté na základe rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní;
b)
vypočítať čistú pozíciu v jednotlivých menách iných než je mena vyrovnania rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní odpočítaním sumy uvedenej v bode ii) od sumy uvedenej v bode i):
i)
súčet celkovej hodnoty cenných papierov denominovaných v danej mene požičaných, predaných alebo poskytnutých na základe rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní a výšky hotovosti v danej mene požičanej alebo prevedenej na základe tejto dohody;
ii)
súčet celkovej hodnoty cenných papierov denominovaných v danej mene vypožičaných, kúpených alebo prijatých na základe rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní a výšky hotovosti v danej mene vypožičanej alebo prijatej na základe tejto dohody;
c)
uplatniť úpravu z dôvodu volatility primeranú pre danú skupinu cenných papierov alebo pozíciu v peňažnej hotovosti na absolútnu hodnotu kladnej alebo zápornej čistej pozície v cenných papieroch v danej skupine;
d)
uplatniť úpravu z dôvodu volatility spôsobenej devízovým rizikom (fx) na čistú kladnú alebo zápornú pozíciu v každej mene inej než je mena vyrovnania rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní.
3. Inštitúcie vypočítajú E* podľa tohto vzorca:
kde:
Ei
=
hodnota expozície pre každú jednotlivú expozíciu „i“ na základe dohody, ktorá by sa uplatnila v prípade chýbajúceho zabezpečenia, ak inštitúcie počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií podľa štandardizovaného prístupu, alebo ak počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšku očakávaných strát podľa prístupu IRB;
Ci
=
hodnota cenných papierov v každej skupine alebo komodít rovnakého druhu vypožičaných, kúpených alebo prijatých alebo hotovosti vypožičanej alebo prijatej v prípade každej expozície i;
=
čistá pozícia (kladná alebo záporná) v danej skupine cenných papierov „j“;
=
čistá pozícia (kladná alebo záporná) v danej mene „k“ inej ako je mena vyrovnania dohody vypočítaná podľa odseku 2 písm. b);
=
úprava z dôvodu volatility primeraná pre určitú skupinu cenných papierov „j“;
=
úprava z dôvodu volatility výmenných kurzov pre menu „k“.
4. Na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát v prípade repo transakcií alebo transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít alebo iných transakcií kapitálového trhu, na ktoré sa vzťahujú rámcové dohody o vzájomnom započítavaní, inštitúcie použijú E* vypočítanú podľa odseku 3 ako hodnotu expozície v prípade expozície voči protistrane vyplývajúcej z transakcií v zmysle rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní na účely článku 113 podľa štandardizovaného prístupu alebo kapitoly 3 podľa prístupu IRB.
5. Na účely odsekov 2 a 3 pojem „skupina cenných papierov“ znamená cenné papiere emitované rovnakým subjektom, ktoré majú rovnaký dátum emisie, rovnakú splatnosť, ktoré podliehajú rovnakým podmienkam a platia pre ne rovnaké doby na zatvorenie pozície, ako sa uvádza v článku 224 a prípadne 225.
Článok 221
Používanie prístupu interných modelov pre rámcové dohody o vzájomnom započítavaní
1. S výhradou povolenia príslušných úradov, alternatívne k použitiu prístupu úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu alebo prístupu úprav z dôvodu volatility založených na vlastných odhadoch môžu inštitúcie pri výpočte plne upravenej hodnoty expozície (E*) vyplývajúcej z uplatnenia prípustnej rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní zahŕňajúcej repo transakcie, transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít alebo iné transakcie kapitálového trhu s výnimkou derivátových transakcií, použiť prístup interných modelov, ktorý zohľadňuje účinky korelácie medzi pozíciami cenných papierov v zmysle rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní, ako aj likviditu príslušných nástrojov.
2. S výhradou povolenia príslušných orgánov môžu inštitúcie používať aj svoje interné modely pre transakcie požičiavania s dozabezpečením, ak sa na tieto transakcie vzťahuje dvojstranná rámcová dohoda o vzájomnom započítavaní, ktorá spĺňa požiadavky stanovené v kapitole 6 oddiele 7.
3. Inštitúcia sa môže rozhodnúť používať prístup interných modelov nezávisle na svojom predchádzajúcom výbere štandardizovaného prístupu alebo prístupu IRB na výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií. Keď však inštitúcia chce použiť prístup interných modelov, musí tak urobiť v prípade všetkých protistrán a cenných papierov, ale s výnimkou nevýznamných portfólií, pri ktorých môže použiť prístup úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu alebo prístup založený na vlastných odhadoch, ako je stanovené v článku 220.
Prístup interných modelov môžu používať inštitúcie, ktoré získali povolenie na interné modely riadenia rizík podľa hlavy IV kapitoly 5. Keď inštitúcia nedostala takéto povolenie, môže ešte príslušné orgány požiadať o povolenie na používanie prístupu interných modelov na účely tohto článku.
4. Príslušné orgány povolia inštitúciám používať prístup interných modelov, len keď sú presvedčené, že systém riadenia rizík inštitúcie pre riadenie rizík vyplývajúcich z transakcií na základe rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní je koncepčne spoľahlivý a dôsledne uplatňovaný, a ak sú splnené tieto kvalitatívne štandardy:
a)
interný model merania rizika použitý na výpočet potenciálnej volatility ceny pre transakcie je dôkladne zahrnutý do procesu každodenného riadenia rizík inštitúcie a slúži ako základ pre vykazovanie rizikových expozícií vrcholovému manažmentu inštitúcie;
b)
inštitúcia má útvar kontroly rizika, ktorý spĺňa všetky tieto požiadavky:
i)
je nezávislý od obchodných útvarov a podlieha priamo vrcholovému manažmentu inštitúcie;
ii)
je zodpovedný za vypracovanie a zavedenie systému riadenia rizík inštitúcie;
iii)
predkladá a analyzuje denné správy o výstupoch modelu merania rizika a o primeraných opatreniach, ktoré treba prijať vo vzťahu k pozičným limitom;
c)
denné správy vypracovávané útvarom kontroly rizika sa posudzujú na úrovni manažmentu, ktorý ma dostatočnú právomoc na presadenie zníženia prijatých pozícií a celkovej rizikovej expozície;
d)
inštitúcia má v rámci útvaru kontroly rizika dostatočný počet kvalifikovaných pracovníkov, ktorí majú skúsenosti s používaním sofistikovaných modelov;
e)
inštitúcia zaviedla postupy na monitorovanie a zabezpečenie dodržiavania písomných interných zásad a kontrol týkajúcich sa celkového fungovania systému merania rizika;
f)
modely inštitúcie majú overené záznamy o prijateľnej presnosti pri meraní rizika, preukázanej prostredníctvom spätného testovania jej výstupu pomocou údajov najmenej za jeden rok;
g)
inštitúcia frekventovane vykonáva prísny program stresového testovania a výsledky týchto testov preskúmava vrcholový manažment, ktorý ich potom zohľadňuje v stratégiách a pri stanovovaní limitov;
h)
inštitúcia vykonáva nezávislé preskúmanie svojho systému merania rizika ako súčasť svojho pravidelného interného auditu. Toto preskúmanie zahŕňa činnosť obchodných útvarov, ako aj nezávislého útvaru kontroly rizika;
i)
inštitúcia vykonáva aspoň raz za rok preskúmanie svojho systému riadenia rizík;
j)
interný model spĺňa požiadavky ustanovené v článku 292 ods. 8 a 9 a článku 294.
5. Interný model inštitúcie na meranie rizika musí zachytiť dostatočný počet rizikových faktorov s cieľom zachytiť všetky podstatné cenové riziká.
Inštitúcia môže používať empirické korelácie v rámci kategórií rizika a medzi kategóriami rizika, ak je jej systém pre meranie korelácií správny a dôsledne používaný.
6. Inštitúcie, ktoré používajú prístup interných modelov, počítajú E* podľa tohto vzorca:
kde:
Ei
=
hodnota expozície pre každú jednotlivú expozíciu „i“ na základe dohody, ktorá by sa uplatnila v prípade chýbajúceho zabezpečenia, ak inštitúcie počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií podľa štandardizovaného prístupu, alebo ak počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát podľa prístupu IRB;
Ci
=
hodnota cenných papierov vypožičaných, kúpených alebo prijatých alebo peňažných prostriedkov vypožičaných alebo prijatých vo vzťahu ku každej takej expozícii „i“.
Inštitúcie používajú pri výpočte hodnôt rizikovo vážených expozícií pomocou interných modelov výstup modelu z predchádzajúceho obchodného dňa.
7. Na výpočet potenciálnej zmeny hodnoty uvedený v odseku 6 sa vzťahujú všetky tieto požiadavky:
a)
vykonáva sa najmenej denne;
b)
zakladá sa na 99. percentile jednostranného intervalu spoľahlivosti;
c)
zakladá sa na dobe na zatvorenie pozície ekvivalentnej 5 dňom, ale s výnimkou transakcií iných než repo transakcie alebo transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov, keď sa použije doba na zatvorenie pozície ekvivalentná 10 dňom;
d)
zakladá sa na efektívnom historickom pozorovacom období minimálne jedného roka, ale s výnimkou prípadu, keď je opodstatnené kratšie pozorovacie obdobie z dôvodu významného zvýšenia volatility ceny;
e)
údaje použité pre výpočet sa aktualizujú každé tri mesiace.
Keď má inštitúcia repo transakcie, transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít a transakcie požičiavania s dozabezpčením alebo podobné transakcie alebo súbor vzájomného započítavania, ktorý spĺňa kritériá uvedené v článku 285 ods. 2, 3 a 4, minimálne obdobie držby musí byť zosúladené s obdobím rizika dozabezpečenia, ktoré by sa uplatňovalo podľa týchto odsekov v kombinácii s článkom 285 ods. 5.
8. Na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát pre repo transakcie alebo transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo iné transakcie kapitálového trhu, na ktoré sa vzťahujú rámcové dohody o vzájomnom započítavaní, inštitúcie použijú E* vypočítanú podľa odseku 6 ako hodnotu expozície voči protistrane vyplývajúcej z transakcií v zmysle rámcovej dohody o vzájomnom započítavaní na účely článku 113 podľa štandardizovaného prístupu alebo kapitoly 3 podľa prístupu IRB.
9. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
čo predstavuje na účely odseku 3 nevýznamné portfólio;
b)
kritériá určenia toho, či je interný model spoľahlivý a uplatňovaný poctivo na účely odsekov 4 a 5 a rámcových dohôd o vzájomnom započítavaní.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 222
Jednoduchá metóda nakladania s finančným kolaterálom
1. Inštitúcie môžu použiť jednoduchú metódu nakladania s finančným kolaterálom iba v prípade, keď hodnotu rizikovo vážených expozícií počítajú podľa štandardizovaného prístupu. Inštitúcia nepoužíva súčasne jednoduchú metódu nakladania s finančným kolaterálom aj súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom, s výnimkou použitia na účely článku 148 ods. 1 a článku 150 ods. 1. Inštitúcia nesmie používať túto výnimku selektívne s cieľom dosiahnuť zníženie kapitálových požiadaviek alebo na účel vykonávania regulatórnej arbitráže.
2. Podľa jednoduchej metódy nakladania s finančným kolaterálom inštitúcie priradia prípustnému finančnému kolaterálu hodnotu, ktorá sa rovná jeho trhovej hodnote stanovenej v súlade s článkom 207 ods. 4 písm. d).
3. Inštitúcie pridelia tým častiam hodnoty expozície, ktoré sú zabezpečené trhovou hodnotou prípustného kolaterálu, riziková váhu, ktorú by priradili podľa kapitoly 2, ak by požičiavajúca inštitúcia mala priamu expozíciu voči nástroju kolaterálu. Na tento účel sa hodnota expozície podsúvahovej položky uvedenej v prílohe I rovná skôr 100 % jej hodnoty, než hodnote expozície uvedenej v článku 111 ods. 1.
Riziková váha časti zabezpečenej kolaterálom musí byť aspoň 20 %, ale s výnimkou prípadov špecifikovaných v odsekoch 4 až 6. Inštitúcie uplatnia na zostatkovú hodnotu expozície rizikovú váhu, ktorú by pridelili nezabezpečenej expozícii voči protistrane podľa kapitoly 2.
4. Inštitúcie priradia 0 % rizikovú váhu kolaterálom zabezpečenej časti expozície vyplývajúcej z repo transakcií a transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, ktoré spĺňajú kritériá uvedené v článku 227. Ak protistrana transakcie nie je kľúčovým účastníkom trhu, inštitúcie priradia 10 % rizikovú váhu.
5. Riziková váha 0 % sa priradí v rozsahu zabezpečenia kolaterálom hodnotám expozícií určeným podľa kapitoly 6 pre derivátové nástroje uvedené v prílohe II a podliehajúce dennému oceňovaniu trhovou hodnotou, zabezpečené peňažnými prostriedkami alebo nástrojmi peňažného typu, pri ktorých nie je menový nesúlad.
Inštitúcie priradia 10 % rizikovú váhu v rozsahu zabezpečenia kolaterálom hodnotám expozícií takých transakcií, ktoré sú zabezpečené dlhovými cennými papiermi emitovanými ústrednými vládami alebo centrálnymi bankami, ktorým sa podľa kapitoly 2 priraďuje 0 % riziková váha.
6. V prípade transakcií iných, než sú transakcie uvedené v odsekoch 4 a 5, môžu inštitúcie priradiť 0 % rizikovú váhu, ak sú expozícia aj kolaterál denominované v rovnakej mene a je splnená jedna z týchto podmienok:
a)
kolaterál je vo forme peňažného vkladu alebo nástrojov hotovostného typu;
b)
kolaterál je vo forme dlhových cenných papierov emitovaných ústrednými vládami alebo centrálnymi bankami, na ktoré sa v zmysle článku 114 vzťahuje 0 % riziková váha, a trhová hodnota tohto kolaterálu sa znížila o 20 %.
7. Na účel odsekov 5 a 6 medzi dlhové cenné papiere emitované ústrednými vládami alebo centrálnymi bankami patria:
a)
dlhové cenné papiere emitované regionálnymi vládami alebo miestnymi orgánmi, s expozíciami voči ktorým sa zaobchádza ako s expozíciami voči ústrednej vláde, v ktorého jurisdikcii sú v zmysle článku 115 zriadené;
b)
dlhové cenné papiere emitované multilaterálnymi rozvojovými bankami, ktorým sa v zmysle alebo podľa článku 117 ods. 2 priraďuje 0 % riziková váha;
c)
dlhové cenné papiere emitované medzinárodnými organizáciami, ktorým sa v zmysle článku 118 priraďuje 0 % riziková váha;
d)
dlhové cenné papiere emitované subjektmi verejného sektora, s ktorými sa v súlade s článkom 116 ods. 4 zaobchádza ako s expozíciami voči ústrednej vláde.
Článok 223
Súhrnná metóda nakladania s finančným kolaterálom
1. Inštitúcie s cieľom zohľadniť volatilitu cien uplatňujú pri oceňovaní finančného kolaterálu na účely súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom úpravy z dôvodu volatility na trhovú hodnotu kolaterálu, ako je stanovené v článkoch 224 až 227.
Ak je kolaterál denominovaný v mene, ktorá sa líši od meny, v ktorej je denominovaná podkladová expozícia, inštitúcie pridajú k úprave z dôvodu volatility úpravu, ktorá odzrkadľuje volatilitu meny vhodnú pre daný kolaterál, ako sa uvádza v článkoch 224 až 227.
V prípade transakcií s OTC derivátmi, na ktoré sa vzťahujú dohody o vzájomnom započítavaní uznané príslušnými orgánmi podľa kapitoly 6, úprava z dôvodu volatility odzrkadľujúca volatilitu meny sa vykoná, ak existuje nesúlad medzi menou kolaterálu a menou vyrovnania. Aj keď sú v rámci transakcií, na ktoré sa vzťahujú dohody o vzájomnom započítavaní, viaceré meny, vykoná sa len jedna úprava z dôvodu volatility.
2. Inštitúcie vypočítajú hodnotu kolaterálu upravenú z dôvodu volatility (CVA), pričom zohľadňujú:
kde:
C
=
hodnota kolaterálu;
HC
=
úprava z dôvodu volatility vhodná pre daný kolaterál, vypočítaná podľa článkov 224 a 227;
Hfx
=
úprava z dôvodu volatility zodpovedajúca nesúladu mien, vypočítaná podľa článkov 224 a 227.
Inštitúcie použijú vzorec, ktorý je uvedený v tomto odseku, pri výpočte hodnoty kolaterálu upravenej z dôvodu volatility v prípade všetkých transakcií s výnimkou transakcií, na ktoré sa vzťahujú uznané rámcové dohody o vzájomnom započítavaní, na ktoré sa uplatňujú ustanovenia uvedené v článkoch 220 a 221.
3. Inštitúcie vypočítajú hodnotu expozície upravenú z dôvodu volatility (EVA), pričom zohľadnia:
kde:
E
=
hodnota expozície, ako by bola určená za primeranú podľa kapitoly 2 alebo kapitoly 3 v prípade, keď expozícia nie je zabezpečená kolaterálom;
HE
=
úprava z dôvodu volatility vhodná pre expozíciu, vypočítaná podľa článkov 224 a 227.
V prípade transakcií s OTC derivátmi inštitúcie počítajú EVA takto:
.
4. Na účely výpočtu E v odseku 3 sa uplatňuje:
a)
v prípade inštitúcií, ktoré počítajú hodnotu rizikovo vážených expozícií podľa štandardizovaného prístupu, musí byť hodnota expozície podsúvahovej položky uvedenej v prílohe I skôr 100 % hodnoty tejto položky, než hodnota expozície uvedená v článku 111 ods. 1;
b)
v prípade inštitúcií, ktoré počítajú hodnotu rizikovo vážených expozícií podľa prístupu IRB, tieto inštitúcie počítajú hodnotu expozície položiek uvedených v článku 166 ods. 8 až 10 skôr s použitím konverzného faktora 100 %, než konverzných faktorov či percentuálnych hodnôt uvedených v týchto odsekoch.
5. Inštitúcie vypočítajú plne upravenú hodnotu expozície (E*), pričom zohľadnia volatilitu a účinky kolaterálu zmierňujúce riziko, takto:
kde:
EVA
=
hodnota expozície upravená z dôvodu volatility vypočítaná podľa odseku 3;
CVAM
=
ďalej upravené CVA z dôvodu akéhokoľvek nesúladu splatností v súlade s ustanoveniami oddielu 5.
6. Inštitúcie môžu počítať úpravy z dôvodu volatility buď pomocou použitia prístupu úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu uvedeného v článku 224, alebo prístupu založeného na vlastných odhadoch uvedeného v článku 225.
Inštitúcia sa môže rozhodnúť používať prístup úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu alebo prístup založený na vlastných odhadoch nezávisle od svojho predchádzajúceho výberu štandardizovaného prístupu alebo prístupu IRB na výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií.
Ak však inštitúcia používa prístup založený na vlastných odhadoch, musí tak urobiť v prípade všetkých druhov nástrojov, ale s vylúčením nevýznamných portfólií, pri ktorých môže použiť prístup úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu.
7. Ak kolaterál pozostáva z niekoľkých prípustných položiek, inštitúcie vypočítajú úpravu z dôvodu volatility (H) takto:
kde:
ai
=
podiel hodnoty prípustnej položky „i“ na celkovej hodnote kolaterálu;
Hi
=
úprava z dôvodu volatility uplatniteľná na prípustnú položku „i“.
Článok 224
Úpravy z dôvodu volatility stanovené orgánom dohľadu v rámci súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom
1. Úpravy z dôvodu volatility, ktoré inštitúcie majú vykonať na základe prístupu úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu za predpokladu denného preceňovania, sú stanovené v tabuľkách 1 až 4 tohto odseku.
ÚPRAVY Z DÔVODU VOLATILITY
Tabuľka 1
Stupeň kreditnej kvality, s ktorým je spojené ratingové hodnotenie dlhových cenných papierov
Zostatková splatnosť
Úpravy z dôvodu volatility pre dlhové cenné papiere emitované subjektmi uvedenými v článku 197 ods. 1 písm. b)
Úpravy z dôvodu volatility pre dlhové cenné papiere emitované subjektmi uvedenými v článku 197 ods. 1 písm. c) a d)
Úpravy z dôvodu volatility pre sekuritizačné pozície, ktoré spĺňajú kritériá uvedené v článku 197 ods. 1 písm. h)
20-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
10-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
5-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
20-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
10-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
5-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
20-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
10-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
5-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
1
≤ 1 rok
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
1 ≤ 5 rokov
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
5 rokov
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
22,628
16
11,313
2-3
≤ 1 rok
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
1 ≤ 5 rokov
4,243
3
2,121
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
5 rokov
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
33,942
24
16,970
4
≤ 1 rok
21,213
15
10,607
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
1 ≤ 5 rokov
21,213
15
10,607
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
5 rokov
21,213
15
10,607
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
neuvádza sa
Tabuľka 2
Stupeň kreditnej kvality, s ktorým je spojené ratingové hodnotenie krátkodobých dlhových cenných papierov
Úpravy z dôvodu volatility pre dlhové cenné papiere emitované subjektmi uvedenými v článku 197 ods. 1 písm. b) s krátkodobým ratingovým hodnotením
Úpravy z dôvodu volatility pre dlhové cenné papiere emitované subjektmi uvedenými v v článku 197 ods. 1 písm. c) a d) s krátkodobým ratingovým hodnotením
Úpravy z dôvodu volatility pre sekuritizačné pozície a na účely dodržania kritérií v článku 197 ods. 1 písm. h)
20-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
10-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
5-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
20-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
10-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
5-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
20-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
10-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
5-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
1
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
2-3
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
Tabuľka 3
Ostatné druhy kolaterálov alebo expozícií
20-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
10-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
5-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
Kapitálové cenné papiere hlavného indexu, konvertibilné dlhopisy hlavného indexu
21,213
15
10,607
Ostatné kapitálové cenné papiere alebo konvertibilné dlhopisy kótované na uznanej burze
35,355
25
17,678
Peňažné prostriedky
0
0
0
Zlato
21,213
15
10,607
Tabuľka 4
Úprava z dôvodu volatility pre nesúlad mien
20-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
10-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
5-dňová doba na zatvorenie pozície (v %)
11,314
8
5,657
2. Na výpočet úprav z dôvodu volatility v súlade s odsekom 1 sa vzťahujú tieto podmienky:
a)
na zabezpečené transakcie požičiavania je doba na zatvorenie pozície 20 obchodných dní;
b)
pre repo transakcie, ale s výnimkou prípadov, keď takéto transakcie zahŕňajú prevod komodít alebo zaručených práv vzťahujúcich sa na vlastnícke právo ku komoditám, a transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov je doba na zatvorenie pozície 5 obchodných dní;
c)
pre ostatné transakcie kapitálového trhu je doba na zatvorenie pozície 10 obchodných dní.
Ak inštitúcia má súbor transakcií alebo započítaní, ktorý spĺňa kritériá stanovené v článku 285 ods. 2, 3 a 4, minimálne obdobie držby sa zosúladí s obdobím rizika dozabezpečenia, ktoré by sa uplatňovalo podľa uvedených odsekov.
3. V tabuľkách 1 až 4 odseku 1 a v odsekoch 4 až 6 predstavuje stupeň kreditnej kvality, s ktorým sa spája ratingové hodnotenie dlhových cenných papierov, stupeň kreditnej kvality, ktorému zodpovedá ratingové hodnotenie určené zo strany EBA v zmysle kapitoly 2.
Na účely stanovenia stupňa kreditnej kvality, s ktorým je spojené ratingové hodnotenie dlhových cenných papierov uvedený v prvom pododseku, sa uplatňuje aj článok 197 ods. 7.
4. Pre neprípustné cenné papiere alebo pre komodity požičané alebo predané v rámci repo transakcií alebo transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít je úprava z dôvodu volatility rovnaká ako pre kapitálové cenné papiere nezaradené do hlavného indexu kótované na uznaných burzách.
5. Úprava z dôvodu volatility pre prípustné podiely v PKI predstavuje vážený priemer úprav z dôvodu volatility, ktoré by sa použili so zreteľom na dobu na zatvorenie pozície transakcie, ako sa uvádza v odseku 2 na aktíva, do ktorých fond investoval.
Ak inštitúcia nepozná aktíva, do ktorých fond investoval, úpravu z dôvodu volatility predstavuje najvyššia úprava z dôvodu volatility, ktorá by sa uplatnila na akékoľvek aktíva, do ktorých má fond právo investovať.
6. Pre dlhové cenné papiere bez ratingu, ktoré sú emitované inštitúciami a spĺňajú kritériá prípustnosti uvedené v článku 197 ods. 4, sú úpravy z dôvodu volatility rovnaké ako pre cenné papiere emitované inštitúciami alebo podnikateľskými subjektmi s externým ratingovým hodnotením, ktorý zodpovedá 2. alebo 3. stupňu kreditnej kvality.
Článok 225
Vlastné odhady úprav z dôvodu volatility v rámci súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom
1. Príslušné orgány inštitúciám povolia používať vlastné odhady volatility na výpočet úprav z dôvodu volatility, ktoré sa uplatnia na kolaterály a expozície, ak tieto inštitúcie spĺňajú požiadavky ustanovené v odsekoch 2 a 3. Inštitúcie, ktoré získali povolenie na používanie vlastných odhadov volatility, nesmú znovu používať iné metódy, s výnimkou odôvodnených prípadov a s výhradou súhlasu príslušných orgánov.
V prípade dlhových cenných papierov, ktoré majú ratingové hodnotenie od ECAI rovnocenný s investičným stupňom alebo vyšší, môžu inštitúcie počítať odhad volatility pre každú kategóriu cenných papierov.
Pre dlhové cenné papiere, ktoré majú ratingové hodnotenie od ECAI rovnocenný s nižším než investičným stupňom, a pre ostatné prípustné kolaterály, inštitúcie počítajú úpravy z dôvodu volatility pre každú jednotlivú položku.
Inštitúcie, ktoré používajú prístup založený na vlastných odhadoch, odhadujú volatilitu kolaterálu alebo volatilitu výmenných kurzov pri nesúlade mien bez zohľadnenia akýchkoľvek korelácií medzi nezabezpečenou expozíciou, kolaterálom alebo výmennými kurzami.
Pri určovaní príslušných kategórií inštitúcie berú do úvahy druh emitenta cenného papiera, externé ratingové hodnotenie cenných papierov, ich zostatkovú splatnosť a ich modifikovanú duráciu. Odhady volatility musia byť pre cenné papiere, ktoré inštitúcia zahrnula do kategórie, reprezentatívne.
2. Na výpočet úprav z dôvodu volatility sa vzťahujú tieto kritériá:
a)
inštitúcie založia výpočet na 99. percentile jednostranného intervalu spoľahlivosti;
b)
inštitúcie založia výpočet na týchto dobách na zatvorenie pozícií:
i)
20 obchodných dní v prípade zabezpečených transakcií požičiavania;
ii)
5 obchodných dní v prípade repo transakcií, s výnimkou prípadov, keď transakcie zahŕňajú prevod komodít alebo zaručených práv vzťahujúcich sa na vlastnícke právo ku komoditám, a transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov;
iii)
10 obchodných dní v prípade ostatných transakcií kapitálového trhu;
c)
inštitúcie môžu použiť hodnoty úprav z dôvodu volatility vypočítané podľa kratších alebo dlhších dôb na zatvorenie pozícií, preškálovaných nahor alebo nadol k dobe na zatvorenie pozície stanovenej v písmene b) pre daný druh transakcie, pomocou tohto vzorca:
kde:
TM
=
príslušná doba na zatvorenie pozície;
HM
=
úprava z dôvodu volatility na základe doby na zatvorenie pozície TM;
HN
=
úprava z dôvodu volatility na základe doby na zatvorenie pozície TN.
d)
inštitúcie zohľadnia nelikvidnosť aktív nižšej kvality. V prípadoch, keď existujú pochybnosti o likvidite kolaterálu, upravia dobu na zatvorenie pozície smerom nahor. Určia aj prípady, v ktorých historické údaje môžu podceniť potenciálnu volatilitu. S takýmito prípadmi sa zaobchádza pomocou stresového scenára;
e)
dĺžka obdobia historického pozorovania, ktorú inštitúcie používajú na výpočet úprav z dôvodu volatility, je aspoň jeden rok. V prípade inštitúcií, ktoré používajú systém váženia alebo iné metódy pre obdobie historického pozorovania, je dĺžka skutočného obdobia pozorovania aspoň jeden rok. Príslušné orgány môžu takisto požadovať, aby inštitúcia počítala úpravy z dôvodu volatility s použitím kratšieho obdobia pozorovania, ak je to podľa úsudku príslušného orgánu odôvodnené významným nárastom volatility ceny;
f)
inštitúcie aktualizujú svoje súbory údajov a vypočítajú úpravy z dôvodu volatility aspoň raz za tri mesiace. Takisto prehodnocujú svoje súbory údajov vždy, keď sa trhové ceny výrazne menia.
3. Odhad úprav z dôvodu volatility musí spĺňať všetky tieto kvalitatívne kritériá:
a)
inštitúcie používajú odhady volatility v procese každodenného riadenia rizík, a to aj vo vzťahu k svojim interným limitom pre expozície;
b)
keď je doba na zatvorenie pozície, ktorú inštitúcia používa v rámci svojho procesu každodenného riadenia rizík, dlhšia než je doba stanovená v tomto oddiele pre daný druh transakcie, úpravy inštitúcie z dôvodu volatility sa preškálujú nahor v súlade so vzorcom uvedeným v odseku 2 písm. c);
c)
inštitúcia má zavedené postupy pre monitorovanie a zabezpečovanie súladu s dokumentovaným súborom politík a kontrol pre fungovanie svojho systému pre odhadovanie úprav z dôvodu volatility a pre integráciu týchto odhadov do procesu riadenia rizík;
d)
pravidelne sa vykonáva nezávislé preskúmavanie systému inštitúcie pre odhadovanie úprav z dôvodu volatility v rámci vlastného procesu interného auditu inštitúcie. Preskúmanie celkového systému pre odhadovanie úprav z dôvodu volatility a pre integráciu týchto odhadov do procesu riadenia rizík inštitúcie sa uskutoční najmenej raz ročne. Predmetom tohto preskúmania je aspoň:
i)
integrácia odhadovaných úprav z dôvodu volatility do každodenného riadenia rizík;
ii)
validácia každej významnej zmeny v procese odhadovania úprav z dôvodu volatility;
iii)
overenie konzistentnosti, aktuálnosti a spoľahlivosti zdrojov údajov použitých na fungovanie systému pre odhadovanie úprav z dôvodu volatility vrátane nezávislosti týchto zdrojov údajov;
iv)
presnosť a primeranosť predpokladov spojených s volatilitou.
Článok 226
Škálovanie úprav z dôvodu volatility podľa súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom
Úpravy z dôvodu volatility stanovené v článku 224 sú úpravy z dôvodu volatility, ktoré inštitúcia uplatní pri dennom preceňovaní. Podobne v prípadoch, keď inštitúcia používa svoje vlastné odhady úprav z dôvodu volatility v súlade s článkom 225, počíta ich v prvom rade na základe denného preceňovania. Keď preceňovanie vykonáva menej často než raz denne, inštitúcie použijú väčšie úpravy z dôvodu volatility. Tieto sa počítajú preškálovaním úprav z dôvodu volatility pri dennom preceňovaní nahor, a to pomocou tohto vzorca:
kde:
H
=
úprava z dôvodu volatility, ktorá sa použije;
HM
=
úprava z dôvodu volatility pri dennom preceňovaní;
NR
=
skutočný počet obchodných dní medzi preceneniami;
TM
=
doba na zatvorenie pozície pre daný druh transakcie.
Článok 227
Podmienky uplatnenia úpravy z dôvodu volatility v rozsahu 0 % v rámci súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom
1. Vo vzťahu k repo transakciám a transakciám požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov, keď inštitúcia používa prístup úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu podľa článku 224 alebo prístup založený na vlastných odhadoch podľa článku 225 a keď sú splnené podmienky stanovené v odseku 2 písm. a) až h), inštitúcie môžu namiesto uplatňovania úpravy z dôvodu volatility vypočítanej podľa článkov 224 až 226 uplatniť úpravu z dôvodu volatility v rozsahu 0 %. Inštitúcie, ktoré používajú prístup interných modelov podľa článku 221, nemôžu používať postup ustanovený v tomto článku.
2. Inštitúcie môžu uplatniť úpravy z dôvodu volatility v rozsahu 0 %, keď sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
expozícia aj kolaterál sú peňažnými prostriedkami alebo dlhovými cennými papiermi emitovanými ústrednými vládami alebo centrálnymi bankami v zmysle článku 197 ods. 1 písm. b) a sú podľa kapitoly 2 prípustné pre 0 % rizikovú váhu;
b)
expozícia aj kolaterál sú denominované v rovnakej mene;
c)
splatnosť transakcie nie je dlhšia než jeden deň alebo expozícia aj kolaterál podliehajú dennému oceňovaniu trhovou hodnotou alebo dennému vyrovnávaniu marží;
d)
čas medzi posledným ocenením trhovou hodnotou pred nevyrovnaním marže protistranou a realizáciou kolaterálu nie je dlhší než štyri obchodné dni;
e)
transakcia je vyrovnaná v systéme vyrovnania osvedčeného pre tento druh transakcie;
f)
dokumentácia týkajúca sa dohody alebo transakcie predstavuje štandardnú trhovú dokumentáciu pre repo transakcie alebo transakcie požičiavania alebo vypožičiavania príslušných cenných papierov;
g)
transakcia sa riadi dokumentáciou, v ktorej sa ustanovuje, že ak protistrana nesplní svoj záväzok dodať peňažné prostriedky alebo cenné papiere alebo doplniť maržu, alebo inak zlyhá, transakciu možno okamžite zrušiť;
h)
príslušné orgány považujú protistranu za kľúčového účastníka trhu.
3. Medzi kľúčových účastníkov trhu uvedených v odseku 2 písm. h) patria tieto subjekty:
a)
subjekty uvedené v článku 197 ods. 1 písm. b), expozíciám voči ktorým sa podľa kapitoly 2 priraďuje 0 % riziková váha;
b)
inštitúcie;
c)
iné finančné podniky v zmysle článku 13 bodu 25 písm. b) a d) smernice 2009/138/ES, expozíciám voči ktorým sa podľa štandardizovaného prístupu priraďuje 20 % riziková váha, alebo ktoré v prípade inštitúcií, ktoré počítajú hodnotu rizikovo vážených expozícií a výšku očakávaných strát podľa prístupu IRB, nemajú ratingové hodnotenie od uznanej ECAI a ktorým interný rating určila inštitúcia;
d)
regulované PKI, ktoré podliehajú kapitálovým požiadavkám alebo požiadavkám na pomer cudzích zdrojov k vlastným zdrojom;
e)
regulované dôchodkové fondy;
f)
uznané zúčtovacie organizácie.
Článok 228
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát podľa súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom
1. Podľa štandardizovaného prístupu použijú inštitúcie E* vypočítanú podľa článku 223 ods. 5 ako hodnotu expozície na účely článku 113. V prípade podsúvahových položiek uvedených v prílohe I použijú inštitúcie E* ako hodnotu, na ktorú sa uplatnia percentuálne hodnoty uvedené v článku 111 ods. 1 s cieľom stanoviť hodnotu expozície.
2. Inštitúcie použijú podľa prístupu IRB skutočnú LGD (LGD*) ako LGD na účely kapitoly 3. Inštitúcie vypočítajú LGD* takto:
kde:
LGD
=
LGD, ktorá by sa uplatnila na expozíciu podľa kapitoly 3, keď expozícia nie je zabezpečená kolaterálom;
E
=
hodnota expozície v súlade s článkom 223 ods. 3;
E*
=
plne upravená hodnota expozície vypočítaná v súlade s článkom 223 ods. 5.
Článok 229
Zásady oceňovania pre ostatné prípustné kolaterály podľa prístupu IRB
1. V prípade kolaterálu vo forme nehnuteľného majetku musí nezávislý oceňovateľ kolaterál oceniť na úrovni trhovej hodnoty alebo nižšej. Inštitúcia musí požadovať, aby oceňovateľ zdokumentoval trhovú hodnotu transparentným a zrozumiteľným spôsobom.
V tých členských štátoch, ktoré ustanovili prísne kritériá pre posudzovanie hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania v štatutárnych alebo regulatórnych ustanoveniach, nezávislý oceňovateľ môže namiesto toho majetok oceniť na úrovni hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania alebo nižšej. Inštitúcie od nezávislého oceňovateľa požadujú, aby pri posúdení hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania nezohľadňoval špekulatívne prvky a aby túto hodnotu zdokumentoval transparentným a zrozumiteľným spôsobom.
Hodnota kolaterálu je trhová hodnota alebo hodnota poskytnutého hypotekárneho financovania znížená primerane tak, aby odzrkadľovala výsledky monitorovania požadovaného podľa článku 208 ods. 3 a zohľadňovala všetky predchádzajúce nároky na majetok.
2. V prípade pohľadávok hodnota pohľadávok predstavuje sumu, ktorá sa má prijať.
3. Inštitúcie oceňujú nefinančné kolaterály iné než nehnuteľný majetok ich trhovou hodnotou. Na účely tohto článku je trhovou hodnotou odhadovaná suma, za ktorú by sa majetok vymenil ku dňu ocenenia medzi ochotným kupujúcim a ochotným predávajúcim v rámci transakcie na základe nezávislého vzťahu.
Článok 230
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát pre iný prípustný kolaterál podľa prístupu IRB
1. Inštitúcie použijú LGD* vypočítanú v súlade s týmto odsekom a odsekom 2, ako LGD na účely kapitoly 3.
Ak je pomer hodnoty kolaterálu (C) k hodnote expozície (E) pod požadovanou minimálnou úrovňou zabezpečenia expozície kolaterálom (C*), stanovenou v tabuľke 5, LGD* je LGD stanovená v kapitole 3 pre expozície voči protistrane nezabezpečené kolaterálom. Inštitúcie na tento účel vypočítajú hodnotu expozície položiek uvedených v článku 166 ods. 8 až 10 skôr s využitím konverzného faktora alebo percentuálnej hodnoty 100 %, než konverzných faktorov či percentuálnych hodnôt uvedených v daných odsekoch.
Ak pomer hodnoty kolaterálu k hodnote expozície prevyšuje druhú, vyššiu hraničnú úroveň C**, ako sa uvádza v tabuľke 5, LGD* je na úrovni stanovenej v tabuľke 5.
Ak nie je dosiahnutá požadovaná úroveň zabezpečenia kolaterálom C** vo vzťahu k expozícii ako celku, inštitúcie považujú expozíciu za dve expozície - jednu, ktorá zodpovedá časti, vo vzťahu ku ktorej je požadovaná úroveň zabezpečenia kolaterálom C** dosiahnutá, a druhú, ktorá zodpovedá zvyšku.
2. Uplatniteľné LGD* a požadované úrovne zabezpečenia kolaterálom pre zabezpečené časti expozícií sú uvedené v tabuľke 5 tohto odseku.
Tabuľka 5
Minimálna LGD pre zabezpečené časti expozícií
LGD* pre nadriadené expozície
LGD* pre podriadené expozície
Požadovaná minimálna úroveň zabezpečenia expozície kolaterálom (C*)
Požadovaná minimálna úroveň zabezpečenia expozície kolaterálom (C**)
Pohľadávky
35 %
65 %
0 %
125 %
Nehnuteľný majetok určený na bývanie/nehnuteľnosti určené na podnikanie
35 %
65 %
30 %
140 %
Iný kolaterál
40 %
70 %
30 %
140 %
3. Inštitúcie môžu ako alternatívu k zaobchádzaniu stanovenému v odsekoch 1 a 2 a podľa článku 124 ods. 2 priradiť 50 % rizikovú váhu časti expozície, ktorá je v limitoch stanovených v článku 125 ods. 2 písm. d) a prípadne v článku 126 ods. 2 písm. d), plne zabezpečenou kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie alebo nehnuteľného majetku určeného na podnikanie nachádzajúcich sa na území členského štátu, ak sú splnené všetky podmienky uvedené v článku 199 ods. 4.
Článok 231
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát v prípade zmiešanej skupiny kolaterálov
1. Inštitúcia vypočíta hodnotu LGD*, ktorú použije ako LGD na účely kapitoly 3 v súlade s odsekmi 2 a 3, ak sú splnené tieto dve podmienky:
a)
inštitúcia používa prístup IRB na výpočet sumy rizikovo vážených expozícií a sumy očakávaných strát;
b)
expozícia je zabezpečená finančným kolaterálom aj iným prípustným kolaterálom.
2. Inštitúcie sú povinné rozdeliť hodnotu expozície upravenú z dôvodu volatility, ktorú získajú na základe uplatnenia úpravy z dôvodu volatility, ako sa uvádza v článku 223 ods. 5, na hodnotu expozície, na časti tak, aby získali časť krytú prípustným finančným kolaterálom, časť krytú pohľadávkami, časť krytu kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie alebo kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie, časť krytú iným prípustným kolaterálom a prípadne nezabezpečenú časť.
3. Inštitúcie počítajú LGD* pre každú časť expozície získanú v odseku 2 osobitne v súlade s príslušnými ustanoveniami tejto kapitoly.
Článok 232
Iné financované zabezpečenie
1. Ak sú splnené podmienky ustanovené v článku 212 ods. 1, s vkladmi v inštitúciách, ktoré sú tretími stranami, sa môže zaobchádzať ako so zárukou inštitúcie, ktoré je treťou stranou.
2. Ak sú splnené podmienky stanovené v článku 212 ods. 2, inštitúcie zaobchádzajú s časťou expozície zabezpečenou kolaterálom vo forme aktuálnej odkupnej hodnoty životných poistiek založených v prospech požičiavajúcej inštitúcie takto:
a)
ak expozícia podlieha štandardizovanému prístupu, musí byť rizikovo vážená na základe použitia rizikových váh uvedených v odseku 3;
b)
ak expozícia podlieha prístupu IRB, ale nevzťahujú sa na ňu vlastné odhady LGD inštitúcie, priradí sa jej LGD vo výške 40 %.
Inštitúcie v prípade nesúladu mien znížia aktuálnu odkupnú hodnotu v súlade s článkom 233 ods. 3, pričom hodnota zabezpečenia predstavuje aktuálnu odkupnú hodnotu životnej poistky.
3. Inštitúcie priradia na účely odseku 2 písm. a) tieto rizikové váhy na základe rizikovej váhy priradenej nadriadeným nezabezpečeným expozíciám voči spoločnosti poskytujúcej životné poistenie:
a)
20 % riziková váha, ak je nadriadenej nezabezpečenej expozícii voči spoločnosti poskytujúcej životné poistenie priradená 20 % riziková váha;
b)
35 % riziková váha, ak je nadriadenej nezabezpečenej expozícii voči spoločnosti poskytujúcej životné poistenie priradená 50 % riziková váha;
c)
70 % riziková váha, ak je nadriadenej nezabezpečenej expozícii voči spoločnosti poskytujúcej životné poistenie priradená 100 % riziková váha;
d)
150 % riziková váha, ak je nadriadenej nezabezpečenej expozícii voči spoločnosti poskytujúcej životné poistenie priradená 150 % riziková váha.
4. Inštitúcia môže nástroje spätne odkúpené na požiadanie, ktoré sú prípustné podľa článku 200 písm. c), považovať za záruku emitujúcej inštitúcie. Hodnota prípustného zabezpečenia je takáto:
a)
ak sa nástroj odkúpi späť za jeho nominálnu hodnotu, hodnotou zabezpečenia je táto hodnota;
b)
ak sa nástroj odkúpi späť za trhovú cenu, hodnotou zabezpečenia je hodnota nástroja stanovená rovnakým spôsobom ako pri dlhových cenných papieroch, ktoré spĺňajú podmienky uvedené v článku 197 ods. 4.
Pododdiel 2
Nefinancované zabezpečenie
Článok 233
Oceňovanie
1. Na účely výpočtu účinkov nefinancovaného zabezpečenia v súlade s týmto pododdielom je hodnotou nefinancovaného zabezpečenia (G) suma, ktorú sa poskytovateľ zabezpečenia zaviazal uhradiť v prípade zlyhania alebo neplatenia dlžníka alebo pri výskyte iných špecifikovaných kreditných udalostí.
2. V prípade kreditných derivátov, ktoré nezahŕňajú ako kreditnú udalosť reštrukturalizáciu podkladového záväzku obsahujúcu odpustenie alebo odklad splátok istiny, úrokov alebo poplatkov, čo vedie ku kreditnej strate, sa uplatňuje:
a)
ak hodnota, ktorú sa poskytovateľ zabezpečenia zaviazal uhradiť, nie je vyššia než hodnota expozície, inštitúcie znížia hodnotu zabezpečenia počítanú podľa odseku 1 o 40 %;
b)
ak je hodnota, ktorú sa poskytovateľ zabezpečenia zaviazal uhradiť, vyššia než hodnota expozície, hodnota zabezpečenia nesmie byť vyššia než 60 % hodnoty expozície.
3. Ak je nefinancované zabezpečenie denominované v inej mene, než v ktorej je denominovaná expozícia, inštitúcie znížia hodnotu zabezpečenia vykonaním úpravy z dôvodu volatility takto:
kde:
G*
=
výška zabezpečenia upravená o kurzové riziko;
G
=
nominálna hodnota zabezpečenia;
Hfx
=
úprava z dôvodu volatility akéhokoľvek nesúladu mien medzi zabezpečením a podkladovým záväzkom stanovená v súlade s odsekom 4.
Ak nesúlad mien nie je, Hfx sa rovná nule.
4. Inštitúcie zakladajú úpravy z dôvodu volatility pre všetky prípady nesúladu mien na dobe na zatvorenie pozície v trvaní 10 obchodných dní, ak sa vykonáva denné preceňovanie, a môžu ich vypočítať na základe prístupu úprav z dôvodu volatility stanovených orgánom dohľadu alebo prístupu založenom na vlastných odhadoch, ako sa uvádza v článkoch 224 a 225. Inštitúcie škálujú úpravy z dôvodu volatility v súlade s článkom 226.
Článok 234
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát v prípade čiastočného zabezpečenia a tranžovania
Ak inštitúcia presúva časť rizika z úveru v jednej alebo viacerých tranžiach, uplatňujú sa pravidlá uvedené v kapitole 5. Inštitúcie môžu považovať prahy významnosti pri platbách, pod úrovňou ktorých sa v prípade straty platba neuskutoční, za rovnocenné s ponechanými pozíciami prvej straty a umožňujúce presun rizika v tranžiach.
Článok 235
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií podľa štandardizovaného prístupu
1. Na účely článku 113 ods. 3 inštitúcie vypočítajú hodnotu rizikovo vážených expozícií v súlade s týmto vzorcom:
kde:
E
=
hodnota expozície v súlade s článkom 111; na tento účel musí byť hodnota expozície podsúvahovej položky uvedenej v prílohe I skôr 100 % jej hodnoty než hodnota expozície uvedená v článku 111 ods. 1;
GA
=
výška zabezpečenia vypočítaná podľa článku 233 ods. 3 (G*) ďalej upravená z dôvodu akéhokoľvek nesúladu splatností, ako sa uvádza v oddiele 5;
r
=
riziková váha expozícií voči dlžníkovi, ako sa uvádza v kapitole 2;
g
=
riziková váha expozícií voči poskytovateľovi zabezpečenia, ako sa uvádza v kapitole 2.
2. Ak je zabezpečená suma (GA) nižšia než hodnota expozície (E), inštitúcie môžu uplatniť vzorec uvedený v odseku 1 iba vtedy, keď zabezpečené a nezabezpečené časti expozície majú rovnakú úroveň nadriadenosti.
3. Inštitúcie môžu rozšíriť zaobchádzanie stanovené v článku 114 ods. 4 a 7 na expozície alebo časti expozícií zaručené ústrednou vládou alebo centrálnou bankou, ak je záruka denominovaná v domácej mene dlžníka a expozícia je financovaná v tejto mene.
Článok 236
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a výšky očakávaných strát podľa prístupu IRB
1. V prípade krytej časti hodnoty expozície (E) a na základe upravenej hodnoty zabezpečenia GA môže byť PD na účely oddielu 4 kapitoly 3 PD poskytovateľa zabezpečenia alebo PD medzi dlžníkovým a ručiteľovým PD, ak sa celková substitúcia nepovažuje za opodstatnenú. V prípade podriadených expozícií a nepodriadeného nefinancovaného zabezpečenia môže byť LGD, ktoré majú inštitúcie použiť na účely oddielu 4 kapitoly 3, spojené s nadriadenými pohľadávkami.
2. Pre akúkoľvek nekrytú časť hodnoty expozície (E) sa použije PD dlžníka a LGD podkladovej expozície.
3. Na účely tohto článku je GA hodnota G* vypočítaná podľa článku 233 ods. 3 ďalej upravená z dôvodu akéhokoľvek nesúladu splatností, ako sa ustanovuje v oddiele 5. E je hodnota expozície určená v súlade s oddielom 5 kapitoly 3. Inštitúcie na tento účel vypočítajú hodnotu expozície položiek uvedených v článku 166 ods. 8 až 10 skôr pomocou konverzného faktora alebo percentuálnej hodnoty 100 % než pomocou konverzných faktorov či percentuálnych hodnôt uvedených v daných odsekoch.
Oddiel 5
Nesúlad splatností
Článok 237
Nesúlad splatností
1. Na účel výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií nesúlad splatností vzniká vtedy, keď je zostatková splatnosť zabezpečenia kratšia než zostatková splatnosť zabezpečenej expozície. Ak je zostatková splatnosť zabezpečenia kratšia než tri mesiace a splatnosť zabezpečenia je kratšia než splatnosť podkladovej expozície, takéto zabezpečenie sa neuzná ako prípustné zabezpečenie.
2. Ak existuje nesúlad splatností, zabezpečenie sa nepovažuje za prípustné, ak je splnená niektorá z týchto podmienok:
a)
pôvodná splatnosť zabezpečenia je kratšia než 1 rok;
b)
expozícia je krátkodobou expozíciou, na ktorú sa podľa špecifikácie príslušných orgánov vo vzťahu k hodnote splatnosti (M) v zmysle článku 162 ods. 3 uplatňuje jednodňové dolné ohraničenie namiesto jednoročného.
Článok 238
Splatnosť zabezpečenia
1. S výhradou dodržania maximálne päťročnej hranice je efektívnou splatnosťou podkladového nástroja najdlhší možný čas, ktorý zostáva do stanoveného splnenia záväzkov dlžníka. Ak sa v odseku 2 neustanovuje inak, je splatnosťou zabezpečenia čas do najbližšieho dátumu, ku ktorému sa zabezpečenie môže ukončiť alebo môže byť ukončené.
2. Ak existuje možnosť ukončiť zabezpečenie, ktorá je na rozhodnutí predávajúceho zabezpečenia, inštitúcie považujú za splatnosť zabezpečenia čas do najbližšieho dátumu, ku ktorému môže byť táto možnosť využitá. Ak existuje možnosť ukončenia zabezpečenia, ktorá je na rozhodnutí kupujúceho zabezpečenia, a zmluvné podmienky pri vzniku zabezpečenia obsahujú pozitívny podnet, aby inštitúcia požadovala splatenie transakcie pred uplynutím zmluvnej splatnosti, inštitúcia za splatnosť zabezpečenia považuje čas do najbližšieho dátumu, ku ktorému takáto možnosť môže byť využitá; inak inštitúcia môže predpokladať, že táto možnosť neovplyvní splatnosť zabezpečenia.
3. Ak kreditný derivát nie je chránený proti zrušeniu pred uplynutím akejkoľvek doby odkladu požadovanej kvôli zlyhaniu pri podkladovom záväzku v dôsledku neplatenia, inštitúcie splatnosť zabezpečenia skrátia o dĺžku doby odkladu.
Článok 239
Ocenenie zabezpečenia
1. V prípade transakcií s financovaným zabezpečením podľa jednoduchej metódy nakladania s finančným kolaterálom, ak existuje nesúlad medzi splatnosťou expozície a splatnosťou zabezpečenia, kolaterál sa neuzná ako prípustné financované zabezpečenie.
2. V prípade transakcií s financovaným zabezpečením podľa súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom inštitúcie premietnu splatnosť zabezpečenia a expozície do upravenej hodnoty kolaterálu podľa tohto vzorca:
kde:
CVA
=
hodnota kolaterálu upravená z dôvodu volatility podľa článku 223 ods. 2 alebo hodnota expozície podľa toho, ktorá hodnota je nižšia;
t
=
počet rokov zostávajúcich do dátumu splatnosti zabezpečenia počítaný v súlade s článkom 238 alebo počet rokov T podľa toho, ktorý počet je nižší;
T
=
počet rokov zostávajúcich do dátumu splatnosti expozície počítaných v súlade s článkom 238 alebo päť rokov podľa toho, ktorý počet rokov je nižší;
t*
=
0,25.
Inštitúcie používajú CVAM ako CVA ďalej upravenú z dôvodu nesúladu splatností vo vzorci na výpočet plne upravenej hodnoty expozície (E*) stanovenom v článku 223 ods. 5.
3. V prípade transakcií s nefinancovaným zabezpečením inštitúcie zohľadnia splatnosti zabezpečenia a expozície v upravenej hodnote zabezpečenia podľa tohto vzorca:
kde:
GA
=
G* upravená z dôvodu nesúladu splatností;
G*
=
hodnota zabezpečenia upravená z dôvodu akéhokoľvek nesúladu mien;
t
=
je počet rokov zostávajúcich do dátumu splatnosti zabezpečenia počítaný v súlade s článkom 238 alebo počet rokov T podľa toho, ktorý počet je nižší;
T
=
je počet rokov zostávajúcich do dátumu splatnosti expozície počítaných v súlade s článkom 238 alebo päť rokov podľa toho, ktorý počet rokov je nižší;
t*
=
0,25.
Inštitúcie použijú GA ako hodnotu zabezpečenia na účely článkov 233 až 236.
Oddiel 6
Postupy na zmierňovanie kreditného rizika pre kôš aktív
Článok 240
Kreditné deriváty pre prvé zlyhanie
Ak inštitúcia získa zabezpečenie pre určitý počet expozícií za podmienok, že prvým zlyhaním medzi expozíciami sa aktivuje platba a že táto kreditná udalosť spôsobí ukončenie zmluvy, inštitúcia môže zmeniť výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a prípadne výšky očakávaných strát expozície, ktorá by v prípade chýbajúceho zabezpečenia produkovala najnižšiu rizikovo váženú expozíciu v súlade s touto kapitolou:
a)
v prípade inštitúcií, ktoré používajú štandardizovaný prístup, je hodnotou rizikovo vážených expozícií hodnota vypočítaná podľa štandardizovaného prístupu;
b)
v prípade inštitúcií, ktoré používajú prístup IRB, je hodnotou rizikovo vážených expozícií hodnota vypočítaná podľa prístupu IRB a 12,5-násobku výšky očakávaných strát.
Zaobchádzanie ustanovené v tomto článku sa uplatňuje len v prípade, ak je hodnota expozície nižšia ako hodnota zabezpečenia alebo sa jej rovná.
Článok 241
Kreditné deriváty pre n-té zlyhanie
Ak n-té zlyhanie medzi expozíciami aktivuje platbu zo zabezpečenia, inštitúcia kupujúca zabezpečenie môže uznať zabezpečenie na výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a prípadne výšky očakávanej straty, iba ak bolo zabezpečenie získané aj pre zlyhania 1 až n-1, alebo ak už nastalo n-1 zlyhaní. V takýchto prípadoch môže inštitúcia zmeniť výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií a prípadne výšky očakávaných strát expozície, ktorá by v prípade chýbajúceho zabezpečenia rizika produkovala n-tú najnižšiu hodnotu rizikovo vážených expozícií v súlade s touto kapitolou. Inštitúcie vypočítajú n-tú najnižšiu hodnotu, ako sa uvádza v článku 240 písm. a) a b).
Zaobchádzanie ustanovené v tomto článku sa uplatňuje len v prípade, ak je hodnota expozície nižšia ako hodnota zabezpečenia alebo sa jej rovná.
Všetky expozície v koši musia spĺňať požiadavky ustanovené v článku 204 ods. 2 a v článku 216 ods. 1 písm. d).
KAPITOLA 5
Sekuritizácia
Oddiel 1
Vymedzenia pojmov
Článok 242
Vymedzenia pojmov
Na účely tejto kapitoly sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1)
Pojem „prebytková marža“ znamená inkasované finančné platby a ostatné príjmy z poplatkov prijaté v súvislosti so sekuritizovanými expozíciami po odpočítaní nákladov a výdavkov;
2)
„kúpna clean-up opcia“ znamená zmluvnú opciu, ktorá originátorovi dáva možnosť spätne odkúpiť alebo splatiť sekuritizačné pozície pred splatením všetkých podkladových expozícií, ak objem nesplatených expozícií klesne pod stanovenú úroveň;
3)
„facilita likvidity“ znamená sekuritizačnú pozíciu vyplývajúcu zo zmluvy o poskytnutí financovania na zabezpečenie včasnosti peňažných tokov investorom;
4)
„KIRB“ znamená 8 % hodnoty rizikovo vážených expozícií, ktorá by sa vypočítala podľa kapitoly 3 v súvislosti so sekuritizovanými expozíciami, ako keby neboli sekuritizované, plus výška očakávaných strát spojených s týmito expozíciami a vypočítaných podľa uvedenej kapitoly;
5)
„metóda založená na ratingoch“ znamená metódu výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií pre sekuritizačné pozície v súlade s článkom 261;
6)
„metóda založená na vzorci stanovenom orgánom dohľadu“ znamená metódu výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií pre sekuritizačné pozície v súlade s článkom 262;
7)
„pozícia bez ratingu“ znamená sekuritizačnú pozíciu, ktorá nemá prípustné ratingové hodnotenie od ECAI, ako je uvedené v oddiele 4;
8)
„pozícia s ratingom“ znamená sekuritizačnú pozíciu, ktorá má prípustné ratingové hodnotenie od ECAI, ako je uvedené v oddiele 4;
9)
„program aktívami zabezpečených krátkodobých obchodovateľných cenných papierov (program ABCP)“ znamená program sekuritizácií, z ktorého emitované cenné papiere majú prevažne formu obchodovateľných cenných papierov s pôvodnou splatnosťou jeden rok alebo menej;
10)
„tradičná sekuritizácia“ znamená sekuritizáciu, ktorá zahŕňa ekonomický prevod sekuritizovaných expozícií. Toto sa uskutoční prevodom vlastníctva sekuritizovaných expozícií z inštitúcie, ktorá je originátorom, na SSPE, alebo prostredníctvom spoluúčasti SSPE. Emitované cenné papiere nepredstavujú platobné záväzky inštitúcie, ktorá je originátorom;
11)
„syntetická sekuritizácia“ znamená sekuritizáciu, pri ktorej sa presun rizika dosiahne pomocou použitia kreditných derivátov alebo záruk a sekuritizované expozície zostanú expozíciami inštitúcie, ktorá je originátorom;
12)
„revolvingová expozícia“ znamená expozíciu, pri ktorej sa nesplatené saldá klientov môžu meniť na základe ich rozhodnutia požičať si a splácať, až do výšky dohodnutého limitu;
13)
„revolvingová sekuritizácia“ znamená sekuritizáciu, pri ktorej sa obnovuje samotná štruktúra sekuritizácie tým, že sa expozície dopĺňajú do skupiny expozícií alebo sa z nej odoberajú bez ohľadu na to, či sa expozície obnovujú;
14)
„ustanovenie o predčasnom splatení“ znamená zmluvné ustanovenie pri sekuritizáciách revolvingových expozícií alebo revolvingovej sekuritizácii, ktoré si vyžaduje, aby v prípade vymedzených okolností boli pozície investorov splatené pred pôvodne stanovenou splatnosťou emitovaných cenných papierov;
15)
„tranža prvej straty“ znamená najviac podriadenú tranžu pri sekuritizácii, ktorá je prvou tranžou znášajúcou stratu vzniknutú pri sekuritizovaných expozíciách, a tým poskytuje zabezpečenie pre druhú stratu a prípadné vyššie tranže.
Oddiel 2
Uznanie presunu významného rizika
Článok 243
Tradičná sekuritizácia
1. Inštitúcia, ktorá je originátorom tradičnej sekuritizácie, môže z výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií a očakávaných strát vylúčiť sekuritizované expozície, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
a)
významné kreditné riziko súvisiace so sekuritizovanými expozíciami sa považuje za presunuté na tretie strany;
b)
inštitúcia, ktorá je originátorom, uplatňuje 1 250 % riziková váhu na všetky sekuritizačné pozície, ktoré má v rámci tejto sekuritizácie, alebo odpočíta tieto sekuritizačné pozície od položiek vlastného kapitálu Tier 1 v súlade s článkom 36 ods. 1 písm. k).
2. Významné kreditné riziko sa považuje za presunuté v týchto prípadoch:
a)
sumy rizikovo vážených expozícií mezanínových sekuritizačných pozícií držaných inštitúciou, ktorá je originátorom v tejto sekuritizácii, nepresiahnu 50 % hodnoty rizikovo vážených expozícií všetkých mezanínových sekuritizačných pozícií existujúcich v tejto sekuritizácii;
b)
keď sa v danej sekuritizácii mezanínové sekuritizačné pozície nenachádzajú a originátor je schopný preukázať, že hodnota expozície sekuritizačných pozícií, ktorá by mala byť odpočítaná od vlastného kapitálu Tier 1 alebo ktorej by mala byť priradená 1 250 % riziková váha, významne presiahne odôvodnený odhad očakávaných strát pre sekuritizované expozície, inštitúcia, ktorá je originátorom, nemá v držbe viac než 20 % hodnoty expozícií sekuritizačných pozícií, ktoré by sa mali odpočítať od vlastného kapitálu Tier 1 alebo by im mala byť priradená 1 250 % riziková váha.
Ak možné zníženie hodnoty rizikovo vážených expozícií, ktoré by inštitúcia, ktorá je originátorom, dosiahla touto sekuritizáciou nie je odôvodnené zodpovedajúcim presunom kreditného rizika na tretie strany, príslušné orgány môžu v jednotlivých prípadoch rozhodnúť, že významné kreditné riziko sa nemôže považovať za presunuté na tretie strany.
3. Mezanínové sekuritizačné pozície na účely odseku 2 znamenajú sekuritizačné pozície, na ktoré sa uplatňuje riziková váha nižšia než 1 250 % a ktoré sú podriadenejšie než najvyššia nadriadená pozícia v tejto sekuritizácii a podriadenejšie než ktorákoľvek sekuritizačná pozícia v tejto sekuritizácii, ktorej sa v súlade s oddielom 4 priradí jeden z týchto stupňov kvality:
a)
v prípade sekuritizačnej pozície podľa oddielu 3 pododdielu 3 prvý stupeň kreditnej kvality;
b)
v prípade sekuritizačnej pozície podľa oddielu 3 pododdielu 4 prvý alebo druhý stupeň kreditnej kvality.
4. Príslušné orgány môžu ako alternatívu k odsekom 2 a 3 povoliť, aby inštitúcie, ktoré sú originátormi, považovali významné kreditné riziko za presunuté, ak je inštitúcia, ktorá je originátorom, schopná preukázať v každom prípade sekuritizácie, že zníženie požiadaviek na vlastné zdroje, ktoré originátor dosahuje sekuritizáciou, je odôvodnené zodpovedajúcim presunom kreditného rizika na tretie strany.
Povolenie sa udelí iba v prípade, keď inštitúcia spĺňa všetky tieto podmienky:
a)
inštitúcia má zavedené politiky a metodiky dostatočne citlivé na riziká, aby posúdila presun rizika;
b)
inštitúcia uznala aj presun kreditného rizika na tretie strany v každom prípade na účely interného riadenia rizík inštitúcie a jej alokácie interného kapitálu.
5. Popri požiadavkách ustanovených v odsekoch 1 až 4, podľa toho, ako sa uplatňujú, musia byť splnené všetky tieto podmienky:
a)
sekuritizačná dokumentácia odzrkadľuje ekonomickú podstatu transakcie;
b)
sekuritizované expozície sú mimo dosahu inštitúcie, ktorá je originátorom, a jej veriteľov, a to aj v prípade konkurzu a nútenej správy. Toto je podporené stanoviskom kvalifikovaného právneho poradcu;
c)
emitované cenné papiere nepredstavujú platobné záväzky inštitúcie, ktorá je originátorom;
d)
inštitúcia, ktorá je originátorom, si neponecháva účinnú alebo nepriamu kontrolu nad presunutými expozíciami. Usudzuje sa, že originátor si ponechal účinnú kontrolu nad presunutými expozíciami, ak má právo spätne odkúpiť od príjemcu predtým presunuté expozície, aby mohol využiť výhody z nich plynúce alebo ak je zaviazaný opätovne vziať na seba presunuté riziko. Ak si inštitúcia, ktorá je originátorom, ponechá práva spravovať alebo záväzky vo vzťahu k expozíciám, samo o sebe to nepredstavuje nepriamu kontrolu nad expozíciami;
e)
sekuritizačná dokumentácia spĺňa všetky tieto podmienky:
i)
na rozdiel od ustanovení o predčasnom splatení požaduje, aby pozície v sekuritizácii boli inštitúciou, ktorá je originátorom, vylepšené vrátane, ale nielen, nahradením podkladových expozícií voči kreditným rizikám alebo zvýšením výnosu splatného investorom v reakcii na zníženie kreditnej kvality sekuritizovaných expozícií;
ii)
neobsahuje doložky, ktorými sa zvyšuje výnos splatný držiteľom pozícií v sekuritizácii v reakcii na zníženie kreditnej kvality podkladovej skupiny;
iii)
v prípade potreby objasňuje, že kúpa alebo spätné odkúpenie sekuritizačných pozícií originátorom alebo sponzorom nad rámec ich zmluvných záväzkov je výnimočné a možno ho vykonať len za podmienok nezávislosti.
f)
okrem toho, ak existuje kúpna clean-up opcia, táto opcia musí spĺňať aj tieto podmienky:
i)
je uplatniteľná na základe rozhodnutia inštitúcie, ktorá je originátorom;
ii)
môže byť uplatnená, len ak 10 % alebo menej z pôvodnej hodnoty sekuritizovaných expozícií ostáva nesplatených;
iii)
nie je štruktúrovaná tak, aby sa vyhla priradeniu straty pozíciám zvyšujúcim kreditnú kvalitu alebo iným pozíciám držaným investormi a nie je inak štruktúrovaná na zabezpečenie zvýšenia kreditnej kvality.
6. Príslušné orgány pravidelne informujú EBA o konkrétnych prípadoch uvedených v odseku 2, keď možné zníženie hodnôt rizikovo vážených expozícií nie je odôvodnené zodpovedajúcim presunom kreditného rizika na tretie strany a prípadoch, keď inštitúcie využili odsek 4. EBA monitoruje škálu postupov v tejto oblasti a v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá usmernenia. EBA preskúma, ako členské štáty vykonávajú tieto usmernenia a do 31. decembra 2017 Komisii poradí, či je potrebný záväzný technický predpis.
Článok 244
Syntetická sekuritizácia
1. Inštitúcia, ktorá je originátorom syntetickej sekuritizácie, môže vypočítať hodnotu rizikovo vážených expozícií, prípadne výšku očakávaných strát pre sekuritizované expozície v súlade s článkom 249, ak je splnená jedna z týchto podmienok:
a)
významné kreditné riziko sa považuje za presunuté na tretie strany prostredníctvom financovaného alebo nefinancovaného zabezpečenia;
b)
inštitúcia, ktorá je originátorom, uplatňuje 1 250 % rizikovú váhu na všetky sekuritizačné pozície, ktoré má v držbe v tejto sekuritizácii, alebo tieto sekuritizačné pozície odpočíta od položiek vlastného kapitálu Tier 1 v súlade s článkom 36 ods. 1 písm. k).
2. Významné kreditné riziko sa považuje za presunuté, ak je splnená niektorá z týchto podmienok:
a)
hodnota rizikovo vážených expozícií mezanínových sekuritizačných pozícií, ktoré má v držbe inštitúcia, ktorá je originátorom v tejto sekuritizácii, nepresahuje 50 % hodnoty rizikovo vážených expozícií všetkých mezanínových sekuritizačných pozícií existujúcich v tejto sekuritizácii;
b)
ak sa v danej sekuritizácii mezanínové sekuritizačné pozície nenachádzajú a originátor je schopný preukázať, že hodnota expozície sekuritizačných pozícií, ktorá by mala byť odpočítaná od vlastného kapitálu Tier 1 alebo ktorej by mala byť priradená 1 250 % riziková váha, významne prevyšuje odôvodnený odhad očakávaných strát pre sekuritizované expozície, inštitúcia, ktorá je originátorom, nemá v držbe viac než 20 % hodnoty expozícií sekuritizačných pozícií, ktoré by sa mali odpočítať od vlastného kapitálu Tier 1 alebo by im mala byť priradená 1 250 % riziková váha;
c)
keď možné zníženie hodnoty rizikovo vážených expozícií, ktoré by touto sekuritizáciou dosiahla inštitúcia, ktorá je originátorom, nie je odôvodnené zodpovedajúcim presunom kreditného rizika na tretie strany, príslušný orgán môže v jednotlivých prípadoch rozhodnúť, že významné kreditné riziko sa nepovažuje za presunuté na tretie strany.
3. Mezanínové sekuritizačné pozície na účely odseku 2 znamenajú sekuritizačné pozície, na ktoré sa uplatňuje riziková váha nižšia než 1 250 % a ktoré sú podriadenejšie než najvyššia nadriadená pozícia v tejto sekuritizácii a podriadenejšie než ktorákoľvek sekuritizačná pozícia v tejto sekuritizácii, ktorej sa v súlade s oddielom 4 priradí jeden z týchto stupňov kvality:
a)
v prípade sekuritizačnej pozície podľa oddielu 3 pododdielu 3 prvý stupeň kreditnej kvality;
b)
v prípade sekuritizačné pozície podľa oddielu 3 pododdielu 4 prvý alebo druhý stupeň kreditnej kvality.
4. Príslušné orgány môžu ako alternatívu k odsekom 2 a 3 povoliť, aby inštitúcie, ktoré sú originátormi, považovali významné kreditné riziko za presunuté, ak je inštitúcia, ktorá je originátorom, schopná preukázať v každom prípade sekuritizácie, že zníženie požiadaviek na vlastné zdroje, ktoré originátor dosahuje sekuritizáciou, je odôvodnené zodpovedajúcim presunom kreditného rizika na tretie strany.
Povolenie sa udelí iba v prípade, že inštitúcia spĺňa všetky tieto podmienky:
a)
inštitúcia má zavedené politiky a metodiky dostatočne citlivé na riziká s cieľom posúdiť presun rizika;
b)
inštitúcia uznala aj presun kreditného rizika na tretie strany v každom prípade na účely interného riadenia rizík inštitúcie a jej alokácie interného kapitálu.
5. Okrem požiadaviek ustanovených v odsekoch 1 až 4, ako sa uplatňujú, je presun v súlade s týmito podmienkami:
a)
sekuritizačná dokumentácia odzrkadľuje ekonomickú podstatu transakcie;
b)
zabezpečenie, prostredníctvom ktorého je kreditné riziko presunuté, je v súlade s článkom 247 ods. 2;
c)
nástroje na presunutie kreditného rizika neobsahujú podmienky, ktorými sa:
i)
stanovujú podstatné prahy významnosti, pod úrovňou ktorých sa realizácia zabezpečenia v prípade vzniku kreditnej udalosti neaktivuje;
ii)
umožňuje zrušenie zabezpečenia z dôvodu zníženia kreditnej kvality podkladových expozícií;
iii)
na rozdiel od ustanovení o predčasnom splatení požaduje, aby pozície v sekuritizácii vylepšila inštitúcia, ktorá je originátorom;
iv)
zvyšujú náklady inštitúcie na zabezpečenie alebo zvyšujú výnos splatný držiteľom pozícií v sekuritizácii v reakcii na zníženie kreditnej kvality podkladovej skupiny;
d)
bolo získané stanovisko kvalifikovaného právneho poradcu potvrdzujúce vymožiteľnosť zabezpečenia vo všetkých príslušných jurisdikciách;
e)
sekuritizačná dokumentácia musí v prípade potreby obsahovať objasnenie, že kúpa alebo spätné odkúpenie sekuritizačných pozícií originátorom alebo sponzorom nad rámec ich zmluvných záväzkov možno vykonať len za podmienok nezávislosti;
f)
keď existuje kúpna clean-up opcia, táto opcia spĺňa všetky tieto podmienky:
i)
je uplatniteľná na základe rozhodnutia inštitúcie, ktorá je originátorom;
ii)
môže byť uplatnená, len ak 10 % alebo menej z pôvodnej hodnoty sekuritizovaných expozícií ostáva nesplatených;
iii)
nie je štruktúrovaná tak, aby sa vyhla priradeniu straty pozíciám zvyšujúcim kreditnú kvalitu alebo iným pozíciám držaným investormi a nie je inak štruktúrovaná na zabezpečenie zvýšenia kreditnej kvality.
6. Príslušné orgány pravidelne informujú EBA o konkrétnych prípadoch uvedených v odseku 2, keď možné zníženie hodnôt rizikovo vážených expozícií nie je odôvodnené zodpovedajúcim presunom kreditného rizika na tretie strany a prípadoch, keď inštitúcie využili odsek 4. EBA monitoruje škálu postupov v tejto oblasti a v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá usmernenia. EBA preskúma, ako členské štáty vykonávajú tieto usmernenia a do 31. decembra 2017 Komisii poradí, či je potrebný záväzný technický predpis.
Oddiel 3
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií
Pododdiel 1
Zásady
Článok 245
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií
1. Keď inštitúcia, ktorá je originátorom, presunula významné kreditné riziko spojené so sekuritizovanými expozíciami v súlade s oddielom 2, táto inštitúcia môže:
a)
v prípade tradičnej sekuritizácie vyňať zo svojho výpočtu hodnôt rizikovo vážených expozícií a prípadne výšky očakávaných strát tie expozície, ktoré sekuritizovala;
b)
v prípade syntetickej sekuritizácie vypočítať hodnoty rizikovo vážených expozícií, a prípadne výšky očakávaných strát, vzhľadom na sekuritizované expozície v súlade s článkami 249 a 250.
2. Ak sa inštitúcia, ktorá je originátorom, rozhodla uplatňovať odsek 1, vypočíta hodnoty rizikovo vážených expozícií stanovených v tejto kapitole pre pozície, ktoré môže držať v sekuritizácii.
Ak inštitúcia, ktorá je originátorom, nepresunula významné kreditné riziko alebo sa rozhodla neuplatňovať odsek 1, nemusí vypočítať hodnoty rizikovo vážených expozícií pre žiadne pozície, ktoré môže mať v príslušnej sekuritizácii, ale naďalej zahŕňa sekuritizačné expozície do svojho výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií, ako keby neboli sekuritizované.
3. Ak existuje expozícia voči rôznym tranžiam v sekuritizácii, expozícia voči každej tranži sa posudzuje ako samostatná sekuritizačná pozícia. Poskytovatelia zabezpečenia sekuritizačných pozícií sa považujú za držiteľov pozícií v sekuritizácii. Sekuritizačné pozície zahŕňajú expozície voči sekuritizácii vyplývajúcej z úrokových alebo menových derivátových zmlúv.
4. Keď sekuritizačná pozícia nie je odpočítaná od položiek vlastného kapitálu Tier 1 podľa článku 36 ods. 1 písm. k), hodnota rizikovo vážených expozícií sa zahrnie do súčtu hodnôt rizikovo vážených expozícií inštitúcie na účely článku 92 ods. 3.
5. Hodnota rizikovo vážených expozícií sekuritizačnej pozície sa vypočíta tak, že sa na hodnotu expozície pozície vypočítanú podľa článku 246 uplatní príslušná celková riziková váha.
6. Celková riziková váha sa stanoví ako súčet rizikových váh uvedených v tejto kapitole a všetkých ďalších rizikových váh v súlade s článkom 407.
Článok 246
Hodnota expozície
1. Hodnota expozície sa vypočíta takto:
a)
keď inštitúcia počíta hodnotu rizikovo vážených expozícií podľa pododdielu 3, hodnotou expozície súvahovej sekuritizačnej pozície je jej účtovná hodnota zostávajúca po vykonaní špecifických úprav kreditného rizika v súlade s článkom 110;
b)
keď inštitúcia počíta hodnotu rizikovo vážených expozícií podľa pododdielu 4, hodnotou expozície súvahovej sekuritizačnej pozície je účtovná hodnota meraná bez ohľadu na akékoľvek úpravy kreditného rizika vykonané v súlade s článkom 110;
c)
keď inštitúcia počíta hodnotu rizikovo vážených expozícií podľa pododdielu 3, hodnotou expozície podsúvahovej sekuritizačnej pozície je jej nominálna hodnota po odpočítaní akejkoľvek špecifickej úpravy kreditného rizika tejto sekuritizačnej pozície vynásobená konverzným faktorom uvedeným v tejto kapitole. Tento konverzný faktor je na úrovni 100 %, pokiaľ nie je stanovené inak;
d)
keď inštitúcia počíta hodnotu rizikovo vážených expozícií podľa pododdielu 4, hodnotou expozície podsúvahovej sekuritizačnej pozície je jej nominálna hodnota vynásobená konverzným faktorom stanoveným v tejto kapitole. Tento konverzný faktor je na úrovni 100 %, pokiaľ nie je stanovené inak;
e)
hodnota expozície pre kreditné riziko protistrany spojené s derivátovými nástrojmi uvedenými v prílohe II sa stanoví v súlade s kapitolou 6.
2. Keď inštitúcia má dve alebo viac prekrývajúcich sa pozícií v sekuritizácii, musí v rozsahu prekrytia zahrnúť do svojho výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií len pozíciu alebo časť pozície, z ktorej vyplývajú vyššie hodnoty rizikovo vážených expozícií. Inštitúcia môže takisto uznať takéto prekrývanie medzi požiadavkami na vlastné zdroje pri špecifickom riziku pre pozície v obchodnej knihe a požiadavkami na vlastné zdroje pre sekuritizačné pozície v neobchodnej knihe za predpokladu, že inštitúcia je schopná vypočítať a porovnať požiadavky na vlastné zdroje pre príslušné pozície. Na účely tohto odseku dochádza k prekrývaniu vtedy, keď pozície, či už úplne alebo čiastočne, predstavujú expozíciu voči rovnakému riziku tak, že v rozsahu prekrývania je len jediná expozícia.
3. Ak sa uplatňuje článok 268 písm. c) na pozície v ABCP, inštitúcia môže použiť rizikovú váhu priradenú facilite likvidity s cieľom vypočítať hodnotu rizikovo vážených expozícií pre ABCP za predpokladu, že 100 % ABCP vydaných na základe programu je krytých touto alebo inými facilitami likvidity a všetky tieto facility likvidity sú rovnocenné s ABCP, takže tvoria prekrývajúce sa pozície.
Inštitúcia oznámi príslušným orgánom prípady využívania tohto zaobchádzania.
Článok 247
Uznanie zmierňovania kreditného rizika sekuritizačných pozícií
1. Inštitúcia môže uznať financované alebo nefinancované zabezpečenie získané v súvislosti so sekuritizačnou pozíciou v súlade s kapitolou 4 a v súlade s požiadavkami ustanovenými v tejto kapitole a v kapitole 4.
Prípustné financované zabezpečenie sa obmedzuje na finančný kolaterál, ktorý je prípustný na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií podľa kapitoly 2, ako sa ustanovuje v kapitole 4, a uznanie je podmienené súladom s príslušnými požiadavkami ustanovenými v kapitole 4.
2. Prípustné nefinancované zabezpečenie a poskytovatelia nefinancovaného zabezpečenia sa obmedzujú na nefinancované zabezpečenie a poskytovateľov, ktorí sú oprávnení podľa kapitoly 4, a uznanie je podmienené súladom s príslušnými požiadavkami ustanovenými v uvedenej kapitole 4.
3. Odchylne od odseku 2 majú oprávnení poskytovatelia nefinancovaného zabezpečenia uvedení v článku 201 ods. 1 písm. a) až h) s výnimkou kvalifikovaných centrálnych protistrán ratingové hodnotenie od uznanej ECAI, o ktorom sa v súlade s článkom 136 rozhodlo, že sa mu priradí 3. alebo vyšší stupeň kreditnej kvality, a v čase prvého uznania zabezpečenia majú priradený 2. alebo vyšší stupeň kreditnej kvality. Inštitúcie, ktoré majú povolenie uplatňovať prístup IRB na priamu expozíciu voči poskytovateľovi zabezpečenia, môžu posudzovať prípustnosť podľa prvej vety na základe rovnocennosti PD poskytovateľa zabezpečenia s PD, ktorému bol pridelený stupeň kreditnej kvality uvedený v článku 136.
4. Odchylne od odseku 2 sú SSPE oprávnení poskytovatelia zabezpečenia, ak vlastnia aktíva, ktoré sa uznajú ako prípustný finančný kolaterál, a ku ktorým neexistujú práva alebo podmienené práva v predchádzajúcom alebo rovnakom rade ako podmienené práva inštitúcie, ktorá prijíma nefinancované zabezpečenie, a ak sú splnené všetky požiadavky na uznanie finančného kolaterálu podľa kapitoly 4.V týchto prípadoch sa GA (hodnota zabezpečenia po zohľadnení všetkých nesúladov mien a splatností v súlade s ustanoveniami kapitoly 4) obmedzuje na trhovú hodnotu týchto aktív upravenú z dôvodu volatility a „g“ (riziková váha expozícií voči poskytovateľovi zabezpečenia, ako sa stanovuje podľa štandardizovaného prístupu) sa stanoví ako vážená priemerná riziková váha, ktorá by sa uplatnila na tieto aktíva ako finančný kolaterál podľa štandardizovaného prístupu.
Článok 248
Implicitná podpora
1. Inštitúcia, ktorá je sponzorom, alebo inštitúcia, ktorá je originátorom, ktorá v súvislosti so sekuritizáciou využila pri výpočte hodnoty rizikovo vážených expozícií článok 245 ods. 1 a 2 alebo predala nástroje zo svojej obchodnej knihy tak, že sa už ďalej od nej nevyžaduje, aby na riziká spojené s týmito nástrojmi držala vlastné zdroje, nemôže na účely zníženia potenciálnych alebo skutočných strát investorov poskytovať podporu sekuritizácii nad rámec svojich zmluvných povinností. Transakcia sa nepovažuje za poskytnutie podpory, ak je vykonaná za podmienok nezávislosti a zohľadní sa pri posudzovaní presunu významného rizika. Každá takáto transakcia sa bez ohľadu na to, či poskytuje podporu, oznámi príslušným orgánom a podlieha procesu kreditného preskúmania a schvaľovania, ktorý uplatňuje inštitúcia. Inštitúcia pri posudzovaní toho, či je transakcia štruktúrovaná na poskytnutie podpory, primeraným spôsobom zváži aspoň:
a)
cenu spätného odkúpenia;
b)
kapitálovú a likviditnú pozíciu inštitúcie pred a po spätnom odkúpení;
c)
výnosnosť sekuritizovaných expozícií;
d)
výnosnosť sekuritizačných pozícií;
e)
vplyv podpory na očakávané straty originátora vo vzťahu k investorom.
2. EBA vydá v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 usmernenia týkajúce sa toho, čo predstavuje podmienky nezávislosti, a kedy transakcia nie je štruktúrovaná tak, aby poskytla podporu.
3. Ak inštitúcia, ktorá je originátorom, alebo inštitúcia, ktorá je sponzorom, nesplní v súvislosti so sekuritizáciou podmienky ustanovené v odseku 1, táto inštitúcia musí minimálne držať vlastné zdroje voči všetkým sekuritizovaným expozíciám, ako keby neboli sekuritizované.
Pododdiel 2
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií sekuritizovaných v syntetickej sekuritizácii inštitúciami, ktoré sú originátormi
Článok 249
Všeobecné zaobchádzanie
Ak sú pri výpočte hodnoty rizikovo vážených expozícií pre sekuritizované expozície splnené podmienky uvedené v článku 244, inštitúcia, ktorá je originátorom syntetickej sekuritizácie, použije s výhradou článku 250 príslušné metodiky výpočtu stanovené v tomto oddiele, a nie metodiky stanovené v kapitole 2. Pre inštitúcie, ktoré počítajú hodnotu rizikovo vážených expozícií a výšku očakávaných strát podľa kapitoly 3, sa výška očakávanej straty vo vzťahu k týmto expozíciám rovná nule.
Požiadavky uvedené v prvom pododseku sa uplatňujú na celú skupinu expozícií v sekuritizácii. S výhradou článku 250 vypočíta inštitúcia, ktorá je originátorom, hodnotu rizikovo vážených expozícií v súvislosti so všetkými tranžami v sekuritizácii v súlade s ustanoveniami tohto oddielu vrátane tých, pre ktoré inštitúcia uznáva zmierňovania kreditného rizika v súlade s článkom 247, keď možno rizikovú váhu, ktorá sa uplatní na túto pozíciu, upraviť v súlade s kapitolou 4, ak sú splnené požiadavky ustanovené v tejto kapitole.
Článok 250
Zaobchádzanie s nesúladom splatností v syntetickej sekuritizácii
Na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s článkom 249 sa každý nesúlad splatností medzi zabezpečením, ktoré predstavuje tranžu a ktorým sa dosiahne presun rizika, a sekuritizovanými expozíciami zohľadní takto:
a)
za splatnosť sekuritizovaných expozícií sa považuje najdlhšia splatnosť ktorejkoľvek z týchto expozícií, pričom táto doba je maximálne päť rokov. Splatnosť zabezpečenia sa stanovuje v súlade s kapitolou 4;
b)
inštitúcia, ktorá je originátorom, nezohľadní pri výpočte hodnoty rizikovo vážených expozícií pre tranže, ktoré sú podľa tohto oddielu zaťažené 1 250 % rizikovou váhou, nesúlad splatností. Pre všetky ostatné tranže sa použije prístup k nesúladu splatností stanovený v kapitole 4 podľa tohto vzorca:
kde:
RW*
=
hodnota rizikovo vážených expozícií na účely článku 92 ods. 3 písm. a);
RWAss
=
hodnota rizikovo vážených expozícií pre expozície, ak by neboli sekuritizované, vypočítaná na pomernom základe;
RWSP
=
hodnota rizikovo vážených expozícií vypočítaná podľa článku 249 v prípade, že nesúlad splatností neexistuje;
T
=
splatnosť podkladových expozícií vyjadrená v rokoch;
t
=
splatnosť zabezpečenia vyjadrená v rokoch; a
t*
=
0,25.
Pododdiel 3
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií podľa štandardizovaného prístupu
Článok 251
Rizikové váhy
Ak sa v článku 252 neustanovuje inak, inštitúcia vypočíta hodnotu rizikovo váženej expozície sekuritizačnej alebo resekuritizačnej pozície s ratingom tak, že na hodnotu expozície uplatní príslušnú rizikovú váhu.
Príslušná riziková váha je riziková váha stanovená v tabuľke 1, s ktorou je spojené ratingové hodnotenie v súlade s oddielom 4.
Tabuľka 1
Stupeň kreditnej kvality
1
2
3
4 (len pre ratingové hodnotenie iné ako krátkodobé ratingové hodnotenie)
Všetky ostatné stupne kreditnej kvality
Sekuritizačné pozície
20 %
50 %
100 %
350 %
1 250 %
Resekuritizačné pozície
40 %
100 %
225 %
650 %
1 250 %
Ak sa v článkoch 252 až 255 neustanovuje inak, hodnota rizikovo váženej expozície sekuritizačnej pozície bez ratingu sa počíta s použitím rizikovej váhy na úrovni 1 250 %.
Článok 252
Inštitúcie, ktoré sú originátormi a sponzormi
Pre inštitúciu, ktorá je originátorom, alebo inštitúciu, ktorá je sponzorom, hodnota rizikovo vážených expozícií počítaná vo vzťahu k ich sekuritizačným pozíciám v ktorejkoľvek sekuritizácii sa môže obmedziť na hodnotu rizikovo vážených expozícií, ktorá by sa v danom čase počítala pre sekuritizované expozície, ak by neboli sekuritizované, s výhradou predpokladaného priradenia 150 % rizikovej váhy:
a)
všetkým položkám, ktoré sú v danom čase v zlyhaní;
b)
všetkým položkám, s ktorými súvisí osobitne vysoké riziko v súlade s článkom 128, v rámci sekuritizovaných expozícií.
Článok 253
Zaobchádzanie s pozíciami bez ratingu
1. Na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií sekuritizačnej pozície bez ratingu môže inštitúcia použiť váženú priemernú rizikovú váhu, ktorú by na sekuritizované expozície podľa kapitoly 2 uplatnila inštitúcia držiaca expozície, vynásobenú pomerom koncentrácie uvedeným v odseku 2. Na tento účel inštitúcia musí poznať zloženie skupiny sekuritizovaných expozícií.
2. Pomer koncentrácie sa rovná podielu súčtu nominálnych hodnôt všetkých tranží a súčtu nominálnych hodnôt tranží podriadenej alebo rovnakej úrovne ako tranža, v ktorej je pozícia držaná, vrátane tranže samotnej. Výsledná riziková váha nesmie byť vyššia než 1 250 %, ani nižšia než akákoľvek riziková váha uplatniteľná na nadriadenejšiu tranžu s ratingom. Ak inštitúcia nie je schopná určiť rizikové váhy, ktoré by sa uplatnili na sekuritizované expozície podľa kapitoly 2, použije na pozíciu 1 250 % rizikovú váhu.
Článok 254
Zaobchádzanie so sekuritizačnými pozíciami v tranži druhej straty alebo lepšej pri programe ABCP
S výhradou možnosti priaznivejšieho zaobchádzania v prípade facilít likvidity bez ratingu v súlade s článkom 255 môže inštitúcia na sekuritizačné pozície spĺňajúce ďalej uvedené podmienky uplatniť rizikovú váhu, ktorá je vyššia než 100 % alebo najvyššiu z rizikových váh, ktorú by použila na ktorúkoľvek zo sekuritizovaných expozícií podľa kapitoly 2 inštitúcia držiaca expozície:
a)
sekuritizačná pozícia je v tranži, ktorá je ekonomicky v pozícii druhej straty alebo lepšej v sekuritizácii a tranža prvej straty poskytuje primerané zníženie kreditného rizika tranže druhej straty;
b)
kvalita sekuritizačnej pozície zodpovedá 3. alebo lepšiemu stupňu kreditnej kvality podľa štandardizovaného prístupu;
c)
sekuritizačná pozícia je v držbe inštitúcie, ktorá nedrží pozíciu v tranži prvej straty.
Článok 255
Zaobchádzanie s facilitami likvidity bez ratingu
1. Inštitúcie môžu uplatniť konverzný faktor 50 % na nominálnu hodnotu facility likvidity bez ratingu s cieľom určiť jej hodnotu expozície, keď sú splnené tieto podmienky:
a)
dokumentáciou týkajúcou sa facility likvidity sa presne určujú a vymedzujú okolnosti, za ktorých sa môže facilita čerpať;
b)
facilita sa nemôže čerpať ako podpora úveru tak, že pokryje straty, ktoré sa už vyskytli v čase čerpania, a predovšetkým nie ako poskytnutie likvidity v súvislosti s expozíciami v stave zlyhania v čase čerpania alebo na získavanie aktív za vyššiu než reálnu hodnotu;
c)
facilita sa nemôže využívať na stále alebo pravidelné financovanie sekuritizácie;
d)
splatenie čerpanej facility nie je podriadené pohľadávkam investorov iným ako pohľadávkam vyplývajúcim z úrokových alebo menových derivátových zmlúv, poplatkov alebo iných podobných platieb a nepodlieha odpusteniu alebo odkladu;
e)
facilita sa nemôže čerpať po vyčerpaní všetkých uplatniteľných znížení kreditného rizika, z ktorých by facilita mohla benefitovať;
f)
facilita musí zahŕňať ustanovenie, ktorého výsledkom je automatické zníženie využiteľnej hodnoty o hodnotu expozícií v stave zlyhania, v zmysle „zlyhania“ podľa kapitoly 3, alebo ak skupina sekuritizovaných expozícií pozostáva z nástrojov s ratingom, ktoré ukončí využívanie facility v prípade, že priemerná kvalita skupiny klesne pod investičný stupeň.
Riziková váha, ktorá sa má uplatniť, musí byť najvyššou rizikovou váhou, ktorá by sa uplatnila na ktorúkoľvek sekuritizovanú expozíciu podľa kapitoly 2 inštitúciou, ktorá drží expozície.
2. S cieľom stanoviť hodnotu expozície nástrojov hotovostnej zálohy sa na nominálnu hodnotu facility likvidity, ktorá je odvolateľná bez akýchkoľvek podmienok, môže uplatniť konverzný faktor 0 % za predpokladu, že sú splnené podmienky stanovené v odseku 1 a že splatenie čerpanej facility má prednosť pred akýmikoľvek inými nárokmi spojenými s peňažnými tokmi vyplývajúcimi zo sekuritizovaných expozícií.
Článok 256
Dodatočné požiadavky na vlastné zdroje na sekuritizáciu revolvingových expozícií obsahujúcu ustanovenia o predčasnom splatení
1. Ak sekuritizácia revolvingových expozícií podlieha ustanoveniu o predčasnom splatení, inštitúcia, ktorá je originátorom, vypočíta v súlade s týmto článkom dodatočnú hodnotu rizikovo vážených expozícií vzhľadom na riziko, že úrovne kreditného rizika, ktorým je vystavená, sa môžu zvýšiť následne po uplatnení ustanovenia o predčasnom splatení.
2. Inštitúcia vypočíta hodnotu rizikovo vážených expozícií vzhľadom na súčet hodnoty expozícií podielu originátora a podielu investorov.
V prípade sekuritizačnej štruktúry, kde sekuritizované expozície zahŕňajú revolvingové a nerevolvingové expozície, inštitúcia, ktorá je originátorom, uplatňuje zaobchádzanie ustanovené v odsekoch 3 až 6 na tú časť podkladovej skupiny, ktorá obsahuje revolvingové expozície.
Hodnota expozície podielu originátora je hodnota expozície tej pomyselnej časti skupiny čerpaných objemov predaných v rámci sekuritizácie, ktorej pomerná časť vzhľadom na objem celej skupiny predanej v rámci štruktúry určuje pomernú časť peňažných tokov tvorených inkasovanou istinou a úrokmi a inými pridruženými objemami, ktoré nemôžu slúžiť ako platby držiteľom sekuritizačných pozícií v sekuritizácii. Podiel originátora nemôže byť podriadený podielu investorov. Hodnota expozície podielu investorov je hodnota expozície zostávajúcej pomyselnej časti skupiny čerpaných súm.
Hodnota rizikovo vážených expozícií týkajúca sa hodnoty expozície podielu originátora sa vypočíta ako v prípade pomernej expozície voči sekuritizovaným expozíciám, ako keby neboli sekuritizované.
3. Originátori týchto druhov sekuritizácie sú oslobodení od výpočtu dodatočnej hodnoty rizikovo vážených expozícií podľa odseku 1:
a)
sekuritizácie revolvingových expozícií, v rámci ktorých investori ostávajú plne vystavení všetkým budúcim čerpaniam zo strany dlžníkov, takže riziko spojené s podkladovými facilitami sa nevracia inštitúcii, ktorá je originátorom, a to ani po vyskytnutí sa situácie predčasného splatenia;
b)
sekuritizácie, keď sa ustanovenie o predčasnom splatení aktivuje výhradne na základe udalostí, ktoré nesúvisia s výnosnosťou sekuritizovaných aktív alebo s inštitúciou, ktorá je originátorom, akými sú napríklad významné zmeny v daňových zákonoch alebo predpisoch.
4. V prípade inštitúcie, ktorá je originátorom a na ktorú sa vzťahuje výpočet dodatočnej hodnoty rizikovo vážených expozícií podľa odseku 1, súčet hodnoty rizikovo vážených expozícií vzhľadom na jej pozície v podiele investorov a hodnoty rizikovo vážených expozícií vypočítanej v súlade s odsekom 1 nesmie byť vyšší než vyššia hodnota z:
a)
hodnoty rizikovo vážených expozícií vypočítanej vzhľadom na jej pozície v podiele investorov;
b)
hodnoty rizikovo vážených expozícií, ktorú by vypočítala vzhľadom na sekuritizované expozície inštitúcia, ktorá drží tieto expozície, ako keby neboli sekuritizované vo výške rovnej podielu investorov.
S odpočítaním prípadných čistých ziskov, ktoré vznikli z kapitalizácie budúcich príjmov požadovanej podľa článku 32 ods. 1, sa zaobchádza nezávisle od maximálnej hodnoty uvedenej v predchádzajúcom pododseku.
5. Hodnota rizikovo vážených expozícií, ktorá sa má vypočítať v súlade s odsekom 1, sa stanoví vynásobením hodnoty expozície podielu investorov produktom príslušného konverzného faktora, ako sa uvádza v odsekoch 6 až 9, a váženej priemernej rizikovej váhy, ktorá by sa uplatnila na sekuritizované expozície, ak by tieto expozície neboli sekuritizované.
Ustanovenie o predčasnom splatení sa pokladá za kontrolované, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
inštitúcia, ktorá je originátorom, má zavedený primeraný plán vlastných zdrojov/plán likvidity s cieľom zabezpečiť, že v prípade predčasného splatenia má k dispozícii dostatočné vlastné zdroje a likviditu;
b)
počas celého trvania transakcie je platba úrokov, istiny, výdavkov, strát a náhrad rozdelená pomerne medzi podiel originátora a podiel investorov na základe zostatku nesplatených pohľadávok k jednému alebo viacerým referenčným bodom v každom mesiaci;
c)
obdobie splácania sa považuje za dostačujúce pre 90 % z celkového dlhu (podiel originátora a podiel investorov) nesplateného na začiatku obdobia predčasného splácania, aby bol vyrovnaný alebo uznaný ako nachádzajúci sa v zlyhaní;
d)
rýchlosť splácania nie je vyššia než rýchlosť, ktorá by sa dosiahla v prípade lineárneho splácania počas obdobia stanoveného v písmene c).
6. V prípade sekuritizácií podliehajúcich ustanoveniu o predčasnom splatení retailových expozícií, ktoré sú odvolateľné bez akýchkoľvek podmienok alebo záväzkov a bez predchádzajúceho oznámenia a pri ktorých je predčasné splatenie vyvolané poklesom úrovne prebytkovej marže na určenú úroveň, inštitúcie porovnávajú priemernú trojmesačnú úroveň prebytkovej marže s úrovňami prebytkovej marže, na ktorých sa má prebytková marža zachytiť.
Ak sekuritizácia nevyžaduje, aby sa prebytková marža zachytila, záchytný bod je o 4,5 percentuálneho bodu vyšší než úroveň prebytkovej marže, ktorá predčasné splatenie vyvoláva.
Konverzný faktor, ktorý je potrebné uplatniť, sa určí podľa úrovne aktuálnej trojmesačnej priemernej prebytkovej marže v súlade s tabuľkou 2.
Tabuľka 2
Sekuritizácie, ktoré podliehajú kontrolovanému ustanoveniu o predčasnom splatení
Sekuritizácie, ktoré podliehajú nekontrolovanému ustanoveniu o predčasnom splatení
Priemerná trojmesačná prebytková marža
Konverzný faktor
Konverzný faktor
Nad úrovňou A
0 %
0 %
Úroveň A
1 %
5 %
Úroveň B
2 %
15 %
Úroveň C
10 %
50 %
Úroveň D
20 %
100 %
Úroveň E
40 %
100 %
Kde:
a)
úroveň „A“ sa vzťahuje na úrovne prebytkovej marže nižšie než 133,33 % záchytného bodu prebytkovej marže, ale nie nižšie ako 100 % tejto záchytnej úrovne;
b)
úroveň „B“ sa vzťahuje na úrovne prebytkovej marže nižšie než 100 % záchytného bodu prebytkovej marže, ale nie nižšie ako 75 % tejto záchytnej úrovne;
c)
úroveň „C“ sa vzťahuje na úrovne prebytkovej marže nižšie než 75 % záchytného bodu prebytkovej marže, ale nie nižšie ako 50 % tejto záchytnej úrovne;
d)
úroveň „D“ sa vzťahuje na úrovne prebytkovej marže nižšie než 50 % záchytného bodu prebytkovej marže, ale nie nižšie ako 25 % tejto záchytnej úrovne;
e)
úroveň „E“ sa vzťahuje na úrovne prebytkovej marže nižšie než 25 % záchytného bodu prebytkovej marže.
7. V prípade sekuritizácií podliehajúcich ustanoveniu o predčasnom splatení retailových expozícií, ktoré sú odvolateľné bez akýchkoľvek podmienok alebo záväzkov a bez predchádzajúceho oznámenia a pri ktorých je predčasné splatenie vyvolané kvantitatívnou hodnotou z iného dôvodu, než z dôvodu trojmesačnej priemernej prebytkovej marže, môžu inštitúcie na základe povolenia príslušných orgánov uplatniť zaobchádzanie, ktoré je veľmi blízke zaobchádzaniu uvedenému v odseku 6, na účely určenia daného konverzného faktora. Príslušný orgán udelí povolenie, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
toto zaobchádzanie je primeranejšie, pretože inštitúcia si môže vytvoriť kvantitatívnu mieru ekvivalentnú, pokiaľ ide o kvantitatívnu hodnotu vedúcu k predčasnému splateniu, záchytnej úrovni prebytkovej marže;
b)
toto zaobchádzanie vedie k opatreniu týkajúcemu sa rizika, že úroveň kreditného rizika, ktorému je inštitúcia vystavená, sa môže zvýšiť po uplatnení ustanovenia o predčasnom splatení, ktoré je také obozretné, ako to, ktoré je vypočítané v súlade s odsekom 6.
8. Všetky ostatné sekuritizácie podliehajúce kontrolovanému ustanoveniu o predčasnom splatení revolvingových expozícií podliehajú konverznému faktoru 90 %.
9. Všetky ostatné sekuritizácie podliehajúce nekontrolovanému ustanoveniu o predčasnom splatení revolvingových expozícií podliehajú konverznému faktoru 100 %.
Článok 257
Zmierňovania kreditného rizika sekuritizačných pozícií podľa štandardizovaného prístupu
Ak inštitúcia získa zabezpečenie sekuritizačnej pozície, výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií sa môže zmeniť v súlade s kapitolou 4.
Článok 258
Zníženie hodnôt rizikovo vážených expozícií
Ak sa sekuritizačnej pozícii priradí 1 250 % riziková váha, inštitúcie môžu v súlade s článkom 36 ods. 1 písm. k) ako alternatívu k zahrnutiu pozície do výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií odpočítať hodnotu expozície pozície od vlastného kapitálu Tier 1. Na tieto účely môže výpočet hodnoty expozície odzrkadľovať prípustné financované zabezpečenie spôsobom, ktorý je v súlade s článkom 257.
Ak inštitúcia, ktorá je originátorom, využije túto alternatívu, môže odpočítať 12,5-násobok hodnoty odpočítanej v súlade s článkom 36 ods. 1 písm. k) od sumy uvedenej v článku 252 ako hodnota rizikovo vážených expozícií, ktorú by v danom čase vypočítala pre sekuritizované pozície, keby neboli sekuritizované.
Pododdiel 4
Výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií podľa prístupu irb
Článok 259
Poradie metód
1. Inštitúcie používajú metódy v súlade s týmto poradím:
a)
v prípade pozície s ratingom alebo pozície, pri ktorej sa môže použiť odvodený rating, sa na výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií použije metóda ratingov stanovená v článku 261;
b)
pre pozíciu bez ratingu môže inštitúcia použiť metódu založenú na vzorci stanovenom orgánom dohľadu uvedenú v článku 262, ak môže produkovať odhady PD, a prípadne hodnotu expozície a LGD ako vstupy pre metódu založenú na vzorci stanovenom orgánom dohľadu v súlade s požiadavkami pre odhad týchto parametrov na základe prístupu IRB v súlade s oddielom 3. Inštitúcia iná ako originátor môže metódu založenú na vzorci stanovenom orgánom dohľadu použiť len na základe vopred udeleného povolenia príslušnými orgánmi, ktoré sa udelí, len ak inštitúcia spĺňa podmienku uvedenú v prvej vete tohto písmena;
c)
ako alternatívu k písmenu b) a len pre pozície bez ratingov v programoch ABCP môže inštitúcia použiť prístup interného hodnotenia, ako sa uvádza v odseku 4, ak jej to príslušné orgány povolili;
d)
vo všetkých ostatných prípadoch sa sekuritizačným pozíciám bez ratingu priradí 1 250 % riziková váha;
e)
bez ohľadu na písmeno d) a na základe vopred udeleného povolenia príslušnými orgánmi môže inštitúcia vypočítať rizikovú váhu pre pozície bez ratingov v programe ABCP v súlade s článkami 253 alebo 254, ak pozícia bez ratingu nie je v krátkodobom obchodovateľnom cennom papieri a vzťahuje sa na ňu prístup interného hodnotenia, pre ktorý sa žiada povolenie. Hodnoty agregovaných expozície, na ktoré sa uplatní táto výnimka, nesmú byť významné a v žiadnom prípade nižšie ako 10 % hodnôt agregovaných expozícií, s ktorými inštitúcia zaobchádza podľa prístupu interného hodnotenia. Inštitúcia prestane tento postup používať, ak sa povolenie pre príslušný prístup interného hodnotenia zamietne.
2. Na účely použitia odvodených ratingov inštitúcia priradí pozícii bez ratingu odvodené ratingové hodnotenie, ktoré je ekvivalentné ratingovému hodnoteniu referenčnej pozície s ratingom, ktorá je najvyššou nadriadenou pozíciou, ktorá je po každej stránke podriadená príslušnej sekuritizačnej pozícii bez ratingu a spĺňa všetky tieto podmienky:
a)
referenčné pozície musia byť po každej stránke podriadené sekuritizačnej pozícii bez ratingu;
b)
splatnosť referenčných pozícií musí byť rovnaká alebo dlhšia než splatnosť príslušnej pozície bez ratingu;
c)
každý odvodený rating sa musí neustále aktualizovať, aby sa zohľadnili všetky zmeny v ratingovom hodnotení referenčných pozícií.
3. Príslušné orgány udelia inštitúciám povolenie používať „prístup interného hodnotenia“, ako sa uvádza v odseku 4, keď sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
pozície v krátkodobých obchodovateľných cenných papieroch emitovaných v rámci programu ABCP sú pozície s ratingom;
b)
interné hodnotenie kreditnej kvality pozície odzrkadľuje verejne prístupnú metodiku hodnotenia od jednej alebo viacerých ECAI, zameranú na vykonávanie ratingu cenných papierov krytých expozíciami rovnakého druhu ako sekuritizované;
c)
medzi ECAI, ktorých metodika je zohľadnená podľa písmena b), patria tie ECAI, ktoré poskytli externý rating krátkodobých obchodovateľných cenných papierov emitovaných v rámci programu ABCP. Kvantitatívne prvky, akými sú napríklad stresové faktory, ktoré sa používajú pri priraďovaní pozície konkrétnej kreditnej kvalite, musia byť aspoň také konzervatívne ako prvky, ktoré sa používajú v príslušnej metodike hodnotenia predmetných ECAI;
d)
inštitúcia pri vypracovaní metodiky interného hodnotenia zohľadňuje relevantné uverejnené ratingové metodiky ECAI, ktoré udeľujú rating krátkodobým obchodovateľným cenným papierom programu ABCP. Inštitúcia toto zohľadnenie zdokumentuje a pravidelne ho aktualizuje, ako je uvedené v písmene g);
e)
metodika interného hodnotenia inštitúcie zahŕňa ratingové stupne. Tieto ratingové stupne zodpovedajú ratingovým hodnoteniam od ECAI a táto skutočnosť sa jasne zdokumentuje;
f)
metodika interného hodnotenia sa používa v rámci interných procesov inštitúcie v oblasti riadenia rizík vrátane procesov rozhodovania, informácií pre manažment a alokácie interného kapitálu;
g)
interní alebo externí audítori, ECAI alebo útvar interného kreditného preskúmavania, či útvar riadenia rizík inštitúcie vykonávajú pravidelné preskúmavanie procesu interného hodnotenia a kvality interného hodnotenia kreditnej kvality expozícií inštitúcie v rámci programu ABCP. Ak uvedené preskúmavanie vykonávajú interní audítori, útvar kreditného preskúmania alebo útvar riadenia rizík inštitúcie, tieto útvary sú nezávislé od obchodnej línie programu ABCP, ako aj od vzťahu s klientom;
h)
inštitúcia priebežne sleduje výkonnosť svojich interných ratingov s cieľom vyhodnotiť výkonnosť svojej metodiky interného hodnotenia a v prípade, že výnosnosť expozícii sa spravidla líši od výnosnosti, ktorú ukazujú interné ratingy, túto metodiku upravuje;
i)
program ABCP zahŕňa štandardy upisovania vo forme usmernení týkajúcich sa úverov a investícií. Správca programu ABCP pri rozhodovaní o kúpe aktíva zváži druh kupovaného aktíva, druh a peňažnú hodnotu expozícií, ktoré vyplývajú z poskytnutia facilít likvidity a zvýšenia kreditnej kvality, rozdelenie straty a právne a ekonomické oddelenie prevedených aktív od subjektu, ktorý ich predáva. Vykoná sa úverová analýza rizikového profilu subjektu predávajúceho aktíva, ktorá zahŕňa analýzu predchádzajúcej a očakávanej budúcej finančnej výkonnosti, súčasnej trhovej pozície, očakávanej budúcej konkurencieschopnosti, rozsahu využívania finančnej páky, peňažného toku a úrokového krytia a ratingu dlhu. Okrem toho sa vykoná preskúmanie predávajúceho v oblasti štandardov upisovania, schopnosti poskytovať služby a postupov inkasovania;
j)
štandardy upisovania v rámci programu ABCP stanovujú minimálne kritériá prípustnosti aktív, ktoré predovšetkým:
i)
vylučujú kúpu aktív, ktoré sú výrazne po termíne splatnosti alebo aktív v zlyhaní;
ii)
obmedzujú nadmernú koncentráciu na jednotlivého dlžníka alebo geografickú oblasť;
iii)
obmedzujú dobu trvania aktív, ktoré sa majú kúpiť;
k)
program ABCP má politiky a postupy inkasovania, ktoré zohľadňujú operačnú schopnosť a kreditnú kvalitu správcu. Program ABCP zmierňuje riziko súvisiace s výkonnosťou predávajúceho alebo správcu prostredníctvom rôznych metód, akými sú napríklad spúšťacie faktory založené na aktuálnej kreditnej kvalite, ktoré by mali zabrániť vzájomnému zmiešavaniu zdrojov;
l)
agregovaný odhad straty v skupine aktív, ktorej kúpa sa v rámci programu ABCP zvažuje, musí zohľadňovať všetky zdroje možného rizika, akým je kreditné riziko, či riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov. Ak zvýšenie kreditnej kvality poskytnuté predávajúcim vychádza len z kreditných strát, pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov sa vytvára osobitná rezerva, ak je toto riziko významné pre danú skupinu expozícií. Okrem toho na účely stanovenia požadovanej úrovne zvýšenia kreditnej kvality program preveruje historické informácie získané za niekoľko rokov vrátane informácií o stratách, platobnej disciplíne, znížení kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov a miere obratu pohľadávok;
m)
program ABCP zahŕňa do nákupu expozícií štrukturálne prvky, akými sú spúšťacie faktory pre ukončenie transakcií, s cieľom zmierniť možné zhoršenie kreditnej kvality podkladového portfólia.
4. V rámci prístupu interného hodnotenia priradí inštitúcia pozícii bez ratingu jeden z ratingových stupňov ustanovených v odseku 3 písm. e). Pozícii sa priradí odvodený rating rovnaký ako ratingové hodnotenie zodpovedajúce danému ratingovému stupňu tak, ako sa ustanovuje v odseku 3 písm. e). Ak je na začiatku sekuritizácie tento odvodený rating na úrovni investičného stupňa alebo vyššej, pokladá sa za rovnaký ako prípustné ratingové hodnotenie od ECAI na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií.
5. Inštitúcie, ktoré získali povolenie používať prístup interného hodnotenia, sa nemôžu vrátiť k používaniu iných metód, keď nie sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
inštitúcia preukázala k spokojnosti príslušného orgánu, že má na to náležitý dôvod;
b)
inštitúcii bolo vopred udelené povolenie príslušného orgánu.
Článok 260
Maximálne hodnoty rizikovo vážených expozícií
Inštitúcia, ktorá je originátorom, inštitúcia, ktorá je sponzorom, alebo iné inštitúcie, ktoré sú schopné počítať KIRB, môžu obmedziť hodnoty rizikovo vážených expozícií počítané vzhľadom na ich pozície v sekuritizácii na hodnoty, z ktorých by vyplývala požiadavku na vlastné zdroje podľa článku 92 ods. 3, ktorá sa rovná súčtu 8 % hodnôt rizikovo vážených expozícií, ktoré by vznikli v prípade, ak by sekuritizované aktíva neboli sekuritizované a boli by v súvahe inštitúcie, a výšky očakávaných strát týchto expozícií.
Článok 261
Metóda ratingov
1. Podľa metódy ratingov inštitúcia vypočíta hodnotu rizikovo vážených expozícií sekuritizačných alebo resekuritizačných pozícií s ratingom tak, že na hodnotu expozície uplatní príslušnú rizikovú váhu a výsledok vynásobí koeficientom 1,06.
Príslušná riziková váha je riziková váha stanovená v tabuľke 4, s ktorou súvisí ratingové hodnotenie pozície v súlade s oddielom 4.
Tabuľka 4
Stupeň kreditnej kvality
Sekuritizačné pozície
Resekuritizačné pozície
Ratingové hodnotenia iné než krátkodobé
Krátkodobé ratingové hodnotenia
A
B
C
D
E
1
1
7 %
12 %
20 %
20 %
30 %
2
8 %
15 %
25 %
25 %
40 %
3
10 %
18 %
35 %
35 %
50 %
4
2
12 %
20 %
40 %
65 %
5
20 %
35 %
60 %
100 %
6
35 %
50 %
100 %
150 %
7
3
60 %
75 %
150 %
225 %
8
100 %
200 %
350 %
9
250 %
300 %
500 %
10
425 %
500 %
650 %
11
650 %
750 %
850 %
Všetky ostatné a bez ratingu
1 250 %
Váženie uvedené v stĺpci C tabuľky 4 sa uplatní, keď sekuritizačná pozícia nie je resekuritizačnou pozíciou a keď skutočný počet sekuritizovaných expozícií je nižší než šesť.
Na zostávajúce sekuritizačné pozície, ktoré nie sú resekuritizačnými pozíciami, sa uplatní váženie uvedené v stĺpci B okrem prípadu, keď je pozícia v najvyššej nadriadenej sekuritizačnej tranži, pričom v takom prípade sa uplatní váženie uvedené v stĺpci A.
Na resekuritizačné pozície sa uplatní váženie uvedené v stĺpci E okrem prípadu, keď je resekuritizačná pozícia v najvyššej nadriadenej resekuritizačnej tranži a žiadne z podkladových expozícií neboli samotné resekuritizačnými expozíciami, pričom v takom prípade sa použije stĺpec D.
Pri rozhodovaní o tom, či je tranža najvyššia nadriadená, sa nemusia zohľadňovať sumy splatné v rámci úrokových alebo menových derivátových zmlúv, splatné poplatky, či iné podobné platby.
Pri výpočte skutočného počtu sekuritizovaných expozícií sa s viacerými expozíciami voči jednému dlžníkovi zaobchádza ako s jednou expozíciou. Skutočný počet expozícií sa vypočíta takto:
kde EADi je súčet hodnôt všetkých expozícií voči i-tému dlžníkovi. Ak je podiel portfólia spojený s najväčšou expozíciou C1 známy, inštitúcia môže počítať N ako 1/C1.
2. Zmierňovanie kreditného rizika sekuritizačných pozícií sa môže uznať v súlade s článkom 264 ods. 1 a 4, a to za podmienok ustanovených v článku 247.
Článok 262
Metóda založená na vzorci stanovenom orgánom dohľadu
1. V rámci metódy založenej na vzorci stanovenom orgánom dohľadu sa riziková váha pre sekuritizačné pozície vypočíta ďalej uvedeným spôsobom, pričom dolné ohraničenie je 20 % pre resekuritizačné pozície a 7 % pre všetky ostatné sekuritizačné pozície:
kde:
S[x] =
x,
when x ≤ K IRBR
,
when x K IRBR
където:
τ= 1 000;
ω= 20;
Beta [x; a, b]= kumulatívne rozdelenie beta s parametrami a, b vyčíslené v x;
T= hrúbka tranže, v ktorej sa drží pozícia, ktorá sa meria ako pomer (a) nominálnej hodnoty tranže k (b) súčtu nominálnych hodnôt sekuritizovaných expozícií. V prípade derivátových nástrojov uvedených v prílohe II sa súčet bežných reprodukčných nákladov a potenciálnych budúcich expozícií voči kreditným rizikám vypočítaný v súlade s kapitolou 6 použije namiesto nominálnej hodnoty;
KIRBR = pomer (a) KIRB k (b) súčtu hodnôt sekuritizovaných expozícií a vyjadruje sa ako desatinné číslo;
L= úroveň zvýšenia kreditnej kvality, ktorá sa meria ako pomer nominálnej hodnoty všetkých tranží podriadených tranži, v ktorej sa drží pozícia, k súčtu nominálnych hodnôt sekuritizovaných expozícií. Budúci kapitalizovaný príjem nie je zahrnutý do nameranej hodnoty L. Sumy, ktoré dlžia protistrany derivátových nástrojov uvedených v prílohe II, ktoré predstavujú podriadenejšie tranže než daná tranža, sa môžu merať na základe ich bežných reprodukčných nákladov bez zahrnutia potenciálnych budúcich expozícií voči kreditným rizikám pri výpočte úrovne zvýšenia kreditnej kvality;
N= skutočný počet expozícií počítaných v súlade s článkom 261. V prípade resekuritizácií musí inštitúcia zohľadňovať počet sekuritizačných expozícií v skupine, a nie počet podkladových expozícií v pôvodných skupinách, z ktorých pochádzajú podkladové sekuritizačné expozície;
ELGD= expozíciami vážená priemerná strata v prípade zlyhania, sa vypočíta takto:
kde
LGDi = priemerná LGD spojená so všetkými expozíciami voči i-tému dlžníkovi, kde LGD je stanovená v súlade s kapitolou 3. V prípade resekuritizácie sa na sekuritizované pozície uplatňuje LGD 100 %. Keď sa s rizikom zlyhania a rizikom zníženia kvality pohľadávok, ktoré sa týkajú odkúpených pohľadávok, z iných ako kreditných dôvodov zaobchádza v rámci sekuritizácie ako s celkom, vstupná hodnota LGDi predstavuje vážený priemer LGD pre kreditné riziko a 75 % LGD pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov. Váhy predstavujú požiadavky na vlastné zdroje osobitne pre kreditné riziko a osobitne pre riziko zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov.
2. Keď nominálna hodnota expozície najväčšej sekuritizovanej expozície, C1, nie je vyššia než 3 % súčtu nominálnych hodnôt sekuritizovaných expozícií, potom na účely metódy založenej na vzorci stanovenom orgánom dohľadu môže inštitúcia v prípade sekuritizácií, ktoré nie sú resekuritizáciami, stanoviť LGD= 50 % a N rovnajúce sa jednej hodnote z:
alebo
kde:
Cm
=
pomer súčtu nominálnych hodnôt najväčších „m“ expozícií k súčtu nominálnych hodnôt sekuritizovaných expozícií. Úroveň „m“ môže stanoviť inštitúcia.
V prípade sekuritizácií, pri ktorých sú vecne všetky sekuritizované expozície retailové expozície, inštitúcie môžu na základe povolenia príslušného orgánu používať metódu založenú na vzorci stanovenom orgánom dohľadu s týmito zjednodušeniami: h = 0 a v = 0, a to za predpokladu, že skutočný počet expozícií nie je nízky a že expozície nie sú vysoko koncentrované.
3. Príslušné orgány pravidelne informujú EBA o využívaní odseku 2 inštitúciami. EBA monitoruje škálu postupov v tejto oblasti a v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá usmernenia.
4. Zmierňovanie kreditného rizika sekuritizačných pozícií je možné uznať v súlade s článkom 264 ods. 2 až 4 za podmienok uvedených v článku 247.
Článok 263
Facility likvidity
1. Na účely stanovenia hodnoty expozície sekuritizačnej pozície bez ratingu vo forme nástrojov hotovostnej zálohy sa môže uplatniť konverzný faktor 0 % na nominálnu hodnotu facility likvidity, ktorá spĺňa podmienky stanovené v článku 255 ods. 2.
2. Keď pre inštitúciu nie je možné počítať hodnoty rizikovo vážených expozícií pre sekuritizované expozície, ako keby neboli sekuritizované, inštitúcia môže vo výnimočných prípadoch a s výhradou povolenia od príslušných orgánov dočasne uplatňovať metódu uvedenú v odseku 3 na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií pre sekuritizačné pozície bez ratingu vo forme facility likvidity, ktorá spĺňa podmienky uvedené v článku 255 ods. 1. Inštitúcie oznámia používanie prvej vety príslušným orgánom spolu s uvedením dôvodov a plánovanej doby používania.
Výpočet hodnoty rizikovo vážených expozícií sa vo všeobecnosti nepovažuje za možný, ak inštitúcia nemá k dispozícii odvodený rating, prístup interného hodnotenia a prístup založený na vzorci stanovenom orgánom dohľadu.
3. Najvyššia riziková váha, ktorá by sa podľa kapitoly 2 uplatnila na ktorúkoľvek zo sekuritizovaných expozícií, keby neboli sekuritizované, sa môže použiť pre sekuritizačnú pozíciu vo forme facility likvidity, ktorá spĺňa podmienky uvedené v článku 255 ods. 1. Na určenie hodnoty expozície pozície sa uplatní konverzný faktor 100 %.
Článok 264
Zmierňovanie kreditného rizika pri sekuritizačných pozíciách podliehajúcich prístupu IRB
1. Ak sa hodnoty rizikovo vážených expozícií vypočítavajú pomocou metódy ratingov, hodnota expozície alebo riziková váha pre sekuritizačnú pozíciu, v súvislosti s ktorou sa získalo zabezpečenie, sa môžu zmeniť v súlade s ustanoveniami kapitoly 4, ktoré sa uplatňujú na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií podľa kapitoly 2.
2. V prípade úplného zabezpečenia, keď sa hodnota rizikovo vážených expozícií vypočítava pomocou metódy založenej na vzorci stanovenom orgánom dohľadu, sa uplatňujú tieto požiadavky:
a)
inštitúcia určí „skutočnú rizikovú váhu“ pozície. Tá sa vypočíta ako podiel hodnoty rizikovo vážených expozícií pozície a hodnoty expozície pozície a výsledok sa vynásobí hodnotou 100;
b)
v prípade financovaného zabezpečenia sa hodnota rizikovo vážených expozícií sekuritizačnej pozície vypočíta vynásobením hodnoty expozície pozície upravenej financovaným zabezpečením (E*, ako je vypočítané podľa kapitoly 4 na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií podľa kapitoly 2, pričom hodnota sekuritizačnej pozície je E) skutočnou rizikovou váhou;
c)
v prípade nefinancovaného zabezpečenia sa hodnota rizikovo vážených expozícií sekuritizačnej pozície vypočíta vynásobením GA (hodnoty zabezpečenia upravenej vzhľadom na každý nesúlad mien a splatností v súlade s ustanoveniami kapitoly 4) rizikovou váhou v prípade poskytovateľa zabezpečenia, a tento výsledok sa pripočíta k hodnote, ku ktorej sa dospelo vynásobením hodnoty sekuritizačnej pozície, zníženej o GA, skutočnou rizikovou váhou.
3. V prípade čiastočného zabezpečenia, keď sa hodnota rizikovo vážených expozícií počíta pomocou metódy založenej na vzorci stanovenom orgánom dohľadu, sa uplatňujú tieto požiadavky:
a)
ak zmiernenie kreditného rizika pokrýva prvú stratu alebo straty na pomernom základe zo sekuritizačnej pozície, inštitúcia môže uplatniť ustanovenia uvedené v odseku 2;
b)
v ostatných prípadoch zaobchádza inštitúcia so sekuritizačnou pozíciou ako s dvoma alebo viacerými pozíciami, pričom nekrytú časť považuje za pozíciu s nižšou kreditnou kvalitou. Na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií tejto pozície sa uplatňujú ustanovenia článku 262 s tou výhradou, že T sa upravuje na e* v prípade financovaného zabezpečenia a na T-g v prípade nefinancovaného zabezpečenia, kde e* označuje pomer E* k celkovej pomyselnej hodnote podkladovej skupiny, kde E* je upravená hodnota expozície sekuritizačnej pozície počítaná v súlade s ustanoveniami kapitoly 4, ktoré sa uplatňujú na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií podľa kapitoly 2, pričom E je hodnota sekuritizačnej pozície; a g je pomer nominálnej hodnoty zabezpečenia, upravený vzhľadom na akýkoľvek nesúlad mien alebo splatností v súlade s ustanoveniami kapitoly 4, k súčtu hodnôt sekuritizovaných expozícií. V prípade nefinancovaného zabezpečenia sa riziková váha poskytovateľa zabezpečenia uplatňuje na tú časť pozície, ktorá nie je zahrnutá do upravenej hodnoty T.
4. Ak v prípade nefinancovaného zabezpečenia príslušné orgány udelili inštitúcii povolenie počítať hodnotu rizikovo vážených expozícií pre porovnateľné priame expozície voči poskytovateľovi zabezpečenia v súlade s kapitolou 3, riziková váha g expozícií voči poskytovateľovi zabezpečenia v súlade s článkom 235 sa určí, ako sa ustanovuje v kapitole 3.
Článok 265
Dodatočné požiadavky na vlastné zdroje na sekuritizáciu revolvingových expozícií obsahujúcu ustanovenia o predčasnom splatení
1. V prípade predaja revolvingových expozícií v rámci sekuritizácie, ktorá zahŕňa ustanovenie o predčasnom splatení, vypočíta inštitúcia, ktorá je originátorom, popri hodnotách rizikovo vážených expozícií počítaných v súvislosti so svojimi sekuritizačnými pozíciami aj hodnotu rizikovo vážených expozícií v súlade s metódou stanovenou v článku 256.
2. Odchylne od článku 256 sa hodnota expozície podielu originátora rovná súčtu týchto položiek:
a)
hodnoty expozície tej pomyselnej časti skupiny čerpaných objemov predaných v rámci sekuritizácie, ktorej pomerná časť vzhľadom na objem celej skupiny predanej v rámci štruktúry určuje pomernú časť peňažných tokov tvorených inkasovanou istinou a úrokmi a inými pridruženými objemami, ktoré nemôžu slúžiť ako platby držiteľom sekuritizačných pozícií v sekuritizácii; a
b)
hodnoty expozície tej časti skupiny nečerpaných objemov úverových liniek, ktorých čerpané objemy boli predané v rámci sekuritizácie, ktorých pomerná časť v porovnaní s celkovým objemom takýchto nečerpaných objemov sa rovná pomeru hodnoty expozície uvedenej v písmene a) k hodnote expozície skupiny čerpaných objemov predaných v rámci sekuritizácie.
Podiel originátora nesmie byť podriadený podielu investorov.
Hodnota expozície podielu investorov je súčet hodnoty expozície pomyselnej časti skupiny čerpaných objemov, ktoré nespadajú pod písmeno a), a hodnoty expozície tej časti skupiny nečerpaných objemov úverových liniek, ktorých čerpané objemy boli predané v rámci sekuritizácie a nespadajú pod písmeno b).
3. Hodnota rizikovo vážených expozícií v súvislosti s hodnotou expozície podielu originátora v súlade s odsekom 2 písm. a) sa vypočíta ako v prípade pomernej expozície voči čerpaným objemom sekuritizovaných expozícií, ako keby neboli sekuritizované, a pomernej expozície voči nečerpaným objemom úverových liniek, ktorých čerpané objemy boli predané v rámci sekuritizácie.
Článok 266
Zníženie hodnôt rizikovo vážených expozícií
1. Hodnota rizikovo váženej expozície sekuritizačnej pozície, ktorej sa priraďuje 1 250 % riziková váha, sa môže znížiť o 12,5-násobok sumy každej špecifickej úpravy kreditného rizika, ktoré v súlade s článkom 110 vykoná inštitúcia vzhľadom na sekuritizované expozície. Špecifické úpravy kreditného rizika sa na účely výpočtu stanoveného v článku 159 nezohľadňujú do takej miery, ako sa zohľadňujú na vyššie uvedené účely.
2. Hodnota rizikovo váženej expozície sekuritizačnej pozície sa môže znížiť o 12,5-násobok sumy každej špecifickej úpravy kreditného rizika, ktoré v súlade s článkom 110 vykoná inštitúcia v súvislosti s uvedenou pozíciou.
3. Podľa článku 36 ods. 1 písm. k) môžu inštitúcie v súvislosti so sekuritizačnou pozíciou, na ktorú sa uplatňuje 1 250 % riziková váha, namiesto zahrnutia tejto pozície do ich výpočtu hodnôt rizikovo vážených expozícií, odpočítať jej hodnotu expozície od vlastných zdrojov s výhradou týchto okolností:
a)
hodnota expozície pozície sa môže odvodiť od hodnôt rizikovo vážených expozícií, pričom sa zohľadňuje akékoľvek zníženie vykonané v súlade s odsekmi 1 a 2;
b)
výpočet hodnoty expozície môže zohľadňovať prípustné financované zabezpečenie spôsobom, ktorý je v súlade s metodikou ustanovenou v článkoch 247 a 264;
c)
ak sa na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií používa metóda založená na vzorci stanovenom orgánom dohľadu a L KIRBR a [L+T] KIRBR, s pozíciou sa môže zaobchádzať ako s dvoma pozíciami, pričom pre nadriadenejšiu pozíciu sa L rovná KIRBR.
4. Ak inštitúcia využije možnosť uvedenú v odseku 3, môže odpočítať 12,5-násobok hodnoty odpočítanej v súlade s týmto odsekom od hodnoty uvedenej v článku 260 ako sumu, na ktorú sa môže obmedziť hodnota rizikovo vážených expozícií v súvislosti s jej pozíciami v sekuritizácii.
Oddiel 4
Externé ratingové hodnotenia
Článok 267
Použitie ratingových hodnotení ECAI
Inštitúcie môžu používať ratingové hodnotenia na určenie rizikovej váhy týkajúcej sa sekuritizačnej pozície len v prípade, keď ratingové hodnotenie vydala alebo schválila ECAI v súlade s nariadením (ES) č. 1060/2009.
Článok 268
Požiadavky, ktoré musia spĺňať ratingové hodnotenia ECAI
Na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s oddielom 3 môžu inštitúcie používať iba ratingové hodnotenie od ECAI, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
neexistuje nesúlad medzi druhmi platieb zohľadnenými v ratingovom hodnotení a druhmi platieb, na ktoré je inštitúcia oprávnená podľa zmluvy, na základe ktorej vznikla daná sekuritizačná pozícia;
b)
ECAI uverejňuje aj analýzy strát a peňažných tokov, citlivosť ratingových hodnotení na zmeny v základných predpokladoch pre ratingy, vrátane výnosnosti skupiny aktív, ako aj postupy, metodiky, predpoklady a základné prvky, na ktorých sa ratingové hodnotenia zakladajú, a to v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009. Informácie, ktoré sú dostupné len obmedzenému počtu subjektov, sa nepovažujú za uverejnené. Ratingové hodnotenia musia byť zahrnuté v matici prechodu ECAI;
c)
ratingové hodnotenie sa nesmie úplne a ani sčasti zakladať na kapitálom nekrytej podpore poskytnutej samotnou inštitúciou. V takom prípade inštitúcia považuje príslušnú pozíciu na účely výpočtu hodnoty rizikovo vážených expozícií pre túto pozíciu v súlade s oddielom 3, ako keby bola bez ratingového hodnotenia.
Ratingová agentúra sa musí zaviazať, že uverejní vysvetlenie, aký má výnosnosť skupiny aktív vplyv na toto ratingové hodnotenie.
Článok 269
Používanie ratingových hodnotení
1. Inštitúcia môže nominovať jednu alebo viaceré ECAI, ktorých ratingové hodnotenia sa použijú na výpočet jej hodnôt rizikovo vážených expozícií podľa tejto kapitoly (ďalej len „nominovaná ECAI“).
2. Inštitúcia používa v súvislosti so svojimi sekuritizačnými pozíciami ratingové hodnotenia dôsledne a nie selektívne a v súlade s týmito zásadami:
a)
inštitúcia nesmie používať ratingové hodnotenia od ECAI pre svoje pozície v niektorých tranžiach a ratingové hodnotenia od iných ECAI pre svoje pozície v iných tranžiach v rámci rovnakej sekuritizácie, ktoré môžu, ale nemusia mať udelený rating prvou ECAI;
b)
ak má pozícia dve ratingové hodnotenia od nominovaných ECAI, inštitúcia použije ratingové hodnotenie, ktorý je menej priaznivé;
c)
ak má pozícia viac než dve ratingové hodnotenia nominovaných ECAI, použijú sa dve najpriaznivejšie ratingové hodnotenia. Ak sú tieto dve najpriaznivejšie ratingové hodnotenia rozdielne, použije sa to, ktoré je menej priaznivé;
d)
inštitúcia nežiada aktívne o stiahnutie menej priaznivých ratingov.
3. Ak je zabezpečenie prípustné v zmysle kapitoly 4 poskytnuté priamo SSPE a je zohľadnené v ratingovom hodnotení pozície nominovanej ECAI, môže sa použiť riziková váha spojená s týmto ratingovým hodnotením. Keď zabezpečenie nie je prípustné v zmysle kapitoly 4, ratingové hodnotenie sa neuzná. Keď sa zabezpečenie neposkytuje SSPE, ale priamo sekuritizačnej pozícii, ratingové hodnotenie sa neuzná.
Článok 270
Zaraďovanie
EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom určiť pre všetky ECAI, ktoré stupne kreditnej kvality stanovené v tejto kapitole zodpovedajú príslušným ratingovým hodnoteniam od ECAI. Tieto rozhodnutia musia byť objektívne a konzistentné a musia sa vykonávať v súlade s týmito zásadami:
a)
EBA rozlišuje medzi relatívnymi stupňami rizika vyjadrenými každým ratingovým hodnotením;
b)
EBA zohľadňuje kvantitatívne faktory, ako napríklad miera zlyhania a/alebo straty a historickú výkonnosť ratingových hodnotení od jednotlivých ECAI pre rôzne triedy aktív;
c)
EBA zohľadní kvalitatívne faktory, akými sú napríklad rozsah transakcií hodnotených zo strany ECAI, jej metodika a obsahový význam jej ratingových hodnotení, najmä či sa zakladajú na očakávanej strate alebo strate prvého eura, a včasné platenie úrokov alebo konečné vyplatenie úrokov;
d)
EBA sa snaží zabezpečiť, aby sekuritizačné pozície, na ktoré sa vzťahuje rovnaká riziková váha na základe ratingových hodnotení od ECAI, podliehali ekvivalentným stupňom kreditného rizika. EBA podľa potreby zváži zmeny svojho určenia, pokiaľ ide o stupeň kreditnej kvality, s ktorým sa spája určité ratingové hodnotenie.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. júla 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
KAPITOLA 6
Kreditné riziko protistrany
Oddiel 1
Vymedzenie pojmov
Článok 271
Určovanie hodnoty expozície
1. Inštitúcia stanoví hodnotu expozície derivátových nástrojov uvedených v prílohe II v súlade s touto kapitolou.
2. Inštitúcia môže stanoviť hodnotu expozície repo transakcií, transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, transakcií s dlhou dobou vyrovnania a transakcií požičiavania s dozabezpečením v súlade s touto kapitolou namiesto kapitoly 4.
Článok 272
Vymedzenie pojmov
Na účely tejto kapitoly a hlavy VI tejto časti sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov:
Všeobecné pojmy
1)
„kreditné riziko protistrany“ (CCR) znamená riziko zlyhania protistrany transakcie pred konečným vyrovnaním peňažných tokov transakcie;
Typy transakcií
2)
„transakcie s dlhou dobou vyrovnania“ znamenajú transakcie, pri ktorých sa protistrana zaviaže dodať cenný papier, komoditu alebo čiastku v cudzej mene ako protihodnotu za hotovosť, iné finančné nástroje alebo komodity, prípadne naopak, a to v deň vyrovnania alebo dodania, ktorý je podľa zmluvy stanovený neskôr ako termín stanovený podľa trhových noriem pre tento konkrétny typ transakcie, alebo päť obchodných dní odo dňa, keď úverová inštitúcia vstúpi do transakcie, a to podľa toho, čo nastane skôr;
3)
„transakcie požičiavania s dozabezpečením“ znamenajú transakcie, pri ktorých úverová inštitúcia rozšíri pôžičku v súvislosti s nákupom, predajom, prevodom cenných papierov alebo obchodovaním s nimi. Transakcie požičiavania s dozabezpečením nezahŕňajú iné pôžičky, ktoré sú zabezpečené kolaterálom vo forme cenných papierov;
Súbor vzájomného započítavania, hedžingové súbory a súvisiace pojmy
4)
„súbor vzájomného započítavania“ znamená skupinu transakcií medzi inštitúciou a jednou protistranou, ktorá podlieha právne vynútiteľnej dvojstrannej dohode o vzájomnom započítavaní uznanej podľa oddielu 7 a kapitoly 4.
Všetky transakcie, ktoré nepodliehajú právne vynútiteľnej dvojstrannej dohode o vzájomnom započítavaní uznanej podľa oddielu 7, sa na účely tejto kapitoly považujú za vlastný súbor vzájomného započítavania.
V súlade s metódou interných modelov uvedenou v oddiele 6 sa so všetkými súbormi vzájomného započítavania s jednou protistranou môže zaobchádzať ako s jedným súborom vzájomného započítavania, ak sú negatívne simulované trhové hodnoty jednotlivých súborov vzájomného započítavania nastavené v odhade očakávanej expozície (expected exposure, ďalej len „EE“) na hodnotu 0;
5)
„riziková pozícia“ znamená hodnotu rizika, ktorá je priradená transakcii podľa štandardizovanej metódy uvedenej v oddiele 5 vychádzajúc z vopred určeného algoritmu;
6)
„hedžovací súbor“ znamená skupinu rizikových pozícií z transakcií v rámci jedného súboru vzájomného započítavania, pre ktoré sa pri stanovení hodnoty expozície podľa štandardizovanej metódy uvedenej v oddiele 5 používa iba ich čistá hodnota;
7)
„dohoda o dozabezpečení“ znamená dohodu alebo ustanovenia k dohode, podľa ktorých jedna protistrana musí poskytnúť kolaterál druhej protistrane v prípade, keď expozícia druhej protistrany voči prvej protistrane presiahne stanovenú úroveň;
8)
„hraničná hodnota pre dozabezpečenie“ znamená najväčšiu hodnotu expozície, ktorá zostáva nevyrovnaná, kým jedna zo strán nemá právo požiadať o kolaterál;
9)
„obdobie rizika dozabezpečenia“ znamená časové obdobie od poslednej výmeny kolaterálu, ktorý pokrýva súbor vzájomného započítavania transakcií s protistranou, ktorá zlyhala, do zatvorenia pozícií a opätovného hedžingu vyplývajúceho trhového rizika;
10)
„efektívna splatnosť podľa metódy interných modelov pre súbor vzájomného započítavania so splatnosťou dlhšou ako jeden rok“ znamená pomer medzi celkovou expozíciou očakávanou počas trvania transakcií v súbore vzájomného započítavania diskontovanou bezrizikovou mierou návratnosti a celkovou expozíciou očakávanou počas jedného roka v súbore vzájomného započítavania diskontovanou bezrizikovou mierou.
Túto efektívnu splatnosť možno upraviť tak, aby zohľadňovala riziko obnovenia, a to nahradením očakávanej expozície efektívnou očakávanou expozíciou v predpovediach na kratšie obdobie ako jeden rok;
11)
„krížové vzájomné započítavanie produktov“ znamená zahrnutie transakcií rôznych kategórií produktov do rovnakého súboru vzájomného započítavania v súlade s pravidlami krížového vzájomného započítavania produktov uvedenými v tejto kapitole;
12)
„súčasná trhová hodnota“ (current market value, ďalej len „CMV“) na účely oddielu 5 odkazuje na čistú trhovú hodnotu portfólia transakcií v rámci súboru vzájomného započítavania. Pri jej výpočte sa využívajú kladné aj záporné trhové hodnoty;
Rozdelenie
13)
„rozdelenie trhových hodnôt“ znamená predpovedané rozdelenie pravdepodobnosti čistých trhových hodnôt transakcií v rámci súboru vzájomného započítavania k určitému dátumu v budúcnosti (obdobie predpovede) so zreteľom na trhové hodnoty týchto transakcií realizované ku dňu predpovede;
14)
„rozdelenie expozícií“ znamená predpovedané rozdelenie pravdepodobnosti trhových hodnôt, pri ktorom sa predpovedaným záporným čistým trhovým hodnotám priradí nula;
15)
„rizikovo neutrálne rozdelenie“ znamená rozdelenie trhových hodnôt alebo expozícií počas určitého obdobia v budúcnosti, pričom sa rozdelenie vypočíta na základe hodnôt implikovaných trhom, ako sú napríklad implikované hodnoty volatility;
16)
„skutočné rozdelenie“ znamená rozdelenie trhových hodnôt alebo expozícií počas určitého obdobia v budúcnosti, pričom sa rozdelenie vypočíta na základe historických alebo realizovaných hodnôt, ako sú napríklad hodnoty volatility vypočítané na základe zmien cien alebo sadzieb v minulosti;
Merania a úpravy expozícií
17)
„aktuálna expozícia“ znamená vyššiu z nasledujúcich dvoch hodnôt: nuly alebo trhovej hodnoty transakcie alebo portfólia transakcií v rámci súboru vzájomného započítavania s protistranou, ktorá by v prípade zlyhania protistrany zanikla, keby neexistovala možnosť opätovného nadobudnutia hodnoty týchto transakcií v prípade platobnej neschopnosti alebo likvidácie;
18)
„vrcholová expozícia“ znamená vysoký percentil rozdelenia expozícií ku konkrétnemu dátumu v budúcnosti pred dátumom splatnosti najdlhšie trvajúcej transakcie v súbore vzájomného započítavania;
19)
„očakávaná expozícia“ (expected exposure, ďalej len „EE“) znamená priemer rozdelenia expozícií ku konkrétnemu dátumu v budúcnosti pred splatnosťou transakcie s najdlhšou splatnosťou v súbore vzájomného započítavania;
20)
„efektívna očakávaná expozícia k určitému dátumu“ (effective expected exposure, ďalej len „efektívna EE“) znamená maximálnu očakávanú expozíciu k tomuto dátumu alebo akémukoľvek skoršiemu dátumu. Prípadne ju možno vymedziť k určitému dátumu buď ako očakávanú expozíciu k tomuto dátumu, alebo ako efektívne očakávanú expozíciu k akémukoľvek skoršiemu dátumu podľa toho, ktorá z nich je vyššia;
21)
„očakávaná pozitívna expozícia“ (expected positive exposure, ďalej len „EPE“) znamená vážený priemer očakávaných expozícií za isté obdobie, pričom váhy sú podielom konkrétnej očakávanej expozície na celkovom období.
Inštitúcie používajú pri výpočte požiadavky na vlastné zdroje priemer za prvý rok alebo - v prípade, že sú všetky zmluvy v súbore vzájomného započítavania splatné do jedného roka - za časové obdobie, kým nenadobudne splatnosť zmluva s najdlhšou splatnosťou v súbore vzájomného započítavania;
22)
„efektívna očakávaná pozitívna expozícia“ (effective expected positive exposure, ďalej len „efektívna EPE“) znamená vážený priemer efektívnej očakávanej expozície počas prvého roka trvania súboru vzájomného započítavania alebo - v prípade, že sú všetky zmluvy v súbore vzájomného započítavania splatné do jedného roka - za obdobie trvania zmluvy s najdlhšou splatnosťou v súbore vzájomného započítavania, pričom váhy sú podielom konkrétnej očakávanej expozície na celkovom období;
Riziká spojené s CCR
23)
„riziko obnovenia“ znamená hodnotu, o ktorú je EPE podhodnotená, ak sa očakáva, že budúce transakcie s protistranou budú realizované nepretržite.
Dodatočná expozícia, ktorá vznikne na základe týchto budúcich transakcií, sa do výpočtu EPE nezahŕňa;
24)
„protistrana“ na účely oddielu 7 znamená právnickú alebo fyzickú osobu, ktorá vstupuje do dohody o vzájomnom započítavaní a je k tomu zmluvne spôsobilá;
25)
„dohoda o vzájomnom krížovom započítavaní produktov“ znamená dvojstrannú zmluvnú dohodu medzi inštitúciou a protistranou, na základe ktorej vzniká jediný právny záväzok (založený na vzájomnom započítavaní krytých transakcií), ktorý sa vzťahuje na všetky dvojstranné rámcové dohody a transakcie, ktoré patria k rôznym kategóriám produktov zahrnutých do dohody.
„Rôzne kategórie produktov“ na účely tohto vymedzenia pojmov znamenajú:
a)
repo transakcie, pôžičky a výpožičky cenných papierov a komodít;
b)
transakcie požičiavania s dozabezpečením;
c)
zmluvy uvedené v prílohe II;
26)
„platobná pozícia“ znamená platbu schválenú v rámci transakcie s OTC derivátmi s lineárnym rizikovým profilom, ktorá si vyžaduje výmenu finančného nástroja za platbu.
V prípade transakcií, ktoré si vyžadujú výmenu platby za platbu, predstavujú tieto dve platobné pozície zmluvne dohodnuté hrubé platby vrátane pomyselnej hodnoty transakcie.
Oddiel 2
Metódy výpočtu hodnoty expozície
Článok 273
Metódy výpočtu hodnoty expozície
1. Inštitúcia stanoví hodnotu expozície v prípade zmlúv uvedených v prílohe II na základe jednej z metód uvedených v oddieloch 3 až 6 v súlade s týmto článkom.
Inštitúcia, ktorá nie je oprávnená na zaobchádzanie v zmysle článku 94, nepoužíva metódu uvedenú v oddiele 4. Na stanovenie hodnoty expozície v prípade zmlúv uvedených v bode 3 prílohy II nepoužíva inštitúcia metódu uvedenú v oddiele 4. Inštitúcie môžu v rámci skupiny trvalo používať kombináciu metód uvedených v oddieloch 3 až 6. Jedna inštitúcia nesmie používať kombináciu metód uvedených v oddieloch 3 až 6 trvalo, ale povolí sa jej používať kombináciu metód uvedených v oddieloch 3 a 5, ak sa jedna z metód používa v prípadoch uvedených v článku 282 ods. 6.
2. Ak to povolia príslušné orgány v súlade s článkom 283 ods. 1 a 2, inštitúcia môže stanoviť hodnotu expozície metódou interných modelov uvedenou v oddiele 6 pre tieto položky:
a)
zmluvy uvedené v prílohe II;
b)
repo transakcie;
c)
transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít;
d)
transakcie požičiavania s dozabezpečením;
e)
transakcie s dlhou dobou vyrovnania.
3. Ak inštitúcia kúpi zabezpečenie vo forme kreditného derivátu pre expozíciu nezahrnutú do obchodnej knihy alebo expozíciu voči riziku protistrany, požiadavku na vlastné zdroje pre hedžovanú expozíciu môže vypočítať v súlade s:
a)
článkami 233 až 236;
b)
článkom 153 ods. 3 alebo článkom 183, ak bolo udelené povolenie v súlade s článkom 143.
Hodnota expozície voči CCR v prípade týchto kreditných derivátov sa rovná nule, pokiaľ inštitúcia neuplatňuje postup podľa článku 299 ods. 2 písm. h) bodu ii).
4. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 3, sa inštitúcia na účely výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre kreditné riziko protistrany môže rozhodnúť pre konzistentné zahrňovanie všetkých kreditných derivátov nezahrnutých do obchodnej knihy a kúpené ako zabezpečenie pre expozíciu nezahrnutú do obchodnej knihy alebo zabezpečenie pre expozíciu voči kreditnému riziku protistrany, ak sa v tomto nariadení takéto zabezpečenie uznáva.
5. Ak inštitúcia považuje swapy na kreditné zlyhanie, ktoré predala nejaká inštitúcia, za kreditné zabezpečenie poskytnuté touto inštitúciou, a v prípade, že swapy na kreditné zlyhanie podliehajú požiadavke na vlastné zdroje pre kreditné riziko podkladových aktív v plnej pomyselnej hodnote, ich hodnota expozície na účely CCR nezahrnutého do obchodnej knihy sa rovná nule.
6. Na základe všetkých metód uvedených v oddieloch 3 až 6 sa hodnota expozície pre dotknutú protistranu rovná súčtu hodnôt expozícií vypočítaných pre každý súbor vzájomného započítavania s dotknutou protistranou.
Čo sa týka dotknutej protistrany, hodnota expozície pre daný súbor vzájomného započítavania OTC derivátov uvedených v prílohe II vypočítaná v súlade s touto kapitolou musí byť vyššia z nasledujúcich hodnôt: nuly alebo rozdielu medzi súčtom hodnôt expozícií pre všetky súbory vzájomného započítavania s protistranou a súčtom CVA pre túto protistranu, ktoré inštitúcia uznala ako odpis. Úpravy ocenenia pohľadávok sa vypočítajú bez ohľadu na akékoľvek vykompenzujúce úpravy ocenenia záväzkov pripísané vlastnému kreditnému riziku spoločnosti, ktoré sa už vylúčili z vlastných zdrojov podľa článku 33 ods. 1 písm. c).
7. Inštitúcie stanovia hodnoty expozícií pre expozície vyplývajúce z transakcií s dlhou dobou vyrovnania na základe niektorej z metód uvedených v oddieloch 3 až 6 bez ohľadu na to, akú metódu si inštitúcia vyberie pre zaobchádzanie s OTC derivátmi a repo transakciami, transakciami požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít a transakciami požičiavania s dozabezpečením. Pri výpočte požiadaviek na vlastné zdroje pre transakcie s dlhou dobou vyrovnania môže inštitúcia, ktorá uplatňuje prístup uvedený v kapitole 3, trvalo a bez ohľadu na dôležitosť takýchto pozícií priradiť rizikové váhy na základe prístupu uvedeného v kapitole 2.
8. V prípade metód uvedených v oddieloch 3 a 4 prijme inštitúcia konzistentnú metodiku na stanovenie pomyselnej hodnoty rôznych typov produktov a zabezpečí, aby pomyselná hodnota, ktorá sa má zohľadniť, bola primeranou mierou rizika obsiahnutého v zmluve. Ak sa v zmluve ustanovuje násobenie peňažných tokov, inštitúcia upraví pomyslenú hodnotu tak, aby zohľadňovala účinky násobenia na štruktúru rizík tejto zmluvy.
Inštitúcie v prípade metód uvedených v oddieloch 3 až 6 zaobchádzajú s transakciami, v súvislosti s ktorými bolo identifikované špecifické riziko nesprávnej voľby, v súlade s článkom 291 ods. 2, 4, 5 a 6, podľa toho, ktorý odsek je vhodný.
Oddiel 3
Metóda oceňovania trhovou hodnotou
Článok 274
Metóda oceňovania trhovou hodnotou
1. Na účely stanovenia bežných reprodukčných nákladov všetkých zmlúv s kladnými hodnotami priradia inštitúcie zmluvám aktuálne trhové hodnoty.
2. Na účely stanovenia potenciálnej budúcej expozície voči kreditným rizikám vynásobia inštitúcie pomyselné hodnoty alebo prípadne podkladové hodnoty percentuálnymi hodnotami uvedenými v tabuľke 1 a v súlade s týmito zásadami:
a)
zmluvy, ktoré nepatria do žiadnej z piatich kategórií uvedených v tabuľke 1, sa považujú za zmluvy týkajúce sa iných komodít, ako sú drahé kovy;
b)
pri zmluvách s viacnásobnou výmenou istiny sa percentuálne hodnoty vynásobia počtom zostávajúcich platieb, ktoré sa v súlade so zmluvou majú ešte uskutočniť;
c)
pri zmluvách, ktoré sú štruktúrované tak, aby sa nesplatená expozícia vyrovnala v stanovených platobných termínoch, a v prípadoch, že sa podmienky zmenia tak, aby bola trhová hodnota zmluvy v týchto termínoch nulová, zostatková doba splatnosti sa rovná času do najbližšieho termínu zmeny. V prípade úrokových zmlúv, ktoré tieto kritériá spĺňajú a ktorých zostatková doba splatnosti predstavuje viac ako jeden rok, nemôže byť použitá nižšia percentuálna hodnota ako 0,5 %.
Tabuľka 1
Zostatková doba splatnosti
Úrokové zmluvy
Zmluvy týkajúce sa devíz a zlata
Zmluvy týkajúce sa kapitálových cenných papierov
Zmluvy týkajúce sa drahých kovov s výnimkou zlata
Zmluvy týkajúce sa iných komodít, ako sú drahé kovy
jeden rok alebo menej
0 %
1 %
6 %
7 %
10 %
viac ako jeden rok, ale nie viac ako päť rokov
0,5 %
5 %
8 %
7 %
12 %
viac ako päť rokov
1,5 %
7,5 %
10 %
8 %
15 %
3. V prípade zmlúv týkajúcich sa iných komodít, ako je zlato, ktoré sa uvádzajú v bode 3 prílohy II, môžu inštitúcie alternatívne k percentuálnym hodnotám uvedeným v tabuľke 1 použiť percentuálne hodnoty v tabuľke 2, ak inštitúcia v prípade týchto zmlúv dodržiava rozšírený prístup stupnice splatnosti uvedený v článku 361.
Tabuľka 2
Zostatková doba splatnosti
Drahé kovy
(s výnimkou zlata)
Základné kovy
Poľnohospodárske výrobky
(netrvanlivé - softs)
Iné, vrátane energetických produktov
jeden rok alebo menej
2 %
2,5 %
3 %
4 %
viac ako jeden rok, ale nie viac ako päť rokov
5 %
4 %
5 %
6 %
viac ako päť rokov
7,5 %
8 %
9 %
10 %
4. Súčet bežných reprodukčných nákladov a potenciálnej budúcej expozície voči kreditným rizikám predstavuje hodnotu expozície.
Oddiel 4
Metóda pôvodnej expozície
Článok 275
Metóda pôvodnej expozície
1. Hodnota expozície je pomyselná hodnota každého nástroja vynásobená percentuálnymi hodnotami uvedenými v tabuľke 3.
Tabuľka 3
Pôvodná doba splatnosti
Úrokové zmluvy
Zmluvy týkajúce sa devíz a zlata
jeden rok alebo menej
0,5 %
2 %
viac ako rok, ale nie viac ako dva roky
1 %
5 %
dodatková hodnota za každý ďalší rok
1 %
3 %
2. Pri výpočte hodnoty expozície úrokových zmlúv môže inštitúcia používať pôvodnú alebo zostatkovú dobu splatnosti.
Oddiel 5
Štandardizovaná metóda
Článok 276
Štandardizovaná metóda
1. Inštitúcie môžu používať štandardizovanú metódu (standardised method, ďalej len „SM“) len pri výpočte hodnoty expozície pre OTC deriváty a transakcie s dlhou dobou vyrovnania.
2. Pri uplatňovaní SM inštitúcie vypočítajú hodnotu expozície osobitne pre každý súbor vzájomného započítavania po zohľadnení kolaterálu takto:
kde:
CMV
=
aktuálna trhová hodnota portfólia transakcií v rámci súboru vzájomného započítavania s protistranou bez zohľadnenia kolaterálu, kde:
kde:
CMVi
=
aktuálna trhová hodnota transakcie i;
CMC
=
aktuálna trhová hodnota kolaterálu priradená súboru vzájomného započítavania, kde:
kde:
CMCl
=
aktuálna trhová hodnota kolaterálu l;
i
=
index označujúci transakciu;
l
=
index označujúci kolaterál;
j
=
index označujúci kategóriu hedžingového súboru.
Hedžingové súbory na tento účel zodpovedajú rizikovým faktorom, ktoré sa môžu započítať s rizikovými pozíciami s opačným znamienkom, aby sa dosiahla čistá riziková pozícia, ktorá je základom pre meranie expozície.
RPTij
=
riziková pozícia z transakcie i vzhľadom na hedžovací súbor j;
RPClj
=
riziková pozícia z kolaterálu l vzhľadom na hedžovací súbor j;
CCRMj
=
multiplikátor CCR uvedený v tabuľke 5 vzhľadom na hedžovací súbor j;
β
=
1,4.
3. Na účely výpočtu podľa odseku 2:
a)
prípustný kolaterál prijatý od protistrany má kladné znamienko a kolaterál poskytnutý protistrane má záporné znamienko;
b)
pri SM sa použije iba kolaterál prípustný podľa článku 197, článku 198 a článku 299 ods. 2 písm. d);
c)
inštitúcia môže nebrať na vedomie úrokové riziko spojené s platobnými pozíciami so zostatkovou dobou splatnosti kratšou ako jeden rok;
d)
inštitúcia môže považovať transakcie zložené z dvoch platobných pozícií denominovaných v rovnakej mene za jednu súhrnnú transakciu. Tento postup pre platobné pozície sa uplatňuje aj v prípade súhrnných transakcií.
Článok 277
Transakcie s lineárnym rizikovým profilom
1. Inštitúcie zaraďujú transakcie s lineárnym rizikovým profilom do rizikových pozícií v súlade s týmito ustanoveniami:
a)
transakcie s lineárnym rizikovým profilom s podkladovými nástrojmi vo forme kapitálových cenných papierov (vrátane akciových indexov), zlata, iných drahých kovov alebo iných komodít sa zaraďujú do rizikovej pozície v príslušnej akcii (alebo akciovom indexe) alebo komodite a do úrokovej rizikovej pozície pre platobnú pozíciu;
b)
transakcie s lineárnym rizikovým profilom s podkladovým nástrojom vo forme dlhového nástroja sa zaraďujú do úrokovej rizikovej pozície pre dlhový nástroj a ďalšej úrokovej rizikovej pozície pre platobnú pozíciu;
c)
transakcie s lineárnym rizikovým profilom, ktoré si vyžadujú výmenu platby za platbu, vrátane devízových forwardov, sa zaraďujú do úrokovej rizikovej pozície pre každú platobnú pozíciu.
Ak sú v rámci transakcie uvedenej v písmene a), b) alebo c) platobná pozícia alebo podkladový dlhový nástroj denominované v cudzej mene, táto platobná pozícia alebo podkladový nástroj sa zaraďujú do rizikovej pozície v tejto mene.
2. Na účely odseku 1 sa výška rizikovej pozície z transakcie s lineárnym rizikovým profilom rovná efektívnej pomyselnej hodnote (trhovej cene vynásobenej množstvom) podkladových finančných nástrojov alebo komodít prepočítanej do domácej meny inštitúcie vynásobením príslušným výmenným kurzom, s výnimkou dlhových nástrojov.
3. V prípade dlhových nástrojov a platobných pozícií sa výška rizikovej pozície rovná efektívnej pomyselnej hodnote nesplatených hrubých platieb (vrátane pomyselnej hodnoty) prepočítanej do meny domáceho členského štátu a vynásobenej modifikovanou duráciou dlhového nástroja, prípadne platobnej pozície.
4. Výška rizikovej pozície zo swapu na kreditné zlyhanie sa rovná pomyselnej hodnote referenčného dlhového nástroja vynásobenej zostatkovou dobou splatnosti swapu na kreditné zlyhanie.
Článok 278
Transakcie s nelineárnym rizikovým profilom
1. Inštitúcie stanovia výšku rizikových pozícií z transakcií s nelineárnym rizikovým profilom v súlade s nasledujúcimi odsekmi.
2. Výška rizikovej pozície z OTC derivátu s nelineárnym rizikovým profilom vrátane opcií a swapcií, ktorých podkladovým nástrojom nie je dlhový nástroj alebo platobná pozícia, sa rovná delta ekvivalentu efektívnej pomyselnej hodnoty finančného nástroja, ktorý je základom transakcie v súlade s článkom 280 ods. 1.
3. Výška rizikovej pozície z OTC derivátu s nelineárnym rizikovým profilom vrátane opcií a swapcií, ktorých podkladovým nástrojom je dlhový nástroj alebo platobná pozícia, sa rovná delta ekvivalentu efektívnej pomyselnej hodnoty finančného nástroja alebo platobnej pozície vynásobenej modifikovanou duráciou dlhového nástroja, prípadne platobnej pozície.
Článok 279
Zaobchádzanie s kolaterálom
Na účely stanovenia rizikových pozícií zaobchádzajú inštitúcie s kolaterálom takto:
a)
kolaterál prijatý od protistrany sa považuje za pohľadávku voči protistrane v rámci zmluvy o derivátoch (dlhá pozícia), ktorá je splatná ku dňu stanovenia;
b)
kolaterál poskytnutý protistranou sa považuje za záväzok voči protistrane (krátka pozícia), ktorý je splatný ku dňu stanovenia.
Článok 280
Výpočet rizikových pozícií
1. Inštitúcia stanoví výšku a znamienko rizikovej pozície takto:
a)
pre všetky nástroje okrem dlhových nástrojov:
i)
ako efektívnu pomyselnú hodnotu v prípade transakcie s lineárnym rizikovým profilom;
ii)
ako delta ekvivalent pomyselnej hodnoty =
v prípade transakcií s nelineárnym rizikovým profilom,kde:
Pref
=
cena podkladového nástroja vyjadrená v referenčnej mene;
V
=
hodnota finančného nástroja (v prípade opcie je touto hodnotou cena opcie);
p
=
cena podkladového nástroja vyjadrená v rovnakej mene ako V;
b)
pre dlhové nástroje a platobné pozície všetkých transakcií:
i)
ako efektívnu pomyselnú hodnotu vynásobenú modifikovanou duráciou v prípade transakcie s lineárnym rizikovým profilom;
ii)
ako delta ekvivalent pomyselnej hodnoty vynásobený modifikovanou duráciou
v prípade transakcií s nelineárnym rizikovým profilom,kde:
V
=
hodnota finančného nástroja (v prípade opcie je touto hodnotou cena opcie);
r
=
výška úrokovej sadzby.
Ak je V denominovaná v inej ako referenčnej mene, derivát sa prepočíta do referenčnej meny vynásobením príslušným výmenným kurzom.
2. Inštitúcie zoskupia rizikové pozície do hedžovacích súborov. Pre každý hedžovací súbor sa vypočíta absolútna hodnota súčtu výsledných rizikových pozícií. Výsledkom tohto výpočtu je čistá riziková pozícia, ktorá sa na účely článku 276 ods. 2 vypočíta takto:
Článok 281
Úrokové rizikové pozície
1. Na účely výpočtu úrokových rizikových pozícií uplatňujú inštitúcie ustanovenia uvedené nižšie.
2. V prípade úrokových rizikových pozícií z:
a)
peňažných vkladov prijatých od protistrany ako kolaterál;
b)
platobných pozícií;
c)
podkladových dlhových nástrojov;
pri ktorých sa v každom prípade v súlade s tabuľkou 1 článku 336 uplatňuje požiadavka na vlastné zdroje vo výške 1,60 % alebo menej, priradia inštitúcie týmto pozíciám jeden zo šiestich hedžovacích súborov pre každú menu, ako sa uvádza v tabuľke 4.
Tabuľka 4
Vládne referenčné úrokové sadzby
Mimovládne referenčné úrokové sadzby
Doba splatnosti
1 rok
1 rok
1 ≤ 5 rokov
1 ≤ 5 rokov
5 rokov
5 rokov
3. Pre úrokové rizikové pozície z podkladových dlhových nástrojov alebo platobných pozícií, pri ktorých je úroková sadzba viazaná na referenčnú úrokovú sadzbu, ktorá predstavuje všeobecnú úroveň úrokovej sadzby na trhu, sa zostatková doba splatnosti rovná časovému intervalu do ďalšej úpravy úrokovej sadzby. Vo všetkých ostatných prípadoch je to zostatková doba podkladového dlhového nástroja alebo v prípade platobnej pozície zostatková doba transakcie.
Článok 282
Hedžovacie súbory
1. Inštitúcie postupujú pri vytváraní hedžovacích súborov podľa odsekov 2 až 5.
2. Pre každého emitenta referenčného dlhového nástroja, ktorý je podkladovým nástrojom swapu na kreditné zlyhanie, existuje jeden hedžovací súbor.
So swapmi na kreditné zlyhanie pre n-té zlyhanie z koša aktív sa zaobchádza takto:
a)
výška rizikovej pozície v referenčnom dlhovom nástroji v podkladovom koši pre swap na kreditné zlyhanie pre n-té zlyhanie sa rovná efektívnej pomyselnej hodnote referenčného dlhového nástroja vynásobenej modifikovanou duráciou derivátu pre n-té zlyhanie so zreteľom na zmenu kreditného rozpätia referenčného dlhového nástroja;
b)
pre každý referenčný dlhový nástroj v podkladovom koši pre daný swap na kreditné zlyhanie pre n-té zlyhanie existuje jeden hedžovací súbor. Rizikové pozície z iných swapov na kreditné zlyhanie pre n-té zlyhanie sa nezahŕňajú do toho istého hedžovacieho súboru;
c)
multiplikátor CCR, ktorý sa uplatňuje na každý hedžovací súbor vytvorený pre jeden z referenčných dlhových nástrojov pre derivát pre n-té zlyhanie, je:
i)
0,3 % pre referenčné dlhové nástroje, ktoré majú ratingové hodnotenie od uznanej ECAI zodpovedajúci 1. až 3. stupňu kreditnej kvality;
ii)
0,6 % pre ostatné dlhové nástroje.
3. V prípade rizikových úrokových pozícií z:
a)
peňažných vkladov, ktoré sa poskytujú protistrane ako kolaterál, keď má splatené dlhové záväzky nízkeho špecifického rizika;
b)
podkladových dlhových nástrojov, na ktoré sa podľa tabuľky 1 článku 336 uplatňuje požiadavka na vlastné zdroje vo výške viac ako 1,60 %. Existuje jeden hedžovací súbor pre každého emitenta.
Ak platobná pozícia napodobňuje takýto dlhový nástroj, existuje tiež jeden hedžovací súbor pre každého emitenta referenčného dlhového nástroja.
Inštitúcia môže priradiť rizikové pozície vyplývajúce z dlhových nástrojov určitého emitenta alebo z referenčných dlhových nástrojov toho istého emitenta, ktoré sú napodobňované platobnými pozíciami alebo sú podkladovým nástrojom swapu na kreditné zlyhanie, k rovnakému hedžovaciemu súboru.
4. Podkladové finančné nástroje okrem dlhových nástrojov sa priraďujú k rovnakým hedžovacím súborom len v prípade, že ide o identické alebo podobné nástroje. Vo všetkých ostatných prípadoch sa priraďujú k samostatným hedžovacím súborom.
Inštitúcie na účely tohto odseku určia, či sú podkladové nástroje podobné v súlade s týmito zásadami:
a)
v prípade kapitálových cenných papierov sú podkladové nástroje podobné, ak ich vydal rovnaký emitent. S akciovým indexom sa zaobchádza ako so samostatným emitentom;
b)
v prípade drahých kovov sú podkladové nástroje podobné, ak ide o rovnaký kov. S indexom cenných kovov sa zaobchádza ako so samostatným cenným kovom;
c)
v prípade elektrickej energie sú podkladové nástroje podobné, ak sa práva a povinnosti dodávky týkajú rovnakých časových intervalov silnej alebo slabej prevádzky v priebehu 24 hodín;
d)
v prípade komodít sú podkladové nástroje podobné, ak ide o rovnakú komoditu. S komoditným indexom sa zaobchádza ako so samostatnou komoditou.
5. Multiplikátory CCR (multipliers CCR, ďalej len „CCRM“) pre rôzne kategórie hedžovacích súborov sa uvádzajú v tejto tabuľke:
Tabuľka 5
Kategórie hedžovacích súborov
CCRM
1.
Úrokové sadzby
0,2 %
2.
Úrokové sadzby pre rizikové pozície z referenčného dlhového nástroja, ktorý je podkladovým nástrojom swapu na kreditné zlyhanie a na ktorý sa podľa hlavy IV kapitoly 2 tabuľky 1 uplatňuje kapitálová požiadavka vo výške 1,60 % alebo menej.
0,3 %
3.
Úrokové sadzby pre rizikové pozície z dlhového nástroja alebo referenčného dlhového nástroja, na ktorý sa podľa hlavy IV kapitoly 2 tabuľky 1 uplatňuje kapitálová požiadavka vo výške viac ako 1,60 %.
0,6 %
4.
Výmenné kurzy
2,5 %
5.
Elektrická energia
4 %
6.
Zlato
5 %
7.
Akcie
7 %
8.
Drahé kovy (okrem zlata)
8,5 %
9.
Iné komodity (okrem drahých kovov a elektrickej energie)
10 %
10.
Podkladové nástroje OTC derivátov, ktoré sa neuvádzajú v predchádzajúcich kategóriách
10 %
Podkladové nástroje OTC derivátov uvedené v bode 10 tabuľky 5 sa priraďujú k samostatným hedžovacím súborom pre každú kategóriu podkladového nástroja.
6. V prípade transakcií s nelineárnym rizikovým profilom alebo v prípade platobných pozícií a transakcií s podkladovými nástrojmi vo forme dlhových nástrojov, pre ktoré inštitúcia nedokáže stanoviť delta, prípadne modifikovanú duráciu, na základe modelu nástroja schváleného príslušným orgánom na účely stanovenia požiadaviek na vlastné zdroje pre trhové riziko, stanoví príslušný orgán výšku rizikových pozícií a príslušné CCRMj konzervatívnym spôsobom alebo požiada inštitúciu, aby použila metódu uvedenú v oddiele 3. Vzájomné započítavanie sa neuznáva (t. j. hodnota expozície sa stanoví tak, ako keby existoval jeden súbor vzájomného započítavania zahŕňajúci len jednu transakciu).
7. Inštitúcia má interné postupy, pomocou ktorých pred zahrnutím transakcie do hedžovacieho súboru overí, či je transakcia predmetom právne vynútiteľnej zmluvy o vzájomnom započítavaní, ktorá spĺňa požiadavky stanovené v oddiele 7.
8. Inštitúcia, ktorá používa kolaterál na zmiernenie svojho CCR, má interné postupy, pomocou ktorých pred zohľadnením účinku kolaterálu vo svojich výpočtoch overí, či kolaterál spĺňa štandardy právnej istoty v zmysle kapitoly 4.
Oddiel 6
Metóda interných modelov
Článok 283
Povolenie používať metódu interných modelov
1. Ak sa príslušné orgány presvedčili, že inštitúcia splnila požiadavku v odseku 2, povolia tejto inštitúcii používať metódu interných modelov (IMM) na účely výpočtu hodnoty expozície pre tieto transakcie:
a)
transakcie uvedené v článku 273 ods. 2 písm. a);
b)
transakcie uvedené v článku 273 ods. 2 písm. b), c) a d);
c)
transakcie uvedené v článku 273 ods. 2 písm. a) až d).
Ak má inštitúcia povolenie používať IMM na účely výpočtu hodnoty expozície pre ktorúkoľvek z transakcií uvedených v písmenách a) až c) prvého pododseku, môže použiť IMM aj v prípade transakcií uvedených v článku 273 ods. 2 písm. e).
Odchylne od článku 273 ods. 1 tretieho pododseku sa inštitúcie môžu rozhodnúť, že nepoužijú túto metódu pri expozíciách, ktorých hodnota a riziko sú nepodstatné. V takom prípade inštitúcia uplatní na tieto expozície jednu z metód uvedených v oddieloch 3 až 5, ak sú splnené príslušné požiadavky na každý prístup.
2. Príslušné orgány povolia inštitúciám používať IMM na účely výpočtu uvedené v odseku 1 len v prípade, že inštitúcia preukázala, že spĺňa požiadavky stanovené v tomto oddiele, a príslušné orgány overili, že systémy inštitúcie pre riadenie CCR sú spoľahlivé a že sa riadne uplatňujú.
3. Príslušné orgány môžu inštitúciám povoliť, aby počas obmedzeného časového obdobia postupne uplatňovali IMM na rôzne typy transakcií. Počas tohto obdobia postupného uplatňovania môžu inštitúcie používať metódy uvedené v oddiele 3 alebo 5 pre typ transakcií, pri ktorom nepoužívajú IMM.
4. V prípade všetkých transakcií s OTC derivátmi a všetkých transakcií s dlhou dobou vyrovnania, pre ktoré inštitúcia nedostala povolenie na použitie IMM podľa odseku 1, používa inštitúcia metódy uvedené v oddiele 3 alebo 5.
Tieto metódy sa v rámci skupiny môžu trvalo používať v kombinácii. V rámci jednej inštitúcie sa tieto metódy môžu používať v kombinácii iba v prípade, že sa jedna z metód použije pre prípady uvedené v článku 282 ods. 6.
5. Inštitúcia, ktorá má povolenie používať IMM podľa odseku 1, sa nesmie vrátiť k používaniu metód uvedených v oddiele 3 alebo 5, ak jej to nepovolí príslušný orgán. Príslušné orgány vydajú takéto povolenie v prípade, že inštitúcia má na to oprávnený dôvod.
6. Ak inštitúcia prestane spĺňať požiadavky stanovené v tomto oddiele, oznámi to príslušnému orgánu a vykoná jeden z týchto krokov:
a)
predloží príslušnému orgánu plán včasného návratu k plneniu uvedených požiadaviek;
b)
preukáže k spokojnosti príslušného orgánu, že dôsledok neplnenia uvedených požiadaviek je nepodstatný.
Článok 284
Hodnota expozície
1. Ak má inštitúcia v súlade s článkom 283 ods. 1 povolenie používať IMM na účely výpočtu hodnoty expozície niektorých alebo všetkých transakcií uvedených v tomto odseku, meria hodnoty expozície týchto transakcií na úrovni súboru vzájomného započítavania.
Model, ktorý inštitúcia používa na tento účel, musí:
a)
upresniť predpovedané rozdelenie pre zmeny trhovej hodnoty súboru vzájomného započítavania, ktoré možno pripísať zmenám príslušných trhových premenných, ako sú úrokové sadzby a výmenné kurzy;
b)
vypočítať hodnotu expozície pre súbor vzájomného započítavania ku každému dátumu v budúcnosti na základe spoločných zmien trhových premenných.
2. Aby model zachytil účinky dozabezpečenia, musí model hodnoty kolaterálu spĺňať kvantitatívne a kvalitatívne požiadavky, ako aj požiadavky na údaje pre model IMM uvedené v tomto oddiele a inštitúcia môže zahrnúť do svojho predpovedaného rozdelenia pre zmeny trhovej hodnoty súboru vzájomného započítavania len prípustný finančný kolaterál uvedený v článkoch 197 a 198 a článku 299 ods. 2. písm. c) a d).
3. Požiadavka na vlastné zdroje pre kreditné riziko protistrany pokiaľ ide o expozície voči CCR, na ktoré inštitúcia uplatňuje IMM, predstavuje vyššiu z týchto hodnôt:
a)
požiadavky na vlastné zdroje pre tieto expozície vypočítané na základe efektívnej EPE vychádzajúc z aktuálnych trhových údajov;
b)
požiadavky na vlastné zdroje pre tieto expozície vypočítané na základe efektívnej EPE pomocou jednotnej stresovej kalibrácie pre všetky expozície CCR, na ktoré sa uplatňuje IMM.
4. S výnimkou protistrán, v prípade ktorých sa zistilo špecifické riziko nesprávnej voľby a ktoré patria do rozsahu pôsobnosti článku 291 ods. 4 a 5, vypočítajú inštitúcie hodnotu expozície ako súčin alfa (α) a efektívnej EPE takto:
kde:
α
=
1,4, ak príslušné orgány požadujú vyššie α alebo ak inštitúciám povolia, aby použili vlastné odhady v súlade s odsekom 9.
Efektívna EPE sa vypočíta odhadom očakávanej expozície (EE t ) ako priemernej expozície v budúcom čase t, pričom priemer sa počíta z potenciálnych budúcich hodnôt príslušných faktorov trhového rizika.
V rámci tohto modelu sa EE odhaduje pre radu budúcich termínov t1, t2, t3 atď.
5. Efektívna EE sa vypočíta rekurzívne ako:
kde:
aktuálny termín je označený ako t0;
efektívna EEt0 sa rovná aktuálnej expozícii.
6. Efektívna EPE je priemerom efektívnej EE počas prvého roka budúcej expozície. Ak sú všetky zmluvy v súbore vzájomného započítavania splatné do jedného roka, EPE je priemerom EE do nadobudnutia splatnosti všetkých zmlúv v súbore vzájomného započítavania. Efektívna EPE sa vypočíta ako vážený priemer efektívnej EE:
pričom váhy sa použijú v prípade, že sa budúca expozícia vypočíta k dátumom, ktoré nie sú v čase rovnomerne rozložené.
7. Inštitúcie vypočítajú EE alebo vrcholovú expozíciu na základe rozdelenia expozícií, pri ktorom sa zohľadnia možné anomálie rozdelenia expozícií.
8. Inštitúcia môže použiť mieru rozdelenia vypočítanú na základe modelu, ktorá je konzervatívnejšia ako súčin α a efektívnej EPE vypočítaný pre každú protistranu podľa rovnice v odseku 4.
9. Odchylne od odseku 4 môžu príslušné orgány inštitúciám povoliť, aby použili vlastné odhady alfa, pričom:
a)
alfa sa rovná pomeru interného kapitálu z plnej simulácie expozície CCR pre všetky protistrany (čitateľ) a interného kapitálu stanoveného na základe EPE (menovateľ);
b)
EPE v menovateli sa použije ako fixná nesplatená suma.
Ak sa alfa odhaduje v súlade s týmto odsekom, nesmie byť nižšia ako 1,2.
10. Inštitúcia na účely odhadu alfa podľa odseku 9 zabezpečí, aby sa čitateľ a menovateľ vypočítali v súlade s modelovou metodikou, špecifikáciami parametrov a zložením portfólia. Prístup použitý na odhad α vychádza z prístupu inštitúcie k internému kapitálu, je riadne zdokumentovaný a podlieha nezávislej validácii. Okrem toho, inštitúcia preskúma svoje odhady najmenej raz za štvrťrok alebo častejšie, ak sa zmení zloženie portfólia. Inštitúcia tiež posudzuje riziko modelu.
11. Inštitúcie preukazujú k spokojnosti príslušných orgánov, že ich interné odhady alfa zachytávajú v čitateli podstatné príčiny závislosti rozdelenia trhových hodnôt transakcií alebo portfólií transakcií medzi zmluvnými stranami. Interné odhady alfa zohľadňujú granularitu portfólií.
12. Príslušné orgány zohľadňujú pri dohľade nad používaním odhadov podľa odseku 9 podstatné zmeny v odhadoch alfa vyplývajúce z možnosti nesprávnej špecifikácie v modeloch použitých pre čitateľa, najmä v prípadoch konvexity.
13. V prípade potreby by mali byť volatility a korelácie faktorov trhového rizika použitých v spoločnej simulácii trhového a kreditného rizika podmienené faktorom kreditného rizika, aby zohľadňovali možný nárast volatility alebo korelácie pri hospodárskom poklese.
Článok 285
Hodnota expozície pre súbory vzájomného započítavania podliehajúce dohode o dozabezpečení
1. Ak súbor vzájomného započítavania podlieha dohode o dozabezpečení a dennému oceňovaniu trhovou hodnotou, používajú inštitúcie jednu z týchto hodnôt EPE:
a)
efektívna EPE bez zohľadnenia kolaterálu, ktorý je držaný alebo poskytnutý vo forme dozabezpečenia, a akéhokoľvek kolaterálu, ktorý je poskytnutý protistrane, nezávisle od denného oceňovania a dozabezpečenia alebo aktuálnej expozície;
b)
dodatočná hodnota, ktorá odzrkadľuje možný nárast expozície počas obdobia rizika dozabezpečenia, a vyššia z týchto hodnôt:
i)
aktuálna expozícia vrátane akéhokoľvek aktuálne držaného alebo poskytnutého kolaterálu okrem realizovaného kolaterálu alebo kolaterálu, ktorý je predmetom sporu;
ii)
najvyššia čistá expozícia vrátane kolaterálu, na ktorý sa vzťahuje dohoda o dozabezpečení, ktorá by neviedla k splateniu kolaterálu. Táto suma odzrkadľuje všetky uplatniteľné prahové hodnoty, minimálne sumy prevodov, nezávislé sumy a počiatočné marže podľa dohody o dozabezpečení;
c)
ak model zahŕňa účinky dozabezpečenia pri odhade EE, inštitúcia môže na základe povolenia príslušného orgánu použiť mieru EE modelu priamo v rovnici uvedenej v článku 284 ods. 5. Príslušné orgány udeľujú takéto povolenie len v prípade, že sa presvedčili, že pri odhade EE model riadne zahŕňa účinky dozabezpečenia.
Inštitúcie vypočítajú na účely písmena b) dodatočnú hodnotu ako očakávanú pozitívnu zmenu oceňovania transakcií trhovou hodnotou počas obdobia rizika dozabezpečenia. Zmeny hodnoty kolaterálu sa zohľadnia pomocou úprav z dôvodu volatility v súlade s oddielom 3 kapitoly 4 alebo úprav z dôvodu volatility na základe vlastných odhadov podľa súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom, pričom sa počas obdobia rizika dozabezpečenia neprijímajú platby z kolaterálu. Pre obdobie rizika dozabezpečenia platia minimálne obdobia uvedené v odsekoch 2 až 5.
2. V prípade transakcií, na ktoré sa vzťahuje denné dozabezpečovanie a oceňovanie trhovou hodnotou, nemôže byť obdobie rizika dozabezpečenia na účely modelovania hodnoty expozície na základe dohôd o dozabezpečení kratšie ako:
a)
5 obchodných dní pre súbory vzájomného započítavania pozostávajúce len z repo transakcií, transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít a transakcií požičiavania s dozabezpečením;
b)
10 obchodných dní pre všetky ostatné súbory vzájomného započítavania.
3. Na písmená a) a b) odseku 2 sa vzťahujú tieto výnimky:
a)
pre všetky súbory vzájomného započítavania, keď kedykoľvek v priebehu štvrťroka počet obchodov presahuje 5 000, nemôže byť obdobie rizika dozabezpečenia na nasledujúci štvrťrok kratšie ako 20 obchodných dní. Táto výnimka sa neuplatňuje na obchodné expozície inštitúcií;
b)
pre súbory vzájomného započítavania s jedným alebo viacerými obchodmi, ktoré zahŕňajú nelikvidný kolaterál alebo OTC deriváty, ktoré sa nedajú ľahko nahradiť, nemôže byť obdobie rizika dozabezpečenia kratšie ako 20 obchodných dní.
Inštitúcia určí, či je kolaterál nelikvidný alebo či sa OTC deriváty nedajú ľahko nahradiť v kontexte stresových trhových podmienok, ktoré sa vyznačujú absenciou stálych aktívnych trhov, na ktorých by protistrana v priebehu dvoch alebo menej dní získala rôzne cenové ponuky, ktoré by trhom nepohli alebo by nepredstavovali cenu odzrkadľujúcu trhový diskont (v prípade kolaterálu) alebo prémiu (v prípade OTC derivátov).
Inštitúcia zváži, či obchody alebo cenné papiere, ktoré má v držbe ako kolaterál, nie sú sústredené na konkrétnu protistranu a či by v prípade, že by táto protistrana náhle odišla z trhu, bola inštitúcia schopná nahradiť tieto obchody alebo cenné papiere.
4. Ak je inštitúcia počas dvoch bezprostredne predchádzajúcich štvrťrokov zapojená do viac ako dvoch sporov týkajúcich sa požiadaviek na doplnenie marže v prípade konkrétneho súboru vzájomného započítavania, ktoré trvali dlhšie ako uplatniteľné obdobie rizika dozabezpečenia v zmysle odsekov 2 a 3, inštitúcia použije pre daný súbor vzájomného započítavania počas dvoch nasledujúcich štvrťrokov obdobie rizika dozabezpečenia, ktoré trvá aspoň dvakrát dlhšie ako obdobie v zmysle odsekov 2 a 3.
5. V prípade dozabezpečenia s periodicitou N dní sa obdobie rizika dozabezpečenia rovná aspoň obdobiu uvedenému v odsekoch 2 a 3, F plus N dní mínus jeden deň. To znamená:
6. Ak interný model zahŕňa účinok dozabezpečenia na zmeny trhovej hodnoty súboru vzájomného započítavania, inštitúcia pri svojich výpočtoch hodnoty expozície pre OTC deriváty a transakcie spojené s financovaním cenných papierov modeluje kolaterál spolu s expozíciou, s výnimkou kolaterálu, ktorý je hotovosťou v tej istej mene, v akej je samotná expozícia.
7. Ak inštitúcia nie je schopná modelovať kolaterál spolu s expozíciou, neuzná vo svojich výpočtoch hodnoty expozície pre OTC deriváty a transakcie spojené s financovaním cenných papierov účinok žiadneho iného kolaterálu ako hotovosti v tej istej mene, v akej je samotná expozícia, pokiaľ nepoužije úpravy z dôvodu volatility, ktoré spĺňajú štandardy súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom s vlastnými odhadmi pre úpravy z dôvodu volatility, alebo štandardné úpravy z dôvodu volatility stanovené orgánom dohľadu v súlade s kapitolou 4.
8. Inštitúcia, ktorá používa IMM, nezohľadňuje vo svojich modeloch účinok zníženia hodnoty expozície v dôsledku akéhokoľvek ustanovenia v dohode o kolateráli, ktoré si vyžaduje prijatie kolaterálu v prípade zhoršenia kreditnej kvality protistrany.
Článok 286
Riadenie CCR - stratégie, postupy a systémy
1. Inštitúcia vytvorí a zachováva rámec riadenia CCR, ktorý sa skladá zo:
a)
stratégií, postupov a systémov na zabezpečenie identifikácie, merania, riadenia, schvaľovania a interného predkladania správ o CCR;
b)
postupov na zabezpečenie dodržiavania týchto stratégií, postupov a systémov.
Tieto stratégie, postupy a systémy musia byť koncepčne spoľahlivé, jednotne vykonávané a zdokumentované. Dokumentácia musí obsahovať vysvetlenie empirických techník používaných na meranie CCR.
2. V rámci riadenia CCR podľa odseku 1 sa zohľadnia riziká likvidity a trhové, právne a operačné riziká spojené s CCR. Týmto rámcom sa predovšetkým zabezpečí, aby inštitúcia dodržiavala tieto zásady:
a)
nevstúpi do obchodu s protistranou bez posúdenia jej úverovej bonity;
b)
riadne zohľadní kreditné riziko pri vyrovnaní a pred vyrovnaním;
c)
takéto riziká riadi v čo najväčšej možnej miere na úrovni protistrany agregovaním expozícií voči CCR s ostatnými expozíciami voči kreditným rizikám a na úrovni spoločnosti.
3. Inštitúcia, ktorá používa IMM, zabezpečí k spokojnosti príslušných orgánov, aby jej rámec riadenia CCR zohľadňoval riziká likvidity súvisiace s:
a)
možnými prichádzajúcimi požiadavkami na doplnenie marže v súvislosti s výmenami premenlivých marží alebo iných druhov marží, ako napríklad počiatočnej alebo nezávislej marže, v prípade nepriaznivých trhových otrasov;
b)
možnými prichádzajúcimi požiadavkami na vrátenie nadbytočného kolaterálu poskytnutého protistranami;
c)
požiadavkami vyplývajúcimi z potenciálneho zníženia vlastného externého ratingového hodnotenia.
Inštitúcia zabezpečí, aby povaha a horizont opätovného použitia kolaterálu boli v súlade s jej potrebami likvidity a neohrozili jej schopnosť včas poskytnúť alebo vrátiť kolaterál.
4. Riadiaci orgán a vrcholový manažment inštitúcie sa musia aktívne zapájať do riadenia CCR a musia zabezpečiť, aby sa na riadenie CCR vyčlenili primerané zdroje. Vrcholový manažment musí poznať obmedzenia a predpoklady používaného modelu a prípadný vplyv týchto obmedzení a predpokladov na spoľahlivosť výsledkov prostredníctvom formálneho postupu. Vrcholový manažment musí poznať aj neistoty trhového prostredia a prevádzkové záležitosti a musí vedieť, ako sa zohľadňujú v modeli.
5. Denné správy o expozíciách inštitúcie voči CCR, vypracované v súlade s článkom 287 ods. 2 písm. b), preskúmajú riadiaci pracovníci, ktorí majú dostatočné právomoci a autoritu, aby presadili zníženie pozícií držaných jednotlivými úverovými manažérmi alebo obchodníkmi a zníženie celkovej expozície inštitúcie voči CCR.
6. Rámec riadenia CCR inštitúcie vytvorený v súlade s odsekom 1 sa používa v spojení s internými kreditnými a obchodnými limitmi. Kreditné a obchodné limity musia súvisieť s modelom merania rizika inštitúcie spôsobom, ktorý je počas určitého obdobia konzistentný a správne pochopený zo strany kreditných manažérov, obchodníkov a vrcholového manažmentu. Inštitúcia disponuje formálnym postupom podávania správ o porušení rizikových limitov príslušnej úrovni manažmentu.
7. Meranie CCR inštitúcie zahŕňa meranie používania úverových liniek každý deň a ich používania v priebehu dňa. Inštitúcia meria aktuálnu expozíciu bez zohľadnenia a po zohľadnení kolaterálu. Inštitúcia vypočíta a monitoruje na úrovni portfólia a protistrany vrcholovú expozíciu alebo potenciálnu budúcu expozíciu v intervale spoľahlivosti, ktorý si zvolila. Zohľadňuje veľké alebo koncentrované pozície, ako aj pozície skupín prepojených protistrán, odvetví a trhov.
8. Inštitúcia vypracuje a udržiava zaužívaný a presný program stresového testovania. Výsledky tohto stresového testovania pravidelne - aspoň raz za štvrťrok - preskúma vrcholový manažment a zohľadňujú sa v stratégiách a limitoch CCR stanovených riadiacim orgánom alebo vrcholovým manažmentom. Ak stresové testovanie odhalí určitú zraniteľnosť voči daným okolnostiam, inštitúcia prijme okamžité opatrenia na zvládnutie týchto rizík.
Článok 287
Organizačné štruktúry pre riadenie CCR
1. Inštitúcia, ktorá používa IMM, zriadi a udržiava:
a)
útvar kontroly rizika v zmysle odseku 2;
b)
útvar pre riadenie kolaterálov v zmysle odseku 3.
2. Útvar kontroly rizika zodpovedá za navrhnutie a realizáciu systému riadenia CCR vrátane počiatočnej a priebežnej validácie modelu a plní tieto funkcie a požiadavky:
a)
je zodpovedný za navrhnutie a realizáciu systému riadenia CCR inštitúcie;
b)
vypracúva denné správy o výsledkoch modelu merania rizík inštitúcie a tieto výsledky analyzuje. Uvedená analýza zahŕňa hodnotenie vzťahu medzi mierou hodnôt expozícií voči CCR a obchodnými limitmi;
c)
kontroluje integritu vstupných údajov, predkladá a analyzuje správy o výsledkoch modelu merania rizika inštitúcie, pričom hodnotí aj vzťah medzi mierou rizikovej expozície a kreditnými a obchodnými limitmi;
d)
je nezávislý od útvarov zodpovedných za vytváranie a obnovovanie expozícií alebo obchodovanie s nimi a nie je nenáležite ovplyvňovaný;
e)
má primerane obsadené pracovné pozície;
f)
podlieha priamo vrcholovému manažmentu inštitúcie;
g)
jeho práca je úzko začlenená do každodenného procesu riadenia kreditného rizika inštitúcie;
h)
jeho výsledky sú neoddeliteľnou súčasťou plánovania, monitorovania a kontroly kreditného a celkového rizikového profilu inštitúcie.
3. Útvar pre riadenie kolaterálov plní tieto úlohy a funkcie:
a)
vypočíta a predkladá požiadavky na doplnenie marže, riadi spory týkajúce sa požiadaviek na doplnenie marže a každý deň predkladá presné správy o úrovniach nezávislých hodnôt a o počiatočných a premenlivých maržiach;
b)
kontroluje integritu údajov použitých v súvislosti s požiadavkami na doplnenie marže a zabezpečuje, aby boli konzistentné a pravidelne zosúlaďované so všetkými relevantnými zdrojmi údajov v rámci inštitúcie;
c)
sleduje rozsah opätovného použitia kolaterálu a všetky zmeny práv inštitúcie na kolaterál, ktorý poskytuje, alebo v súvislosti s ním;
d)
predkladá správy príslušnej úrovni manažmentu o typoch aktív, ktoré slúžia ako kolaterál a opakovane sa používajú, a o podmienkach takéhoto opätovného používania vrátane nástrojov, kreditnej kvality a doby splatnosti;
e)
sleduje koncentráciu na jednotlivé typy aktív slúžiacich ako kolaterál, ktoré inštitúcia akceptovala;
f)
pravidelne - aspoň raz za štvrťrok - predkladá vrcholovému manažmentu informácie o riadení kolaterálov, vrátane informácií o typoch prijatých a poskytnutých kolaterálov, výške, vekovej štruktúre a príčinách sporov týkajúcich sa požiadaviek na doplnenie marže. Uvedené interné správy musia odzrkadľovať vývoj týchto údajov.
4. Vrcholový manažment vyčlení pre útvar pre riadenie kolaterálov zriadený na základe odseku 1 písm. b) dostatočné zdroje, aby sa zabezpečilo, že jeho systémy dosiahnu primeranú úroveň prevádzkovej výkonnosti, ktorá sa meria na základe včasnosti a presnosti požiadaviek inštitúcie na doplnenie marže a včasnosti reakcie inštitúcie na požiadavky na doplnenie marže jej protistrán. Vrcholový manažment zabezpečí, aby mal tento útvar primerane obsadené pracovné pozície, aby sa umožnilo včasné spracovanie požiadaviek a riešenie sporov, a to aj v prípade vážnej krízy na trhu, a aby inštitúcia mohla obmedziť počet veľkých sporov zapríčinených objemom obchodov.
Článok 288
Preskúmanie systému riadenia CCR
Inštitúcia vykonáva pravidelné nezávislé preskúmanie systému riadenia CCR prostredníctvom vlastného interného auditu. Toto preskúmanie zahŕňa činnosti útvaru pre kontrolu rizika a útvaru pre riadenie kolaterálov zriadených na základe článku 287 a osobitne sa sústreďuje prinajmenšom na:
a)
primeranosť dokumentácie systému a procesu riadenia CCR v zmysle článku 286;
b)
organizáciu útvaru kontroly CCR zriadeného na základe článku 287 ods. 1 písm. a);
c)
organizáciu útvaru pre riadenie kolaterálov zriadeného na základe článku 287 ods. 1 písm. b);
d)
začlenenie merania CCR do každodenného riadenia rizika;
e)
proces schvaľovania modelov oceňovania rizika a systémov hodnotenia, ktoré používajú pracovníci front-office a back-office;
f)
validáciu akejkoľvek podstatnej zmeny v procese merania CCR;
g)
rozsah CCR zachyteného v modeli merania rizika;
h)
integritu informačného systému riadenia;
i)
presnosť a úplnosť údajov o CCR;
j)
presné zohľadnenie právnych podmienok dohôd o kolateráloch a vzájomnom započítavaní v meraniach hodnôt expozície;
k)
overovanie konzistentnosti, včasnosti a spoľahlivosti zdrojov údajov používaných v modeloch vrátane nezávislosti takýchto zdrojov;
l)
presnosť a primeranosť predpokladov týkajúcich sa volatility a korelácie;
m)
presnosť oceňovania a výpočtov transformácie rizika;
n)
overovanie presnosti modelu prostredníctvom častého spätného testovania, ako sa uvádza v článku 293 ods. 1 písm. b) až e);
o)
dodržiavanie príslušných regulatórnych požiadaviek útvarom pre kontrolu CCR a útvarom pre riadenie kolaterálov.
Článok 289
Test používania
1. Inštitúcie zabezpečia, aby rozdelenie expozícií vytvorených na základe modelu, ktorý sa používa pri výpočte efektívnej EPE, bolo úzko prepojené s každodenným procesom riadenia CCR inštitúcie a aby sa výsledky modelu zohľadnili pri schvaľovaní úverov, riadení CCR, alokácii interného kapitálu a správe a riadení spoločnosti.
2. Inštitúcia preukáže k spokojnosti príslušných orgánov, že pri výpočte rozdelenia expozícií používa model, na ktorom sa zakladá výpočet EPE, ktorý vo všeobecnosti spĺňa požiadavky stanovené v tomto oddiele, aspoň rok pred tým, ako príslušné orgány vydajú povolenie na používanie IMM v súlade s článkom 283.
3. Model, ktorý sa používa na vytvorenie rozdelenia expozícií voči CCR, je súčasťou rámca riadenia CCR v zmysle článku 286. Tento rámec zahŕňa meranie využívania úverových liniek agregovaním expozícií voči CCR s inými expozíciami voči kreditným rizikám a alokáciu interného kapitálu.
4. Inštitúcia popri EPE meria a riadi aktuálne expozície. V prípade potreby meria aktuálnu expozíciu bez zohľadnenia a po zohľadnení kolaterálu. Test používania je splnený, ak inštitúcia používa iné merania CCR, ako napríklad vrcholovú expozíciu, ktoré sa zakladajú na rozdelení expozícií vytvorených na základe toho istého modelu, na ktorom sa zakladá výpočet EPE.
5. Inštitúcia má systémy, ktoré v prípade potreby dokážu odhadnúť EE každý deň, pokiaľ k spokojnosti príslušných orgánov nepreukáže, že pre jej expozície voči CCR postačujú menej časté výpočty. Inštitúcia odhaduje EE počas istého časového horizontu predpovedí, v ktorom sa primerane zohľadňuje časová štruktúra budúcich peňažných tokov a doba splatnosti zmlúv, a to spôsobom, ktorý je konzistentný s významom a zložením expozície.
6. Expozícia sa meria, monitoruje a kontroluje počas trvania všetkých zmlúv v súbore vzájomného započítavania, nielen v horizonte jedného roka. Inštitúcia má zavedené postupy na identifikáciu a kontrolu rizík protistrán, keď expozícia presiahne jednoročný horizont. Predpokladaný nárast expozície predstavuje vstupný údaj pre model interného kapitálu inštitúcie.
Článok 290
Stresové testovanie
1. Inštitúcia má komplexný program stresového testovania CCR, ktorý sa využíva aj pri posudzovaní požiadaviek na vlastné zdroje na CCR a ktorý spĺňa požiadavky stanovené v odsekoch 2 až 10.
2. Uvedeným programom sa identifikujú možné udalosti alebo budúce zmeny hospodárskych podmienok, ktoré by mohli mať nepriaznivé účinky na expozície voči kreditným rizikám inštitúcie, a posudzuje schopnosť inštitúcie čeliť takýmto zmenám.
3. Stresové opatrenia v rámci programu sa porovnávajú s limitmi rizika a inštitúcia ich považuje za súčasť postupu uvedeného v článku 81 smernice 2013/36/EÚ.
4. Program komplexne zachytáva obchody a agregované expozície na úrovni jednotlivých protistrán pre všetky formy kreditného rizika protistrany v dostatočnom časovom rámci na účely pravidelného vykonávania stresového testovania.
5. V rámci programu sa aspoň raz za mesiac zabezpečí stresové testovanie expozícií v súvislosti s hlavnými faktormi trhového rizika, ako sú úrokové sadzby, menové kurzy, kapitálové cenné papiere, kreditné rozpätie a ceny komodít pre všetky protistrany inštitúcie, s cieľom identifikovať nadmerné koncentrácie v prípade konkrétnych riadených rizík a, ako to bude potrebné, umožniť inštitúcii ich zníženie. Stresové testovanie expozícií vrátane rizík súvisiacich s jednotlivými alebo viacerými faktormi a podstatných neriadených rizík, ako aj spoločné testovanie expozícií a úverovej bonity sa vykonáva na úrovni CCR jednotlivých protistrán, skupín protistrán a celej inštitúcie.
6. Programom sa aspoň raz za štvrťrok uplatňujú viacfaktorové scenáre stresového testovania a posudzujú závažné neriadené riziká vrátane výnosovej krivky expozície a základných rizík. Viacfaktorové stresové testy sa zameriavajú aspoň na tieto scenáre, v ktorých:
a)
sa vyskytli závažné hospodárske alebo trhové udalosti;
b)
sa všeobecná likvidita na trhu výrazne znížila;
c)
veľký finančný sprostredkovateľ uzatvára pozície.
7. Závažnosť šokov podkladových rizikových faktorov musí byť konzistentná s účelom stresového testu. Pri hodnotení platobnej schopnosti pri stresových podmienkach musia byť šoky podkladových rizikových faktorov dostatočne závažné na to, aby zachytili historické extrémne trhové prostredie a extrémne, ale vierohodné stresové trhové podmienky. Pri stresových testoch sa hodnotí vplyv týchto šokov na vlastné zdroje, požiadavky na vlastné zdroje a zisky. Na účely každodenného monitorovania portfólia, hedžingu a riadenia koncentrácií v programe testovania sa zohľadňujú aj scenáre, ktoré sú menej závažné a pravdepodobnejšie.
8. Program v prípade potreby zahŕňa aj možnosť obrátených stresových testov na účely identifikácie extrémnych, ale vierohodných scenárov, ktoré by mohli mať za následok značné nepriaznivé výsledky. Pri obrátenom stresovom testovaní sa zohľadňuje vplyv podstatnej nelinearity v portfóliu.
9. Výsledky stresových testov v rámci programu sa pravidelne - aspoň raz za štvrťrok - oznamujú vrcholovému manažmentu. Správy a analýzy výsledkov sa týkajú najväčšieho vplyvu na protistrany v rámci portfólia, podstatných koncentrácií v rámci jednotlivých častí portfólia (v rámci rovnakého odvetvia alebo regiónu) a relevantného vývoja portfólií a protistrán.
10. Vrcholový manažment prevezme vedúcu úlohu pri začleňovaní stresového testovania do rámca riadenia rizík a rizikovej kultúry inštitúcie a zabezpečí, aby boli výsledky zmysluplné a aby sa využívali na účely riadenia CCR. Výsledky stresového testovania v prípade podstatných expozícií sa posudzujú na základe usmernení, ktoré naznačujú ochotu inštitúcie riskovať, a ak sa zistia nadmerné alebo koncentrované riziká, predložia sa vrcholovému manažmentu na prerokovanie a prijatie opatrení.
Článok 291
Riziko nesprávnej voľby
1. Na účely tohto článku:
a)
„všeobecné riziko nesprávnej voľby“ vzniká, keď pravdepodobnosť zlyhania protistrán pozitívne koreluje so všeobecnými faktormi trhového rizika;
b)
„špecifické riziko nesprávnej voľby“ vzniká, keď budúca expozícia voči určitej protistrane pozitívne koreluje s PD tejto protistrany vzhľadom na povahu transakcií s touto protistranou. Inštitúcia sa považuje za stranu vystavenú špecifickému riziku nesprávnej voľby, ak sa očakáva, že budúca expozícia voči určitej protistrane bude vysoká, keďže je vysoká aj pravdepodobnosť zlyhania tejto protistrany.
2. Inštitúcie venujú veľkú pozornosť expozíciám, ktoré sú príčinou vzniku závažného všeobecného a špecifického rizika nesprávnej voľby.
3. Na účely identifikácie všeobecného rizika nesprávnej voľby navrhnú inštitúcie stresové testovanie a analýzy scenárov vzhľadom na rizikové faktory, ktoré sú v nepriaznivom vzťahu s úverovou bonitou protistrany. Takéto testovanie sa zameriava na možnosť závažných šokov, ku ktorým dochádza, keď sa zmenia vzťahy medzi rizikovými faktormi. Inštitúcia monitoruje všeobecné riziko nesprávnej voľby podľa produktov, regiónov, odvetví alebo iných kategórií, ktoré sú dôležité pre danú obchodnú činnosť.
4. Inštitúcia udržiava zavedené postupy na identifikáciu, monitorovanie a kontrolu prípadov špecifického rizika nesprávnej voľby pre každý právny subjekt, a to od samotného vzniku transakcie, ako aj počas jej trvania.
5. Inštitúcie vypočítajú požiadavky na vlastné zdroje pre CCR vo vzťahu k transakciám, pri ktorých sa zistilo špecifické riziko nesprávnej voľby a pri ktorých existuje právne prepojenie medzi protistranou a emitentom podkladového OTC derivátu alebo podkladového aktíva transakcií uvedených v článku 273 ods. 2 písm. b), c) a d), v súlade s týmito zásadami:
a)
nástroje, pri ktorých existuje špecifické riziko nesprávnej voľby, sa nezahŕňajú do rovnakého súboru vzájomného započítavania ako ostatné transakcie s protistranou, a s každým z týchto nástrojov sa zaobchádza ako so samostatným súborom vzájomného započítavania;
b)
v rámci takýchto samostatných súborov vzájomného započítavania sa hodnota expozície v prípade swapov na kreditné zlyhanie, ktoré zmierňujú kreditné riziko len jednej protistrany, rovná celkovej očakávanej strate hodnoty zostávajúcej reálnej hodnoty podkladových nástrojov za predpokladu, že podkladový emitent je v likvidácii;
c)
LGD v prípade inštitúcií, ktoré používajú prístup uvedený v kapitole 3, predstavuje pre takéto swapové transakcie 100 %;
d)
v prípade inštitúcií, ktoré používajú prístup uvedený v kapitole 2, sa použije riziková váha pre nezabezpečené transakcie;
e)
pre všetky ostatné transakcie v takýchto samostatných súboroch vzájomného započítavania, ktoré zmierňujú kreditné riziko len jednej protistrany, je výpočet hodnoty expozície v súlade s predpokladom náhleho zlyhania tých podkladových záväzkov, v prípade ktorých je emitent právne prepojený s protistranou. V prípade transakcií zmierňujúcich kreditné riziko viacerých protistrán alebo indexu sa v prípade významnosti uplatní predpoklad náhleho zlyhania príslušných podkladových záväzkov, ak je emitent právne prepojený s protistranou;
f)
v rozsahu, v akom sa používajú výpočty existujúceho trhového rizika pre požiadavky na vlastné zdroje v prípade inkrementálneho rizika zlyhania a rizika migrácie, ako sa uvádza v hlave IV kapitoly 5 oddiele 4, ktoré už obsahujú predpoklad LGD, sa LGD v použitom vzorci rovná 100 %.
6. Inštitúcie pravidelne predkladajú vrcholovému manažmentu a príslušnému výboru riadiaceho orgánu správy o špecifickom aj všeobecnom riziku nesprávnej voľby a o opatreniach, ktoré sa prijímajú na účely riadenia týchto rizík.
Článok 292
Integrita procesu modelovania
1. Inštitúcia zabezpečí integritu procesu modelovania, ako sa uvádza v článku 284, prijatím aspoň týchto opatrení:
a)
podmienky a špecifikácie transakcie sa v modeli zohľadňujú včas, v plnej miere a konzervatívnym spôsobom;
b)
tieto podmienky zahŕňajú prinajmenšom pomyselné hodnoty zmluvy, splatnosť, referenčné aktíva, dojednania týkajúce sa dozabezpečenia a vzájomného započítavania;
c)
tieto podmienky a špecifikácie sa uchovávajú v databáze, ktorá podlieha formálnemu a pravidelnému auditu;
d)
pri postupe uznávania dojednaní, ktoré sa týkajú vzájomného započítavania, musia právnici overiť, či je vzájomné započítavanie v zmysle týchto dojednaní právne vynútiteľné;
e)
nezávislý útvar zaznamená overenie v zmysle písmena d) v databáze uvedenej v písmene c);
f)
prenos podmienok transakcií a údajov o špecifikáciách do modelu EPE podlieha internému auditu;
g)
k dispozícii musia byť postupy pre formálne zosúladenie modelu so systémami zdrojových údajov, aby sa priebežne zabezpečilo, že sa podmienky a špecifikácie transakcií zohľadnia v EPE správne alebo aspoň konzervatívnym spôsobom.
2. Na určenie aktuálnych expozícií sa používajú aktuálne trhové údaje. Inštitúcia môže kalibrovať svoj model EPE pomocou historických trhových údajov alebo údajov implikovaných trhom s cieľom stanoviť parametre podkladových stochastických procesov, ako napríklad kolísanie, volatilita a korelácia. Ak inštitúcia používa historické údaje, musí takéto údaje používať aspoň tri roky. Údaje sa aktualizujú aspoň raz za štvrťrok a v prípade potreby častejšie, aby odzrkadľovali trhové podmienky.
Na účely výpočtu efektívnej EPE pomocou stresovej kalibrácie kalibruje inštitúcia efektívnu EPE buď pomocou údajov za obdobie troch rokov, ktoré zahŕňa obdobie stresu pre rozpätia kreditného zlyhania jej protistrán, alebo údajov implikovaných trhom počas takéhoto obdobia stresu.
Na tento účel uplatňuje inštitúcia požiadavky v odsekoch 3, 4 a 5.
3. Inštitúcia aspoň raz za štvrťrok preukáže k spokojnosti príslušného orgánu, že stresové obdobie použité na účely výpočtu podľa tohto odseku sa zhoduje s obdobím vyššieho swapu na kreditné zlyhanie alebo iných kreditných rozpätí (ako sú úvery alebo podnikové dlhopisy) v prípade reprezentatívneho výberu jej protistrán s obchodnými kreditnými rozpätiami. Keď inštitúcia nemá dostatočné údaje o kreditnom rozpätí protistrany, priradí tejto protistrane konkrétne údaje o kreditnom rozpätí na základe regiónu, interného ratingového hodnotenia a druhov obchodných činností.
4. Model EPE pre všetky protistrany sa opiera o údaje, historické alebo implikované, ktoré zahŕňajú údaje zo stresového úverového obdobia, a takéto údaje používa spôsobom, ktorý je v súlade s metódou použitou pre kalibráciu modelu EPE na základe aktuálnych údajov.
5. Na účely posúdenia účinnosti stresovej kalibrácie pre EEPE vytvorí inštitúcia niekoľko referenčných portfólií, ktoré sú citlivé na hlavné rizikové faktory, ktorým je inštitúcia vystavená. Expozície voči týmto referenčným portfóliám sa vypočítajú na základe a) stresovej metodiky založenej na aktuálnych trhových hodnotách a parametroch modelu kalibrovaných na základe stresových trhových podmienok a b) expozície, ktorá vznikla počas obdobia stresu, avšak uplatnením metódy uvedenej v tomto oddiele (trhová hodnota na konci obdobia stresu, volatilita a korelácie počas 3-ročného obdobia stresu).
Ak sa expozície týchto referenčných portfólií navzájom podstatne líšia, príslušné orgány požiadajú inštitúciu, aby upravila stresovú kalibráciu.
6. Inštitúcia podrobí model postupu validácie, ktorý je jasne vymedzený v stratégiách a postupoch inštitúcie. Pri tomto postupe validácie sa:
a)
spresňuje druh testovania potrebného na zabezpečenie integrity modelu a určujú podmienky, za akých sú predpoklady, z ktorých model vychádza, neprimerané a môžu mať preto za následok podcenenie EPE;
b)
preskúma komplexnosť modelu.
7. Inštitúcia monitoruje relevantné riziká a má zavedené postupy na úpravu svojich odhadov EEPE, ak sa tieto riziká stanú podstatnými. Inštitúcia na účely tohto odseku:
a)
identifikuje a riadi svoje expozície voči vzniknutému špecifickému riziku nesprávnej voľby, ako sa uvádza v článku 291 ods. 1 písm. b) a všeobecnému riziku nesprávnej voľby, ako sa uvádza v článku 291 ods. 1 písm. a);
b)
v prípade expozícií s rizikovým profilom, ktorý sa po jednom roku zvýši, pravidelne porovnáva odhad relevantných meraní expozície počas jedného roka s rovnakými meraniami expozície počas jej trvania;
c)
v prípade expozícií so zostatkovou dobou splatnosti kratšou ako jeden rok pravidelne porovnáva reprodukčné náklady (aktuálnu expozíciu) a realizovaný profil expozície a uchováva údaje, ktoré by umožnili takéto porovnanie.
8. Inštitúcia má interné postupy, na základe ktorých pred zahrnutím transakcie do súboru vzájomného započítavania overuje, či je táto transakcia predmetom právne vynútiteľnej dohody o vzájomnom započítavaní, ktorá spĺňa požiadavky stanovené v oddiele 7.
9. Inštitúcia, ktorá používa kolaterál na zmiernenie svojho CCR, má interné postupy, na základe ktorých pred zohľadnením účinku kolaterálu vo svojich výpočtoch overuje, či tento kolaterál spĺňa štandardy právnej istoty uvedené v kapitole 4.
10. EBA monitoruje rozsah postupov v tejto oblasti a v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydáva usmernenia o uplatňovaní tohto článku.
Článok 293
Požiadavky na systém riadenia rizika
1. Inštitúcia spĺňa tieto požiadavky:
a)
spĺňa kvalitatívne požiadavky stanovené v tretej časti hlavy IV kapitoly 5;
b)
pravidelne vykonáva program spätného testovania, ktorým porovnáva meranie rizík vykonané prostredníctvom modelu so skutočným meraním rizík a hypotetické zmeny, ktorých základom sú statické pozície, so skutočným meraním;
c)
vykonáva počiatočnú validáciu a pravidelný priebežný prieskum svojho modelu expozícií voči CCR a meraní rizika vykonaných prostredníctvom tohto modelu. Validácia a prieskum sú nezávislé od vývoja modelu;
d)
členovia riadiaceho orgánu a vrcholového manažmentu sú zapojení do kontroly rizík a zabezpečia, aby sa na kontrolu kreditného rizika a kreditného rizika protistrán vyčlenili dostatočné prostriedky. Denné správy, ktoré v tejto súvislosti vypracováva nezávislý útvar kontroly rizika zriadený v súlade s článkom 287 ods. 1 písm. a), preskúmajú pracovníci, ktorí majú dostatočné právomoci a autoritu, aby presadili zníženie pozícií držaných jednotlivými obchodníkmi a zníženie celkovej rizikovej expozície inštitúcie;
e)
interný model merania rizikovej expozície musí byť súčasťou každodenného procesu riadenia rizika inštitúcie;
f)
systém merania rizika sa používa v spojení s internými obchodnými limitmi a limitmi pre expozície. V tejto súvislosti musia limity pre expozície súvisieť s modelom merania rizika inštitúcie spôsobom, ktorý je počas určitého obdobia konzistentný a správne pochopený zo strany obchodníkov, kreditných manažérov a vrcholového manažmentu;
g)
inštitúcia zabezpečí, aby jej systém riadenia rizík bol riadne zdokumentovaný. Uchováva predovšetkým zdokumentovaný súbor interných stratégií, kontrol a postupov týkajúcich sa vykonávania systému merania rizika, ako aj dojednania zamerané na zabezpečenie dodržiavania týchto stratégií;
h)
nezávislé preskúmanie systému merania rizika sa vykonáva pravidelne v rámci vlastného interného auditu inštitúcie. Toto preskúmanie sa týka činností obchodných útvarov, ako aj nezávislého útvaru kontroly rizika. Preskúmanie celkového procesu riadenia rizík sa vykonáva v pravidelných intervaloch (najmenej však raz ročne) a zameriava sa aspoň na všetky položky uvedené v článku 288;
i)
priebežná validácia modelov kreditného rizika protistrany vrátane spätného testovania sa pravidelne preskúma na úrovni manažmentu, ktorý má dostatočné právomoci na to, aby rozhodoval o opatreniach, ktoré sa prijímajú na riešenie nedostatkov modelov.
2. Príslušné orgány zohľadnia pri nastavení úrovne alfa, ako sa uvádza v článku 284 ods. 4, rozsah, v akom inštitúcia spĺňa požiadavky uvedené v odseku 1. Len inštitúcie, ktoré spĺňajú tieto požiadavky v plnom rozsahu, sú môžu uplatňovať minimálny multiplikačný faktor.
3. Inštitúcia zdokumentuje postup počiatočnej a priebežnej validácie svojho modelu expozícií voči CCR a výpočet meraní rizika vykonaných prostredníctvom modelov s takou mierou podrobnosti, ktorou sa tretej strane umožní znovu vypracovať analýzu a vykonať meranie rizika. V tejto dokumentácii sa uvedie častosť vykonávania analýz spätného testovania a akejkoľvek ďalšej priebežnej validácie, spôsob vykonávania validácie so zreteľom na toky údajov, portfólia a použité analýzy.
4. Inštitúcia stanoví kritériá, na základe ktorých sa posúdia modely expozície voči CCR a modely, ktoré vstupujú do výpočtu expozície, a v písomnej podobe uchováva stratégie, v ktorých sa uvádza, ako sa zistí a napraví neprijateľná výkonnosť.
5. Inštitúcia určí, ako sa vytvoria reprezentatívne portfóliá protistrán na účely validácie modelu expozície voči CCR a jeho meraní rizika.
6. Pri validácii modelov expozície voči CCR a ich meraní rizika, na základe ktorých sa predpovedá rozdelenie, sa zohľadňuje viac než len jednoduchá štatistická predpoveď rozdelenia.
Článok 294
Požiadavky na validáciu
1. Inštitúcia pri počiatočnej a priebežnej validácii modelu expozície voči CCR a jeho meraní rizika zabezpečí, aby boli splnené tieto požiadavky:
a)
inštitúcia vykonáva pred udelením povolenia príslušných orgánov v súlade s článkom 283 ods. 1 spätné testovanie, pri ktorom použije historické údaje o pohyboch faktorov trhového rizika. Pri tomto spätnom testovaní sa zohľadní niekoľko predpovedí pre odlišné časové horizonty (aspoň za obdobie jedného roka) s rôznymi počiatočnými údajmi a pokrýva široká škála trhových podmienok;
b)
inštitúcia, ktorá používa prístup uvedený v článku 285 ods. 1 písm. b), pravidelne validuje svoj model, aby otestovala, či sú skutočné aktuálne expozície v súlade s predpoveďami počas všetkých období dozabezpečenia v rámci jedného roka. Ak majú niektoré obchody v súbore vzájomného započítavania kratšiu dobu splatnosti ako jeden rok a ak súbor vzájomného započítavania má vyšší faktor citlivosti voči riziku bez týchto obchodov, táto skutočnosť sa zohľadní pri validácii;
c)
inštitúcia spätne testuje výkonnosť svojho modelu expozícií voči CCR a jeho relevantných meraní rizika, ako aj predpovede vývoja faktorov trhového rizika. Zohľadnené predpokladané horizonty zahŕňajú v prípade obchodov zabezpečených kolaterálom horizonty, ktoré odzrkadľujú typické obdobia rizika dozabezpečenia uplatňované pri obchodoch zabezpečených kolaterálom alebo maržovom obchodovaní;
d)
ak z modelu validácie vyplýva, že efektívna EPE je podcenená, inštitúcia prijme opatrenia potrebné na nápravu nepresností modelu;
e)
inštitúcia testuje modely oceňovania používané na výpočet expozície voči CCR pre daný scenár budúcich šokov pri faktoroch trhového rizika ako súčasť postupu počiatočnej a priebežnej validácie modelu. V modeloch oceňovania pre opcie sa zohľadňuje nelineárnosť hodnoty opcie vo vzťahu k faktorom trhového rizika;
f)
v modeli expozície voči CCR sa zachytávajú informácie špecifické pre transakcie, ktoré sú potrebné na agregovanie expozícií na úrovni súboru vzájomného započítavania. Inštitúcia overuje, či sú transakcie v rámci modelu priradené k primeranému súboru vzájomného započítavania;
g)
model expozícií voči CCR tiež zahŕňa informácie, ktoré sa týkajú konkrétnej transakcie, s cieľom zachytiť účinky dozabezpečenia. Zohľadňuje sa v ňom aktuálna výška dozabezpečenia, ako aj budúce dozabezpečenie medzi protistranami. V takom modeli sa zohľadňuje povaha dohôd o dozabezpečení, ktoré sú jednostranné alebo dvojstranné, častosť požiadaviek na doplnenie marže, obdobie rizika dozabezpečenia, minimálna hraničná hodnota expozície bez dozabezpečenia, ktorú je inštitúcia ochotná prijať, a minimálna výška transferu. Takým modelom sa buď odhadujú zmeny oceňovania trhovou hodnotou vo vzťahu k hodnote poskytnutého kolaterálu, alebo sa uplatňujú pravidlá stanovené v kapitole 4;
h)
postup validácie modelu zahŕňa statické historické spätné testovanie reprezentatívnych portfólií protistrany. Inštitúcia vykonáva takéto spätné testovanie niekoľkých reprezentatívnych portfólií protistrán, ktoré sú skutočné alebo hypotetické, v pravidelných intervaloch. Uvedené reprezentatívne portfóliá sa vyberajú na základe ich citlivosti voči závažným rizikovým faktorom a kombináciám rizikových faktorov, ktorým je inštitúcia vystavená;
i)
inštitúcia vykonáva spätné testovanie, ktoré sa týka kľúčových predpokladov modelu expozícií voči CCR a príslušných meraní rizika vrátane modelovaného vzťahu medzi rôznymi dobami trvania rovnakých rizikových faktorov a modelovaných vzťahov medzi rizikovými faktormi;
j)
výkonnosť modelov expozícií voči CCR a ich meraní rizika podlieha primeranému postupu spätného testovania. Programom spätného testovania sa musí umožniť identifikácia nedostatočnej výkonnosti pri meraniach rizika na základe modelu EPE;
k)
inštitúcia validuje svoje modely expozícií voči CCR a všetky merania rizika v časových horizontoch zodpovedajúcich dobe splatnosti obchodov, pre ktoré sa vypočíta expozícia použitím IMM v súlade s článkom 283;
l)
inštitúcia pravidelne testuje modely oceňovania používané na výpočet expozície voči protistrane na základe primeraných nezávislých kritérií ako súčasť priebežnej validácie modelu;
m)
priebežná validácia modelu expozície inštitúcie voči CCR a príslušné merania rizika zahŕňajú posúdenie primeranosti nedávnej výkonnosti;
n)
inštitúcia posúdi častosť, akou sa aktualizujú parametre modelu expozície voči CCR, v rámci postupu počiatočnej a priebežnej validácie;
o)
pri počiatočnej a priebežnej validácii modelov expozícií voči CCR sa posudzuje, či možno považovať výpočty expozícií na úrovni protistrany a súboru vzájomného započítavania za primerané.
2. Meranie, ktoré je konzervatívnejšie než metrika použitá na výpočet regulatórnej hodnoty expozície pre každú protistranu, sa môže použiť namiesto alfa-násobku efektívnej EPE na základe vopred udeleného povolenia príslušných orgánov. Miera relatívnej konzervatívnosti sa posúdi pri prvom schválení zo strany príslušných orgánov a v rámci pravidelného preskúmania modelov EPE zo strany orgánov dohľadu. Inštitúcia pravidelne validuje konzervatívnosť. Priebežné posudzovanie výkonnosti modelov sa týka všetkých protistrán, pre ktoré sa modely používajú.
3. Ak zo spätného testovania vyplynie, že model nie je dostatočne presný, príslušné orgány odvolajú povolenie používať daný model alebo prijmú primerané opatrenia, aby sa zabezpečilo bezodkladné zlepšenie tohto modelu.
Oddiel 7
Zmluvné vzájomné započítavanie
Článok 295
Uznanie zmluvného vzájomného započítavania za faktor znižujúci riziko
Inštitúcie môžu v súlade s článkom 298 považovať za faktor znižujúci riziko iba nasledujúce druhy dohôd o vzájomnom započítavaní, a to len v prípade, že dohodu o vzájomnom započítavaní uznali príslušné orgány v súlade s článkom 296 a že inštitúcia spĺňa požiadavky uvedené v článku 297:
a)
dvojstranné zmluvy o novácii medzi inštitúciou a jej protistranou, podľa ktorej sa vzájomné pohľadávky a záväzky automaticky zlučujú tak, že sa pri každej novácii stanoví jedna čistá suma, čím vznikne jedna nová zmluva, ktorou sa nahrádzajú všetky predchádzajúce zmluvy a všetky záväzky medzi stranami vyplývajúce z týchto zmlúv a ktorá je pre všetky strany záväzná;
b)
iné dvojstranné dohody medzi inštitúciou a jej protistranou;
c)
dohody o krížovom vzájomnom započítavaní produktov v prípade inštitúcií, ktoré dostali súhlas používať metódu uvedenú v oddiele 6 pri transakciách patriacich do rozsahu pôsobnosti tejto metódy. Príslušné orgány predložia EBA zoznam schválených dohôd o krížovom vzájomnom započítavaní produktov.
Vzájomné započítavanie transakcií, ktoré uzavreli rôzne právne subjekty skupiny, sa neuznáva na účely výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje.
Článok 296
Uznanie dohôd o vzájomnom započítavaní
1. Príslušné orgány uznajú dohodu o vzájomnom započítavaní len v prípade, že sú splnené podmienky uvedené v odseku 2, prípadne podmienky uvedené v odseku 3.
2. Všetky dohody o vzájomnom započítavaní, ktoré používajú inštitúcie na účely stanovenia hodnoty expozície v tejto časti, musia spĺňať tieto podmienky:
a)
inštitúcia uzavrela dohodu o vzájomnom započítavaní s protistranou, ktorá vytvára jediný právny záväzok pokrývajúci všetky zahrnuté transakcie, a to tak, že v prípade zlyhania protistrany by inštitúcia bola oprávnená dostať alebo povinná zaplatiť len čistú hodnotu kladných a záporných trhových hodnôt jednotlivých zahrnutých transakcií;
b)
inštitúcia sprístupnila príslušným orgánom písomné a odôvodnené právne posudky, z ktorých vyplýva, že v prípade právneho napadnutia dohody o vzájomnom započítavaní by pohľadávky a záväzky inštitúcie neprekročili pohľadávky a záväzky uvedené v písmene a). Právny posudok odkazuje na platné právne predpisy:
i)
jurisdikcie krajiny, v ktorej má sídlo protistrana;
ii)
jurisdikcie krajiny, v ktorej ma sídlo pobočka, ak sa pobočka podniku nachádza v inej krajine ako sídlo podniku;
iii)
jurisdikcie krajiny, ktorej právnymi predpismi sa riadia jednotlivé transakcie zahrnuté do dohody o vzájomnom započítavaní;
iv)
jurisdikcie krajiny, ktorej právnymi predpismi sa riadi každá zmluva alebo dohoda potrebná na uskutočnenie zmluvného vzájomného započítavania;
c)
kreditné riziko každej protistrany sa agreguje s cieľom získať jedinú právne nárokovateľnú expozíciu pre všetky transakcie s každou protistranou. Toto agregovanie sa zohľadňuje pri kreditných limitoch a internom kapitále;
d)
zmluva neobsahuje žiadnu doložku, ktorou by sa v prípade zlyhania protistrany umožňovalo protistrane, u ktorej k zlyhaniu nedošlo, vykonávať len obmedzené alebo platby nevykonávať v prospech protistrany, u ktorej došlo k zlyhaniu, a to ani v prípade, že by protistrana, u ktorej došlo k zlyhaniu, bola čistým veriteľom (t. j. walk away clause, t. j. doložka o odstúpení od zmluvy).
Ak niektorý príslušný orgán nie je presvedčený o tom, že dohoda o vzájomnom započítavaní je právne platná a vynútiteľná podľa právnych predpisov každej z jurisdikcií uvedených v písmene b), zmluvné vzájomné započítavanie sa pre žiadnu z protistrán neuzná za faktor znižujúci riziko. Príslušné orgány sa o tom navzájom náležitým spôsobom informujú.
3. Právne posudky uvedené v písmene b) sa môžu vypracovať s odkazom na jednotlivé druhy zmluvného vzájomného započítavania. Okrem toho musia dohody o krížovom vzájomnom započítavaní produktov spĺňať tieto podmienky:
a)
čistá hodnota uvedená v odseku 2 písm. a) je čistou hodnotou kladných a záporných konečných hodnôt všetkých zahrnutých dvojstranných rámcových dohôd a kladných a záporných hodnôt jednotlivých transakcií ocenených podľa trhových cien („čistá hodnota vzájomného započítavania produktov“);
b)
právne posudky uvedené v odseku 2 písm. b) sa týkajú platnosti a vymožiteľnosti celej dohody o krížovom vzájomnom započítavaní produktov na základe jej podmienok a vplyvu dohody o vzájomnom započítavaní na podstatné ustanovenia akejkoľvek zahrnutej dvojstrannej rámcovej dohody.
Článok 297
Povinnosti inštitúcií
1. Inštitúcia zavedie a udržiava postupy, na základe ktorých zabezpečí, že sa právna platnosť a vymožiteľnosť jej zmluvného vzájomného započítavania preskúma so zreteľom na zmeny právnych predpisov príslušných jurisdikcií uvedených v článku 296 ods. 2 písm. b).
2. Inštitúcia uchováva vo svojich spisoch všetku požadovanú dokumentáciu týkajúcu sa jej zmluvného vzájomného započítavania.
3. Inštitúcia zahrnie účinky vzájomného započítavania do merania celkovej expozície voči kreditnému riziku každej protistrany a riadi CCR na základe účinkov takéhoto merania.
4. V prípade zmluvných dohôd o krížovom vzájomnom započítavaní produktov uvedených v článku 295 dodržiavajú inštitúcie postupy podľa článku 296 ods. 2 písm. c) s cieľom overiť, či sa na každú transakciu, ktorá sa má zahrnúť do súboru vzájomného započítavania, vzťahuje právny posudok podľa článku 296 ods. 2 písm. b).
Čo sa týka dohody o krížovom vzájomnom započítavaní produktov, inštitúcia musí aj naďalej spĺňať požiadavky týkajúce sa uznania dvojstranného vzájomného započítavania alebo požiadavky kapitoly 4 týkajúce sa uznania zmiernenia kreditného rizika vzhľadom na každú zahrnutú dvojstrannú rámcovú dohodu alebo transakciu.
Článok 298
Účinky uznania vzájomného započítavania za faktor znižujúci riziko
1. S dohodami o vzájomnom započítavaní sa zaobchádza takto:
a)
Vzájomné započítavanie na účely oddielov 5 a 6 sa uznáva tak, ako sa uvádza v týchto oddieloch;
b)
V prípade zmlúv o novácii sa môžu vážiť jednotlivé čisté sumy stanovené na základe takýchto zmlúv namiesto zahrnutých hrubých súm.
Pri uplatňovaní oddielu 3 môžu inštitúcie zohľadniť zmluvu o novácii pri určovaní:
i)
bežných reprodukčných nákladov uvedených v článku 274 ods. 1;
ii)
pomyselných hodnôt istín alebo podkladových hodnôt uvedených v článku 274 ods. 2.
Pri uplatňovaní oddielu 4 môžu inštitúcie pri určovaní nominálnej hodnoty uvedenej v článku 275 ods. 1 zohľadniť zmluvu o novácii na účely výpočtu nominálnej hodnoty istín. V takýchto prípadoch uplatnia inštitúcie percentuálne hodnoty uvedené v tabuľke 3.
c)
V prípade ostatných dohôd o vzájomnom započítavaní uplatňujú inštitúcie oddiel 3 takto:
i)
bežné reprodukčné náklady uvedené v článku 274 ods. 1 na zmluvy zahrnuté do dohody o vzájomnom započítavaní sa určia tak, že sa zohľadnia aktuálne hypotetické čisté reprodukčné náklady vyplývajúce z tejto dohody. Ak je výsledkom vzájomného započítavania čistý záväzok úverovej inštitúcie, ktorá počíta čisté reprodukčné náklady, bežné reprodukčné náklady sa rovnajú „0“;
ii)
hodnota potenciálnej budúcej expozície voči kreditným rizikám uvedenej v článku 274 ods. 2 pre všetky zmluvy zahrnuté do dohody o vzájomnom započítavaní sa zníži podľa tohto vzorca:
kde:
PCEred
=
znížená hodnota potenciálnej budúcej expozície voči kreditným rizikám pre všetky zmluvy s danou protistranou, ktoré sú zahrnuté do právoplatnej dvojstrannej dohody o vzájomnom započítavaní
PCEhrubá
=
súčet hodnôt potenciálnych budúcich expozícií voči kreditným rizikám pre všetky zmluvy s danou protistranou, ktoré sú zahrnuté do právoplatnej dvojstrannej dohody o vzájomnom započítavaní a ktoré sa počítajú tak, že ich nominálne hodnoty istín sa vynásobia percentuálnymi hodnotami uvedenými v tabuľke 1
NGR
=
pomer čistej a hrubej hodnoty vypočítaný ako kvocient čistých reprodukčných nákladov pre všetky zmluvy zahrnuté do právoplatnej dvojstrannej dohody o vzájomnom započítavaní s danou protistranou (čitateľ) a hrubých reprodukčných nákladov pre všetky zmluvy zahrnuté do právoplatnej dvojstrannej dohody o vzájomnom započítavaní s touto protistranou (menovateľ).
2. Pri výpočte potenciálnej budúcej expozície voči kreditným rizikám podľa vzorca uvedeného v odseku 1 môžu inštitúcie zaobchádzať s dokonale zodpovedajúcimi zmluvami zahrnutými do dohody o vzájomnom započítavaní ako s jednou zmluvou, ktorej nominálna hodnota istín sa rovná čistým príjmom.
Pri uplatňovaní článku 275 ods. 1 môžu inštitúcie zaobchádzať s dokonale zodpovedajúcimi zmluvami zahrnutými do dohody o vzájomnom započítavaní ako s jednou zmluvou, ktorej nominálna hodnota istín sa rovná čistým príjmom, pričom nominálne hodnoty istín sa vynásobia percentuálnymi hodnotami uvedenými v tabuľke 3.
Na účely tohto odseku sú dokonale zodpovedajúce zmluvy termínovanými devízovými zmluvami a podobnými zmluvami, pri ktorých sa nominálna istina rovná peňažným tokom, ak sú tieto peňažné toky splatné v ten istý deň a plne splatné v tej istej mene.
3. Pri všetkých ostatných zmluvách zahrnutých do dohody o vzájomnom započítavaní sa použité percentuálne hodnoty môžu znížiť tak, ako sa uvádza v tabuľke 6:
Tabuľka 6
Pôvodná doba splatnosti
Úrokové zmluvy
Devízové zmluvy
jeden rok alebo menej
0,35 %
1,50 %
viac ako jeden rok, ale nie viac ako dva roky
0,75 %
3,75 %
dodatková hodnota pre každý ďalší rok
0,75 %
2,25 %
4. V prípade úrokových zmlúv si inštitúcie môžu so súhlasom príslušných orgánov vybrať buď pôvodnú, alebo zostatkovú dobu splatnosti.
Oddiel 8
Položky v obchodnej knihe
Článok 299
Položky v obchodnej knihe
1. Na účely uplatňovania tohto článku obsahuje príloha II odkaz na derivátové nástroje pre prenos kreditného rizika, ako sa uvádza v bode 8 oddielu C prílohy I k smernici 2004/39/ES.
2. Pri výpočte hodnôt rizikovo vážených expozícií v prípade rizika protistrany, pokiaľ ide o položky v obchodnej knihe, dodržiavajú inštitúcie tieto zásady:
a)
v prípade kreditných derivátov spojených so swapmi na celkový výnos a kreditných derivátov spojených so swapmi na kreditné zlyhanie sa na získanie hodnoty potenciálnej budúcej expozície voči kreditným rizikám podľa metódy uvedenej v oddiele 3 vynásobí nominálna hodnota nástroja týmito percentuálnymi hodnotami:
i)
5 %, ak by referenčný záväzok v prípade, že by v dôsledku tohto záväzku vznikla priama expozícia inštitúcie, bol kvalifikovanou položkou na účely tretej časti hlavy IV kapitoly 2;
ii)
10 %, ak by referenčný záväzok v prípade, že by v dôsledku tohto záväzku vznikla priama expozícia inštitúcie, nebol kvalifikovanou položkou na účely tretej časti hlavy IV kapitoly 2.
V prípade inštitúcie, ktorej expozícia vyplývajúca zo swapu na kreditné zlyhanie predstavuje dlhú pozíciu v podkladovom nástroji, možno ako percentuálnu hodnotu pre potenciálnu budúcu expozíciu voči kreditným rizikám uplatniť 0 %, pokiaľ swap na kreditné zlyhanie nepodlieha zavretiu pri platobnej neschopnosti subjektu, ktorého expozícia vyplývajúca zo swapu predstavuje krátku pozíciu v podkladovom nástroji, hoci v prípade podkladového nástroja k zlyhaniu nedošlo.
Ak kreditný derivát poskytuje zabezpečenie vo vzťahu k „n-tému zlyhaniu“ v prípade viacerých podkladových záväzkov, inštitúcia stanoví, ktorá z percentuálnych hodnôt uvedených v prvom pododseku sa uplatní vzhľadom na záväzok n-tej najnižšej kreditnej kvality, ktorý by v prípade, že by inštitúcii vznikol, bol kvalifikovanou položkou na účely tretej časti hlavy IV kapitoly 2;
b)
inštitúcie nepoužijú jednoduchú metódu nakladania s finančným kolaterálom uvedenú v článku 222 na uznanie účinkov finančného kolaterálu;
c)
v prípade repo transakcií a transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít zahrnutých do obchodnej knihy môžu inštitúcie uznať za prípustný kolaterál všetky finančné nástroje a komodity, ktoré možno zahrnúť do obchodnej knihy;
d)
v prípade expozícií vyplývajúcich z OTC derivátov zahrnutých do obchodnej knihy môžu inštitúcie uznať za prípustný kolaterál komodity, ktoré možno zahrnúť do obchodnej knihy;
e)
ak sa finančné nástroje alebo komodity, ktoré nie sú prípustné podľa kapitoly 4, požičiavajú, predávajú alebo poskytujú, či vypožičiavajú, kupujú alebo nadobúdajú prostredníctvom kolaterálu alebo iným spôsobom v rámci takejto transakcie a ak inštitúcia uplatňuje postup úprav z dôvodu volatility stanovený orgánom dohľadu podľa oddielu 3 kapitoly 4, zaobchádzajú inštitúcie na účely výpočtu úprav z dôvodu volatility s takýmito nástrojmi a komoditami rovnako ako s kapitálovými cennými papiermi nezahrnutými do hlavného indexu a kótovanými na uznanej burze;
f)
ak inštitúcia v prípade finančných nástrojov alebo komodít, ktoré nie sú prípustné podľa kapitoly 4, uplatňuje prístup úprav z dôvodu volatility založený na vlastných odhadoch podľa oddielu 3 kapitoly 4, vypočíta úpravy z dôvodu volatility pre každú jednotlivú položku. Ak inštitúcia dostala súhlas používať prístup interných modelov uvedený v kapitole 4, môže tento prístup uplatniť aj na obchodnú knihu;
g)
pokiaľ ide o uznávanie rámcových dohôd o vzájomnom započítavaní týkajúcich sa repo transakcií, transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít alebo iných transakcií na kapitálovom trhu, inštitúcie uznávajú vzájomné započítavanie medzi pozíciami v obchodnej knihe a pozíciami v neobchodnej knihe len vtedy, ak vzájomne započítané transakcie spĺňajú tieto podmienky:
i)
všetky transakcie sú denne oceňované trhovou hodnotou;
ii)
všetky položky, ktoré boli vypožičané, kúpené alebo nadobudnuté v rámci transakcií, sa môžu uznať za prípustný finančný kolaterál podľa kapitoly 4 bez toho, aby sa uplatnili písmená c) až f) tohto odseku;
h)
ak kreditný derivát zahrnutý do obchodnej knihy predstavuje časť interného hedžingu a ak je zabezpečenie uznané v súlade s článkom 204 tohto nariadenia, inštitúcie uplatňujú jeden z týchto postupov:
i)
s kreditným derivátom zaobchádzajú tak, akoby neexistovalo žiadne riziko protistrany vyplývajúce z pozície v tomto kreditnom deriváte;
ii)
ak je zabezpečenie uznané za prípustné podľa kapitoly 4, pri výpočte požiadaviek na vlastné zdroje pre kreditné riziko protistrany dôsledne zahŕňajú do obchodnej knihy všetky kreditné deriváty, ktoré predstavujú časť interných hedžingov alebo sa nakupujú ako zabezpečenie pre expozíciu voči CCR.
Oddiel 9
Požiadavky na vlastné zdroje pre expozície voči centrálnej protistrane
Článok 300
Vymedzenie pojmov
Na účely tohto oddielu sa uplatňuje toto vymedzenie pojmov:
1)
„odolnosť voči konkurzu“ (bankruptcy remote) vo vzťahu k aktívam klienta znamená, že existujú účinné dojednania, na základe ktorých sa zabezpečí, že v prípade platobnej neschopnosti centrálnej protistrany (CCP) alebo zúčtovacieho člena nebudú tieto aktíva k dispozícii veriteľom CCP alebo zúčtovaciemu členovi alebo že aktíva nebudú k dispozícii zúčtovaciemu členovi na pokrytie strát v dôsledku zlyhania iného klienta alebo iných klientov, ako sú klienti, ktorí tieto aktíva poskytli;
2)
„transakcia súvisiaca s CCP“ znamená zmluvu alebo transakciu uvedenú v článku 301 ods. 1 medzi klientom a zúčtovacím členom, ktorá priamo súvisí so zmluvou alebo transakciou uvedenou v uvedenom odseku medzi týmto zúčtovacím členom a CCP;
3)
„zúčtovací člen“ znamená zúčtovací člen v zmysle článku 2 bodu 14 nariadenia (EÚ) č. 648/2012;
4)
„klient“ znamená klient v zmysle článku 2 bodu 15 nariadenia (EÚ) č. 648/2012alebo podnik, ktorý sa v súlade s článkom 4 ods. 3 uvedeného nariadenia dohodol na nepriamom zúčtovacom mechanizme so zúčtovacím členom.
Článok 301
Vecný rozsah pôsobnosti
1. Tento oddiel sa vzťahuje na nasledujúce zmluvy a transakcie, pokiaľ sú voči CCP nesplatené:
a)
zmluvy uvedené v prílohe II a kreditné deriváty;
b)
repo transakcie;
c)
transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít;
d)
transakcie s dlhou dobou vyrovnania;
e)
transakcie požičiavania s dozabezpečením.
2. Inštitúcie sa môžu rozhodnúť, či na zmluvy a transakcie nesplatené voči kvalifikovanej centrálnej protistrane uvedené v odseku 1 uplatnia jeden z týchto spôsobov zaobchádzania:
a)
zaobchádzanie s obchodnými expozíciami stanovenými v článku 297 s výnimkou odseku 1 písm. b) a zaobchádzanie s expozíciami vyplývajúcimi z príspevkov do fondu pre prípad zlyhania uvedené v článku 307;
b)
zaobchádzanie stanovené v článku 310.
3. Inštitúcie uplatňujú zaobchádzanie stanovené v článku 306, okrem zaobchádzania stanoveného v odseku 1 písm. a) uvedeného článku, a podľa potreby v článku 309 na zmluvy a transakcie nesplatené voči nekvalifikovanej CCP uvedené v odseku 1 tohto článku.
Článok 302
Monitorovanie expozícií voči centrálnym protistranám
1. Inštitúcie monitorujú všetky svoje expozície voči CCP a stanovia postupy pre pravidelné predkladanie informácií o týchto expozíciách vrcholovému manažmentu a príslušnému výboru alebo výborom riadiaceho orgánu.
2. Inštitúcie na základe náležitej analýzy scenára a na základe stresového testovania posúdia, či je výška vlastných zdrojov držaných voči expozíciám voči CCP, vrátane potenciálnych budúcich kreditných expozícií alebo expozícií z príspevkov do fondu pre prípad zlyhania a, ak banka koná ako zúčtovací člen, expozícií vyplývajúcich zo zmluvných dojednaní ustanovených v článku 304, primeraná voči inherentným rizikám vyplývajúcim z týchto expozícií.
Článok 303
Zaobchádzanie s expozíciami zúčtovacích členov voči centrálnym protistranám
1. Ak inštitúcia koná ako zúčtovací člen, buď na vlastné účely, alebo ako finančný sprostredkovateľ medzi klientom a CCP, požiadavky na vlastné zdroje pre svoje expozície voči CCP vypočíta v súlade s článkami 301 ods. 2 a 3.
2. Ak inštitúcia koná ako zúčtovací člen a v tejto funkcii koná ako finančný prostredník medzi klientom a CCP, požiadavky na vlastné zdroje pre svoje transakcie s klientom súvisiace s CCP vypočíta podľa potreby v súlade s oddielmi 1 až 8 tejto kapitoly.
3. Ak je inštitúcia klientom zúčtovacieho člena, požiadavky na vlastné zdroje pre svoje transakcie so zúčtovacím členom súvisiace s CCP vypočíta podľa potreby v súlade s oddielmi 1 až 8 tejto kapitoly.
4. Alternatívne k prístupu uvedenému v odseku 3 môže inštitúcia, ktorá je klientom, vypočítať požiadavky na vlastné zdroje pre svoje transakcie so zúčtovacím členom súvisiace s CCP v súlade s článkom 305 ods. 2, ak sú splnené obe tieto podmienky:
a)
pozície a aktíva tejto inštitúcie, ktoré súvisia s uvedenými transakciami, sú na úrovni zúčtovacieho člena a na úrovni CCP rozlíšené a oddelené v zmysle článku 39 nariadenia (EÚ) č. 648/2012 od pozícií a aktív zúčtovacieho člena, ako aj ostatných klientov tohto člena, a v dôsledku tohto oddelenia sú tieto pozície a aktíva v prípade zlyhania alebo platobnej neschopnosti zúčtovacieho člena alebo jedného či viacerých z jeho ostatných klientov odolné voči konkurzu;
b)
relevantné právne predpisy, nariadenia, pravidlá a zmluvné dojednania uplatniteľné alebo záväzné pre danú inštitúciu alebo CCP zabezpečujú, aby sa v prípade zlyhania alebo platobnej neschopnosti zúčtovacieho člena previedli pozície inštitúcie, ktoré sa týkajú týchto zmlúv a transakcií, a zodpovedajúci kolaterál na iného zúčtovacieho člena v príslušnom období rizika dozabezpečenia.
5. Ak inštitúcia, ktorá koná ako zúčtovací člen, uzavrie zmluvné dojednanie s klientom iného zúčtovacieho člena s cieľom zabezpečiť pre tohto klienta prenositeľnosť aktív a pozícií uvedených v odseku 4 písm. b), môže táto inštitúcia priradiť podmienenému záväzku, ktorý vznikol na základe tohto zmluvného dojednania, nulovú hodnotu expozície.
Článok 304
Zaobchádzanie s expozíciami zúčtovacích členov voči klientom
1. Ak inštitúcia koná ako zúčtovací člen a z tohto titulu koná ako finančný sprostredkovateľ medzi klientom a CCP, vypočíta požiadavky na vlastné zdroje pre svoje transakcie s klientom súvisiace s CCP v súlade s oddielmi 1 až 8 tejto kapitoly a prípadne v súlade s hlavou VI tretej časti.
2. Ak inštitúcia konajúca ako zúčtovací člen uzavrie zmluvné dojednanie s klientom iného zúčtovacieho člena, ktorým sa v súlade s článkom 48 ods. 5 a 6 nariadenia (EÚ) č. 648/2012 zabezpečuje pre tohto klienta prevod pozícií a kolaterálu uvedený v článku 305 ods. 2 písm. b) tohto nariadenia, a na základe tohto zmluvného dojednania vznikne tejto inštitúcii podmienený záväzok, táto inštitúcia môže priradiť expozíciám voči tomuto podmienému záväzku nulovú hodnotu expozície.
3. Inštitúcia konajúca ako zúčtovací člen môže uplatniť kratšie obdobie rizika, ak počíta požiadavku na vlastné zdroje pre svoje expozície voči klientovi v súlade s metódou interných modelov.
4. Inštitúcia konajúca ako zúčtovací člen môže vynásobiť svoj EAD skalárom, ak počíta požiadavku na svoje vlastné zdroje pre svoje expozície voči klientovi v súlade s metódou oceňovania trhovou hodnotou, štandardizovanou metódou alebo metódou pôvodnej expozície. Skaláre, ktoré môže inštitúcia uplatniť, sú tieto:
a)
0,71 pre obdobie rizika dozabezpečenia v trvaní päť dní;
b)
0,77 pre obdobie rizika dozabezpečenia v trvaní šesť dní;
c)
0,84 pre obdobie rizika dozabezpečenia v trvaní sedem dní;
d)
0,89 pre obdobie rizika dozabezpečenia v trvaní osem dní;
e)
0,95 pre obdobie rizika dozabezpečenia v trvaní deväť dní;
f)
1 pre obdobie rizika dozabezpečenia v trvaní desať a viac dní.
5. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť obdobia rizika dozabezpečenia, ktoré inštitúcia môže použiť na účely odsekov 3 a 4.
EBA pri vypracúvaní uvedeného návrhu regulačných technických predpisov dodržiava tieto zásady:
a)
vymedzí obdobie rizika dozabezpečenia pre každý typ zmluvy a transakcie uvedený v článku 301 ods. 1;
b)
obdobia rizika dozabezpečenia, ktoré sa vymedzia podľa písmena a), musia zohľadňovať lehotu na zavretie (close-out period) zmlúv a transakcií uvedených v tom istom písmene.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 30. júna 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 305
Zaobchádzanie s expozíciami klientov
1. Ak je inštitúcia klientom, vypočíta požiadavky na vlastné zdroje pre svoje transakcie so svojím zúčtovacím členom súvisiace s CCP v súlade s inými predchádzajúcimi oddielmi tejto kapitoly a prípadne v súlade s hlavou VI tretej časti.
2. Bez toho, aby bol dotknutý prístup uvedený v odseku 1, ak je inštitúcia klientom, môže vypočítať požiadavky na vlastné zdroje pre svoje obchodné expozície v prípade transakcií so svojím zúčtovacím členom súvisiacich s CCP v súlade s článkom 306, a to za predpokladu, že sú splnené všetky nasledujúce podmienky:
a)
pozície a aktíva tejto inštitúcie súvisiace s uvedenými transakciami sú odlíšené a oddelené, a to na úrovni zúčtovacieho člena aj CCP, od pozícií a aktív zúčtovacieho člena aj iných klientov tohto zúčtovacieho člena a v dôsledku tohto odlíšenia a oddelenia sú tieto pozície a aktíva v prípade zlyhania alebo v prípade platobnej neschopnosti zúčtovacieho člena alebo jedného či viacerých jeho iných klientov odolné voči konkurzu;
b)
právne predpisy, nariadenia, pravidlá a zmluvné dojednania uplatniteľné alebo záväzné pre danú inštitúciu alebo CCP uľahčujú prevod klientových pozícií súvisiacich s uvedenými zmluvami a transakciami, ako aj súvisiaceho kolaterálu na iného zúčtovacieho člena v rámci uplatniteľného obdobia rizika dozabezpečenia v prípade zlyhania alebo platobnej neschopnosti pôvodného zúčtovacieho člena. Za takých okolností sa klientove pozície a kolaterál prevedú v trhovej hodnote, s výnimkou prípadu, keď klient požaduje zavrieť pozíciu za trhovú hodnotu;
c)
inštitúcia má k dispozícii nezávislé, písomné a odôvodnené právne stanovisko, v ktorom sa konštatuje, že v prípade právnej námietky by príslušné súdy a správne orgány dospeli k záveru, že klient by neznášal žiadne straty v dôsledku platobnej neschopnosti svojho zúčtovacieho člena ani ktoréhokoľvek klienta svojho zúčtovacieho člena podľa právnych predpisov jurisdikcie tejto inštitúcie, jej zúčtovacieho člena a CCP, práva upravujúceho transakcie a zmluvy, ktoré inštitúcia vyrovnáva prostredníctvom CCP, práva upravujúceho kolaterál a práva upravujúceho akúkoľvek zmluvu alebo dohodu potrebnú na splnenie podmienok uvedených v písmene b);
d)
CCP je QCCP.
3. Bez toho, aby boli dotknuté podmienky uvedené v odseku 2, ak inštitúcia, ktorá je klientom, nie je chránená pred stratami v prípade, že zúčtovací člen a iný klient zúčtovacieho člena spoločne zlyhajú, ale všetky ostatné podmienky stanovené v odseku 2 sú splnené, klient môže vypočítať požiadavky na vlastné zdroje pre svoje obchodné expozície v prípade transakcií so svojím zúčtovacím členom súvisiacich s CCP v súlade s článkom 306 za predpokladu, že 2 % rizikovú váhu uvedenú v odseku 1 písm. a) uvedeného článku nahradí 4 % rizikovou váhou.
4. Ak inštitúcia, ktorá je klientom, má v súlade s článkom 4 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 648/2012 prístup k službám CCP prostredníctvom nepriameho zúčtovacieho mechanizmu, táto inštitúcia môže uplatniť zaobchádzanie stanovené v odseku 2 alebo 3 len vtedy, ak sú podmienky uvedené v každom odseku splnené na každej úrovni reťazca sprostredkovateľov.
Článok 306
Požiadavky na vlastné zdroje v súvislosti s obchodnými expozíciami
1. Inštitúcia uplatňuje nasledujúce zaobchádzanie na svoje obchodné expozície voči CCP:
a)
uplatňuje 2 % rizikovú váhu na hodnoty expozícií všetkých svojich obchodných expozícií voči QCCP;
b)
na všetky svoje obchodné expozície voči nekvalifikovaným CCP uplatňuje rizikovú váhu používanú pri štandardizovanom prístupe ku kreditnému riziku stanovenom v článku 107 ods. 2 písm. b);
c)
v prípadoch, keď inštitúcia koná ako finančný sprostredkovateľ medzi klientom a CCP a v podmienkach transakcie súvisiacej s CCP sa stanovuje, že inštitúcia nie je povinná nahradiť klientovi žiadne straty utrpené v dôsledku zmien hodnoty uvedenej transakcie v prípade, že CCP zlyhá. Hodnota expozície transakcie s CCP, ktorá zodpovedá uvedenej transakcii súvisiacej s CCP, sa rovná nule.
2. Ak sú aktíva uložené ako kolaterál pre CCP alebo zúčtovacieho člena v prípade platobnej neschopnosti CCP, zúčtovacieho člena alebo jedného či viacerých ostatných klientov zúčtovacieho člena odolné voči konkurzu, inštitúcia môže bez ohľadu na odsek 1 priradiť expozíciám voči kreditnému riziku protistrany pre tieto aktíva nulovú hodnotu expozície.
3. Inštitúcia vypočíta hodnoty expozícií svojich obchodných expozícií voči CCP podľa potreby v súlade s oddielmi 1 až 8 tejto kapitoly.
4. Na účely článku 92 ods. 3 vypočíta inštitúcia hodnotu rizikovo vážených expozícií pre svoje obchodné expozície voči CCP ako súčet hodnôt expozícií svojich obchodných expozícií voči CCP, ktorý sa vypočíta v súlade s odsekmi 2 a 3 tohto článku a vynásobí rizikovou váhou stanovenou v súlade s odsekom 1 tohto článku.
Článok 307
Požiadavky na vlastné zdroje pre predfinancované príspevky do fondu CCP pre prípad zlyhania
Inštitúcia, ktorá koná ako zúčtovací člen zaobchádza so svojimi expozíciami vyplývajúcimi z jej príspevkov do fondu CCP pre prípad zlyhania nasledovným spôsobom:
a)
Požiadavku na vlastné zdroje pre svoje predfinancované príspevky do fondu QCCP pre prípad zlyhania vypočíta v súlade s prístupom stanoveným v článku 308;
b)
požiadavku na vlastné zdroje pre svoje predfinancované príspevky do fondu nekvalifikovanej CCP vypočíta v súlade s prístupom stanoveným v článku 309.
Článok 308
Požiadavky na vlastné zdroje pre predfinancované príspevky do fondu QCCP pre prípad zlyhania
1. Hodnota expozície v prípade predfinancovaného príspevku inštitúcie do fondu CCP pre prípad zlyhania (DFi) je splatená suma alebo trhová hodnota aktív dodaných touto inštitúciou znížená o akúkoľvek sumu tohto príspevku, ktorú už QCCP použila na absorbovanie svojich strát v dôsledku zlyhania jedného alebo viacerých svojich zúčtovacích členov.
2. Inštitúcia vypočíta požiadavku na vlastné zdroje (Ki) na krytie expozície vyplývajúcej z jej predfinancovaného príspevku (DFi) takto:
kde:
β
=
faktor koncentrácie, ktorý inštitúcii oznámila CCP;
N
=
počet zúčtovacích členov, ktorý inštitúcii oznámila CCP;
DFCM
=
súčet predfinancovaných príspevkov všetkých zúčtovacích členov CCP , ktorý inštitúcii oznámila CCP;
KCM
=
súčet požiadaviek na vlastné zdroje všetkých zúčtovacích členov CCP vypočítaný v súlade s uplatniteľným vzorcom, ktorý sa uvádza v odseku 3 .
3. Inštitúcia vypočíta KCM takto:
a)
ak KCCP ≤ DFCCP , inštitúcia použije tento vzorec:
;
b)
ak DFCCP KCCP ≤DF*, inštitúcia použije tento vzorec:
;
c)
ak DF* KCCP , inštitúcia použije tento vzorec:
kde:
DFCCP
=
predfinancované finančné zdroje CCP, ktoré inštitúcii oznámila CCP;
KCCP
=
hypotetický kapitál CCP, ktorý inštitúcii oznámila CCP;
DF*
=
=
;
=
priemerný predfinancovaný príspevok,, ktorý inštitúcii oznámila CCP;
c1
=
kapitálový faktor rovnajúci sa
c2
=
kapitálový faktor rovnajúci sa 100 %;
μ
=
1,2.
4. Inštitúcia vypočíta výšku rizikovo vážených expozícií v prípade expozícií vyplývajúcich z predfinancovaného príspevku inštitúcie na účely článku 92 ods. 3 ako požiadavku na vlastné zdroje (Ki) určenú v súlade s odsekom 2 vynásobenú koeficientom 12,5.
5. Keď sa KCCP rovná nule, inštitúcie použijú pri výpočte podľa odseku 3 pre c1 hodnotu vo výške 0,16 %.
Článok 309
Požiadavky na vlastné zdroje pre predfinancované príspevky do fondu nekvalifikovanej CCP pre prípad zlyhania a pre nefinancované príspevky nekvalifikovanej CCP
1. Na výpočet požiadavky na vlastné zdroje (Ki) pre expozície vyplývajúce z predfinancovaných príspevkov do fondu nekvalifikovanej CCP pre prípad zlyhania (DFi) a z nefinancovaných príspevkov (UCi) takejto CCP uplatňuje inštitúcia tento vzorec:
kde c2·a μ sú vymedzené v článku 308 ods. 3.
2. Nefinancované príspevky sú na účely odseku 1 príspevky, ktoré sa inštitúcia konajúca ako zúčtovací člen zmluvne zaviazala poskytnúť CCP po tom, čo CCP vyčerpala svoj fond pre prípad zlyhania, na pokrytie strát, ktoré jej vznikli v dôsledku zlyhania jedného alebo viacerých svojich zúčtovacích členov.
3. Inštitúcia vypočíta výšku rizikovo vážených expozícií v prípade expozícií vyplývajúcich z predfinancovaného príspevku inštitúcie na účely článku 92 ods. 3 ako požiadavku na vlastné zdroje (Ki) určenú v súlade s odsekom 1 vynásobenú koeficientom 12,5.
Článok 310
Alternatívny výpočet požiadavky na vlastné zdroje pre expozície voči QCCP
Na výpočet požiadavky na vlastné zdroje (Ki) pre expozície vyplývajúce z obchodných expozícií a obchodných expozícií klienta (TEi) a predfinancovaných príspevkov (DFi) do fondu QCCP pre prípad zlyhania uplatňuje inštitúcia tento vzorec:
Článok 311
Požiadavky na vlastné zdroje pre expozície voči CCP, ktoré prestali spĺňať niektoré podmienky
1. Inštitúcia uplatňuje zaobchádzanie ustanovené v tomto článku, ak bola splnená jedna alebo obe nasledujúce podmienky:
a)
inštitúcia dostala od CCP oznámenie, ktoré sa vyžaduje podľa článku 50b písm. j) bodu ii) nariadenia (EÚ) č. 648/2012, o tom, že CCP prestala počítať KCCP;
b)
inštitúcia sa dozvedela na základe verejného oznámenia alebo oznámenia od príslušného orgánu CCP, ktorú inštitúcia používa, alebo od samotnej CCP, že CCP už viac nebude spĺňať podmienky pre povolenie alebo prípadne uznanie.
2. Ak bola splnené len podmienka uvedená v odseku 1 písm. a), príslušný orgán inštitúcie overí dôvody, pre ktoré CCP prestala počítať KCCP.
Ak sa príslušný orgán domnieva, že dôvody uvedené v prvom pododseku sú platné, môže inštitúciám vo svojom členskom štáte povoliť na ich obchodné expozície a príspevky do fondu tejto CCP pre prípad zlyhania uplatňovať zaobchádzanie ustanovené v článku 310. Ak takéto povolenie udelí, zverejní aj dôvody svojho rozhodnutia.
Ak sa príslušný orgán domnieva, že dôvody uvedené v prvom pododseku nie sú platné, všetky inštitúcie v jeho členskom štáte bez ohľadu na zaobchádzanie, pre ktoré sa rozhodli v súlade s článkom 301 ods. 2, uplatňujú zaobchádzanie ustanovené v odseku 3 písm. a) až d) tohto článku.
3. Ak bola splnená podmienka uvedená v odseku 1 písm. b), a to bez ohľadu na to, či bola splnená podmienka uvedená v odseku 1 písm. a), inštitúcia do troch mesiacov od vzniku okolností uvedených písmene b) uvedeného odseku alebo skôr, ak to vyžaduje príslušný orgán inštitúcie, vykoná v súvislosti so svojimi expozíciami voči danej CCP nasledovné:
a)
prestane uplatňovať zaobchádzanie, pre ktoré sa rozhodla v súlade s článkom 301 ods. 2;
b)
uplatňuje zaobchádzanie ustanovené v článku 306 ods. 1 písm. b) na svoje obchodné expozície voči danej CCP;
c)
uplatňuje zaobchádzanie ustanovené v článku 309 na svoje predfinancované do fondu CCP pre prípad zlyhania a na svoje nefinancované príspevky do tejto CCP;
d)
zaobchádza s inými expozíciami, než sú expozície uvedené v písmenách b) a c), voči danej CCP ako s expozíciami voči spoločnosti v súlade so štandardizovaným prístupom pre kreditné riziko stanoveným v kapitole 2.
HLAVA III
POŽIADAVKY NA VLASTNÉ ZDROJE PRE OPERAČNÉ RIZIKO
KAPITOLA 1
Všeobecné zásady upravujúce používanie rôznych prístupov
Článok 312
Povolenie a oznamovanie
1. Štandardizovaný prístup môžu používať iba inštitúcie, ktoré spĺňajú popri všeobecných zásadách riadenia rizík uvedených v článkoch 74 a 85 smernice 2013/36/EÚ aj kritériá uvedené v článku 320. Inštitúcie musia pred použitím štandardizovaného prístupu informovať príslušný orgán.
Príslušné orgány povolia inštitúciám používať alternatívny príslušný ukazovateľ pre obchodné línie „retailové bankovníctvo“ a „komerčné bankovníctvo“, ak sú splnené podmienky stanovené v článku 319 ods. 2 a článku 320.
2. Príslušné orgány povolia inštitúciám používať pokročilé prístupy merania založené na ich vlastných systémoch merania operačného rizika, ak sú splnené všetky kvalitatívne a kvantitatívne štandardy uvedené v článku 321 a 322 a ak inštitúcie spĺňajú všeobecné štandardy v oblasti riadenia rizík uvedené v článkoch 74 a 85 smernice 2013/36/EÚ a v oddiele II kapitole 3 hlave VII uvedenej smernice.
Inštitúcie musia požiadať svoje príslušné orgány o povolenie aj v prípade, že chcú podstatne rozšíriť a zmeniť uvedené pokročilé prístupy merania. Príslušné orgány udelia toto povolenie len vtedy, ak inštitúcie aj po tomto podstatnom rozšírení a zmenách spĺňajú štandardy uvedené v prvom pododseku.
3. Inštitúcie oznámia príslušným orgánom všetky zmeny svojich modelov pokročilých prístupov merania.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
metodiku posudzovania, podľa ktorej príslušné orgány povoľujú inštitúciám používať pokročilé prístupy merania;
b)
podmienky posudzovania závažnosti rozšírenia a zmien pokročilých prístupov merania;
c)
spôsoby oznámenia vyžadovaného podľa odseku 3.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 313
Návrat k používaniu menej sofistikovaných prístupov
1. Inštitúcie, ktoré používajú štandardizovaný prístup, sa nesmú vrátiť k používaniu prístupu základného ukazovateľa, ak nie sú splnené podmienky uvedené v odseku 3.
2. Inštitúcie, ktoré používajú pokročilé prístupy merania, sa nesmú vrátiť k používaniu štandardizovaného prístupu alebo prístupu základného ukazovateľa, ak nie sú splnené podmienky uvedené v odseku 3.
3. Inštitúcia sa môže vrátiť k používaniu menej sofistikovaných prístupov pre operačné riziko, ak sú splnené obe tieto podmienky:
a)
inštitúcia preukázala k spokojnosti príslušného orgánu, že používanie menej sofistikovaného prístupu sa nenavrhuje v snahe znížiť požiadavky inštitúcie na vlastné zdroje v súvislosti s operačným rizikom, že je potrebné vzhľadom na povahu a komplexnosť inštitúcie a že nebude mať závažný nepriaznivý vplyv na platobnú schopnosť inštitúcie alebo jej schopnosť účinne riadiť operačné riziko;
b)
inštitúcia dostala vopred udelené povolenie príslušného orgánu.
Článok 314
Kombinované používanie rôznych prístupov
1. Inštitúcie môžu používať kombináciu prístupov, ak dostanú povolenie od príslušných orgánov. Príslušné orgány udelia takéto povolenie, ak sú splnené požiadavky uvedené v odsekoch 2 až 4.
2. Inštitúcia môže používať pokročilý prístup merania v kombinácii s prístupom základného ukazovateľa alebo so štandardizovaným prístupom, ak sú splnené obidve tieto podmienky:
a)
kombinácia prístupov používaných inštitúciou zahŕňa všetky jej operačné riziká a príslušné orgány sú spokojné s metodikou, ktorú inštitúcia používa, aby zohľadnila rôzne činnosti, geografické oblasti, právne štruktúry alebo iné interne stanovené podstatné rozdelenia;
b)
kritériá uvedené v článku 320 a štandardy uvedené v článkoch 321 a 322 sú splnené, pokiaľ ide o činnosti, na ktoré sa vzťahuje štandardizovaný prístup alebo pokročilé prístupy merania.
3. Príslušné orgány uložia inštitúciám, ktoré chcú používať pokročilý prístup merania v kombinácii s prístupom základného ukazovateľa alebo štandardizovaným prístupom, tieto dodatočné podmienky na udelenie povolenia:
a)
k dátumu zavedenia pokročilého prístupu merania zahŕňa tento prístup podstatnú časť operačných rizík inštitúcie;
b)
inštitúcia sa zaviaže, že pokročilý prístup merania bude uplatňovať na podstatnú časť svojich operácií podľa časového harmonogramu, ktorý bol predložený jej príslušným orgánom a ktorý tieto orgány schválili.
4. Inštitúcia môže požiadať príslušný orgán o povolenie používať kombináciu prístupu základného ukazovateľa a štandardizovaného prístupu len vo výnimočných prípadoch, akými je napríklad nadobudnutie nových obchodných činností v nedávnej minulosti, ktoré si môžu vyžadovať prechodné obdobie na uplatnenie štandardizovaného prístupu.
Príslušný orgán udelí takéto povolenie len v prípade, že sa inštitúcia zaviazala uplatňovať pokročilý prístup merania podľa časového harmonogramu, ktorý bol predložený príslušnému orgánu a ktorý tento orgán schválil.
5. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
podmienky, ktoré budú príslušné orgány zohľadňovať pri posudzovaní metodiky uvedenej v odseku 2 písm. a);
b)
podmienky, ktoré budú príslušné orgány zohľadňovať pri rozhodovaní, či uložiť dodatočné podmienky uvedené v odseku 3.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2016.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
KAPITOLA 2
Prístup základného ukazovateľa
Článok 315
Požiadavka na vlastné zdroje
1. Podľa prístupu základného ukazovateľa sa požiadavka na vlastné zdroje pre operačné riziko rovná 15 % trojročného priemeru príslušného ukazovateľa stanoveného v článku 316.
Inštitúcie vypočítajú trojročný priemer príslušného ukazovateľa na základe posledných troch dvanásťmesačných pozorovaní ku koncu finančného roka. Ak nie sú k dispozícii overené údaje, inštitúcie môžu použiť obchodné odhady.
2. Ak inštitúcia vykonáva svoju činnosť kratšie ako tri roky, môže pri výpočte príslušného ukazovateľa použiť predpokladané obchodné odhady, a to za predpokladu, že začne používať historické údaje hneď, ako budú k dispozícii.
3. Ak vie inštitúcia svojmu príslušnému orgánu preukázať, že z dôvodu splynutia/zlúčenia, nadobudnutia alebo odpredaja subjektov alebo činností viedlo použitie trojročného priemeru na výpočet príslušného ukazovateľa k zaujatému odhadu požiadavky na vlastné zdroje pre operačné riziko, príslušný orgán môže inštitúciám povoliť upraviť výpočet tak, aby sa takéto prípady zohľadnili, a náležite o tom informuje EBA. Príslušný orgán môže za takýchto okolností z vlastného podnetu od inštitúcie tiež požadovať, aby upravila výpočet.
4. Ak je v prípade niektorého pozorovania príslušný ukazovateľ záporný alebo sa rovná nule, inštitúcie túto hodnotu pri výpočte trojročného priemeru nezohľadnia. Inštitúcie vypočítajú trojročný priemer ako súčet kladných hodnôt vydelený počtom kladných hodnôt.
Článok 316
Príslušný ukazovateľ
1. V prípade inštitúcií, ktoré uplatňujú účtovné štandardy stanovené v smernici 86/635/EHS, sa príslušný ukazovateľ počíta ako súčet položiek uvedených v tabuľke 1 tohto odseku, a to na základe účtovných položiek výkazu ziskov a strát inštitúcií podľa článku 27 uvedenej smernice. Inštitúcie zahrnú do súčtu každú položku s jej kladným alebo záporným znamienkom.
Tabuľka 1
1
Výnosy z úrokov a podobné výnosy
2
Náklady na úroky a podobné náklady
3
Výnosy z akcií a iných cenných papierov s premenlivým/pevným výnosom
4
Výnosy z provízií a poplatkov
5
Náklady na provízie a poplatky
6
Čistý zisk alebo čistá strata z finančných operácií
7
Ostatné prevádzkové výnosy
Inštitúcie upravia tieto položky tak, aby zohľadňovali tieto požiadavky:
a)
inštitúcie vypočítajú príslušný ukazovateľ pred odpočítaním akýchkoľvek rezerv a prevádzkových nákladov. Inštitúcie zahrnú do prevádzkových nákladov poplatky za outsourcingové služby poskytované tretími stranami, ktoré nie sú ani materskou, ani dcérskou spoločnosťou inštitúcie, ani dcérskou spoločnosťou materskej spoločnosti, ktorá je zároveň materskou spoločnosťou inštitúcie. Inštitúcie môžu použiť náklady na outsourcingové služby poskytované tretími stranami na zníženie príslušného ukazovateľa, ak tieto náklady vznikli podniku, ktorý podlieha predpisom v zmysle tohto nariadenia alebo rovnocenným predpisom;
b)
inštitúcie nepoužívajú pri výpočte príslušného ukazovateľa:
i)
realizované zisky a straty z predaja položiek nezahrnutých do obchodnej knihy;
ii)
výnosy z mimoriadnych alebo nepravidelných položiek;
iii)
výnosy z poistenia;
c)
ak je precenenie obchodovateľných položiek súčasťou výkazu ziskov a strát, môžu inštitúcie toto precenenie zahrnúť do výpočtu. Ak inštitúcie uplatňujú článok 36 ods. 2 smernice 86/635/EHS, do výpočtu zahrnú precenenie zaúčtované vo výkaze ziskov a strát.
2. Ak inštitúcie uplatňujú iné účtovné štandardy, ako sú štandardy stanovené v smernici 86/635/EHS, príslušný ukazovateľ vypočítajú na základe údajov, ktoré najlepšie zodpovedajú vymedzeniu uvedenému v tomto článku.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom určiť metodiku výpočtu príslušného ukazovateľa uvedeného v odseku 2.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2017.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
KAPITOLA 3
Štandardizovaný prístup
Článok 317
Požiadavka na vlastné zdroje
1. Podľa štandardizovaného prístupu rozdelia inštitúcie svoje činnosti do obchodných línií uvedených v odseku 4 tabuľke 2 a v súlade so zásadami stanovenými v článku 318.
2. Inštitúcie vypočítajú požiadavku na vlastné zdroje pre operačné riziko ako trojročný priemer súčtu ročných požiadaviek na vlastné zdroje vo všetkých obchodných líniách uvedených v odseku 4 tabuľke 2. Ročná požiadavka na vlastné zdroje každej obchodnej línie sa rovná súčinu zodpovedajúceho beta faktora uvedeného v danej tabuľke a časti príslušného ukazovateľa priradenej k príslušnej obchodnej línii.
3. V ktoromkoľvek danom roku môžu inštitúcie bez obmedzenia vyrovnať záporné požiadavky na vlastné zdroje vyplývajúce zo zápornej časti príslušného ukazovateľa v ktorejkoľvek obchodnej línii s kladnými požiadavkami na vlastné zdroje v ostatných obchodných líniách. Ak je však súhrnná požiadavka na vlastné zdroje vo všetkých obchodných líniách v danom roku záporná, inštitúcie dosadia do čitateľa za daný rok nulovú hodnotu.
4. Inštitúcie vypočítajú trojročný priemer súčtu v zmysle odseku 2 na základe posledných troch dvanásťmesačných pozorovaní ku koncu účtovného roka. Ak nie sú k dispozícii overené údaje, inštitúcie môžu použiť obchodné odhady.
Ak vie inštitúcia svojmu príslušnému orgánu preukázať, že z dôvodu splynutia/zlúčenia, nadobudnutia alebo odpredaja subjektov alebo činností viedlo použitie trojročného priemeru pri výpočte príslušného ukazovateľa k zaujatému odhadu požiadavky na vlastné zdroje pre operačné riziko, príslušný orgán môže inštitúciám povoliť upraviť výpočet tak, aby sa takéto prípady zohľadnili, a náležite o tom informuje EBA. Príslušný orgán môže za takýchto okolností z vlastného podnetu od inštitúcie tiež požadovať, aby upravila výpočet.
Ak inštitúcia vykonáva svoju činnosť kratšie ako tri roky, môže pri výpočte príslušného ukazovateľa použiť predpokladané obchodné odhady, a to za predpokladu, že začne používať historické údaje hneď, ako budú k dispozícii.
Tabuľka 2
Obchodná línia
Zoznam činností
Percentuálna hodnota
(beta faktor)
Podnikové financie
Upisovanie finančných nástrojov alebo umiestňovanie finančných nástrojov so záväzkom
Služby spojené s upisovaním
Investičné poradenstvo
Poradenstvo podnikom vo veci kapitálovej štruktúry a odvetvovej stratégie a v súvisiacich otázkach, poradenstvo a služby v oblasti splynutia/zlúčenia a kúpy podnikov
Výskum v oblasti investovania a finančná analýza a iné formy všeobecne platných odporúčaní týkajúcich sa transakcií s finančnými nástrojmi
18 %
Obchodovanie na finančných trhoch
Obchodovanie na vlastný účet
Sprostredkovanie na peňažnom trhu
Prijímanie a prevod príkazov týkajúcich sa jedného alebo viacerých finančných nástrojov
Vykonávanie príkazov v mene klientov
Umiestňovanie finančných nástrojov bez záväzku
Prevádzka multilaterálnych systémov obchodovania
18 %
Retailové maklérstvo
(Činnosti spojené s jednotlivými fyzickými osobami alebo s MSP, ktoré spĺňajú kritériá stanovené v článku 123, týkajúce sa triedy retailových expozícií)
Prijímanie a prevod príkazov týkajúcich sa jedného alebo viacerých finančných nástrojov
Vykonávanie príkazov v mene klientov
Umiestňovanie finančných nástrojov bez záväzku
12 %
Komerčné bankovníctvo
Prijímanie vkladov a iných návratných zdrojov
Poskytovanie úverov
Finančný lízing
Záruky a prísľuby
15 %
Retailové bankovníctvo
(Činnosti spojené s jednotlivými fyzickými osobami alebo s MSP, ktoré spĺňajú kritériá stanovené v článku 123, týkajúce sa triedy retailových expozícií)
Prijímanie vkladov a iných návratných zdrojov
Poskytovanie úverov
Finančný lízing
Záruky a prísľuby
12 %
Platobný styk a vyrovnanie
Služby spojené s prevodom peňazí
Vydávanie a správa platobných prostriedkov
18 %
Služby z poverenia
Úschova a správa finančných nástrojov na účet klientov vrátane zvereneckej správy a s tým spojených služieb, ako napríklad spravovanie peňažných prostriedkov a kolaterálov
15 %
Správa aktív
Správa portfólia
Správa PKIPCP
Iné formy správy aktív
12 %
Článok 318
Zásady zaraďovania do obchodných línií
1. Inštitúcie stanovia a zdokumentujú konkrétne zásady a kritériá zaraďovania príslušného ukazovateľa pre aktuálne obchodné línie a činnosti do štandardizovaného rámca podľa článku 317. Inštitúcie tieto zásady a kritériá preskúmajú a podľa potreby upravia so zreteľom na nové alebo meniace sa obchodné činnosti a riziká.
2. Inštitúcie uplatňujú pri zaraďovaní do obchodných línií tieto zásady:
a)
inštitúcie zaradia všetky činnosti do obchodných línií tak, aby nedochádzalo k vzájomnému prekrývaniu a aby sa nevynechala žiadna činnosť;
b)
inštitúcie zaradia každú činnosť, ktorú nemožno jednoznačne zaradiť do žiadnej z obchodnej línií príslušného rámca, ktorá však predstavuje pomocnú činnosť nejakej inej činnosti zahrnutej do tohto rámca, do obchodnej línie, ktorú podporuje. Ak pomocná činnosť podporuje viaceré obchodné línie, inštitúcie použijú pri zaraďovaní objektívne kritérium;
c)
ak sa nejaká činnosť nedá zaradiť do konkrétnej obchodnej línie, inštitúcie použijú obchodnú líniu s najvyššou percentuálnou hodnotou. Do tej istej obchodnej línie sa zaradí aj každá pomocná činnosť, ktorá s uvedenou činnosťou súvisí;
d)
inštitúcie môžu pri zaraďovaní príslušného ukazovateľa k jednotlivým obchodným líniám použiť interné metódy oceňovania. Náklady vzniknuté v jednej obchodnej línii, ktoré vecne súvisia s inou obchodnou líniou, sa môžu preradiť do obchodnej línie, s ktorou vecne súvisia;
e)
zaraďovanie činností do obchodných línií na účely výpočtu kapitálovej požiadavky pre operačné riziko musí byť v súlade s kategóriami, ktoré inštitúcie používajú pre kreditné a trhové riziko;
f)
za zásady zaraďovania zodpovedá vrcholový manažment pod kontrolou riadiaceho orgánu inštitúcie;
g)
inštitúcie podrobia postup zaraďovania do obchodných línií nezávislému preskúmaniu.
3. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom určiť podmienky uplatňovania zásad zaraďovania do obchodných línií uvedených v tomto článku.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 31. decembra 2017.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 319
Alternatívny štandardizovaný prístup
1. Inštitúcie uplatňujú pri alternatívnom štandardizovanom prístupe pre obchodné línie „retailové bankovníctvo“ a „komerčné bankovníctvo“ tieto podmienky:
a)
príslušný ukazovateľ je normalizovaný ukazovateľ príjmov, ktorý sa rovná nominálnej hodnote úverov a preddavkov vynásobenej koeficientom 0,035;
b)
úvery a preddavky pozostávajú z celkových čerpaných súm v príslušných úverových portfóliách. Pri obchodnej línii „komerčné bankovníctvo“ zahŕňajú inštitúcie do nominálnej hodnoty úverov a preddavkov aj cenné papiere držané v neobchodnej knihe.
2. Na získanie povolenia používať alternatívny štandardizovaný prístup musí inštitúcia spĺňať všetky tieto podmienky:
a)
na činnosti retailového alebo komerčného bankovníctva pripadá najmenej 90 % jej príjmov;
b)
značnú časť jej činností retailového alebo komerčného bankovníctva tvoria úvery s vysokou PD;
c)
alternatívny štandardizovaný prístup je vhodným základom pre výpočet jej požiadavky na vlastné zdroje pre operačné riziko.
Článok 320
Kritériá pre štandardizovaný prístup
V článku 312 ods. 1 prvom pododseku sa odkazuje na tieto kritériá:
a)
inštitúcie majú dobre zdokumentovaný systém hodnotenia a riadenia operačného rizika a presne stanovené povinnosti v rámci tohto systému. Zistia svoje expozície voči operačnému riziku a priebežne sledujú údaje týkajúce sa operačného rizika, ako aj údaje o podstatných stratách. Tento systém podlieha pravidelnému nezávislému preskúmaniu, ktoré vykonáva interný alebo externý subjekt disponujúci poznatkami, ktoré sú na vykonanie takéhoto preskúmania potrebné;
b)
systém hodnotenie operačného rizika inštitúcie musí byť dôsledne integrovaný do postupov riadenia rizík tejto inštitúcie. Jeho výsledky musí byť neoddeliteľnou súčasťou procesu monitorovania a kontroly profilu operačného rizika inštitúcie;
c)
inštitúcie zavedú systém podávania správ vrcholovému manažmentu, v rámci ktorého sa príslušným útvarom inštitúcií poskytujú správy o operačnom riziku. Inštitúcie disponujú aj postupmi, prostredníctvom ktorých prijímajú v súlade s informáciami v správach adresovaných manažmentu primerané opatrenia.
KAPITOLA 4
Pokročilé prístupy merania
Článok 321
Kvalitatívne štandardy
V článku 312 ods. 2 sa odkazuje na tieto kvalitatívne štandardy:
a)
interný systém inštitúcie na meranie operačného rizika je dôsledne integrovaný do jej každodenných postupov riadenia rizík inštitúcie;
b)
inštitúcia má nezávislý útvar zodpovedný za riadenie operačného rizika;
c)
inštitúcia má zavedené pravidelné predkladanie správ o expozíciách voči operačnému riziku a o zaznamenaných stratách, ako aj postupy prijímania primeraných nápravných opatrení;
d)
systém riadenia rizík inštitúcie je riadne zdokumentovaný. Inštitúcia má zavedené postupy na zabezpečenie dodržiavania pravidiel a zásady, ako postupovať v prípade ich nedodržiavania;
e)
inštitúcia podrobuje svoje postupy riadenia operačného rizika a systémy merania pravidelnému preskúmaniu, ktoré vykonávajú interní a/alebo externí audítori;
f)
interné postupy validácie musia fungovať spoľahlivo a účinne;
g)
toky údajov a postupy spojené so systémom inštitúcie na meranie rizík musia byť transparentné a dostupné.
Článok 322
Kvantitatívne štandardy
1. Kvantitatívne štandardy uvedené v článku 312 ods. 2 zahŕňajú štandardy týkajúce sa postupov, interných údajov, externých údajov, analýz scenárov, podnikateľského prostredia a faktorov vnútornej kontroly stanovené v odsekoch 2 až 6.
2. Tieto štandardy sa týkajú postupov:
a)
inštitúcia vypočíta svoju požiadavku na vlastné zdroje tak, aby zahŕňala očakávanú aj neočakávanú stratu, pokiaľ očakávaná strata nie je primerane zachytená v jej interných obchodných postupoch. Meranie operačného rizika zahŕňa možné extrémne udalosti z konca rozdelenia a dosahuje úroveň spoľahlivosti porovnateľnú s 99,9 % intervalom spoľahlivosti v priebehu jedného roka;
b)
systém inštitúcie na meranie operačného rizika zahŕňa používanie interných údajov, externých údajov, analýzy scenárov a faktory odzrkadľujúce obchodné prostredie a systémy vnútornej kontroly, ako sa uvádza v odsekoch 3 až 6. Inštitúcia má zavedený riadne zdokumentovaný prístup váženia používania týchto štyroch prvkov vo svojom celkovom systéme merania operačného rizika;
c)
systém inštitúcie na meranie rizika zohľadňuje hlavné rizikové faktory, ktoré majú vplyv na tvar okrajov krivky odhadovaného rozdelenia strát;
d)
inštitúcia uznáva korelácie strát z operačného rizika medzi jednotlivými odhadmi operačného rizika len v prípade, že jej systémy merania korelácií sú spoľahlivé, že sa uplatňujú jednotne a že sa v nich zohľadňuje neistota, ktorú takéto odhady korelácií so sebou prinášajú najmä v obdobiach stresu. Inštitúcia validuje platnosť svojich predpokladov korelácie pomocou primeraných kvantitatívnych a kvalitatívnych techník;
e)
systém inštitúcie na meranie rizika je vnútorne konzistentný a vyhýba sa viacnásobnému započítavaniu kvalitatívnych hodnotení alebo techník zmierňovania rizika uznaných v iných častiach tohto nariadenia.
3. Tieto štandardy sa týkajú interných údajov:
a)
inštitúcia vychádza pri internom meraní operačného rizika z minimálne päťročného obdobia pozorovania. Ak inštitúcia prvýkrát použije pokročilý prístup merania, môže použiť trojročné obdobie pozorovania;
b)
inštitúcia je schopná priradiť svoje historické interné údaje o stratách k obchodným líniám vymedzeným v článku 317 a ku kategóriám udalostí vymedzeným v článku 324 a na požiadanie poskytnúť tieto údaje príslušným orgánom. Vo výnimočných prípadoch môže inštitúcia priradiť straty, ktoré majú vplyv na celú inštitúciu, k dodatočnej obchodnej línii „podnikové položky“. Inštitúcia má zavedené zdokumentované objektívne kritériá, na základe ktorých priraďujú straty k presne vymedzeným obchodným líniám a kategóriám udalostí. Inštitúcia zaznamenáva straty z operačného rizika, ktoré sa týkajú kreditného rizika a ktoré v minulosti zahŕňali do interných databáz kreditného rizika, v databázach operačného rizika a označuje ich oddelene. Takéto straty nepodliehajú požiadavke na vlastné zdroje pre operačné riziko, ak sa od inštitúcie vyžaduje, aby na účely výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje naďalej zaobchádzala ako s kreditným rizikom. Inštitúcia zahŕňa straty z operačného rizika, ktoré sa týkajú trhových rizík, do požiadavky na vlastné zdroje pre operačné riziko;
c)
interné údaje inštitúcie o stratách sú úplné, t. j. zohľadňujú všetky významné činnosti a expozície zo všetkých príslušných podsystémov a geografických oblastí. Inštitúcia je schopná zdôvodniť, že akékoľvek nezahrnuté činnosti alebo expozície, či už jednotlivo alebo v kombinácii, by nemali významný vplyv na celkové odhady rizika. Inštitúcia stanoví pre zber interných údajov o stratách primerané minimálne prahy strát;
d)
popri informáciách o hrubej výške strát musí inštitúcia zbierať informácie o dátume stratovej udalosti, akýchkoľvek realizovaných náhradách hrubých strát, ako aj popisné informácie o faktoroch a príčinách stratových udalostí;
e)
inštitúcia má zavedené presne vymedzené kritériá pre priraďovanie údajov o stratách vyplývajúcich zo stratových udalostí v centralizovanom útvare alebo z činnosti, ktorá sa týka viac ako jednej obchodnej línie, ako aj zo vzájomne súvisiacich udalostí v priebehu istého času;
f)
inštitúcia má zavedené zdokumentované postupy posudzovania pretrvajúcej relevantnosti historických údajov o stratách, pričom sa posudzujú situácie, v ktorých sa môže použiť osobný úsudok, škálovanie alebo iné úpravy, v akom rozsahu sa môžu použiť a kto je oprávnený o ich použití rozhodnúť.
4. Tieto kvalifikačné štandardy sa týkajú externých údajov:
a)
v systéme inštitúcie na meranie operačného rizika sa relevantné externé údaje používajú najmä vtedy, ak existuje dôvod domnievať sa, že inštitúcia je vystavená zriedkavým, ale potenciálne závažným stratám. Inštitúcia má systematický postup, na základe ktorého určí situácie, v ktorých sa použijú externé údaje, a metodiky začleňovania týchto údajov do svojho systému merania;
b)
inštitúcia pravidelne skúma podmienky a postupy používania externých údajov, dokumentuje ich a podrobuje pravidelnému nezávislému prieskumu.
5. Inštitúcia používa analýzy scenárov na základe znaleckého posudku spolu s externými údajmi, aby vyhodnotila svoju expozíciu voči udalostiam, ktoré majú veľmi vážne následky so závažnými následkami. Inštitúcie priebežne validujú a prehodnocujú také hodnotenia prostredníctvom porovnania so skutočnými zaznamenanými stratami, aby sa zaistila výpovedná hodnota týchto hodnotení.
6. Tieto kvalifikačné štandardy sa týkajú faktorov obchodného prostredia a vnútornej kontroly:
a)
metodika hodnotenia rizík na úrovni celej inštitúcie zahŕňa kľúčové faktory obchodného prostredia a vnútornej kontroly, ktoré môžu zmeniť jej operačný rizikový profil;
b)
inštitúcia odôvodní opodstatnenosť výberu každého faktora, ktorý podstatne ovplyvňuje riziko, na základe skúseností a odborného posudku odborníkov z dotknutých obchodných oblastí;
c)
inštitúcia je schopné zdôvodniť príslušným orgánom citlivosť odhadov rizika na zmeny faktorov a pomernú váhu jednotlivých faktorov. Okrem zaznamenania zmien rizika v dôsledku zlepšeného riadenia rizík zaznamenáva rámec merania rizík inštitúcie aj potenciálny nárast rizika v dôsledku narastajúcej komplexnosti činností alebo väčšieho objemu obchodných činností;
d)
inštitúcia dokumentuje svoj rámec merania rizika a podrobuje ho nezávislému preskúmaniu v rámci inštitúcie i zo strany príslušných orgánov. Inštitúcie priebežne validujú a prehodnocujú postupy a výsledky prostredníctvom porovnania so skutočnými internými zaznamenanými stratami a relevantnými externými údajmi.
Článok 323
Vplyv poistenia a iných mechanizmov prenosu rizika
1. Príslušné orgány povolia inštitúciám zohľadniť vplyv poistenia, ak sa dodržiavajú podmienky stanovené v odsekoch 2 až 5, ako aj ďalšie mechanizmy prenosu rizika, pokiaľ inštitúcia môže preukázať, že sa dosiahol viditeľný účinok zmierňovania rizika.
2. Poskytovateľ poistenia je oprávnený poskytovať poistenie alebo zaistenie a od ECAI má minimálne ratingové hodnotenie platobnej schopnosti, ktoré podľa EBA zodpovedá tretiemu alebo vyššiemu stupňu kreditnej kvality podľa pravidiel rizikového váženia expozícií voči inštitúciám v zmysle hlavy II kapitoly 2.
3. Poistenie a rámec poistenia inštitúcií musia spĺňať všetky tieto podmienky:
a)
počiatočná doba platnosti poistnej zmluvy predstavuje aspoň jeden rok. V prípade zmlúv, ktorých zostatková doba platnosti je kratšia ako jeden rok, musí inštitúcia uplatniť primerané haircuty, ktoré odzrkadľujú skracujúcu sa zostatkovú dobu platnosti zmluvy, a to až do výšky 100 % pri zmluvách, ktorých zostatková doba platnosti je 90 dní alebo kratšia;
b)
minimálna výpovedná lehota na zrušenie poistnej zmluvy je 90 dní;
c)
poistná zmluva neobsahuje žiadne ustanovenia o vylúčení či obmedzení v dôsledku intervencie orgánu dohľadu alebo o vylúčení či obmedzení, ktoré v prípade zlyhania inštitúcie bránia správcovi konkurznej podstaty tejto inštitúcie alebo likvidátorovi vymáhať náhradu za škody alebo výdavky, ktoré jej vznikli, s výnimkou udalostí, ktoré sa nastali po začatí konkurzného konania alebo nútenej správy v súvislosti s touto inštitúciou. Poistná zmluva však môže vylúčiť akúkoľvek pokutu, sankciu alebo náhradu škody vyplývajúcu z intervencie príslušných orgánov;
d)
výpočty účinkov zmierňovania rizika zohľadňujú poistné krytie transparentným a konzistentným spôsobom vo vzťahu k skutočnej pravdepodobnosti a vplyvu strát použitých pri celkovom výpočte kapitálovej požiadavky pre operačné riziko;
e)
poistenie poskytuje tretia strana. Ak poistenie poskytujú kaptívne poisťovne a pridružené spoločnosti, expozícia sa musí preniesť na nezávislú tretiu stranu, ktorá spĺňa kritériá spôsobilosti uvedené v odseku 2;
f)
rámec na uznávanie poistenia je riadne odôvodnený a zdokumentovaný.
4. Metodikou uznávania poistenia sa prostredníctvom diskontov alebo haircutov, ktoré sa uplatňujú pri uznávaní poistenia, zohľadňujú všetky tieto prvky:
a)
zostatková doba platnosti poistnej zmluvy, ak je kratšia ako jeden rok;
b)
podmienky zrušenia zmluvy, ak je kratšia ako jeden rok;
c)
platobná neistota, ako aj nesúlad v pokrytí poistnými zmluvami.
5. Zníženie požiadaviek na vlastné zdroje vyplývajúce z uznania poistenia a iných mechanizmov prenosu rizika nesmie presiahnuť 20 % požiadavky na vlastné zdroje pre operačné riziko pred uznaním techník zmierňovania rizika.
Článok 324
Klasifikácia druhov stratových udalosti
Druhy stratových udalostí uvedené v článku 322 ods. 3 písm. b) sú:
Tabuľka 3
Kategória druhu udalosti
Vymedzenie pojmu
Interný podvod
Straty spôsobené konaním s úmyslom podviesť, spreneveriť majetok alebo obísť právne predpisy a interné predpisy spoločnosti, s výnimkou prípadov diverzity alebo diskriminácie, na ktorom sa zúčastňuje aspoň jedna interná strana spoločnosti.
Externý podvod
Straty spôsobené konaním tretej strany s úmyslom podviesť, spreneveriť majetok alebo obísť právne predpisy.
Postupy pri zamestnávaní a bezpečnosť na pracovisku
Straty spôsobené konaním, ktoré je v rozpore s právnymi predpismi alebo dohodami týkajúcimi sa zamestnávania, ochrany zdravia a bezpečnosti, straty spôsobené platbami súvisiacimi s nárokmi v dôsledku ujmy na zdraví alebo z dôvodu diverzity alebo diskriminácie.
Klienti, produkty a obchodné postupy
Straty spôsobené neúmyselným konaním alebo nedbalosťou pri plnení profesionálnych povinností vo vzťahu k určitým klientom (vrátane požiadaviek týkajúcich sa dôvernosti a primeranosti konania) alebo straty spôsobené povahou alebo štruktúrou produktu.
Poškodenie hmotného majetku
Straty spôsobené stratou alebo poškodením hmotného majetku následkom prírodnej katastrofy alebo iných udalostí.
Prerušenie obchodných činností a zlyhanie systémov
Straty spôsobené prerušením obchodných činností a zlyhaním systémov.
Vykonávanie transakcií, dodávky a riadenie procesov
Straty spôsobené chybami pri spracovaní transakcií alebo riadení procesov, straty vyplývajúce zo vzťahov s obchodnými partnermi a dodávateľmi.
HLAVA IV
POŽIADAVKY NA VLASTNÉ ZDROJE PRE TRHOVÉ RIZIKO
KAPITOLA 1
Všeobecné ustanovenia
Článok 325
Zníženie požiadaviek pri konsolidovaných požiadavkách
1. S výhradou odseku 2 a len na účely výpočtu čistých pozícií a požiadaviek na vlastné zdroje v súlade s touto hlavou na konsolidovanom základe môžu inštitúcie použiť pozície v jednej inštitúcii alebo podniku na kompenzovanie pozícií v druhej inštitúcii alebo podniku.
2. Inštitúcie môžu uplatniť odsek 1 len s výhradou povolenia od príslušných orgánov, ktoré sa udelí, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
vlastné zdroje sú v rámci skupiny uspokojivo alokované;
b)
regulatórny, právny alebo zmluvný rámec, v rámci ktorého inštitúcie vykonávajú činnosť, zaručuje vzájomnú finančnú podporu v rámci skupiny.
3. Ak sa podniky nachádzajú v tretích krajinách, musia byť popri podmienkach uvedených v odseku 2 splnené všetky tieto podmienky:
a)
týmto podnikom bolo udelené povolenie v tretej krajine a buď zodpovedajú vymedzeniu pojmu úverová inštitúcia, alebo sú uznanými investičnými spoločnosťami tretej krajiny;
b)
tieto podniky spĺňajú na individuálnom základe požiadavky na vlastné zdroje, ktoré sú rovnocenné s požiadavkami ustanovenými v tomto nariadení;
c)
v príslušných tretích krajinách neexistujú predpisy, ktoré by mohli významne ovplyvniť prevod zdrojov v rámci skupiny.
KAPITOLA 2
Požiadavky na vlastné zdroje pre pozičné riziko
Oddiel 1
Všeobecné ustanovenia a špecifické nástroje
Článok 326
Požiadavky na vlastné zdroje pre pozičné riziko
Požiadavka na vlastné zdroje inštitúcie na pokrytie pozičného rizika je súčtom požiadaviek na vlastné zdroje na pokrytie všeobecného a špecifického rizika jej pozícií v dlhových a kapitálových nástrojoch. So sekuritizačnými pozíciami v obchodnej knihe sa zaobchádza ako s dlhovými nástrojmi.
Článok 327
Vzájomné započítavanie
1. Absolútna hodnota prebytku dlhých (krátkych) pozícií inštitúcie nad jej krátkymi (dlhými) pozíciami v tých istých emisiách kapitálových, dlhových a konvertibilných cenných papierov a identických finančných futures, opciách, warantoch a krytých warantoch je jej čistou pozíciou v každom z týchto jednotlivých nástrojov. Pri výpočte čistej pozície sa s pozíciami v derivátových nástrojoch zaobchádza podľa článkov 328 až 330. Vlastné dlhové nástroje inštitúcií, ktoré majú tieto inštitúciu v držbe, sa pri výpočte kapitálových požiadaviek pre špecifické riziko podľa článku 336 neberú do úvahy.
2. Vzájomné započítavanie medzi konvertibilným cenným papierom a kompenzačnou pozíciou v nástroji, ktorý je jeho podkladom, nie je dovolené v prípade, keď príslušné orgány neprijali postup, pri ktorom sa berie do úvahy pravdepodobnosť, že určitý konvertibilný cenný papier sa konvertuje, alebo ak nepožadujú, aby požiadavka na vlastné zdroje pokryla akúkoľvek stratu, ktorú by konverzia mohla spôsobiť. Takéto prístupy alebo požiadavky na vlastné zdroje sa oznámia EBA. EBA monitoruje okruh postupov v tejto oblasti a v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydáva usmernenia.
3. Všetky čisté pozície bez ohľadu na ich znamienka sa musia denne prepočítať na menu vykazovania inštitúcie v prevládajúcom spotovom výmennom kurze pred ich celkovým súčtom.
Článok 328
Úrokové futures a forwardy
1. S úrokovými futures, dohodami o budúcej úrokovej sadzbe (FRA - forward-rate agreement) a forwardovými záväzkami kúpiť alebo predať dlhové nástroje sa zaobchádza ako s kombináciami dlhých a krátkych pozícií. S dlhými pozíciami úrokových futures sa teda zaobchádza ako s kombináciou vypožičania so splatnosťou v deň dodania futures a držania aktív s dátumom splatnosti rovnajúcim sa dátumu splatnosti podkladového nástroja alebo podkladovej pomyselnej pozície pre príslušné futures. Podobne s predanou FRA sa zaobchádza ako s dlhou pozíciou s dátumom splatnosti rovnajúcim sa dátumu vyrovnania plus zmluvné obdobie a s krátkou pozíciou so splatnosťou rovnajúcou sa dátumu vyrovnania. Vypožičanie aj držanie aktív musí byť zahrnuté v prvej kategórii stanovenej v tabuľke 1 v článku 336, aby sa vypočítala požiadavka na vlastné zdroje pre krytie špecifického rizika pre úrokové futures a FRA. S forwardovým záväzkom kúpiť dlhový nástroj sa zaobchádza ako s kombináciu vypožičania so splatnosťou v deň dodania a dlhej (spotovej) pozície v samotnom dlhovom nástroji. Vypožičanie sa na účely špecifického rizika zahrnie do prvej kategórie stanovenej v tabuľke 1 v článku 336 a dlhový nástroj do zodpovedajúceho stĺpca v tej istej tabuľke.
2. Na účely tohto článku pojem „dlhá pozícia“ je pozícia, v ktorej inštitúcia stanovila úrok, ktorý dostane niekedy v budúcnosti, a „krátka pozícia“ je pozícia, v ktorej inštitúcia stanovila úrok, ktorý zaplatí niekedy v budúcnosti.
Článok 329
Opcie a waranty
1. S opciami a warantmi na úrokové sadzby, dlhové nástroje, kapitálové cenné papiere, akciové indexy, finančné futures, swapy a cudzie meny sa zaobchádza tak, ako keby boli pozíciami v hodnote rovnajúcej sa sume podkladového nástroja, na ktorý sa opcia vzťahuje, vynásobenej na účely tejto kapitoly svojím delta faktorom. Uvedené pozície možno započítať voči akýmkoľvek kompenzačným pozíciám v identických podkladových cenných papieroch alebo derivátoch. Použitý delta faktor je delta faktor príslušnej burzy. V prípade OTC opcií, alebo keď delta faktor nie je od príslušnej burzy k dispozícii, môže s výhradou povolenia príslušných orgánov delta faktor vypočítať samotná inštitúcia, pričom použije vhodný model. Povolenie sa udelí, ak tento model poskytuje primerané odhady miery zmeny hodnoty opcie alebo warantu v súvislosti s malými zmenami trhovej ceny podkladového nástroja.
2. Inštitúcie primerane zohľadnia ďalšie riziká spojené s opciami, okrem rizika delta, v požiadavkách na vlastné zdroje.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov, v ktorých sa stanoví škála metód na to, ako v požiadavkách na vlastné zdroje zohľadniť ďalšie riziká, okrem rizika delta, uvedené v odseku 2, spôsobom, ktorý je primeraný rozsahu a zložitosti činností inštitúcií s opciami a warantmi.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2013.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
4. Pred nadobudnutím účinnosti technických predpisov uvedených v odseku 3 môžu príslušné orgány naďalej uplatňovať existujúce vnútroštátne zaobchádzanie, ak príslušné orgány uplatňovali dané zaobchádzanie pred 31. decembrom 2013.
Článok 330
Swapy
So swapmi sa na účely úrokového rizika zaobchádza rovnako ako s nástrojmi uvedenými v súvahe. S úrokovým swapom, pri ktorom inštitúcia dostáva pohyblivý úrok a platí pevný úrok, sa preto zaobchádza ako s ekvivalentom dlhej pozície v nástroji s pohyblivou úrokovou sadzbou so splatnosťou ekvivalentnou obdobiu až do najbližšieho stanovenia úroku a krátkej pozície v nástroji s pevnou úrokovou sadzbou s rovnakou splatnosťou ako samotný swap.
Článok 331
Úrokové riziko pri derivátových nástrojoch
1. Inštitúcie, ktoré svoje pozície oceňujú podľa trhovej hodnoty a riadia úrokové riziko pri derivátových nástrojov uvedených v článkoch 328 až 330 na základe diskontovaných peňažných tokov, smú s povolením príslušných orgánov použiť modely citlivosti na výpočet pozícií uvedených v daných článkoch a smú ich použiť na akýkoľvek dlhopis, ktorý je amortizovaný počas svojej zostatkovej životnosti, a nie prostredníctvom jednej konečnej splátky istiny. Povolenie sa udelí, ak tieto modely vytvárajú pozície, ktoré majú rovnakú citlivosť na zmeny úrokovej sadzby ako podkladové peňažné toky. Táto citlivosť sa musí posúdiť vzhľadom na nezávislé pohyby vo vzorkových sadzbách naprieč výnosovou krivkou, s aspoň jedným bodom citlivosti v každom z pásem splatnosti uvedených v tabuľke 2 v článku 339. Pozície sa zahŕňajú do výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre všeobecné riziko dlhových nástrojov.
2. Inštitúcie, ktoré nepoužívajú modely podľa odseku 1, smú považovať akékoľvek pozície derivátových nástrojov, na ktoré sa vzťahujú články 328 až 330, za plne kompenzačné, ak spĺňajú aspoň tieto podmienky:
a)
pozície majú rovnakú hodnotu a sú denominované v rovnakej mene;
b)
referenčná sadzba (pre pozície s pohyblivou sadzbou) alebo kupón (pre pozície s pevnou sadzbou) sa tesne kryjú;
c)
nasledujúci dátum stanovenia úroku, alebo v prípade fixných kupónových pozícií zostatková splatnosť, zodpovedá týmto ohraničeniam:
i)
menej než jeden mesiac od daného dňa: ten istý deň;
ii)
medzi jedným mesiacom a jedným rokom od daného dňa: do siedmich dní;
iii)
viac než jeden rok od daného dňa: do tridsiatich dní.
Článok 332
Kreditné deriváty
1. Pri výpočte požiadavky na vlastné zdroje pre všeobecné a špecifické riziko strany, ktorá preberá kreditné riziko („predávajúci zabezpečenia“), sa použije pomyselná hodnota zo zmluvy o kreditnom deriváte, ak nie je uvedené inak. Bez ohľadu na prvú vetu sa inštitúcia môže rozhodnúť, že pomyselnú hodnotu nahradí pomyselnou hodnotou plus čistá zmena trhovej hodnoty kreditného derivátu od začatia obchodovania, čo je z pohľadu predávajúceho zabezpečenia čistá zmena nadol, ktorá má záporné znamienko. Na účely výpočtu požiadavky na krytie špecifického rizika, ktorá sa netýka swapu na celkový výnos, sa namiesto splatnosti záväzku uplatní splatnosť zmluvy o kreditnom deriváte. Pozície sa stanovujú takto:
a)
swap na celkový výnos vytvára dlhú pozíciu vo všeobecnom riziku referenčného záväzku a krátku pozíciu vo všeobecnom riziku štátneho dlhopisu so splatnosťou ekvivalentnou obdobiu do nasledujúceho stanovenia úroku, pričom sa mu podľa hlavy II kapitoly 2 priradí riziková váha 0 %. Rovnako vytvorí dlhú pozíciu v špecifickom riziku referenčného záväzku;
b)
swap na kreditné zlyhanie nevytvára pozíciu pre všeobecné riziko. Na účely špecifického rizika musí inštitúcia zaznamenať syntetickú dlhú pozíciu v záväzku referenčného subjektu, s výnimkou prípadu, keď derivát má externý rating a spĺňa podmienky pre prípustnú dlhovú položku, pričom v tom prípade sa zaznamená dlhá derivátová pozícia. Ak sú súčasťou produktu prémie alebo úrokové platby, tieto peňažné toky musia predstavovať pomyselné pozície v štátnych dlhopisoch;
c)
dlhový nástroj viazaný na úver zmierňujúci kreditné riziko len jednej zmluvnej strany vytvára dlhú pozíciu vo všeobecnom riziku samotného dlhového nástroja ako úrokový produkt. Na účely špecifického rizika je v záväzku referenčného subjektu vytvorená syntetická dlhá pozícia. Ďalšia dlhá pozícia je vytvorená v prípade emitenta dlhového nástroja. Keď dlhový nástroj viazaný na úver má externý rating a spĺňa podmienky pre prípustnú dlhovú položku, musí sa zaznamenať len jedna dlhá pozícia so špecifickým rizikom dlhového nástroja;
d)
popri dlhej pozícii v špecifickom riziku emitenta dlhového nástroja dlhový nástroj viazaný na úver zmierňujúci kreditné riziko viacerých subjektov, ktorý poskytuje proporcionálne zabezpečenie, vytvára pozíciu v každom referenčnom subjekte s celkovou pomyselnou hodnotou zmluvy priradenou pozíciám podľa pomeru celkovej pomyselnej hodnoty, ktorú predstavuje každá expozícia voči referenčnému subjektu. Ak môže byť vybratý viac než jeden záväzok referenčného subjektu, špecifické riziko je určené záväzkom s najvyššou rizikovou váhou;
e)
Kreditný derivát pre prvé zlyhanie aktív vytvára pozíciu pre pomyselnú hodnotu v záväzku každého referenčného subjektu. Ak je výška maximálnej platby v prípade kreditnej udalosti nižšia než požiadavka na vlastné zdroje podľa postupu uvedeného v prvej vete tohto odseku, výška maximálnej platby sa môže považovať za požiadavku na vlastné zdroje pre špecifické riziko.
Kreditný derivát pre n-té zlyhanie aktív vytvára pozíciu pre pomyselnú hodnotu v záväzku každého referenčného subjektu mínus n-1 referenčných subjektov s najnižšou požiadavkou na vlastné zdroje pre špecifické riziko. Ak je výška maximálnej platby v prípade kreditnej udalosti nižšia než požiadavka na vlastné zdroje podľa postupu uvedeného v prvej vete tohto odseku, táto hodnota sa môže považovať za požiadavku na vlastné zdroje pre špecifické riziko.
Ak má kreditný derivát pre n-té zlyhanie externý rating, predávajúci zabezpečenie vypočíta požiadavku na vlastné zdroje pre špecifické riziko použitím ratingu derivátu a prípadne uplatní príslušné sekuritizačné váženie rizika.
2. Pre stranu, ktorá presúva kreditné riziko („kupujúci zabezpečenie“), sa pozície určujú podľa zásady zrkadlového obrazu (mirror principle) predávajúceho zabezpečenie, s výnimkou dlhového nástroja viazaného na úver (kde voči emitentovi nevzniká krátka pozícia). Pri výpočte požiadavky na vlastné zdroje pre kupujúceho zabezpečenie sa používa pomyselná hodnota zo zmluvy o kreditnom deriváte. Bez ohľadu na prvú vetu sa inštitúcia môže rozhodnúť, že pomyselnú hodnotu nahradí pomyselnou hodnotou plus čistá zmena trhovej hodnoty kreditného derivátu od začatia obchodovania, čo je z pohľadu predávajúceho zabezpečenie čistá zmena nadol, ktorá má záporné znamienko. Ak v danom momente existuje kúpna opcia skombinovaná s klauzulou o zvýšení, tento moment sa považuje za splatnosť zabezpečenia.
3. Kreditné deriváty v súlade s článkom 338 ods. 1 alebo 3 sa zahrnú len do stanovenia požiadavky na vlastné zdroje pre špecifické riziko v súlade s článkom 338 ods. 4.
Článok 333
Cenné papiere predané v rámci zmluvy o repo transakciách alebo požičané
Strana prevádzajúca cenné papiere alebo zaručené práva, ktoré sa týkajú vlastníckych práv k cenným papierom pri zmluve o repo transakciách, a požičiavateľ cenných papierov pri požičiavaní cenných papierov zahrnú tieto cenné papiere do výpočtu svojej požiadavky na vlastné zdroje podľa tejto kapitoly za predpokladu, že takéto cenné papiere predstavujú pozície v obchodnej knihe.
Oddiel 2
Dlhové nástroje
Článok 334
Čisté pozície v dlhových nástrojoch
Čisté pozície sa klasifikujú podľa meny, v ktorej sú denominované, a na ich základe sa vypočíta požiadavka na vlastné zdroje pre všeobecné a špecifické riziko pre každú jednotlivú menu samostatne.
Pododdiel 1
Špecifické riziko
Článok 335
Horné ohraničenie pre požiadavku na vlastné zdroje pre čistú pozíciu
Inštitúcia môže stanoviť horné ohraničenie pre požiadavku na vlastné zdroje na pokrytie špecifického rizika čistej pozície v dlhovom nástroji vo výške maximálnej možnej straty súvisiacej s rizikom zlyhania. Pri krátkej pozícii sa tento limit môže vypočítať ako zmena hodnoty v dôsledku toho, že nástroj alebo prípadne podkladové referenčné tituly okamžite prestanú niesť riziko zlyhania.
Článok 336
Požiadavka na vlastné zdroje pre nesekuritizačné dlhové nástroje
1. Inštitúcia priradí svoje čisté pozície v obchodnej knihe v nástrojoch, ktoré nie sú sekuritizačnými pozíciami, na základe výpočtu v súlade s článkom 327 k príslušným kategóriám v tabuľke 1 podľa ich emitenta alebo dlžníka, externého alebo interného ratingového hodnotenia a zostatkovej splatnosti, a následne ich vynásobí váhami uvedenými v danej tabuľke. Sčíta svoje vážené pozície vyplývajúce z uplatnenia tohto článku bez ohľadu na to, či sú dlhé alebo krátke, aby vypočítala svoju požiadavku na vlastné zdroje pre špecifické riziko.
Tabuľka 1
Kategórie
Požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické riziko
Dlhové cenné papiere, ktoré by podľa štandardizovaného prístupu pre kreditné riziko dostali rizikovú váhu 0 %.
0 %
Dlhové cenné papiere, ktoré by podľa štandardizovaného prístupu pre kreditné riziko dostali rizikovú váhu 20 % alebo 50 %, a iné prípustné položky vymedzené v odseku 4.
0,25 % (zostatkové obdobie do konečnej splatnosti šesť mesiacov alebo menej)
1,00 % (zostatkové obdobie do konečnej splatnosti viac než 6 mesiacov a menej než 24 mesiacov vrátane)
1,60 % (zostatkové obdobie do konečnej splatnosti viac než 24 mesiacov)
Dlhové cenné papiere, ktoré by podľa štandardizovaného prístupu pre kreditné riziko dostali rizikovú váhu 100 %.
8,00 %
Dlh, ktorý by bol podľa štandardizovaného prístupu pre kreditné riziko dostal rizikovú váhu 150 %.
12,00 %
2. Na to, aby inštitúcie, ktoré uplatnia prístup IRB na triedu expozícií, ku ktorej emitent dlhového nástroja patrí, splnili kritériá pre rizikovú váhu podľa štandardizovaného prístupu pre kreditné riziko, ako sa uvádza v odseku 1, musí mať emitent expozície interný rating s PD zodpovedajúcou alebo nižšou než je PD, ktorá zodpovedá primeranému stupňu kreditnej kvality podľa štandardizovaného prístupu.
3. Inštitúcie môžu vypočítať požiadavky pre špecifické riziko pre všetky dlhopisy, pre ktoré je v súlade so zaobchádzaním stanoveným v článku 129 ods. 4, 5 a 6 prípustná riziková váha 10 %, ako polovicu z požiadavky na vlastné zdroje pre špecifické riziko, ktorá sa vzťahuje na druhú kategóriu v tabuľke 1.
4. Ďalšie kvalifikačné položky sú tieto:
a)
dlhé a krátke pozície v aktívach, pri ktorých nie je k dispozícii ratingové hodnotenie ECAI a ktoré spĺňajú všetky tieto podmienky:
i)
dotknutá inštitúcia ich považuje za dostatočne likvidné;
ii)
ich investičná kvalita sa na základe vlastného rozhodnutia inštitúcie prinajmenšom rovná investičnej kvalite aktív uvedených v druhom riadku v tabuľke 1;
iii)
sú kótované aspoň na jednom regulovanom trhu v členskom štáte alebo na burze cenných papierov v tretej krajine za predpokladu, že takáto burza je uznaná príslušnými orgánmi príslušného členského štátu;
b)
dlhé a krátke pozície v aktívach emitovaných inštitúciami, ktoré podliehajú požiadavkám na vlastné zdroje stanoveným v tomto nariadení, ktoré príslušná inštitúcia považuje za dostatočne likvidné a ktorých investičná kvalita je na základe vlastného rozhodnutia inštitúcie prinajmenšom ekvivalentná investičnej kvalite aktív uvedených v druhom riadku v tabuľke 1;
c)
cenné papiere emitované inštitúciami, ktorých kreditná kvalita sa považuje za ekvivalentnú alebo vyššiu než v prípade inštitúcií, ktorých kreditná kvalita zodpovedá stupňu 2 podľa štandardizovaného prístupu pre kreditné riziko expozícií voči inštitúciám a ktoré podliehajú režimom dohľadu a regulácie porovnateľným s tými, ktoré sú stanovené podľa tohto nariadenia a smernice 2013/36/EÚ.
Inštitúcie, ktoré využívajú ustanovenia uvedené v písmene a) alebo b), musia mať zavedenú zdokumentovanú metodiku posudzovania, či aktíva spĺňajú požiadavky uvedené v týchto písmenách, a oznámia túto metodiku príslušným orgánom.
Článok 337
Požiadavka na vlastné zdroje pre sekuritizačné nástroje
1. V prípade nástrojov v obchodnej knihe, ktoré sú sekuritizačnými pozíciami, inštitúcia priradí váhu svojim čistým pozíciám na základe výpočtu v súlade s článkom 327 ods. 1 takto:
a)
pre sekuritizačné pozície, na ktoré by sa v neobchodnej knihe tej istej inštitúcie vzťahoval štandardizovaný prístup pre kreditné riziko, 8 % z rizikovej váhy podľa štandardizovaného prístupu stanoveného v hlave II kapitole 5 oddiele 3;
b)
pre sekuritizačné pozície, na ktoré by sa v neobchodnej knihe tej istej inštitúcie vzťahoval prístup IRB, 8 % z rizikovej váhy podľa prístupu IRB, ako sa ustanovuje v hlave II kapitole 5 oddiele 3.
2. Metóda založená na vzorci stanovenom orgánom dohľadu ustanovená v článku 262 sa môže použiť, ak inštitúcia dokáže vytvárať odhady PD a prípadne aj hodnotu expozície a LGD ako vstupné údaje pre metódu založenú na vzorci stanovenom orgánom dohľadu v súlade s požiadavkami na odhad týchto parametrov podľa prístupu IRB v súlade s hlavou II kapitolou 3.
Inštitúcia, ktorá nie je originátor a ktorá by ju mohla uplatniť pre tú istú sekuritizačnú pozíciu vo svojej neobchodnej knihe, môže túto metódu použiť len na základe povolenia od príslušných orgánov, ktoré sa udelí vtedy, keď inštitúcia spĺňa podmienku uvedenú v prvom pododseku.
Odhady PD a LGD ako vstupné údaje pre metódu založenú na vzorci stanovenom orgánom dohľadu sa môžu alternatívne určiť aj na základe odhadov, ktoré sú odvodené od prístupu IRC inštitúcie, ktorej bolo udelené povolenie používať interný model pre špecifické riziko dlhových nástrojov. Táto druhá alternatíva sa môže používať len na základe povolenia od príslušných orgánov, ktoré sa udelí vtedy, keď tieto odhady spĺňajú kvantitatívne požiadavky pre prístup IRB uvedené v hlave II kapitole 3.
V súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá EBA usmernenia o používaní odhadov PD a LGD ako vstupných údajov, keď sú tieto odhady založené na IRC prístupe.
3. Na sekuritizačné pozície, na ktoré sa v súlade s článkom 407 vzťahuje dodatočná riziková váha, sa uplatňuje 8 % z celkovej rizikovej váhy.
S výnimkou sekuritizačných pozícií, s ktorými sa zaobchádza v súlade s článkom 338 ods. 4, inštitúcia sčíta svoje vážené pozície vyplývajúce z uplatnenia tohto článku (bez ohľadu na to, či sú dlhé alebo krátke), aby vypočítala svoju požiadavku na vlastné zdroje na pokrytie špecifického rizika.
4. Odchylne od odseku 3 druhého pododseku inštitúcia za prechodné obdobie končiace sa 31. decembrom 2014 sčíta samostatne svoje vážené čisté dlhé pozície a svoje vážené čisté krátke pozície. Vyššia z týchto súm predstavuje požiadavku na vlastné zdroje pre špecifické riziko. Inštitúcia však štvrťročne oznamuje príslušnému orgánu domovského členského štátu celkový súčet svojich vážených čistých dlhých a čistých krátkych pozícií rozdelených podľa druhu podkladových aktív.
5. Ak inštitúcia, ktorá je originátorom tradičnej sekuritizácie, nespĺňa podmienky na presun významného rizika podľa článku 243, zahrnie do výpočtu požiadavky na vlastné zdroje podľa tohto článku sekuritizované expozície namiesto svojich sekuritizačných pozícií, ktoré má v rámci tejto sekuritizácie.
Ak inštitúcia, ktorá je originátorom syntetickej sekuritizácie, nespĺňa podmienky na presun významného rizika podľa článku 244, zahrnie do výpočtu požiadavky na vlastné zdroje podľa tohto článku sekuritizované expozície, ktoré má v rámci tejto sekuritizácie, ale nezahrnie žiadne kreditné zabezpečenie získané pre sekuritizované portfólio.
Článok 338
Požiadavka na vlastné zdroje pre korelačné obchodné portfólio
1. Korelačné obchodné portfólio pozostáva zo sekuritizačných pozícií a kreditných derivátov pre n-té zlyhanie, ktoré spĺňajú všetky tieto kritériá:
a)
pozície nie sú ani resekuritizačnými pozíciami, ani opciami na sekuritizačné tranže, ani inými derivátmi sekuritizačných expozícií, ktoré neposkytujú pomerný podiel na výnosoch zo sekuritizačnej tranže;
b)
všetky referenčné nástroje zodpovedajú jednému z týchto druhov:
i)
nástroje zmierňujúce kreditné riziko len jednej zmluvnej strany vrátane kreditných derivátov zmierňujúcich kreditné riziko len jednej zmluvnej strany, pre ktoré existuje likvidný obojsmerný trh;
ii)
bežne obchodované indexy založené na týchto referenčných subjektoch.
Obojsmerný trh sa pokladá za existujúci, keď existujú nezávislé ponuky na kúpu a predaj v dobrej viere, takže v rámci jedného dňa možno stanoviť cenu, ktorá sa primerane vzťahuje na poslednú predajnú cenu alebo aktuálne konkurencieschopné kotácie ponuky a dopytu v dobrej viere, a za takúto cenu uskutočniť vyrovnanie v pomerne krátkom čase v súlade s obchodnými zvyklosťami.
2. Súčasťou korelačného obchodného portfólia nie sú pozície, ktoré sa týkajú:
a)
podkladového nástroja, ktorý môže byť zaradený do triedy expozícií „retailové expozície“ alebo do triedy expozícií „expozície zabezpečené hypotékami na nehnuteľný majetok“ podľa štandardizovaného prístupu pre kreditné riziko v neobchodnej knihe inštitúcie;
b)
pohľadávky voči účelovej jednotke, priamo alebo nepriamo zabezpečenej pozíciou, ktorá by sama osebe nebola prípustná na začlenenie do korelačného obchodného portfólia v súlade s odsekom 1 a týmto odsekom.
3. Inštitúcia môže zaradiť do korelačného obchodného portfólia pozície, ktoré nie sú ani sekuritizačnými pozíciami ani kreditnými derivátmi pre n-té zlyhanie, ale ktoré predstavujú hedžing ostatných pozícií tohto portfólia, a to pod podmienkou, že pre tento nástroj alebo jeho podkladové nástroje existuje likvidný obojsmerný trh uvedený v odseku 1 poslednom pododseku.
4. Inštitúcia určí pre korelačné obchodné portfólio vyššiu z nasledujúcich súm ako požiadavku na vlastné zdroje pre špecifické riziko:
a)
celková požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické riziko, ktorá by sa uplatnila len na čisté dlhé pozície korelačného obchodného portfólia;
b)
celková požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické riziko, ktorá by sa uplatnila len na čisté krátke pozície korelačného obchodného portfólia.
Pododdiel 2
Všeobecné riziko
Článok 339
Výpočet všeobecného rizika na základe splatnosti
1. Na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre všeobecné riziko sa všetky pozície vážia podľa splatnosti, ako sa vysvetľuje v odseku 2, aby sa vypočítala suma vlastných zdrojov požadovaných vo vzťahu k nim. Táto požiadavka sa zníži, ak sa vážená pozícia drží spolu s opačnou váženou pozíciou v rámci toho istého pásma splatnosti. Požiadavka sa zníži takisto v prípade, keď opačne vážené pozície patria do rôznych pásem splatnosti, pričom veľkosť tohto zníženia závisí od toho, či tieto dve pozície patria alebo nepatria do tej istej zóny, a od toho, do ktorej konkrétnej zóny patria.
2. Inštitúcia zaradí svoje čisté pozície do príslušných pásem splatnosti uvedených v stĺpci 2 alebo prípadne 3 v tabuľke 2 v odseku 4. Zaradenie vykoná na základe zostatkovej splatnosti v prípade nástrojov s pevnou úrokovou sadzbou a na základe času zostávajúceho do ďalšieho stanovenia úrokovej sadzby v prípade nástrojov, ktorých úroková sadzba je pohyblivá pred ich konečnou splatnosťou. Rozlišuje aj medzi dlhovými nástrojmi, ktorých kupón má hodnotu 3 % alebo vyššiu, a dlhovými nástrojmi s kupónom s hodnotou nižšou než 3 % a podľa toho ich zaradí do stĺpca 2 alebo 3 v tabuľke 2. Potom každý z nich vynásobí váhou pre príslušné pásmo splatnosti v stĺpci 4 v tabuľke 2.
3. Inštitúcia potom vypočíta súčet vážených dlhých pozícií a súčet vážených krátkych pozícií v každom pásme splatnosti. Hodnota vážených dlhých pozícií, ktoré sú spárované s váženými krátkymi pozíciami v danom pásme splatnosti, je spárovaná vážená pozícia v danom pásme a zostávajúca dlhá alebo krátka pozícia je nespárovaná vážená pozícia pre to isté pásmo. Potom sa vypočíta celkový súčet spárovaných vážených pozícií vo všetkých pásmach.
4. Inštitúcia vypočíta celkové súčty nespárovaných vážených dlhých pozícií pre pásma zahrnuté v každej zo zón v tabuľke 2 s cieľom odvodiť nespárované vážené dlhé pozície pre každú zónu. Podobne sa stanoví súčet nespárovaných vážených krátkych pozícií pre každé pásmo v danej zóne, aby sa vypočítala nespárovaná vážená krátka pozícia pre túto zónu. Tá časť nespárovanej váženej dlhej pozície pre danú zónu, ktorá je spárovaná nespárovanou váženou krátkou pozíciou pre tú istú zónu, je spárovaná vážená pozícia pre túto zónu. Tá časť nespárovanej váženej dlhej alebo nespárovanej váženej krátkej pozície pre zónu, ktorá takto nemôže byť spárovaná, je nespárovaná vážená pozícia pre túto zónu.
Tabuľka 2
Zóna
Pásmo splatnosti
Váženie (v %)
Predpokladaná zmena úrokovej miery (v %)
kupón 3 % alebo viac
kupón pod 3 %
Jedna
0 ≤ 1 mesiac
0 ≤ 1 mesiac
0,00
-
1 ≤ 3 mesiace
1 ≤ 3 mesiace
0,20
1,00
3 ≤ 6 mesiacov
3 ≤ 6 mesiacov
0,40
1,00
6 ≤ 12 mesiacov
6 ≤ 12 mesiacov
0,70
1,00
Dva
1 ≤ 2 roky
1,0 ≤ 1,9 roka
1,25
0,90
2 ≤ 3 roky
1,9 ≤ 2,8 roka
1,75
0,80
3 ≤ 4 roky
2,8 ≤ 3,6 roka
2,25
0,75
Tri
4 ≤ 5 rokov
3,6 ≤ 4,3 roka
2,75
0,75
5 ≤ 7 rokov
4,3 ≤ 5,7 roka
3,25
0,70
7 ≤ 10 rokov
5,7 ≤ 7,3 roka
3,75
0,65
10 ≤ 15 rokov
7,3 ≤ 9,3 roka
4,50
0,60
15 ≤ 20 rokov
9,3 ≤ 10,6 roka
5,25
0,60
20 rokov
10,6 ≤ 12,0 rokov
6,00
0,60
12,0 ≤ 20,0 rokov
8,00
0,60
20 rokov
12,50
0,60
5. Suma nespárovanej váženej dlhej alebo krátkej pozície v zóne jedna, ktorá je spárovaná nespárovanou váženou krátkou alebo dlhou pozíciou v zóne dva, je potom spárovanou váženou pozíciou medzi zónami jedna a dva. Rovnaký výpočet sa potom vykoná vzhľadom na tú časť nespárovanej váženej pozície v zóne dva, ktorá sa zvýši, a nespárovanú váženú pozíciu v zóne tri, aby sa vypočítala spárovaná vážená pozícia medzi zónami dva a tri.
6. Inštitúcia môže obrátiť poradie v odseku 5, aby vypočítala spárovanú váženú pozíciu medzi zónami dva a tri skôr, než vypočíta spárovanú váženú pozíciu medzi zónami jedna a dva.
7. Zostatok nespárovanej váženej pozície v zóne jedna sa potom spáruje s tým, čo zostane z nespárovanej váženej pozície pre zónu tri po jej spárovaní so zónou dva, aby sa odvodila spárovaná vážená pozícia medzi zónami jedna a tri.
8. Po vykonaní troch oddelených výpočtov na určenie spárovaných a nespárovaných pozícií, uvedených v odsekoch 5, 6 a 7, sa zostávajúce pozície sčítajú.
9. Požiadavka inštitúcie na vlastné zdroje sa vypočíta ako súčet:
a)
10 % zo súčtu spárovaných vážených pozícií vo všetkých pásmach splatnosti;
b)
40 % zo spárovanej váženej pozície v zóne jedna;
c)
30 % zo spárovanej váženej pozície v zóne dva;
d)
30 % zo spárovanej váženej pozície v zóne tri;
e)
40 % zo spárovanej váženej pozície medzi zónami jedna a dva a medzi zónami dva a tri;
f)
150 % zo spárovanej váženej pozície medzi zónami jedna a tri;
g)
100 % zo zostávajúcich nespárovaných vážených pozícií.
Článok 340
Výpočet všeobecného rizika na základe durácie
1. Inštitúcie môžu namiesto prístupu stanoveného v článku 339 používať na výpočet požiadavky na vlastné zdroje pre všeobecné riziko dlhových nástrojov prístup, ktorý odzrkadľuje duráciu, ak ho inštitúcia používa konzistentne.
2. Podľa prístupu založeného na durácii, ktorý je uvedený v odseku 1, použije inštitúcia trhovú hodnotu každého dlhového nástroja s pevnou sadzbou, a potom vypočíta jeho výnos do splatnosti, ktorý je implikovanou diskontnou sadzbou pre tento nástroj. V prípade nástrojov s pohyblivou sadzbou použije inštitúcia trhovú hodnotu každého nástroja, a potom vypočíta jeho výnos za predpokladu, že istina je splatná vtedy, keď sa najbližšie môže meniť úroková sadzba.
3. Inštitúcia potom vypočíta modifikovanú duráciu každého dlhového nástroja na základe tohto vzorca:
kde:
D
=
durácia vypočítaná podľa tohto vzorca:
kde:
R
=
výnos do splatnosti;
Ct
=
platba v hotovosti v čase t;
M
=
celková splatnosť.
Pri výpočte modifikovanej durácie dlhových nástrojov, na ktoré sa vzťahuje riziko predčasného splatenia, sa vykoná korekcia. EBA v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá usmernenia o spôsobe uplatnenia takýchto korekcií.
4. Inštitúcia potom zaradí každý dlhový nástroj do príslušnej zóny v tabuľke 3. Urobí tak na základe modifikovanej durácie každého nástroja.
Tabuľka 3
Zóna
Modifikovaná durácia
(v rokoch)
Predpokladaný úrok (zmena v %)
Jedna
0 ≤ 1,0
1,0
Dva
1,0 ≤ 3,6
0,85
Tri
3,6
0,7
5. Inštitúcia potom vypočíta duráciou váženú pozíciu pre každý nástroj vynásobením jeho trhovej ceny jeho modifikovanou duráciou a predpokladanou zmenou úrokovej sadzby pre nástroj s touto príslušnou modifikovanou duráciou (pozri stĺpec 3 v tabuľke 3).
6. Inštitúcia vypočíta svoje duráciou vážené dlhé a svoje duráciou vážené krátke pozície v každej zóne. Výška duráciou vážených dlhých pozícií, ktoré sú spárované duráciou váženými krátkymi pozíciami v každej zóne, je spárovanou duráciou váženou pozíciou pre túto zónu.
Inštitúcia potom vypočíta nespárované duráciou vážené pozície pre každú zónu. Potom pokračuje podľa postupov stanovených pre nespárované vážené pozície v článku 339 ods. 5 až 8.
7. Požiadavka inštitúcie na vlastné zdroje sa potom vypočíta ako súčet týchto položiek:
a)
2 % spárovanej duráciou váženej pozície pre každú zónu;
b)
40 % spárovaných duráciou vážených pozícií medzi zónami jedna a dva a medzi zónami dva a tri;
c)
150 % spárovaných duráciou vážených pozícií medzi zónami jedna a tri;
d)
100 % zostávajúcich nespárovaných duráciou vážených pozícií.
Oddiel 3
Kapitálové nástroje
Článok 341
Čisté pozície v kapitálových nástrojoch
1. Inštitúcia samostatne spočíta všetky svoje čisté dlhé pozície a všetky svoje čisté krátke pozície podľa článku 327. Súčet absolútnych hodnôt týchto dvoch číselných údajov je jej celkovou brutto pozíciou.
2. Inštitúcia vypočíta samostatne za každý trh rozdiel medzi súčtom čistých dlhých pozícií a čistých krátkych pozícií. Súčet absolútnych hodnôt týchto rozdielov je jej celkovou čistou pozíciou.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov, v ktorom sa vymedzí pojem trh uvedený odseku 2.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v predchádzajúcom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 342
Špecifické riziko kapitálových nástrojov
Inštitúcia vynásobí svoju celkovú brutto pozíciu koeficientom 8 %, aby vypočítala svoju požiadavku na vlastné zdroje na krytie špecifického rizika.
Článok 343
Všeobecné riziko kapitálových nástrojov
Požiadavka na vlastné zdroje na krytie všeobecného rizika je celkovou čistou pozíciou inštitúcie vynásobenou koeficientom 8 %.
Článok 344
Akciové indexy
1. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov, v ktorom sa uvedie zoznam akciových indexov, v súvislosti s ktorými sú k dispozícii postupy uvedené v odseku 4 druhej vete.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
2. Pred nadobudnutím účinnosti technických predpisov uvedených v odseku 1 môžu inštitúcie pokračovať v uplatňovaní zaobchádzania stanoveného v odsekoch 3 a 4, ak príslušné orgány uplatňovali toto zaobchádzanie pred 1. januárom 2014.
3. Futures na akciový index, delta vážené ekvivalenty opcií na futures na akciový index a akciové indexy, ktoré sa ďalej spoločne označujú ako „futures na akciový index“, možno rozdeliť na pozície v každej z kapitálových cenných papierov tvoriacich ich súčasť. S týmito pozíciami možno zaobchádzať ako s podkladovými pozíciami v príslušných kapitálových cenných papieroch a môžu byť započítané voči opačným pozíciám v samotných podkladových kapitálovým cenným papierom. Inštitúcie oznámia príslušnému orgánu, že využívajú toto zaobchádzanie.
4. Keď futures na akciový index nie sú rozčlenené na svoje podkladové pozície, zaobchádza sa s nimi tak, ako keby boli jednotlivou akciou. Špecifické riziko tejto jednotlivej akcie je však možné nezohľadniť, ak príslušné futures na akciový index sú obchodované na burze a reprezentuje relevantný primerane diverzifikovaný index.
Oddiel 4
Upisovanie
Článok 345
Znižovanie čistých pozícií
1. V prípade upisovania dlhových a kapitálových nástrojov môže inštitúcia pri výpočte svojich požiadaviek na vlastné zdroje používať nasledujúci postup. Inštitúcia najprv vypočíta čisté pozície odpočítaním pozícií v prevzatých nových emisiách, ktoré sú upísané alebo podupísané tretími osobami na základe formálnych dohôd. Inštitúcia potom zníži čisté pozície o redukčné koeficienty uvedené v tabuľke 4 a vypočíta svoje požiadavky na vlastné zdroje s použitím znížených pozícií z upísania.
Tabuľka 4
Pracovný deň 0:
100 %
Pracovný deň 1:
90 %
Pracovné dni 2 až 3:
75 %
Pracovný deň 4:
50 %
Pracovný deň 5:
25 %
po pracovnom dni 5:
0 %.
Pracovný deň 0 je pracovný deň, keď sa inštitúcia bezpodmienečne zaviaže prijať známe množstvo cenných papierov za dohodnutú cenu.
2. Inštitúcie oznámia príslušným orgánom uplatňovanie odseku 1.
Oddiel 5
Požiadavky na vlastné zdroje pre špecifické riziko pri pozíciách hedžovaných kreditnými derivátmi
Článok 346
Zníženie požiadaviek pri hedžingu kreditnými derivátmi
1. V prípade hedžingu poskytnutom kreditnými derivátmi sa umožňuje zníženie požiadaviek na vlastné zdroje v súlade so zásadami stanovenými v odsekoch 2 až 6.
2. Inštitúcie zaobchádzajú s pozíciou v kreditnom deriváte ako s jednou „vetvou“ a s hedžovanou pozíciou, ktorá má tú istú nominálnu, prípadne pomyselnú hodnotu, ako s druhou „vetvou“.
3. Úplné zníženie požiadaviek na vlastné zdroje sa poskytne vtedy, keď sa hodnoty daných dvoch častí transakcie pohybujú vždy opačným smerom a väčšinou v rovnakom rozsahu. Takýto prípad môže nastať v týchto situáciách:
a)
obidve časti transakcie pozostávajú z úplne totožných nástrojov;
b)
dlhá pozícia v peňažnej hotovosti je hedžovaná swapom na celú mieru výnosu (alebo naopak) a existuje úplný súlad medzi referenčným záväzkom a podkladovou expozíciou (t. j. pozíciou v peňažnej hotovosti). Splatnosť samotného swapu sa môže líšiť od splatnosti podkladovej expozície.
V týchto situáciách sa požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické riziko neuplatňuje na žiadnu zo strán pozície.
4. Vzájomné započítanie vo výške 80 % sa uplatní, keď sa hodnoty obidvoch častí transakcie pohybujú vždy opačným smerom a ak existuje úplný súlad, pokiaľ ide o referenčný záväzok, splatnosť referenčného záväzku a kreditného derivátu a menu podkladovej expozície. Okrem toho hlavné body zmluvy o kreditnom deriváte nesmú spôsobovať pohyb ceny kreditného derivátu, ktorý by sa podstatne odchyľoval od pohybov ceny pozície v peňažnej hotovosti. So zreteľom na mieru, v akej táto transakcia presúva riziko, sa vzájomné započítanie vo výške 80 % na účely špecifického rizika uplatní na tú stranu transakcie, ktorá má vyššiu požiadavku na vlastné zdroje, pričom požiadavky týkajúce sa špecifického rizika na druhej strane transakcie sa stanovia na nulu.
5. Odhliadnuc od situácií uvedených v odsekoch 3 a 4 sa čiastočné zníženie požiadaviek na vlastné zdroje vykoná v týchto situáciách:
a)
pozícia spadá pod odsek 3 písm. b), avšak existuje nesúlad aktív medzi referenčným záväzkom a podkladovou expozíciou. Pozície však spĺňajú tieto požiadavky:
i)
referenčný záväzok je v rovnakom alebo nižšom poradí vyrovnania ako podkladový záväzok;
ii)
podkladový záväzok a referenčný záväzok majú rovnakého dlžníka a majú právne vymožiteľné ustanovenia o cross-defaulte alebo o cross-acceleration;
b)
pozícia spĺňa podmienky podľa odseku 3 písm. a) alebo odseku 4, ale existuje nesúlad z hľadiska meny alebo splatnosti medzi zabezpečením a podkladovým aktívom. Takýto nesúlad z hľadiska meny sa zahrnie do požiadavky na vlastné zdroje pre devízové riziko;
c)
pozícia spadá pod odsek 4, ale existuje nesúlad aktív medzi pozíciou v peňažnej hotovosti a kreditným derivátom. Podkladové aktíva sú však zahrnuté v (dodateľných) záväzkoch v dokumentácii ku kreditnému derivátu.
S cieľom poskytnúť čiastočné zníženie požiadaviek na vlastné zdroje sa namiesto pridania požiadaviek na vlastné zdroje pre špecifické riziko ku každej strane transakcie uplatňuje len vyššia z daných dvoch požiadaviek na vlastné zdroje.
6. Vo všetkých situáciách, ktoré nespadajú pod odseky 3 až 5, sa požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické riziko počíta samostatne pre obe strany pozícií.
Článok 347
Zníženie požiadaviek pri hedžingu kreditnými derivátmi pre prvé zlyhanie a pre n-té zlyhanie
V prípade kreditných derivátov pre prvé zlyhanie a kreditných derivátov pre n-té zlyhanie sa na zníženie požiadaviek na vlastné zdroje, ktoré sa má poskytnúť v súlade s článkom 346, uplatňuje toto zaobchádzanie:
a)
keď inštitúcia získa zabezpečenie pre niekoľko referenčných subjektov, ktoré sú podkladom kreditného derivátu, za takých podmienok, že prvé zlyhanie medzi aktívami aktivuje platbu a že sa touto kreditnou udalosťou ukončí zmluva, inštitúcia môže kompenzovať špecifické riziko pre referenčný subjekt, voči ktorému sa podľa tabuľky 1 v článku 336 uplatňuje najnižšia percentuálna sadzba pre špecifické riziko medzi podkladovými referenčnými subjektmi;
b)
keď n-té zlyhanie medzi expozíciami aktivuje platbu v rámci zabezpečenia, kupujúci zabezpečenie môže kompenzovať špecifické riziko, iba ak bolo zabezpečenie získané aj pre zlyhania 1 až n-1, alebo ak už nastalo n-1 zlyhaní. V takýchto prípadoch sa metodika stanovená v písmene a) pre kreditné deriváty pre prvé zlyhanie bude po primeranej zmene používať aj pre produkty pre n-té zlyhanie.
Oddiel 6
Požiadavky na vlastné zdroje pre pki
Článok 348
Požiadavky na vlastné zdroje pre PKI
1. Bez toho, aby boli dotknuté ostatné ustanovenia v tomto oddiele, pozície v PKI podliehajú požiadavkám na vlastné zdroje pre pozičné riziko na úrovni 32 % zahŕňajúce špecifické a všeobecné riziko. Bez toho, aby bol dotknutý článok 353 spolu so zmeneným zaobchádzaním so zlatom stanoveným v článku 352 ods. 4 a článok 367 ods. 2 písm. b), pozície v PKI podliehajú požiadavke na vlastné zdroje pre pozičné riziko, zahŕňajúce špecifické a všeobecné riziko, a devízové riziko na úrovni 40 %.
2. Ak nie je uvedené inak v článku 350, medzi podkladovými investíciami PKI a ostatnými pozíciami držanými inštitúciou nie je povolené žiadne vzájomné započítavanie.
Článok 349
Všeobecné kritériá pre PKI
PKI sú oprávnené pre prístup stanovený v článku 350, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
prospekt alebo ekvivalentný dokument PKI musí zahŕňať všetky tieto položky:
i)
kategórie aktív, do ktorých je PKI oprávnený investovať;
ii)
ak sa uplatňujú investičné limity, príslušné limity a metodika ich výpočtu;
iii)
ak je povolená finančná páka, maximálnu výšku finančnej páky;
iv)
ak je povolené uzatváranie transakcií s OTC finančnými derivátmi, repo transakcií alebo požičiavanie alebo vypožičiavanie cenných papierov, postup na obmedzenie rizika protistrany vyplývajúceho z týchto transakcií;
b)
obchodovanie PKI sa vykazuje v polročných a ročných správach, aby sa mohli vyhodnotiť aktíva a pasíva, príjmy a operácie za vykazované obdobie;
c)
podiely PKI sú splatné v hotovosti z aktív podniku na dennej báze na žiadosť držiteľa podielu;
d)
investície v PKI sú oddelené od aktív správcu PKI;
e)
investujúca inštitúcia vykoná adekvátne posúdenie rizika PKI;
f)
PKI musia byť riadené osobami, nad ktorými sa vykonáva dohľad v súlade so smernicou 2009/65/ES alebo rovnocennými právnymi predpismi.
Článok 350
Špecifické metódy pre PKI
1. Ak je inštitúcia denne oboznamovaná s podkladovými investíciami PKI, môže tieto podkladové investície jednotlivo zohľadniť pri výpočte požiadaviek na vlastné zdroje pre pozičné riziko zahŕňajúce všeobecné a špecifické riziko. Podľa takéhoto prístupu sa s pozíciami v PKI zaobchádza ako s pozíciami v podkladových investíciách PKI. Vzájomné započítavanie medzi pozíciami v podkladových investíciách PKI a inými pozíciami držanými inštitúciou je povolené, pokiaľ inštitúcia drží dostatočné množstvo podielov na majetku v kolektívnom investovaní, aby ich mohla splatiť/vytvoriť výmenou za podkladové investície.
2. Inštitúcie môžu vypočítať požiadavky na vlastné zdroje pre pozičné riziko, zahŕňajúce špecifické a všeobecné riziko, pre pozície v PKI tak, že sa predpokladajú pozície, ktoré predstavujú pozície potrebné na replikáciu zloženia a výkonnosť externe generovaného indexu alebo fixného koša kapitálových cenných papierov alebo dlhových cenných papierov uvedených v písmene a), na základe týchto podmienok:
a)
účelom mandátu PKI je replikovať zloženie a výkonnosť externe generovaného indexu alebo fixného koša kapitálových cenných papierov alebo dlhových cenných papierov;
b)
minimálny korelačný koeficient medzi dennými výnosmi PKI a indexom alebo košom kapitálových cenných papierov alebo dlhových cenných papierov, ktoré sleduje, vo výške 0,9 môže byť jasne stanovená na obdobie minimálne šiestich mesiacov.
3. Ak inštitúcia nie je denne oboznamovaná s podkladovými investíciami PKI, môže vypočítať požiadavky na vlastné zdroje pre pozičné riziko, zahŕňajúce špecifické a všeobecné riziko, na základe týchto podmienok:
a)
predpokladá sa, že PKI najprv investuje v maximálnej miere, ktorú jeho mandát povoľuje, do tried aktív, na ktoré sa vzťahuje najvyššia požiadavka na vlastné zdroje pre všeobecné riziko a špecifické riziko samostatne, a potom pokračuje v investovaní zostupne až do dosiahnutia maximálneho limitu pre celkové investície. S pozíciou v PKI sa zaobchádza ako s priamym podielom v predpokladanej pozícii;
b)
pri výpočte svojej požiadavky na vlastné zdroje pre špecifické riziko a všeobecné riziko samostatne inštitúcie zohľadňujú maximálnu nepriamu expozíciu, ktorú by mohli dosiahnuť zaujatím pozícií s využitím pákového efektu prostredníctvom PKI, a to tým, že úmerne zvýšia pozície v PKI až do úrovne maximálnej expozície voči položkám podkladových investícií vyplývajúcim z mandátu;
c)
ak by požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické a všeobecné riziko spolu v súlade s týmto odsekom presahovala požiadavku stanovenú v článku 348 ods. 1, bude požiadavka na vlastné zdroje znížená na uvedenú úroveň.
4. Inštitúcie sa môžu pri výpočte a vykazovaní požiadaviek na vlastné zdroje pre pozičné riziko pre pozície v PKI spĺňajúcich podmienky odsekov 1 až 4 v súlade s postupmi stanovenými v tejto kapitole spoliehať na tieto tretie strany:
a)
depozitár PKI za predpokladu, že PKI investuje výhradne do cenných papierov a ukladá všetky cenné papiere u tohto depozitára;
b)
v prípade ostatných PKI správcovská spoločnosť PKI, za predpokladu, že správcovská spoločnosť PKI spĺňa kritériá stanovené v článku 132 ods. 3 písm. a).
Správnosť výpočtu potvrdí externý audítor.
KAPITOLA 3
Požiadavky na vlastné zdroje pre devízové riziko
Článok 351
De minimis a váhy pre devízové riziko
Ak súčet celkovej čistej devízovej pozície inštitúcie a jej čistej pozície v zlate, ktorý je vypočítaný v súlade s postupom stanoveným v článku 352, vrátane akejkoľvek devízovej pozície a pozície v zlate, pre ktoré sa požiadavky na vlastné zdroje počítajú s použitím interného modelu, prevyšuje 2 % jej celkových vlastných zdrojov, inštitúcia vypočíta požiadavku na vlastné zdroje pre devízové riziko. Požiadavka na vlastné zdroje pre devízové riziko je súčtom jej celkovej čistej devízovej pozície a jej čistej pozície v zlate v mene vykazovania vynásobeným koeficientom 8 %.
Článok 352
Výpočet celkovej čistej devízovej pozície
1. Čistá otvorená pozícia inštitúcie v každej mene (vrátane meny vykazovania) a v zlate sa počíta ako súčet týchto prvkov (kladných alebo záporných):
a)
čistá spotová pozícia (t. j. všetky položky aktív mínus všetky položky pasív, vrátane vzniknutého úroku, v príslušnej mene, alebo v prípade zlata čistá spotová pozícia v zlate);
b)
čistá forwardová pozícia, ktorá predstavuje všetky sumy, ktoré majú byť prijaté, mínus všetky sumy, ktoré majú byť zaplatené na základe devízových forwardových transakcií a forwardových transakcií so zlatom, vrátane menových futures, futures so zlatom a istiny pri menových swapoch, ktoré nie sú zahrnuté v spotovej pozícii;
c)
neodvolateľné záruky a podobné nástroje, ktoré budú určite vyžiadané a pravdepodobne budú neodvolateľné;
d)
čistý delta ekvivalent alebo ekvivalent, ktorý je vypočítaný na základe delty, celého portfólia devízových opcií a opcií na zlato;
e)
trhová hodnota ostatných opcií.
Delta faktor použitý na účely písmena d) je delta faktor príslušnej burzy. V prípade OTC opcií, alebo keď delta faktor nie je od príslušnej burzy k dispozícii, môže s výhradou povolenia príslušných orgánov delta faktor vypočítať samotná inštitúcia, pričom použije vhodný model. Povolenie sa udelí, ak tento model poskytuje primerané odhady miery zmeny hodnoty opcie alebo warantu v súvislosti s malými zmenami trhovej ceny podkladového nástroja.
Inštitúcia môže zahrnúť čisté budúce príjmy/výdavky, ktoré zatiaľ nevznikli, ale ktoré sú už plne hedžované, ak to vykonáva systematicky.
Inštitúcia môže rozložiť čisté pozície v zložených menách na jednotlivé meny podľa platných kvót.
2. Z výpočtu čistej otvorenej menovej pozície možno s povolením príslušných orgánov vylúčiť všetky pozície, ktoré inštitúcia vedome prevzala na účely hedžingu proti nepriaznivým vplyvom výmenného kurzu na jej ukazovatele v súlade s článkom 92 ods. 1. Takéto pozície musia mať neobchodnú alebo štrukturálnu povahu a všetky odchýlky od podmienok ich vylúčenia si vyžadujú osobitný súhlas príslušných orgánov. Rovnaké zaobchádzanie podliehajúce rovnakým podmienkam sa môže uplatniť na pozície, ktoré inštitúcia má a ktoré sa týkajú položiek, ktoré už boli odpočítané pri výpočte vlastných zdrojov.
3. Inštitúcia môže používať čistú súčasnú hodnotu pri výpočte čistej otvorenej pozície v každej mene a v zlate, ak inštitúcia uplatňuje tento prístup systematicky.
4. Čistá krátka a dlhá pozícia v každej inej mene, než je mena vykazovania, a čistá dlhá alebo krátka pozícia v zlate sa konvertujú za použitia spotových kurzov do meny vykazovania. Potom sa sčítajú oddelene a vytvoria súčet čistých krátkych pozícií a súčet čistých dlhých pozícií. Vyšší z týchto dvoch súčtov je celkovou čistou devízovou pozíciou inštitúcie.
5. Inštitúcie v požiadavkách na vlastné zdroje primerane zohľadnia okrem delta rizika aj iné riziká spojené s opciami.
6. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov, v ktorom sa stanoví škála metód na zohľadnenie iných rizík ako delta rizika v požiadavkách na vlastné zdroje spôsobom, ktorý je primeraný rozsahu a zložitosti činností inštitúcií s opciami.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2013.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Pred nadobudnutím účinnosti technických predpisov uvedených v prvom pododseku môžu príslušné orgány naďalej uplatňovať existujúce vnútroštátne zaobchádzanie, ak príslušné orgány uplatňovali dané zaobchádzanie pred 31. decembrom 2013.
Článok 353
Devízové riziko PKI
1. Na účely článku 352 sa v súvislosti s PKI zohľadňujú skutočné devízové pozície PKI.
2. Inštitúcie sa môžu pri vykazovaní devízových pozícií v PKI spoľahnúť na vykazovanie týchto tretích strán:
a)
depozitárna inštitúcia podniku kolektívneho investovania za predpokladu, že tento PKI investuje výhradne do cenných papierov a ukladá všetky cenné papiere v tejto depozitárnej inštitúcii;
b)
v prípade ostatných PKI správcovská spoločnosť podniku kolektívneho investovania za predpokladu, že daná správcovská spoločnosť PKI spĺňa kritériá stanovené v článku 132 ods. 3 písm. a).
Správnosť výpočtu potvrdí externý audítor.
3. Ak inštitúcia nie je oboznámená s devízovými pozíciami v PKI, predpokladá sa, že PKI v maximálnej miere povolenej v rámci mandátu PKI investoval do devízových nástrojov a inštitúcie v prípade pozícií v obchodnej knihe zohľadnia pri výpočte svojej požiadavky na vlastné zdroje pre devízové riziko maximálnu nepriamu expozíciu, ktorú by mohli dosiahnuť zaujatím pozícií s využitím pákového efektu prostredníctvom PKI. To sa uskutoční úmerným zvýšením pozície v PKI na úroveň maximálnej expozície voči položkám podkladovej investície vyplývajúcim z investičného mandátu. S predpokladanou pozíciou PKI v cudzej mene sa zaobchádza ako so samostatnou menou tak, ako sa zaobchádza s investíciami do zlata, s výhradou pripočítania celkovej dlhovej pozície k celkovej dlhej otvorenej devízovej pozícii a pripočítania celkovej krátkej pozície k celkovej krátkej otvorenej devízovej pozícii, ak je známe smerovanie investícií PKI. Vzájomné započítanie medzi takými pozíciami pred výpočtom nie je dovolené.
Článok 354
Úzko korelované meny
1. Inštitúcie môžu stanoviť nižšie požiadavky na vlastné zdroje vo vzťahu k pozíciám v relevantných, úzko korelovaných menách. Menový pár sa môže považovať za úzko korelovaný iba vtedy, ak strata - vypočítaná na základe denných údajov o výmenných kurzoch za predchádzajúce tri roky alebo päť rokov - vyskytujúca sa na rovnakých a opačných pozíciách v takýchto menách počas nasledujúcich 10 pracovných dní, ktorá je 4 % alebo menej z hodnoty príslušnej spárovanej pozície (hodnotenej v mene vykazovania), má pravdepodobnosť najmenej 99 %, ak sa použije obdobie pozorovania dlhé tri roky, a 95 %, ak sa použije obdobie pozorovania dlhé päť rokov. Požiadavka na vlastné zdroje pre spárované pozície v dvoch úzko korelovaných menách je 4 % vynásobené hodnotou spárovanej pozície.
2. Pri výpočte požiadaviek podľa tejto kapitoly môžu inštitúcie vynechať pozície v menách, na ktoré sa vzťahuje právne záväzná medzivládna dohoda, aby sa obmedzili jej odchýlky vo vzťahu k iným menám, na ktoré sa vzťahuje tá istá dohoda. Inštitúcie vypočítajú svoje spárované pozície v takýchto menách a stanovia pre ne požiadavku na vlastné zdroje vo výške minimálne polovice maximálnej povolenej odchýlky stanovenej v príslušnej medzivládnej dohode o príslušných menách.
3. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov, v ktorých sa uvedú meny, v prípade ktorých je k dispozícii postup stanovený v odseku 1.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
4. Požiadavka na vlastné zdroje pre spárované pozície v menách členských štátov zapojených v druhej etape hospodárskej a menovej únie sa môže vypočítať ako 1,6 % hodnoty takýchto spárovaných pozícií.
5. Do celkovej čistej otvorenej pozície v súlade s článkom 352 ods. 4 sa môžu zahrnúť len nespárované pozície v menách uvedených v tomto článku.
6. Ak z denných údajov o výmenných kurzoch za predchádzajúce tri alebo predchádzajúcich päť rokov - objavujúcich sa na rovnakých a opačných pozíciách v menovom páre počas nasledujúcich 10 pracovných dní - vyplýva, že tieto dve meny sú dokonale kladne korelované a inštitúcia môže vždy očakávať nulové rozpätie ponuka/dopyt na príslušné obchody, inštitúcia môže na základe výslovného povolenia svojho príslušného orgánu uplatňovať požiadavku na vlastné zdroje vo výške 0 % až do konca roku 2017.
KAPITOLA 4
Požiadavky na vlastné zdroje pre komoditné riziko
Článok 355
Voľba metódy pre komoditné riziko
S výhradou článkov 356 až 358 inštitúcie vypočítajú požiadavku na vlastné zdroje pre komoditné riziko jednou z metód stanovených v článkoch 359, 360 alebo 361.
Článok 356
Vedľajšie obchody s komoditami
1. Inštitúcia, ktorá vykonáva vedľajšie obchody s poľnohospodárskymi komoditami, môžu určiť požiadavky na vlastné zdroje pre svoje fyzické zásoby komodít na konci každého roka pre nasledujúci rok, keď sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
kedykoľvek počas roka drží vlastné zdroje pre toto riziko, ktoré nie sú nižšie než priemerná požiadavka na vlastné zdroje pre toto riziko, odhadnuté na konzervatívnom základe pre nasledujúci rok;
b)
na konzervatívnom základe vykonáva odhad očakávanej volatility pre hodnotu vypočítanú podľa písmena a);
c)
jej priemerná požiadavka na vlastné zdroje pre toto riziko nepresahuje 5 % jej vlastných zdrojov alebo 1 milión EUR a očakávané najvyššie požiadavky na vlastné zdroje nepresahujú 6,5 % jej vlastných zdrojov s ohľadom na volatilitu odhadnutú podľa písmena b);
d)
inštitúcia priebežne monitoruje, či odhady vykonané podľa písmen a) a b) stále odzrkadľujú realitu.
2. Inštitúcie oznámia príslušným orgánom, ako využívajú možnosť ustanovenú v odseku 1.
Článok 357
Pozície v komoditách
1. Každá pozícia v komoditách alebo komoditných derivátoch sa vyjadruje v štandardných jednotkách merania. Spotová cena každej komodity sa vyjadruje v mene vykazovania.
2. Pozície v zlate alebo derivátoch na zlato sú považované za pozície podliehajúce devízovému riziku a na účely výpočtu komoditného rizika sa s nimi zaobchádza v súlade s kapitolou 3, prípadne s kapitolou 5.
3. Na účely článku 360 ods. 1 sa prekročenie dlhej pozície inštitúcie nad jej krátku pozíciu, alebo naopak, v tej istej komodite a vo futures, opciách a warantoch na tú istú komoditu považuje za jej čistú pozíciu v každej komodite. S derivátovými nástrojmi sa podľa článku 358 zaobchádza ako s pozíciami v podkladovej komodite.
4. Na účely výpočtu pozície v komodite sa ako s pozíciami v tej istej komodite zaobchádza s týmito pozíciami:
a)
pozície v rôznych podkategóriách komodít v prípadoch, keď tieto podkategórie môžu byť dodané jedna namiesto druhej;
b)
pozície v podobných komoditách, ak sú blízkymi substitútmi a ak možno jednoznačne preukázať minimálnu koreláciu 0,9 medzi cenovými pohybmi za obdobie minimálne jedného roka.
Článok 358
Osobitné nástroje
1. Komoditné futures a forwardové záväzky na kúpu alebo predaj jednotlivých komodít sa zahrnú do systému merania ako pomyselné hodnoty v štandardných jednotkách merania a priradí sa im splatnosť vo vzťahu k dátumu uplynutia platnosti.
2. S komoditnými swapmi, pri ktorých je na jednej strane transakcie pevná cena a na druhej aktuálna trhová cena, sa zaobchádza ako so sériami pozícií rovnajúcich sa pomyselnej hodnote zmluvy, pričom jedna pozícia prípadne prislúcha každej úhrade swapu a zaradí sa do jedného z pásem splatnosti uvedených v článku 359 ods. 1. Tieto pozície sú dlhými pozíciami, ak inštitúcia platí pevnú cenu a dostane pohyblivú cenu, a krátkymi pozíciami, ak inštitúcia dostane pevnú cenu a platí pohyblivú cenu. Komoditné swapy, pri ktorých je na každej strane transakcie iná komodita, sa vykazujú v príslušnej stupnici vykazovania v postupe stupnice splatnosti.
3. Na účely tejto kapitoly sa s opciami a warantmi na komodity alebo na komoditné deriváty zaobchádza tak, ako keby boli pozíciami, ktorých hodnota sa rovná hodnote podkladového nástroja, ktorého sa opcia týka, vynásobenej príslušným delta faktorom. Tieto pozície môžu byť vzájomne započítané voči akýmkoľvek kompenzačným pozíciám v identickej podkladovej komodite alebo komoditnom deriváte. Použitý delta faktor je delta faktor príslušnej burzy. V prípade OTC opcií, alebo keď delta faktor nie je od príslušnej burzy k dispozícii, môže s výhradou povolenia príslušných orgánov delta faktor vypočítať samotná inštitúcia, pričom použije vhodný model. Povolenie sa udelí, ak tento model poskytuje primerané odhady miery zmeny hodnoty opcie alebo warantu v súvislosti s malými zmenami trhovej ceny podkladového nástroja.
Inštitúcie v požiadavkách na vlastné zdroje primerane zohľadnia okrem delta rizika aj iné riziká spojené s opciami.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov, v ktorom sa stanoví škála metód na zohľadnenie iných rizík ako delta riziko v požiadavkách na vlastné zdroje spôsobom, ktorý je primeraný rozsahu a zložitosti činností inštitúcií s opciami.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2013.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Pred nadobudnutím účinnosti technických predpisov uvedených v prvom pododseku môžu príslušné orgány naďalej uplatňovať existujúce vnútroštátne zaobchádzanie, ak príslušné orgány uplatňovali dané zaobchádzanie pred 31. decembrom 2013.
5. Inštitúcia do výpočtu svojej požiadavky na vlastné zdroje pre komoditné riziko zahŕňa príslušné komodity, ak je jedným z nasledujúcich subjektov:
a)
strana prevádzajúca komodity alebo zaručené práva týkajúce sa vlastníckeho práva ku komoditám uvedeným v zmluve o repo obchode;
b)
požičiavateľ komodít uvedených v zmluve o požičaní komodít.
Článok 359
Postup stupnice splatnosti
1. Inštitúcia použije pre každú komoditu osobitnú stupnicu splatnosti v súlade s tabuľkou 1. Všetky pozície v danej komodite sa zaradia do príslušného pásma splatnosti. Fyzické zásoby sa zaradia do prvého pásma splatnosti od 0 do 1 mesiaca vrátane.
Tabuľka 1
Pásmo splatnosti
(1)
Rozpätie (v %)
(2)
0 ≤ 1 mesiac
1,50
1 ≤ 3 mesiace
1,50
3 ≤ 6 mesiace
1,50
6 ≤ 12 mesiace
1,50
1 ≤ 2 roky
1,50
2 ≤ 3 roky
1,50
3 roky
1,50
2. Pozície v tej istej komodite sa môžu navzájom započítavať? a zaradiť ako čisté pozície do zodpovedajúcich pásem splatnosti, a to pre:
a)
pozície zmlúv splatné v ten istý deň;
b)
pozície zmlúv splatné v rámci 10 dní po sebe, ak sa so zmluvami obchoduje na trhoch, na ktorých sa dodanie uskutočňuje každý deň.
3. Inštitúcia potom v každom pásme splatnosti vypočíta súčet dlhých pozícií a súčet krátkych pozícií. Objem dlhých pozícií, ktoré sú spárované krátkymi pozíciami v danom pásme splatnosti, predstavuje spárovanú pozíciu v danom pásme, zatiaľ čo zostávajúca dlhá alebo krátka pozícia predstavuje nespárovanú pozíciu pre to isté pásmo.
4. Časť nespárovanej dlhej pozície pre dané pásmo splatnosti, ktorá je spárovaná nespárovanou krátkou pozíciou, alebo naopak, pre ďalšie pásmo splatnosti, je spárovanou pozíciou medzi dvoma pásmami splatnosti. Časť nespárovanej dlhej alebo nespárovanej krátkej pozície, ktorú nie je možné takto spárovať, je nespárovanou pozíciou.
5. Požiadavka inštitúcie na vlastné zdroje pre každú komoditu sa vypočíta na základe príslušnej stupnice splatnosti, ako súčet:
a)
súčtu spárovaných dlhých a krátkych pozícií, vynásobeného príslušným rozpätím (spread rate), ktorá je uvedená v druhom stĺpci v tabuľke 1 pre každé pásmo splatnosti, a spotovou cenou komodity;
b)
spárovanej pozície medzi dvoma pásmami splatnosti pre každé pásmo splatnosti, do ktorého sa prenáša nespárovaná pozícia, vynásobenej koeficientom 0,6 %, ktorý predstavuje sadzbu „carry rate“, a spotovou cenou komodity;
c)
zostávajúcich nespárovaných pozícií vynásobených koeficientom 15 %, ktorý predstavuje sadzbu „outright rate“, a spotovou cenou komodity.
6. Celková požiadavka inštitúcie na vlastné zdroje pre komoditné riziko sa vypočíta ako súčet požiadaviek na vlastné zdroje vypočítaných pre každú komoditu v súlade s odsekom 5.
Článok 360
Zjednodušený postup
1. Požiadavka inštitúcie na vlastné zdroje pre každú komoditu sa vypočíta ako súčet:
a)
15 % čistej pozície, dlhej alebo krátkej, vynásobených spotovou cenou komodity;
b)
3 % brutto pozície, dlhej plus krátkej, vynásobených spotovou cenou komodity.
2. Celková požiadavka inštitúcie na vlastné zdroje pre komoditné riziko sa vypočíta ako súčet požiadaviek na vlastné zdroje vypočítaných pre každú komoditu v súlade s odsekom 1.
Článok 361
Rozšírený postup stupnice splatnosti
Inštitúcie môžu používať minimálne spread, carry a outright sadzby stanovené v tabuľke 2 namiesto sadzieb uvedených v článku 359 za predpokladu, že:
a)
vykonávajú významný objem obchodov s komoditami;
b)
majú primerane diverzifikované komoditné portfólio;
c)
zatiaľ nie sú schopné používať interné modely na účely výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre komoditné riziko.
Tabuľka 2
Drahé kovy
(s výnimkou zlata)
Bežné kovy
Poľnohospodárske výrobky
(netrvanlivé)
Iné, vrátane energetických produktov
Rozpätie (spread rate) (%)
1,0
1,2
1,5
1,5
Sadzba držania (carry rate) (%)
0,3
0,5
0,6
0,6
Priama sadzba (outright rate) (%)
8
10
12
15
Inštitúcie oznámia svojim príslušným orgánom, ako uplatňujú tento článok spolu s dôkazom o úsilí vynaloženom na zavedenie interného modelu na účely výpočtu požiadavky na vlastné zdroje pre komoditné riziko.
KAPITOLA 5
Použitie interných modelov na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje
Oddiel 1
Povolenie a požiadavky na vlastné zdroje
Článok 362
Špecifické a všeobecné riziko
Pozičné riziko z obchodovaného dlhového alebo kapitálového nástroja alebo ich derivátov možno na účely tejto kapitoly rozdeliť na dve zložky. Prvá zložka je zložka špecifického rizika a zahŕňa riziko zmeny ceny príslušného nástroja v dôsledku skutočností spojených s jeho emitentom, alebo v prípade derivátu, emitentom podkladového nástroja. Zložka všeobecného rizika zahŕňa riziko zmeny ceny nástroja, ktoré v prípade obchodovaného dlhového nástroja alebo dlhového derivátu vznikne v dôsledku zmeny úrovne úrokových sadzieb, alebo v prípade akcie alebo akciového derivátu v dôsledku zmien na akciovom trhu zo širšieho pohľadu bez vzťahu k akýmkoľvek špecifickým atribútom jednotlivých cenných papierov.
Článok 363
Povolenie používať interné modely
1. Po preverení, či inštitúcia spĺňa požiadavky stanovené v zodpovedajúcich oddieloch 2, 3 a 4, príslušné orgány udelia inštitúciám povolenie počítať svoje požiadavky na vlastné zdroje pre jednu alebo viaceré nasledujúce kategórie rizika s použitím ich interných modelov namiesto metód uvedených v kapitolách 2 až 4, alebo v kombinácii s nimi:
a)
všeobecné riziko kapitálových nástrojov;
b)
špecifické riziko kapitálových nástrojov;
c)
všeobecné riziko dlhových nástrojov;
d)
špecifické riziko dlhových nástrojov;
e)
devízové riziko;
f)
komoditné riziko.
2. V prípade kategórií rizika, pre ktoré inštitúcia nedostala povolenie používať svoje interné modely podľa odseku 1, počíta svoje požiadavky na vlastné zdroje naďalej v súlade s kapitolami 2, 3, respektíve 4. Povolenie príslušných orgánov používať interné modely sa vyžaduje pre každú kategóriu rizika a udeľuje sa, len ak sa interný model vzťahuje na významný podiel pozícií určitej kategórie rizika.
3. Na závažné zmeny v používaní interných modelov, na ktorých používanie získala inštitúcia povolenie, rozšírenie používania interných modelov, na ktorých používanie získala inštitúcia povolenie, najmä o dodatočné kategórie rizika, a začiatočný výpočet stresovanej hodnoty v riziku v súlade s článkom 365 ods. 2 musí byť osobitné povolenie príslušného orgánu.
Inštitúcie oznámia príslušným orgánom každé iné rozšírenie alebo zmenu používania týchto interných modelov, na ktorých používanie získala inštitúcia povolenie.
4. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
podmienky posudzovania závažnosti rozšírení a zmien v používaní interných modelov;
b)
metodiku posudzovania, na základe ktorej príslušné orgány povoľujú inštitúciám používať interné modely;
c)
podmienky, za ktorých sa podiel pozícií, na ktoré sa vzťahuje interný model, v rámci určitej kategórie rizika považuje za „významný“, ako sa uvádza v odseku 2.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 364
Požiadavky na vlastné zdroje pri používaní interných modelov
1. Každá inštitúcia, ktorá používa interný model, musí okrem požiadaviek na vlastné zdroje vypočítaných v súlade s kapitolami 2, 3 a 4 pre tie kategórie rizika, pre ktoré nebolo udelené povolenie používať interný model, spĺňať požiadavku na vlastné zdroje vyjadrenú ako súčet písmen a) a b):
a)
vyššia z týchto hodnôt:
i)
hodnota v riziku (value-at-risk) inštitúcie z predchádzajúceho dňa vypočítaná podľa článku 365 ods. 1 (VaRt-1);
ii)
priemer hodnôt denných meraní hodnoty v riziku vypočítaných podľa článku 365 ods. 1 v každom z predchádzajúcich šesťdesiatich obchodných dní (VaRavg), vynásobený multiplikačným koeficientom (mc) v súlade s článkom 366;
b)
vyššia z týchto hodnôt:
i)
najnovšia dostupná hodnota stresovanej hodnoty v riziku inštitúcie vypočítaná podľa článku 365 ods. 2 (sVaRt-1); a
ii)
priemer stresovaných hodnôt v riziku vypočítaných spôsobom a s periodickosťou uvedenou v článku 365 ods. 2 počas predchádzajúcich šesťdesiatich obchodných dní (sVaRavg), vynásobený multiplikačným koeficientom (ms) v súlade s článkom 366.
2. Inštitúcie, ktoré používajú interný model na výpočet svojej požiadavky na vlastné zdroje pre špecifické riziko dlhových nástrojov, musia spĺňať dodatočnú požiadavku na vlastné zdroje vyjadrenú ako súčet týchto písmen a) a b):
a)
požiadavka na vlastné zdroje vypočítaná v súlade s článkami 337 a 338 pre špecifické riziko sekuritizačných pozícií a kreditných derivátov pre n-té zlyhanie v obchodnej knihe s výnimkou tých, ktoré sú zahrnuté v požiadavke na vlastné zdroje pre špecifické riziko korelačného obchodného portfólia v súlade s oddielom 5, a tam, kde to prichádza do úvahy, požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické riziko podľa kapitoly 2 oddielu 6 pre tie pozície v PKI, pri ktorých nie sú splnené podmienky uvedené v článku 350 ods. 1 ani v článku 350 ods. 2;
b)
vyššia z týchto hodnôt:
i)
najnovšia hodnota inkrementálneho rizika zlyhania a rizika migrácie, vypočítaná v súlade s oddielom 3;
ii)
priemer tejto hodnoty za predchádzajúcich 12 týždňov.
3. Inštitúcie, ktoré majú korelačné obchodné portfólio, ktoré spĺňa požiadavky uvedené v článku 338 ods. 1 až 3, sa môžu rozhodnúť, že budú spĺňať požiadavku na vlastné zdroje na základe článku 377 namiesto článku 338 ods. 4 vypočítanú ako vyššia z týchto hodnôt:
a)
najnovšia hodnota rizika pre korelačné obchodné portfólio vypočítaná v súlade s oddielom 5;
b)
priemer tejto hodnoty za predchádzajúcich 12 týždňov;
c)
8 % z požiadavky na vlastné zdroje, ktorá by sa v čase výpočtu najnovšej hodnoty rizika uvedenej v písmene a) vypočítala podľa článku 338 ods. 4 pre všetky pozície, ktoré sú zahrnuté do interného modelu pre korelačné obchodné portfólio.
Oddiel 2
Všeobecné požiadavky
Článok 365
Výpočet VaR a stresovanej VaR
1. Na výpočet hodnoty v riziku uvedenej v článku 364 sa vzťahujú tieto požiadavky:
a)
denný výpočet hodnoty v riziku;
b)
99. percentil jednostranného intervalu spoľahlivosti;
c)
desaťdňová doba držania;
d)
obdobie efektívneho historického pozorovania minimálne jeden rok okrem prípadov, ak je kratšie obdobie pozorovania opodstatnené z dôvodu významného zvýšenia volatility ceny;
e)
prinajmenšom mesačné aktualizácie súboru údajov.
Inštitúcia môže využívať hodnoty v riziku vypočítané na základe kratších období držby než 10 dní, ktoré sa prepočítajú na 10 dní vhodnou metodikou, ktorá sa pravidelne skúma.
2. Okrem toho inštitúcia najmenej raz týždenne vypočíta „stresovanú hodnotu v riziku“ súčasného portfólia v súlade s požiadavkami stanovenými v odseku 1, pričom vstupy modelov hodnoty v riziku sú kalibrované podľa historických údajov z nepretržitého 12-mesačného obdobia výrazného finančného stresu týkajúceho sa portfólia inštitúcie. Výber týchto historických údajov podlieha najmenej raz ročne preskúmaniu inštitúciou, ktorá výsledok oznámi príslušným orgánom. EBA monitoruje škálu postupov výpočtu stresovanej hodnoty v riziku a v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá usmernenia o týchto postupoch.
Článok 366
Regulatórne spätné testovanie a multiplikačné koeficienty
1. Výsledky výpočtov uvedených v článku 365 sa násobia multiplikačnými koeficientmi(mc) a (ms).
2. Každý z multiplikačných koeficientov (mc) a (ms) je súčtom hodnoty najmenej 3 a sčítanca od 0 do 1 podľa tabuľky 1. Tento sčítanec závisí od počtu prekročení za posledných 250 obchodných dní preukázaných spätným testovaním hodnoty v riziku stanovenej v súlade s článkom 365 ods. 1 vykonaným inštitúciou.
Tabuľka 1
Počet prekročení
Sčítanec
menej než 5
0,00
5
0,40
6
0,50
7
0,65
8
0,75
9
0,85
10 alebo viac
1,00
3. Inštitúcie počítajú denné prekročenia na základe spätného testovania pre hypotetické a skutočné zmeny hodnoty portfólia. Za prekročenie sa považuje jednodňová zmena hodnoty portfólia, ktorá presahuje súvisiacu jednodňovú hodnotu v riziku vypočítanú za pomoci modelu inštitúcie. Na účely určenia sčítanca sa počet prekročení vyhodnocuje aspoň štvrťročne a rovná sa vyššiemu z počtu prekročení na základe hypotetických a skutočných zmien hodnoty portfólia.
Spätné testovanie na hypotetické zmeny hodnoty portfólia sa zakladá na porovnaní hodnoty portfólia na konci dňa a jeho hodnoty na konci nasledujúceho dňa za predpokladu nezmenených pozícií.
Spätné testovanie na skutočné zmeny hodnoty portfólia sa zakladá na porovnaní hodnoty portfólia na konci dňa a jeho skutočnej hodnoty na konci nasledujúceho dňa, ale bez poplatkov, provízií a čistých úrokových príjmov.
4. Príslušné orgány môžu v jednotlivých prípadoch obmedziť sčítanec na sčítanec vyplývajúci z prekročení na základe hypotetických zmien, ak počet prekročení na základe skutočných zmien nevyplýva z nedostatkov v internom modeli.
5. Inštitúcie v snahe umožniť príslušným orgánom trvale monitorovať primeranosť multiplikačných koeficientov oznámia príslušným orgánom čo najskôr, v každom prípade najneskôr do piatich pracovných dní, prekročenia, ktoré vyplývajú z ich programu spätného testovania.
Článok 367
Požiadavky na meranie rizík
1. Každý interný model používaný na výpočet kapitálových požiadaviek pre pozičné riziko, devízové riziko a komoditné riziko a každý interný model pre korelačné obchodovanie musí spĺňať všetky tieto požiadavky:
a)
model presne zachytáva všetky závažné cenové riziká;
b)
model zachytáva dostatočný počet rizikových faktorov v závislosti od úrovne aktivity inštitúcie na príslušných trhoch. Ak je rizikový faktor začlenený do modelu oceňovania inštitúcie, ale nie do modelu merania rizika, musí inštitúcia tento nedostatok odôvodniť k spokojnosti príslušného orgánu. Model merania rizika zachytáva nelineárnosti opcií a iných produktov, ako aj riziko korelácie a bázické riziko. Ak sa pre rizikové faktory použijú proxy údaje, musia pre konkrétnu držanú pozíciu vykazovať spoľahlivé záznamy o minulom vývoji.
2. Každý interný model používaný na výpočet kapitálových požiadaviek pre pozičné riziko, devízové riziko alebo komoditné riziko spĺňa všetky tieto požiadavky:
a)
model obsahuje súbor rizikových faktorov zodpovedajúcich úrokovým sadzbám v každej mene, v ktorej má inštitúcia súvahové alebo podsúvahové pozície citlivé na úrokové sadzby. Inštitúcia modeluje výnosové krivky pomocou jedného zo všeobecne akceptovaných prístupov. Pre podstatné expozície voči úrokovému riziku v hlavných menách a na hlavných trhoch je výnosová krivka rozdelená aspoň do šiestich segmentov splatnosti, aby sa zachytávali odchýlky volatility sadzieb pozdĺž výnosovej krivky. Model musí zachytávať aj riziko nie úplne korelovaných pohybov medzi rôznymi výnosovými krivkami;
b)
model obsahuje rizikové faktory zodpovedajúce zlatu a jednotlivým cudzím menám, v ktorých sú denominované pozície inštitúcie. Pri PKI sa berú do úvahy skutočné devízové pozície PKI. Inštitúcie sa môžu spoliehať na vykazovanie devízových pozícií PKI treťou stranou, keď je primerane zabezpečená správnosť tohto vykazovania. Ak inštitúcia nie je oboznámená s devízovými pozíciami PKI, táto pozícia sa vynechá a zaobchádza sa s ňou v súlade s článkom 353 ods. 3;
c)
model využíva samostatný rizikový faktor minimálne pre každý akciový trh, na ktorom inštitúcia drží významné pozície;
d)
model využíva samostatný rizikový faktor minimálne pre každú komoditu, v ktorej inštitúcia drží významné pozície. Model musí zachytávať aj riziko nie úplne korelovaných pohybov medzi podobnými, ale nie identickými komoditami a expozíciu voči zmenám forwardových cien vyplývajúcim z nesúladu splatností. Zohľadňuje aj charakteristiku trhu, najmä dátumy dodania a možnosti poskytnuté obchodníkom na zatvorenie pozícií;
e)
interný model inštitúcie konzervatívne hodnotí riziko vyplývajúce z menej likvidných pozícií a z pozícií s obmedzenou transparentnosťou cien pri realistických trhových scenároch. Interný model musí okrem toho spĺňať minimálne štandardy pre údaje. Proxy údaje musia byť primerane konzervatívne a používajú sa len v prípade, keď dostupné údaje sú nedostatočné, alebo keď tieto údaje neodzrkadľujú skutočnú volatilitu pozície alebo portfólia.
3. Inštitúcie môžu v každom internom modeli používanom na účely tejto kapitoly používať empirické korelácie v rámci kategórií rizika a medzi kategóriami rizika, len ak prístup inštitúcie k meraniu korelácií je spoľahlivý a uplatňuje sa integrovane.
Článok 368
Kvalitatívne požiadavky
1. Každý interný model používaný na účely tejto kapitoly musí byť koncepčne správny a musí sa uplatňovať integrovane, a predovšetkým musí spĺňať všetky tieto kvalitatívne požiadavky:
a)
každý interný model používaný na výpočet kapitálových požiadaviek pre pozičné riziko, devízové riziko alebo komoditné riziko je dôsledne integrovaný do každodenného procesu riadenia rizík inštitúcie a slúži ako základ pre vykazovanie rizikových expozícií vrcholovému manažmentu;
b)
inštitúcia má útvar kontroly rizika, ktorý je nezávislý od obchodných útvarov a podlieha priamo vrcholovému manažmentu. Tento útvar zodpovedá za vytvorenie a implementáciu interného modelu používaného na účely tejto kapitoly. Vykonáva počiatočnú a priebežnú validáciu akéhokoľvek interného modelu používaného na účely tejto kapitoly, pričom zodpovedá za celý systém riadenia rizík. Zostavuje a analyzuje denné správy o výstupoch z akéhokoľvek interného modelu používaného na výpočet kapitálových požiadaviek pre pozičné riziko, devízové riziko a komoditné riziko a o príslušných opatreniach, ktoré je potrebné prijať na obmedzenie obchodovania;
c)
riadiaci orgán inštitúcie a vrcholový manažment sa aktívne zapájajú do procesu kontroly rizika a denné správy vypracovávané útvarom kontroly rizika vyhodnocujú riadiaci pracovníci, ktorí majú dostatočné právomoci presadiť tak zníženie pozícií jednotlivých obchodníkov, ako aj zníženie celkovej rizikovej expozície inštitúcie;
d)
inštitúcia má dostatočný počet pracovníkov, ktorí vedia pracovať so zložitými internými modelmi vrátane modelov používaných na účely tejto kapitoly v oblasti obchodovania, kontroly rizika, auditu a back officu;
e)
inštitúcia zaviedla postupy na monitorovanie a zabezpečenie dodržiavania písomných interných zásad a kontrol týkajúcich sa celkového fungovania jej interných modelov vrátane modelov používaných na účely tejto kapitoly;
f)
bola preukázaná prijateľná presnosť akéhokoľvek interného modelu používaného na účely tejto kapitoly pri meraní rizík;
g)
inštitúcia často vykonáva prísny program stresového testovania vrátane obráteného stresového testovania, do ktorého je zahrnutý každý interný model používaný na účely tejto kapitoly, a výsledky týchto testov vyhodnocuje vrcholový manažment, ktorý ich potom zohľadňuje v postupoch a limitoch, ktoré stanovuje. Tento proces sa týka predovšetkým nelikvidity trhov v stresových trhových podmienkach, rizika koncentrácie, jednosmerných trhov, rizika udalosti a rizika náhleho zlyhania, nelinearity produktov, pozícií hlboko mimo peňazí, pozícií podliehajúcich absencii cien a ďalších rizík, ktoré interné modely nemusia primerane zohľadňovať. Použité šoky odzrkadľujú povahu portfólií a čas, ktorý by bol potrebný na hedžing alebo riadenie rizík v nepriaznivých trhových podmienkach;
h)
inštitúcia vykonáva ako súčasť svojho riadneho procesu interného auditu nezávislé preskúmanie svojich interných modelov vrátane modelov používaných na účely tejto kapitoly.
2. Preskúmanie uvedené v odseku 1 písm. h) sa týka tak činností obchodných útvarov, ako aj nezávislého útvaru kontroly rizika. Najmenej raz ročne inštitúcia preskúma celý svoj proces riadenia rizík. Toto preskúmanie sa zameriava na:
a)
primeranosť dokumentácie systému a procesu riadenia rizík a organizácie útvaru kontroly rizika;
b)
integráciu opatrení zameraných na riziká do každodenného riadenia rizík a integritu manažérskeho informačného systému;
c)
proces, ktorý inštitúcia používa pri schvaľovaní modelov oceňovania rizík a systémov oceňovania, ktoré používajú pracovníci front officu a back officu;
d)
rozsah rizík, ktoré zachytáva model merania rizika, a validáciu všetkých významných zmien v procese merania rizika;
e)
presnosť a úplnosť údajov o pozíciách, správnosť a primeranosť predpokladov volatility a korelácie a presnosť oceňovania a výpočtov citlivosti na riziko;
f)
overovací proces, ktorý inštitúcia používa na hodnotenie konzistentnosti, časovej presnosti a spoľahlivosti zdrojov údajov používaných pri interných modeloch vrátane nezávislosti takýchto zdrojov údajov;
g)
overovací postup, ktorý inštitúcia používa na vyhodnotenie spätného testovania, ktoré sa vykonáva na účely stanovenia presnosti modelov.
3. S vývojom techník a osvedčených postupov uplatňujú inštitúcie tieto nové techniky a osvedčené postupy v každom internom modeli, ktorý sa používa na účely tejto kapitoly.
Článok 369
Interná validácia
1. Inštitúcie majú zavedené postupy na zaistenie toho, že ich interné modely používané na účely tejto kapitoly boli primerane validované vhodne kvalifikovanými stranami, ktoré sa nezúčastnili na vytvorení modelov, aby sa tak zaistila ich koncepčná správnosť a schopnosť primerane zohľadňovať všetky významné riziká. Validácia sa uskutočňuje po počiatočnom vytvorení interného modelu a vtedy, keď dôjde k jeho významnej zmene. Validácia sa okrem toho vykonáva pravidelne, no najmä vtedy, keď dôjde k akýmkoľvek významným štrukturálnym zmenám na trhu alebo zmenám v zložení portfólia, ktoré by mohli viesť k tomu, že interný model už nebude primeraný. Inštitúcie uplatnia výsledky pokroku, ktorý nastal vo vývoji techník a osvedčených postupov internej validácie. Validácia interného modelu sa neobmedzuje iba na spätné testovanie, ale zároveň pozostáva aspoň z týchto prvkov:
a)
testy na preukázanie toho, že všetky predpoklady prijaté v rámci interného modelu sú primerané a nepodhodnocujú, ani nenadhodnocujú dané riziko;
b)
okrem regulatórnych programov spätného testovania vykonávajú inštitúcie v súvislosti s rizikami a štruktúrou svojich portfólií vlastné testy validácie interných modelov vrátane spätného testovania,;
c)
použitie hypotetických portfólií s cieľom zaistiť, že interný model dokáže zohľadniť konkrétne štrukturálne prvky, ktoré by mohli vzniknúť, napríklad významné bázické riziká a riziká koncentrácie.
2. Inštitúcia vykonáva spätné testovanie zamerané na skutočné, ako aj hypotetické zmeny hodnoty portfólia.
Oddiel 3
Požiadavky týkajúce sa modelovania špecifického rizika
Článok 370
Požiadavky na modelovanie špecifického rizika
Interný model používaný na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre špecifické riziko a interný model pre korelačné obchodovanie spĺňa tieto dodatočné požiadavky:
a)
vysvetľuje historické kolísanie cien v portfóliu;
b)
zachytáva koncentráciu, čo sa týka veľkosti a zmien zloženia portfólia;
c)
je odolný voči nepriaznivému prostrediu;
d)
je validovaný prostredníctvom spätného testovania zameraného na posúdenie skutočnosti, či sa presne zachytáva špecifické riziko. Ak inštitúcia vykonáva takéto spätné testovanie na základe príslušných subportfólií, tieto subportfóliá musia byť vyberané systematicky;
e)
zachytáva bázické riziko týkajúce sa titulov a predovšetkým je citlivý na podstatné idiosynkratické rozdiely medzi podobnými, ale nie identickými pozíciami;
f)
zachytáva riziko udalosti.
Článok 371
Vylúčenie pozícií z modelov pre špecifické riziko
1. Inštitúcia sa môže rozhodnúť vylúčiť z výpočtu svojej požiadavky na vlastné zdroje pre špecifické riziko, pri ktorom používa interný model, tie pozície, pre ktoré spĺňa požiadavku na vlastné zdroje pre špecifické riziko v súlade s článkom 332 ods. 1 písm. e) alebo článkom 337 s výnimkou tých pozícií, na ktoré sa vzťahuje postup stanovený v článku 377.
2. Inštitúcia sa môže rozhodnúť nezachytávať riziká zlyhania a migrácie pri obchodovaných dlhových nástrojoch vo svojom internom modeli, ak zachytáva tieto riziká prostredníctvom požiadaviek stanovených v oddiele 4.
Oddiel 4
Interný model pre inkrementálne riziko zlyhania a riziko migrácie
Článok 372
Požiadavka mať interný model IRC
Inštitúcia, ktorá používa na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre špecifické riziko obchodovaných dlhových nástrojov interný model, má zavedený aj interný model pre inkrementálne riziko zlyhania a riziko migrácie (IRC) na zachytávanie rizika zlyhania a rizika migrácie svojich pozícií v obchodnej knihe, ktoré sú inkrementálne k rizikám zachyteným pri meraní hodnoty v riziku, ako sa stanovuje v článku 365 ods. 1. Inštitúcia preukáže, že jej interný model, upravený podľa potreby tak, aby odzrkadľoval vplyv likvidity, koncentrácií, hedžingu a voliteľnosti, spĺňa za predpokladu konštantnej úrovne rizika tieto štandardy:
a)
interný model poskytuje zmysluplnú diferenciáciu rizika a presné a konzistentné odhady inkrementálneho rizika zlyhania a rizika migrácie;
b)
odhady interného modelu týkajúce sa potenciálnych strát zohrávajú zásadnú úlohu v riadení rizík inštitúcie;
c)
údaje o trhu a pozíciách používané v internom modeli sa aktualizujú a podliehajú primeranému posúdeniu kvality;
d)
požiadavky uvedené v článku 367 ods. 3, článku 368, článku 369 ods. 1 a článku 370 písm. b), c) e) a f) sú splnené.
EBA vydá usmernenia pre požiadavky uvedené v článkoch 373 až 376.
Článok 373
Rozsah interného modelu IRC
Interný model IRC zahŕňa všetky pozície, na ktoré sa vzťahuje požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické úrokové riziko, vrátane pozícií, na ktoré sa vzťahuje 0 % kapitálová požiadavka na krytie špecifického rizika podľa článku 336, ale nezahŕňa sekuritizačné pozície a kreditné deriváty pre n-té zlyhanie.
Inštitúcia sa s povolením príslušných orgánov môže rozhodnúť, že bude systematicky zahŕňať všetky pozície v kótovaných kapitálových cenných papieroch a pozície v derivátoch založených na kótovaných kapitálových cenných papieroch. Toto povolenie sa udelí, ak takéto zahrnutie je v súlade s tým, ako inštitúcia interne meria a riadi riziko.
Článok 374
Parametre interného modelu IRC
1. Inštitúcie používajú interný model na výpočet hodnoty, ktorou sa merajú straty spôsobené zlyhaním a migráciou interných alebo externých ratingov v intervale spoľahlivosti 99,9 % v horizonte jedného roka. Inštitúcie počítajú túto hodnotu najmenej raz týždenne.
2. Korelačné predpoklady sú podporené analýzou objektívnych údajov v koncepčne pevnom rámci. Interný model primerane odráža koncentrácie emitenta. Zohľadňujú sa aj koncentrácie, ktoré môžu za stresových podmienok vzniknúť v rámci tried produktov a medzi triedami produktov.
3. Interný model IRC odráža vplyv korelácií medzi udalosťami zlyhania a migrácie. Vplyv diverzifikácie medzi udalosťami zlyhania a migrácie na jednej strane a ostatnými rizikovými faktormi na strane druhej sa nezohľadňuje.
4. Interný model sa zakladá na predpoklade konštantnej úrovne rizika v horizonte jedného roka, čo znamená, že dané jednotlivé pozície alebo súbory pozícií v obchodnej knihe, ktoré zaznamenali zlyhanie alebo migráciu počas svojho horizontu likvidity, sa na konci svojho horizontu likvidity znovu vyvážia tak, aby dosiahli začiatočnú úroveň rizika. Inštitúcia sa alternatívne môže rozhodnúť, že bude konzistentne používať predpoklad jednoročnej konštantnej pozície.
5. Horizonty likvidity sa stanovia na základe času potrebného na predaj pozície alebo na hedžing všetkých závažných relevantných cenových rizík na trhu vystavenom stresu, s osobitným zreteľom na veľkosť pozície. Horizonty likvidity odzrkadľujú skutočnú prax a skúsenosti počas období systematického, ako aj idiosynkratického stresu. Horizont likvidity sa meria na základe konzervatívnych predpokladov a je dostatočne dlhý, aby samotný akt predaja alebo hedžingu nemal závažný vplyv na cenu, za ktorú sa uskutoční predaj alebo hedžing.
6. Pri určovaní vhodného horizontu likvidity pre pozíciu alebo súbor pozícií platí minimálna hranica troch mesiacov.
7. Pri určovaní vhodného horizontu likvidity pre pozíciu alebo súbor pozícií sa zohľadňujú interné politiky inštitúcie týkajúce sa úprav ocenenia a riadenia neuplatnených pozícií. Keď inštitúcia určuje horizonty likvidity skôr pre súbory pozícií ako pre jednotlivé pozície, kritériá na vymedzenie súborov pozícií sa stanovia spôsobom, ktorý účelne odzrkadľuje rozdiely v likvidite. Horizonty likvidity sú dlhšie pre pozície, ktoré sú koncentrované, čo odzrkadľuje dlhšie obdobie potrebné na likvidáciu takýchto pozícií. Horizont likvidity v prípade sekuritizačných skladov (securitisation warehouse) odzrkadľuje čas na vybudovanie, predaj a sekuritizáciu aktív alebo na hedžing závažných rizikových faktorov za stresových trhových podmienok.
Článok 375
Zohľadnenie hedžingov v internom modeli IRC
1. Do interného modelu inštitúcie na zachytávanie inkrementálneho rizika zlyhania a rizika migrácie môžu byť zahrnuté hedžingy. Pozície možno vzájomne započítavať, keď sa dlhé a krátke pozície týkajú toho istého finančného nástroja. Účinky hedžingu alebo diverzifikácie spojené s dlhými a krátkymi pozíciami zahŕňajúcimi rôzne nástroje alebo rôzne cenné papiere toho istého dlžníka, ako aj s dlhými a krátkymi pozíciami rôznych emitentov môžu byť uznané len explicitným modelovaním brutto dlhých a krátkych pozícií v rôznych nástrojoch. Inštitúcie zohľadnia vplyv závažných rizík, ktoré by mohli nastať počas intervalu medzi splatnosťou hedžingu a horizontom likvidity, ako aj potenciál závažných bázických rizík v stratégiách hedžingu podľa produktov, nadriadenosti v kapitálovej štruktúre, interného alebo externého ratingu, splatnosti, ročníka a ďalších rozdielov v nástrojoch. Inštitúcia zohľadní hedžing, len ak ho možno zachovať aj v prípade, ak sa dlžník blíži ku kreditnej alebo inej udalosti.
2. V prípade pozícií, ktoré sú hedžované dynamickými hedžingovými stratégiami, je opätovné vyváženie hedžingu v horizonte likvidity hedžovanej pozície možné uznať len za predpokladu, že inštitúcia:
a)
sa rozhodne modelovať opätovné vyváženie hedžingu konzistentne v celom príslušnom súbore pozícií v obchodnej knihe;
b)
preukáže, že zahrnutie opätovného vyváženia povedie k lepšiemu meraniu rizík;
c)
preukáže, že trhy nástrojov slúžiacich ako hedžing sú dostatočne likvidné, aby umožnili takéto opätovné vyváženie aj počas období stresu. Akékoľvek reziduálne riziká vyplývajúce z dynamických hedžingových stratégií sa premietnu do požiadavky na vlastné zdroje.
Článok 376
Osobitné požiadavky na interný model IRC
1. Interný model na zachytávanie inkrementálneho rizika zlyhania a rizika migrácie odzrkadľuje nelineárny účinok opcií, štruktúrovaných kreditných derivátov a iných pozícií s výrazným nelineárnym správaním vzhľadom na zmeny ceny. Inštitúcia riadne zohľadňuje aj veľkosť rizika modelu spojeného s oceňovaním a odhadom cenových rizík súvisiacich s takýmito produktmi.
2. Interný model sa zakladá na údajoch, ktoré sú objektívne a aktuálne.
3. Ako súčasť nezávislého preskúmania a validácie svojich interných modelov používaných na účely tejto kapitoly, a to aj na účely systému merania rizika, inštitúcia robí najmä všetky tieto úkony:
a)
validuje, že jej prístup k modelovaniu korelácií a cenových zmien je vhodný pre jej portfólio vrátane výberu a váh jej systematických rizikových faktorov;
b)
vykonáva rôzne stresové testy vrátane analýzy citlivosti a analýzy scenárov s cieľom posúdiť kvalitatívnu a kvantitatívnu opodstatnenosť interného modelu, najmä so zreteľom na zaobchádzanie s koncentráciami. Tieto testy sa nesmú obmedzovať na škálu udalostí, ktoré boli zaznamenané v minulosti;
c)
uplatňuje primeranú kvantitatívnu validáciu vrátane príslušných interných porovnávacích štandardov pre modelovanie.
4. Interný model je konzistentný s internými metodikami inštitúcie pre riadenie rizík, ktoré sa týkajú určovania, merania a riadenia rizík obchodovania.
5. Inštitúcie dokumentujú svoje interné modely tak, aby ich korelačné a iné predpoklady modelovania boli pre príslušné orgány transparentné.
6. Interný model konzervatívne hodnotí riziko vyplývajúce z menej likvidných pozícií a z pozícií s obmedzenou transparentnosťou cien pri realistických trhových scenároch. Interný model musí okrem toho spĺňať minimálne štandardy pre údaje. Proxy údaje musia byť primerane konzervatívne a môžu sa použiť len v prípade, keď existujúce údaje sú nedostatočné, alebo keď tieto údaje neodzrkadľujú skutočnú volatilitu pozície alebo portfólia.
Oddiel 5
Interný model pre korelačné obchodovanie
Článok 377
Požiadavky na interný model pre korelačné obchodovanie
1. Príslušné orgány udelia povolenie na používanie interného modelu pre požiadavku na vlastné zdroje pre korelačné obchodné portfólio namiesto požiadavky na vlastné zdroje v súlade s článkom 338 inštitúciám, ktoré smú používať interný model pre špecifické riziko dlhových nástrojov a spĺňajú požiadavky stanovené v odsekoch 2 až 6 tohto článku, v článku 367 ods. 1 a 3, článkoch 368, 369 ods. 1 a článku 370 písm. a), b), c), e) a f).
2. Inštitúcie používajú tento interný model na výpočet hodnoty, ktorá primerane zachytáva všetky cenové riziká s intervalom spoľahlivosti 99,9 % počas horizontu jedného roka za predpokladu, že sa udrží konštantná úroveň rizika, a upraví sa podľa potreby tak, aby zohľadňoval vplyv likvidity, koncentrácií, hedžingu a voliteľnosti. Inštitúcie počítajú túto hodnotu najmenej raz týždenne.
3. Model uvedený v odseku 1 primerane zachytáva tieto riziká:
a)
kumulatívne riziko vyplývajúce z viacnásobných zlyhaní vrátane rozdielneho poradia zlyhaní v tranžovaných produktoch;
b)
riziko kreditného rozpätia vrátane účinkov faktorov gamma a cross-gamma;
c)
volatilita implikovaných korelácií vrátane krížových účinkov medzi rozpätiami a koreláciami;
d)
bázické riziko vrátane:
i)
bázy medzi rozpätím indexu a rozpätiami individualizovaných titulov, z ktorých pozostáva; a
ii)
bázy medzi implikovanou koreláciou indexu a koreláciou individualizovaných portfólií;
e)
volatilita miery návratnosti, ak ide o dispozíciu miery návratnosti ovplyvňovať ceny tranží;
f)
v rozsahu, v akom meranie komplexného rizika zahŕňa prínosy dynamického hedžingu, riziko zlyhania hedžingu a potenciálne náklady na opätovné vyváženie takéhoto hedžingu;
g)
akékoľvek ďalšie závažné cenové riziká pozícií v korelačnom obchodnom portfóliu.
4. Inštitúcia používa v modeli uvedenom v odseku 1 dostatočné údaje o trhu s cieľom zabezpečiť, aby vo svojom internom prístupe v plnom rozsahu zachytávala najdôležitejšie riziká týchto expozícií v súlade s požiadavkami stanovenými v tomto článku. Musí byť schopná preukázať príslušnému orgánu prostredníctvom spätného testovania alebo iných primeraných prostriedkov, že pomocou jej modelu sa môže primerane vysvetliť historické kolísanie ceny týchto produktov.
Inštitúcia má zavedené primerané politiky a postupy, aby mohla oddeliť pozície, pre ktoré má povolenie začleniť ich do požiadavky na vlastné zdroje podľa tohto článku, od pozícií, pre ktoré takéto povolenie nemá.
5. Vzhľadom na portfólio všetkých pozícií zahrnutých v modeli uvedenom v odseku 1 inštitúcia pravidelne uplatňuje súbor špecifických, vopred stanovených stresových scenárov. Týmito stresovými scenármi sa skúmajú účinky stresu na miery zlyhania, miery návratnosti, kreditné rozpätia, bázické riziko, korelácie a iné relevantné rizikové faktory vplývajúce na korelačné obchodné portfólio. Inštitúcia uplatňuje stresové scenáre aspoň v týždňových intervaloch a príslušným orgánom minimálne štvrťročne podáva správu o výsledkoch vrátane porovnaní s požiadavkou na vlastné zdroje inštitúcie podľa tohto článku. O každom prípade, keď výsledky stresového testovania predstavujú podstatné prevýšenie požiadaviek na vlastné zdroje pre korelačné obchodné portfólio, sa musí príslušným orgánom včas podať správa. EBA vypracuje usmernenia pre uplatňovanie stresových scenárov pre korelačné obchodné portfólio.
6. Interný model konzervatívne hodnotí riziko vyplývajúce z menej likvidných pozícií a z pozícií s obmedzenou transparentnosťou cien pri realistických trhových scenároch. Interný model musí okrem toho spĺňať minimálne štandardy pre údaje. Proxy údaje musia byť primerane konzervatívne a môžu sa použiť len v prípade, keď existujúce údaje sú nedostatočné, alebo keď tieto údaje neodzrkadľujú skutočnú volatilitu pozície alebo portfólia.
HLAVA V
POŽIADAVKY NA VLASTNÉ ZDROJE PRE RIZIKO VYROVNANIA
Článok 378
Riziko vyrovnania/riziko dodania
V prípade transakcií, pri ktorých dlhové nástroje, kapitálové cenné papiere, cudzie meny a komodity, s výnimkou repo transakcií a pôžičiek či výpožičiek cenných papierov alebo komodít, nie sú vyrovnané po dátume ich riadneho dodania, inštitúcia vypočíta cenový rozdiel, ktorému je vystavená.
Cenový rozdiel sa vypočíta ako rozdiel medzi dohodnutou cenou vyrovnania za príslušný dlhový nástroj, akciu, cudziu menu alebo komoditu a jeho aktuálnou trhovou hodnotou, pričom rozdiel by mohol zahŕňať stratu pre úverovú inštitúciu.
Na výpočet požiadavky inštitúcie na vlastné zdroje pre riziko vyrovnania inštitúcia vynásobí tento cenový rozdiel príslušným koeficientom uvedeným v pravom stĺpci tabuľky 1.
Tabuľka 1
Počet pracovných dní po termíne vyrovnania
(%)
5 - 15
8
16 - 30
50
31 - 45
75
46 alebo viac
100
Článok 379
Bezodplatné dodanie
1. Od inštitúcie sa vyžaduje, aby mala vlastné zdroje tak, ako sa stanovuje v tabuľke 2, ak nastanú tieto skutočnosti:
a)
zaplatila za cenné papiere, cudzie meny alebo komodity pred ich prijatím, alebo ak dodala cenné papiere, cudzie meny alebo komodity pred prijatím úhrady za ne;
b)
v prípade cezhraničných transakcií uplynul jeden alebo viac dní odo dňa, keď uskutočnila úhradu alebo dodanie.
Tabuľka 2
Zaobchádzanie s kapitálom v prípade bezodplatného dodania
Stĺpec 1
Stĺpec 2
Stĺpec 3
Stĺpec 4
Typ transakcie
Po prvú zmluvnú platbu alebo časť dodania
Od prvej zmluvnej platby alebo časti dodania do štyroch dní po druhej zmluvnej platbe alebo časti dodania
Od piatich obchodných dní po druhej zmluvnej platbe alebo časti dodania do ukončenia transakcie
Bezodplatné dodanie
Bez kapitálovej požiadavky
Zaobchádzanie ako s expozíciou
Zaobchádzanie ako s expozíciou, ktorej sa priradí riziková váha 1 250 %
2. Pri uplatňovaní rizikovej váhy na expozície bezodplatných dodaní, s ktorými sa zaobchádza podľa stĺpca 3 v tabuľke 2, môže inštitúcia využívajúca prístup IRB stanovený v tretej časti hlave II kapitole 3 priradiť PD protistranám, voči ktorým nemá žiadnu expozíciu v neobchodnej knihe, na základe externého ratingu protistrany. Inštitúcie používajúce vlastné odhady LGD môžu uplatniť LGD stanovenú v článku 161ods. 1 na expozície bezodplatných dodaní, s ktorými sa zaobchádza podľa stĺpca 3 v tabuľke 2, za predpokladu, že ich uplatnia na všetky takéto expozície. Inštitúcia využívajúca prístup IRB stanovený v tretej časti hlave II kapitole 3 môže prípadne uplatniť rizikové váhy podľa štandardizovaného prístupu, ako sa stanovuje v tretej časti hlave II kapitole 2, za predpokladu, že ich uplatní na všetky takéto expozície, alebo môže uplatniť 100 % rizikovú váhu na všetky takéto expozície.
Ak suma kladnej expozície vyplývajúcej z transakcií bezodplatných dodaní nie je významná, inštitúcie môžu uplatniť na tieto expozície rizikovú váhu 100 % s výnimkou prípadu, keď sa podľa stĺpca 4 v tabuľke 2 v odseku 1 vyžaduje riziková váha 1 250 %.
3. Ako alternatívu k uplatneniu rizikovej váhy 1 250 % na expozície bezodplatného dodania podľa stĺpca 4 v tabuľke 2 v odseku 1 môžu inštitúcie odpočítať prevedenú hodnotu a aktuálnu kladnú expozíciu týchto expozícií od položiek vlastného kapitálu Tier 1 v súlade s článkom 36 ods. 1 písm. k).
Článok 380
Oslobodenie od povinnosti
Ak nastane celosystémové zlyhanie systému vyrovnania, systému zúčtovania alebo CCP, príslušné orgány môžu upustiť od uplatňovania požiadaviek na vlastné zdroje vypočítaných v súlade s článkami 378 a 379 až do nápravy situácie. V takomto prípade sa na účely kreditného rizika nevyrovnanie obchodu protistranou nepovažuje za zlyhanie.
HLAVA VI
POŽIADAVKY NA VLASTNÉ ZDROJE PRE RIZIKO ÚPRAVY OCENENIA POHĽADÁVOK
Článok 381
Význam úpravy ocenenia pohľadávok
Na účely tejto hlavy a hlavy II kapitoly 6 znamená „úprava ocenenia pohľadávok“ úpravu portfólia transakcií s protistranou na stredné trhové ocenenie. Táto úprava zohľadňuje súčasnú trhovú hodnotu kreditného rizika protistrany voči inštitúcii, ale nezohľadňuje súčasnú trhovú hodnotu kreditného rizika inštitúcie voči protistrane.
Článok 382
Rozsah
1. Inštitúcia počíta požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok v súlade s touto hlavou pre všetky OTC derivátové nástroje týkajúce sa všetkých jej obchodných činností okrem kreditných derivátov uznaných na zníženie hodnoty rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko.
2. Inštitúcia zahrnie do výpočtu vlastných zdrojov požadovaných v odseku 1 transakcie spočívajúce vo financovaní cenných papierov, ak príslušný orgán rozhodne, že expozície inštitúcie voči riziku úpravy ocenenia pohľadávok, vyplývajúce z týchto transakcií, sú významné.
3. Transakcie s kvalifikovanou centrálnou protistranou a transakcie klienta so zúčtovacím členom, ak zúčtovací člen koná ako sprostredkovateľ medzi klientom a kvalifikovanou centrálnou protistranou, ako aj transakcie, na základe ktorých vzniká zúčtovaciemu členovi obchodná expozícia voči kvalifikovanej centrálnej protistrane, sú vylúčené z požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok.
4. Nasledujúce transakcie sú vylúčené z požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok:
a)
transakcie s nefinančnými protistranami vymedzenými v článku 2 bode 9 nariadenia (EÚ) č. 648/2012 alebo s nefinančnými protistranami usadenými v tretej krajine, ak tieto transakcie neprekračujú zúčtovacie prahové hodnoty, ako sa stanovuje v článku 10 ods. 3 a 4 uvedeného nariadenia;
b)
transakcie v rámci skupiny vymedzené v článku 3 nariadenia (EÚ) č. 648/2012 s výnimkou prípadu, keď členské štáty prijmú vnútroštátne právne predpisy vyžadujúce štrukturálne oddelenie v rámci bankovej skupiny, pričom v takom prípade môžu príslušné orgány vyžadovať, aby sa uvedené transakcie v rámci skupiny medzi štrukturálne oddelenými inštitúciami zahrnuli do požiadaviek na vlastné zdroje;
c)
transakcie s protistranami uvedenými v článku 2 bode 10 nariadenia (EÚ) č. 648/2012 a podliehajúce prechodným ustanoveniam článku 89 ods. 2 uvedeného nariadenia, a to až dovtedy, kým sa tieto prechodné ustanovenia prestanú uplatňovať;
d)
transakcie s protistranami uvedenými v článku 1 ods. 4 písm. a) a b) a článku 1 ods. 5 písm. a) až c) nariadenia (EÚ) č. 648/2012 a transakcie s protistranami, v prípade ktorých sa v článku 115 tohto nariadenia uvádza riziková váha 0 % pre expozície voči týmto protistranám.
Výnimka týkajúca sa výšky úpravy ocenenia pohľadávok v prípade transakcií uvedených v písmene c) tohto odseku uzavretých počas prechodného obdobia ustanoveného v článku 89 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 648/2012 sa vzťahuje na dĺžku trvania zmluvy danej transakcie.
5. EBA uskutoční do 1. januára 2015 a potom každé dva roky preskúmanie so zreteľom na vývoj v oblasti medzinárodnej regulácie, ktoré sa zároveň bude týkať potenciálnych metodík kalibrácie a prahových hodnôt pre uplatňovanie výšky úpravy ocenenia pohľadávok na nefinančné protistrany usadené v tretej krajine.
EBA v spolupráci s ESMA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť postupy na vylúčenie transakcií s nefinančnými protistranami usadenými v tretej krajine z požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov do šiestich mesiacov od preskúmania uvedeného v prvom pododseku.
Na Komisiu sa deleguje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v druhom pododseku v súlade článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 383
Pokročilá metóda
1. Inštitúcia, ktorá má v zmysle článku 363 ods. 1 písm. d) povolenie používať interný model pre špecifické riziko dlhových nástrojov, stanoví pre všetky transakcie, pre ktoré má v zmysle článku 283 povolenie používať IMM na určenie hodnoty expozície pre súvisiacu expozíciu voči kreditnému riziku protistrany, požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok modelovaním vplyvu zmien kreditných rozpätí protistrán na úpravy ocenenia pohľadávok všetkých protistrán týchto transakcií, pričom sa zohľadňujú hedžingy pre úpravy ocenenia pohľadávok, ktoré sú prípustné podľa článku 386.
Inštitúcia využíva svoj interný model na určovanie požiadaviek na vlastné zdroje pre špecifické riziko spojené s pozíciami v obchodovaných dlhových nástrojoch a uplatňuje interval spoľahlivosti 99 % a obdobie držby ekvivalentné desiatim dňom. Interný model sa používa tak, že simuluje zmeny v kreditných rozpätiach protistrán, ale nemodeluje citlivosť úpravy ocenenia pohľadávok voči zmenám ostatných trhových faktorov vrátane zmien hodnoty referenčného aktíva, komodity, meny alebo úrokovej sadzby derivátu.
Požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok za každú protistranu sa vypočítajú podľa tohto vzorca:
kde:
ti
=
čas i-tého precenenia, začínajúc od t0 = 0;
tT
=
najdlhšia zmluvná splatnosť v rámci skupín transakcií so vzájomným započítavaním s protistranou;
si
=
kreditné rozpätie protistrany pri lehote ti používané na výpočet úpravy ocenenia pohľadávok protistrany. Ak je k dispozícii rozpätie protistrany pre swap na kreditné zlyhanie, inštitúcia používa toto rozpätie. Ak takéto rozpätie pre swap na kreditné zlyhanie nie je k dispozícii, inštitúcia používa proxy rozpätie, ktoré je primerané s ohľadom na rating, odvetvie a región protistrany;
LGDMKT
=
LGD protistrany, ktorá sa zakladá na rozpätí trhového nástroja protistrany, ak je k dispozícii nástroj protistrany. Ak nie je k dispozícii nástroj protistrany, zakladá sa na proxy rozpätí, ktoré je primerané s ohľadom na rating, odvetvie a región protistrany.
Prvý koeficient v rámci sumy predstavuje aproximáciu hraničnej pravdepodobnosti, že zlyhanie nastane medzi časmi ti-1 a ti, odvodenú od trhu.
EEi
=
očakávaná expozícia voči zmluvnej strane v čase precenenia ti, ak sú za takúto protistranu pripočítané expozície rôznych súborov vzájomného započítavania a ak najdlhšia splatnosť každého súboru vzájomného započítavania je daná najdlhšou zmluvnou splatnosťou vnútri súboru vzájomného započítavania. Inštitúcia uplatňuje zaobchádzanie uvedené v odseku 3 v prípade maržového obchodovania, ak inštitúcia používa pre maržové obchody hodnotu EPE uvedenú v článku 285 ods. 1 písm. a) alebo b).
Di
=
diskontný koeficient bezrizikovosti v prípade zlyhania v čase ti, kde D0 = 1.
2. Inštitúcia pri výpočte požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok za protistranu zakladá všetky vstupy do svojho interného modelu pre špecifické riziko dlhových nástrojov na nasledujúcich vzorcoch (podľa toho, ktorý je primeraný):
a)
ak sa model zakladá na úplnom precenení, musí sa vzorec v odseku 1 používať priamo;
b)
ak sa model zakladá na citlivostiach kreditného rozpätia pre konkrétne doby splatnosti, inštitúcia zakladá každú citlivosť kreditného rozpätia („Regulatory CS01“) na nasledujúcom vzorci:
V prípade záverečnej časovej skupiny i = T sa použije tento vzorec:
c)
ak sa v modeli používajú citlivosti kreditného rozpätia voči súbežným zmenám kreditných rozpätí, inštitúcia používa tento vzorec:
d)
ak sa v modeli používajú druhostupňové citlivosti voči zmenám kreditných rozpätí (gamma rozpätia), faktory gamma sa počítajú na základe vzorca v odseku 1.
3. Inštitúcia, ktorá pri určovaní požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok podľa odseku 1 používa hodnotu EPE pre OTC deriváty zabezpečené kolaterálom uvedenú v článku 285 ods. 1 písm. a) alebo b), vykoná toto:
a)
predpokladá konštantný profil EE;
b)
stanoví EE rovnajúcu sa efektívnej očakávanej expozícii vypočítanej podľa článku 285 ods. 1 písm. b) pre splatnosť rovnajúcu sa vyššej z nasledujúcich hodnôt:
i)
polovica najdlhšej splatnosti v súbore vzájomného započítavania;
ii)
pomyselná vážená priemerná splatnosť všetkých transakcií v súbore vzájomného započítavania.
4. Inštitúcia, ktorej príslušný orgán udelil v zmysle článku 283 povolenie používať IMM na výpočet hodnôt expozície v súvislosti s väčšinou jej obchodov, ktorá však používa pre menšie portfóliá metódu stanovenú v hlave II kapitole 6 oddiele 3, oddiele 4 alebo oddiele 5, a ktorá má v zmysle článku 363 ods. 1 písm. d) povolenie používať pre špecifické riziko dlhových nástrojov interné modely pre trhové riziká, môže s povolením príslušných orgánov počítať požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok v súlade s odsekom 1 pre súbory vzájomného započítavania, pre ktoré sa nevyužíva IMM. Príslušné orgány udelia toto povolenie, len ak inštitúcia používa metódu stanovenú v hlave II kapitole 6 oddiele 3, oddiele 4 alebo oddiele 5 pre obmedzený počet menších portfólií.
Na účely výpočtu podľa predchádzajúceho pododseku a ak model IMM neposkytuje očakávaný profil expozície, inštitúcia vykoná toto:
a)
predpokladá konštantný profil EE;
b)
stanoví EE vo výške rovnej hodnote expozície vypočítanej podľa metód stanovených v hlave II kapitole 6 oddiele 3, oddiele 4 alebo oddiele 5, alebo podľa IMM pre splatnosť rovnajúcu sa vyššej z nasledujúcich hodnôt:
i)
polovica najdlhšej splatnosti v súbore vzájomného započítavania;
ii)
pomyselná vážená priemerná splatnosť všetkých transakcií v súbore vzájomného započítavania.
5. Inštitúcia určí požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok v súlade s článkom 364 ods. 1 a článkami 365 a 367 ako súčet nestresovanej a stresovanej hodnoty v riziku, ktoré sa počítajú takto:
a)
pre nestresovanú hodnotu v riziku sa použijú súčasné kalibrácie parametrov pre očakávanú expozíciu, ako sa uvádza v článku 292 ods. 2 prvom pododseku;
b)
pre stresovanú hodnotu v riziku sa použijú budúce profily EE protistrany s použitím stresovej kalibrácie, ako sa uvádza v článku 292 ods. 2 druhom pododseku. Obdobím stresu pre parametre kreditného rozpätia je obdobie najväčšieho jednoročného stresu v rámci trojročného obdobia stresu používaného pre parametre expozície;
c)
na tieto výpočty sa uplatní trojnásobný multiplikátor použitý na výpočet požiadavky vlastných zdrojov na základe hodnoty v riziku a stresovej hodnoty v riziku v súlade s článkom 364 ods. 1. EBA monitoruje z hľadiska jednotnosti všetky vlastné rozhodnutia orgánov dohľadu o uplatňovaní vyššieho multiplikátora, než je trojnásobný multiplikátor, na faktor hodnoty v riziku a faktor stresovej hodnoty v riziku pre výšku úpravy ocenenia pohľadávok. Príslušné orgány uplatňujúce multiplikátor vyšší ako tri poskytnú EBA písomné odôvodnenie;
d)
výpočet sa vykonáva aspoň mesačne a použitá EE sa vypočítava s tou istou frekvenciou. Ak sa použije nižšia ako denná frekvencia, inštitúcie na účely výpočtu uvedeného v článku 364 ods. 1 písm. a) bode ii) a článku 364 ods. 1 písm. b) bode ii) použijú priemer za tri mesiace.
6. V prípade expozícií voči protistrane, pre ktoré zo schváleného interného modelu hodnoty v riziku inštitúcie pre osobitné riziko dlhových nástrojov nevzniká proxy rozpätie, ktoré je primerané vzhľadom na kritériá ratingu, odvetvia a regiónu protistrany, inštitúcia použije na výpočet požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok metódu stanovenú v článku 384.
7. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presnejšie stanoviť:
a)
ako sa určí proxy rozpätie schváleným interným modelom hodnoty v riziku inštitúcie pre osobitné riziko dlhových nástrojov na účely stanovenia si a LGDMKT uvedených v odseku 1;
b)
počet a veľkosť portfólií, ktoré spĺňajú kritérium obmedzeného množstva menších portfólií uvedené v odseku 4.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 384
Štandardizovaná metóda
1. Inštitúcia, ktorá nepočíta požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok za svoje protistrany podľa článku 383, počíta portfóliové požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok za každú protistranu podľa nasledujúceho vzorca, pričom zohľadní hedžingy pre úpravu ocenenia pohľadávok, ktoré sú prípustné podľa článku 386:
kde:
h
=
jednoročný horizont rizika (v jednotkách roka); h = 1;
wi
=
váha vzťahujúca sa na protistranu „i“.
Protistrana „i“ sa priradí jednej zo šiestich váh wi na základe externého ratingového hodnotenia od nominovanej ECAI, ako sa uvádza v tabuľke 1. V prípade protistrany, pre ktorú ratingové hodnotenie od nominovanej ECAI nie je k dispozícii:
a)
inštitúcia používajúca prístup uvedený v hlave II kapitole 3 priradí interný rating protistrany jednému z externých ratingových hodnotení;
b)
inštitúcia používajúca prístup uvedený v hlave II kapitole 2 priradí tejto protistrane wi = 1,0 %. Ak však inštitúcia používa článok 128 na rizikové váženie expozície voči kreditnému riziku protistrany voči tejto protistrane, priradí sa wi = 3,0 %.
=
celková hodnota expozície voči kreditnému riziku protistrany za protistranu „i“ (spočítaná za všetky jej súbory vzájomného započítavania) vrátane vplyvu kolaterálu v súlade s metódami stanovenými v hlave II kapitole 6 oddieloch 3 až 6 vzťahujúcimi sa na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje pre kreditné riziko protistrany pre danú protistranu. Inštitúcia používajúca jednu z metód stanovených v hlave II kapitole 6 oddieloch 3 a 4 môže ako EADitotal použiť plne upravenú hodnotu expozície v súlade s článkom 223 ods. 5.
V prípade inštitúcie, ktorá nepoužíva postup stanovený v hlave II kapitole 6 oddiele 6, sa expozícia diskontuje s použitím tohto koeficientu:
Bi
=
pomyselná suma nakúpených hedžingov vo forme swapov na kreditné zlyhanie zmierňujúcich kreditné riziko len jednej protistrany (v prípade viac než jednej pozície spočítaná), ktoré obsahujú odkaz na protistranu „i“ a používajú sa na hedžing rizika úpravy ocenenia pohľadávok.
Táto pomyselná suma sa diskontuje použitím tohto koeficientu:
Bind
=
úplná pomyselná suma jedného alebo viacerých indexových swapov na kreditné zlyhanie nakúpeného zabezpečenia použitého na hedžing rizika úpravy ocenenia pohľadávok.
Táto pomyselná suma sa diskontuje použitím tohto koeficientu:
wind
=
váha vzťahujúca sa na indexový hedžing.
Inštitúcia určí wind na základe výpočtu váženého priemeru wi uplatniteľných na jednotlivé zložky indexu;
Mi
=
efektívna splatnosť transakcií s protistranou i.
V prípade inštitúcie, ktorá používa metódu stanovenú v hlave II kapitole 6 oddiele 6, sa Mi vypočíta podľa článku 162 ods. 2 písm. g). Na tento účel však Mi nie je ohraničená piatimi rokmi, ale najdlhšou zostávajúcou zmluvnou splatnosťou v súbore vzájomného započítavania.
V prípade inštitúcie, ktorá nepoužíva metódu stanovenú v hlave II kapitole 6 oddiele 6, Mi je priemerná pomyselná vážená splatnosť taká, ako sa uvádza v článku 162 ods. 2 písm. b). Na tento účel však Mi nie je ohraničená piatimi rokmi, ale najdlhšou zostávajúcou zmluvnou splatnosťou v súbore vzájomného započítavania;
=
splatnosť hedžingového nástroja s pomyselnou sumou Bi (množstvá Mi hedge Bi je potrebné spočítať, ak tieto predstavujú viaceré pozície);
Mind
=
splatnosť indexového hedžingu.
V prípade viac než jednej pozície indexového hedžingu predstavuje Mind pomyselnú váženú splatnosť.
2. Ak je protistrana zahrnutá v indexe, na ktorom sa zakladá swap na kreditné zlyhanie použitý na hedžing kreditného rizika protistrany, inštitúcia môže odpočítať pomyselnú sumu priraditeľnú k danej protistrane v súlade s váhou jej referenčného subjektu od pomyselnej sumy indexových swapov na kreditné zlyhanie a zaobchádzať s ňou ako s hedžingom zmierňujúcim kreditné riziko len jednej protistrany (Bi) individuálnej protistrany so splatnosťou založenou na splatnosti indexu.
Tabuľka 1
Stupeň kreditnej kvality
Váha wi
1
0,7 %
2
0,8 %
3
1,0 %
4
2,0 %
5
3,0 %
6
10,0 %
Článok 385
Alternatíva k použitiu metód úpravy ocenenia pohľadávok na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje
Inštitúcie, ktoré používajú metódu pôvodnej expozície stanovenú v článku 275, môžu v prípade nástrojov uvedených v článku 382 a na základe predchádzajúceho súhlasu príslušného orgánu ako alternatívu k článku 384 uplatniť multiplikačný koeficient (10) na výsledné hodnoty rizikovo vážených expozícií pre kreditné riziko protistrany pre dané expozície namiesto výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok.
Článok 386
Prípustné hedžingy
1. Hedžingy sú „prípustné hedžingy“ na účely výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok v zmysle článkov 383 a 384, len ak sa používajú na účely zmiernenia rizika úpravy ocenenia pohľadávok a ako také sa spravujú, a sú jednou z týchto možností:
a)
swapy na kreditné zlyhanie zmierňujúce kreditné riziko len jednej protistrany alebo iné rovnocenné hedžingové nástroje obsahujúce priamy odkaz na protistranu;
b)
indexové swapy na kreditné zlyhanie za predpokladu, že v hodnote v riziku je k spokojnosti príslušných orgánov zohľadnená báza medzi rozpätím ktorejkoľvek jednotlivej protistrany a rozpätiami indexových hedžingov vo forme swapov na kreditné zlyhanie.
Požiadavka uvedená v písmene b), aby báza medzi rozpätím ktorejkoľvek jednotlivej protistrany a rozpätiami indexových hedžingov vo forme swapov na kreditné zlyhanie bola zohľadnené v hodnote v riziku, sa vzťahuje aj na prípady, keď sa pre rozpätie protistrany použije proxy údaj.
V prípade všetkých protistrán, pre ktoré sa použije proxy údaj, inštitúcia použije časové rady primeranej bázy z reprezentatívnej skupiny podobných titulov, pre ktoré je k dispozícii rozpätie.
Ak báza medzi rozpätím ktorejkoľvek jednotlivej protistrany a rozpätiami indexových hedžingov vo forme swapov na kreditné zlyhanie nie je zohľadnená k spokojnosti príslušného orgánu, inštitúcia zohľadní v hodnote v riziku len 50 % pomyselnej sumy indexového hedžingu.
Nadmerný hedžing expozícií spojených so swapmi na kreditné zlyhanie zmierňujúcimi kreditné riziko len jednej protistrany podľa metódy ustanovenej v článku 383 nie je povolený.
2. Inštitúcia nezohľadní pri výpočte požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok iné druhy hedžingov rizika protistrany. Najmä swapy na kreditné zlyhanie rozdelené do tranží alebo pre n-té zlyhanie a dlhové nástroje viazané na úver nepredstavujú prípustné hedžingy na účely výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok.
3. Prípustné hedžingy, ktoré sú zahrnuté do výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok, sa nezahrnú do výpočtu požiadaviek na vlastné zdroje pre špecifické riziko, ako sa uvádza v hlave IV, ani sa s nimi nezaobchádza ako so zmiernením kreditného rizika iným, než je pre kreditné riziko protistrany toho istého portfólia transakcie.
ŠTVRTÁ ČASŤ
VEĽKÁ MAJETKOVÁ ANGAŽOVANOSŤ
Článok 387
Predmet úpravy
Inštitúcie monitorujú a kontrolujú svoju veľkú majetkovú angažovanosť v súlade s touto časťou.
Článok 388
Vyňatie z rozsahu pôsobnosti
Táto časť sa nevzťahuje na investičné spoločnosti, ktoré spĺňajú kritériá stanovené v článku 95 ods. 1 alebo v článku 96 ods. 1.
Táto časť sa neuplatňuje na skupinu na základe jej konsolidovanej situácie, ak skupina pozostáva výlučne z investičných spoločností podľa článku 95 ods. 1 alebo článku 96 ods. 1 a pomocných spoločností, a ak táto skupina nezahŕňa úverové inštitúcie.
Článok 389
Vymedzenie pojmu
Na účely tejto časti je „expozícia“ akékoľvek aktívum alebo podsúvahová položka, uvedené v tretej časti hlave II kapitole 2, bez uplatnenia rizikových váh alebo stupňov rizika.
Článok 390
Výpočet hodnoty expozície
1. Expozície vyplývajúce z položiek uvedených v prílohe II sa počítajú v súlade s jednou z metód stanovených v tretej časti hlave II kapitole 6.
2. Inštitúcie, ktoré majú v zmysle článku 283 povolenie používať metódu interného modelu, môžu používať metódu interného modelu na výpočet hodnoty expozície pre repo transakcie, transakcie požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, transakcie požičiavania s dozabezpečením a transakcie s dlhou dobou vyrovnania.
3. Inštitúcie, ktoré počítajú požiadavky na vlastné zdroje pre svoje činnosti v rámci obchodnej knihy v súlade s treťou časťou hlavou IV kapitolou 2 článkom 299 a treťou časťou hlavou V a podľa vhodnosti v súlade s treťou časťou hlavou IV kapitolou 5, počítajú expozície voči jednotlivým klientom, ktoré vznikajú v obchodnej knihe, sčítaním týchto položiek:
a)
kladného previsu dlhých pozícií inštitúcie nad jej krátkymi pozíciami vo všetkých finančných nástrojoch emitovaných príslušným klientom, pričom čistá pozícia v každom z rôznych nástrojov sa vypočíta podľa metód stanovených v tretej časti hlave IV kapitole 2;
b)
čistej expozície v prípade upísania dlhového alebo kapitálového nástroja;
c)
expozícií v dôsledku transakcií, dohôd a zmlúv uvedených v článkoch 299 a 378 až 380 s príslušným klientom, pričom takéto expozície sa vypočítajú spôsobom ustanoveným v uvedených článkoch pre výpočet hodnôt expozície.
Na účely písmena b) sa čistá expozícia vypočíta tak, že sa odpočítajú tie pozície v prevzatých nových emisiách, ktoré sú upísané alebo podupísané tretími osobami na základe formálnej dohody, znížené o koeficienty uvedené v článku 345.
Na účely písmena b) inštitúcie vytvoria systémy na monitorovanie a kontrolu svojich expozícií z upísania medzi časom počiatočného záväzku a nasledujúcim pracovným dňom z hľadiska povahy rizík, ktorým sú vystavené na príslušnom trhu.
Na účely písmena c) sa tretia časť hlava II kapitola 3 vylúči z odkazu v článku 299.
4. Celkové expozície voči jednotlivým klientom alebo skupinám prepojených klientov sa počítajú spočítaním expozícií obchodnej knihy a expozícií neobchodnej knihy.
5. Expozície voči skupinám prepojených klientov sa vypočítajú sčítaním expozícií voči jednotlivým klientom v skupine.
6. Expozície nezahŕňajú:
a)
v prípade devízových transakcií expozície, ktoré sú výsledkom bežného postupu vyrovnania počas dvoch pracovných dní po platbe;
b)
v prípade transakcie kúpy alebo predaja cenných papierov expozície, ktoré sú výsledkom bežného postupu vyrovnania počas piatich pracovných dní po platbe alebo dodaní cenných papierov, a to podľa toho, čo nastane skôr;
c)
v prípade poskytovania služieb peňažného prevodu vrátane vykonávania platobných služieb, zúčtovania a vyrovnania v akejkoľvek mene a v rámci korešpondenčného bankovníctva alebo v prípade služieb zúčtovania, vyrovnania a správy finančných nástrojov pre klientov, oneskorené prijatie finančných prostriedkov a iné expozície vyplývajúce z činnosti klienta, ktoré netrvajú dlhšie než nasledujúci obchodný deň;
d)
v prípade poskytovania služieb peňažného prevodu vrátane vykonávania platobných služieb, zúčtovania a vyrovnania v akejkoľvek mene a v rámci korešpondenčného bankovníctva, expozície v rámci dňa voči inštitúciám poskytujúcim tieto služby; a
e)
expozície odpočítané od vlastných zdrojov v súlade s článkami 36, 56 a 66.
7. S cieľom zistiť celkovú expozíciu voči klientovi alebo skupine prepojených klientov v súvislosti s klientmi, voči ktorým má inštitúcia expozície prostredníctvom transakcií uvedených v článku 112 písm. m) a o) alebo prostredníctvom iných transakcií v prípade, že ide o expozíciu voči podkladovým aktívam, inštitúcia posúdi svoje podkladové expozície a zohľadní ekonomickú podstatu štruktúry transakcie a riziká obsiahnuté v samotnej štruktúre transakcie, a to s cieľom určiť, či predstavuje dodatočnú expozíciu.
8. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
podmienky a metodiky používané na určenie celkovej expozície voči klientovi alebo skupine prepojených klientov v súvislosti s druhmi expozícií uvedenými v odseku 7;
b)
podmienky, za ktorých štruktúra transakcie uvedená v odseku 7 nepredstavuje dodatočnú expozíciu.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 391
Vymedzenie pojmu inštitúcia na účely veľkej majetkovej angažovanosti
Na účely výpočtu hodnoty expozícií v súlade s touto časťou pojem „inštitúcia“ zahŕňa aj akýkoľvek súkromný alebo verejný podnik, vrátane jeho pobočiek, usadený v Únii, ktorý by zodpovedal vymedzeniu pojmu „úverová inštitúcia“ alebo „investičná spoločnosť“ a bolo mu udelené povolenie v tretej krajine, ktorá uplatňuje požiadavky prudenciálneho dohľadu a regulácie, ktoré sú prinajmenšom rovnocenné požiadavkám uplatňovaným v Únii.
Článok 392
Vymedzenie veľkej majetkovej angažovanosti
Expozícia inštitúcie voči klientovi alebo skupine prepojených klientov sa považuje za veľkú majetkovú angažovanosť, ak jej hodnota dosiahne alebo prekročí 10 % jej prípustného kapitálu.
Článok 393
Schopnosť zistiť a riadiť veľkú majetkovú angažovanosť
Inštitúcia používa náležité administratívne a účtovné postupy a primerané mechanizmy vnútornej kontroly na účely zisťovania, riadenia, monitorovania, vykazovania a evidencie všetkých prípadov veľkej majetkovej angažovanosti a ich následných zmien, a to v súlade s týmto nariadením.
Článok 394
Požiadavky na podávanie správ
1. Inštitúcia o každom prípade veľkej majetkovej angažovanosti vrátane veľkej majetkovej angažovanosti vyňatej z pôsobnosti článku 395 ods. 1 oznamuje príslušným orgánom tieto informácie:
a)
identifikáciu klienta alebo skupiny prepojených klientov, voči ktorým má inštitúcia veľkú majetkovú angažovanosť;
b)
hodnotu expozície pred zohľadnením prípadného vplyvu zmierňovania kreditného rizika;
c)
druh financovaného alebo nefinancovaného zabezpečenia v prípade, že sa použilo;
d)
hodnotu expozície po zohľadnení vplyvu zmierňovania kreditného rizika vypočítaného na účely článku 395 ods. 1.
Ak sa na inštitúciu vzťahuje tretia časť hlava II kapitola 3, poskytne príslušným orgánom údaje o svojich 20 najväčších expozíciách na konsolidovanom základe, ale bez expozícií vyňatých z pôsobnosti článku 395 ods. 1.
2. Okrem informácií uvedených v odseku 1 oznamuje inštitúcia príslušným orgánom tieto informácie v súvislosti so svojimi 10 najväčšími expozíciami na konsolidovanom základe voči inštitúciám, ako aj svojich 10 najväčších expozícií na konsolidovanom základe voči neregulovaným finančným subjektom, vrátane veľkej majetkovej angažovanosti vyňatej z uplatňovania článku 395 ods. 1:
a)
identifikáciu klienta alebo skupiny prepojených klientov, voči ktorým má inštitúcia veľkú majetkovú angažovanosť;
b)
hodnotu expozície pred zohľadnením prípadného vplyvu zmierňovania kreditného rizika;
c)
druh financovaného alebo nefinancovaného zabezpečenia v prípade, že sa použilo;
d)
hodnotu expozície po zohľadnení vplyvu zmierňovania kreditného rizika vypočítaného na účely článku 395 ods. 1;
e)
očakávané znižovanie expozície vyjadrené ako suma splácaná v rámci mesačných skupín splátok až do jedného roka, štvrťročných skupín splátok až do troch rokov a následne ročne.
3. Správy sa podávajú aspoň dvakrát ročne.
4. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
jednotné formáty pre podávanie správ podľa odseku 3, ktoré musia byť primerané povahe, rozsahu a zložitosti činností inštitúcií, a pokyny na používanie týchto formátov;
b)
častosť a dátumy podávania správ podľa odseku 3;
c)
riešenia v oblasti informačných technológií, ktoré sa majú uplatňovať pri podávaní správ podľa odseku 3.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 395
Limity veľkej majetkovej angažovanosti
1. Inštitúcii nesmie po zohľadnení účinku zmierňovania kreditného rizika v zmysle článkov 399 až 403 vzniknúť voči klientovi alebo skupine prepojených klientov expozícia, ktorej hodnota presahuje 25 % jej prípustného kapitálu. Ak je takýto klient inštitúciou, alebo ak skupina prepojených klientov zahŕňa jednu alebo viaceré inštitúcie, táto hodnota nesmie presiahnuť 25 % prípustného kapitálu inštitúcie alebo 150 miliónov EUR, podľa toho, ktorá hodnota je vyššia, pod podmienkou, že súčet hodnôt expozícií po zohľadnení účinku zmierňovania kreditného rizika v zmysle článkov 399 až 403 voči všetkým prepojeným klientom, ktorí nie sú inštitúciami, nepresahuje 25 % prípustného kapitálu inštitúcie.
Ak je suma 150 miliónov EUR vyššia ako 25 % prípustného kapitálu inštitúcie, hodnota expozície po zohľadnení účinku zmierňovania kreditného rizika v súlade s článkami 399 až 403 nesmie presiahnuť primeraný limit z hľadiska prípustného kapitálu inštitúcie. Tento limit si s cieľom riešiť a kontrolovať riziko koncentrácie stanoví inštitúcia v súlade s politikami a postupmi uvedenými v článku 81 smernice 2013/36/EÚ. Tento limit nesmie byť vyšší než 100 % prípustného kapitálu inštitúcie.
Príslušné orgány môžu stanoviť nižší limit než 150 miliónov EUR a informujú o tom orgán EBA a Komisiu.
2. EBA v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010, berúc do úvahy vplyv zmierňovania kreditného rizika v súlade s článkami 399 až 403, ako aj výsledky vývoja v oblasti tieňového bankovníctva a veľkej majetkovej angažovanosti na úrovni Únie a medzinárodnej úrovni, vypracuje do 31. decembra 2014 usmernenia s cieľom stanoviť vhodné súhrnné limity pre takéto expozície alebo prísnejšie jednotlivé limity pre expozície voči subjektom tieňového bankovníctva, ktoré vykonávajú bankové činnosti mimo regulovaného rámca.
EBA pri vypracúvaní týchto usmernení zváži, či by zavedenie dodatočných limitov malo významný odrádzajúci účinok na rizikový profil inštitúcií usadených v Únii, na poskytovanie úverov reálnej ekonomike alebo na stabilitu a riadne fungovanie finančných trhov.
Komisia do 31. decembra 2015 posúdi vhodnosť a vplyv limitov stanovených pre expozície voči subjektom tieňového bankovníctva, ktoré vykonávajú bankové činnosti mimo regulovaného rámca, pričom zohľadní vývoj v Únii a medzinárodný vývoj v oblasti tieňového bankovníctva a veľkej majetkovej angažovanosti, ako aj zmierňovanie kreditného rizika v súlade s článkami 399 až 403. Komisia predloží Európskemu parlamentu a Rade správu, ku ktorej podľa potreby pripojí legislatívny návrh o limitoch expozícií voči subjektom tieňového bankovníctva, ktoré vykonávajú bankové činnosti mimo regulovaného rámca.
3. S výhradou článku 396 musí inštitúcia vždy spĺňať príslušný limit stanovený v odseku 1.
4. Aktíva predstavujúce pohľadávky a ostatné expozície voči uznaným investičným spoločnostiam z tretích krajín môžu podliehať rovnakému zaobchádzaniu, ako sa stanovuje v odseku 1.
5. Limity stanovené v tomto článku sa môžu prekročiť v prípade expozícií v obchodnej knihe inštitúcie, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
expozícia v neobchodnej knihe voči klientovi alebo príslušnej skupine prepojených klientov neprevyšuje limit stanovený v odseku 1, pričom tento limit sa vypočítava so zreteľom na prípustný kapitál tak, že prekročenie vzniká výlučne v obchodnej knihe;
b)
inštitúcia spĺňa dodatočnú požiadavku na vlastné zdroje na sumy prevyšujúce limit stanovený v odseku 1, ktorá sa vypočíta v súlade s článkami 397 a 398;
c)
keď uplynulo 10 dní alebo menej od vtedy, keď došlo k prekročeniu, expozícia v obchodnej knihe voči klientovi alebo skupine prepojených klientov nesmie presiahnuť 500 % prípustného kapitálu inštitúcie;
d)
ktorékoľvek z prekročení, ktoré trvali viac než 10 dní, nesmie v celkovej hodnote presiahnuť 600 % prípustného kapitálu inštitúcie.
V každom prípade, v ktorom bol prekročený limit, inštitúcia bez odkladu oznámi príslušným orgánom sumu prekročenia prípadne meno príslušnej skupiny prepojených klientov.
6. Štrukturálne opatrenia sú na účely tohto odseku opatrenia, ktoré prijal členský štát a ktoré vykonávajú relevantné príslušné orgány tohto členského štátu až do nadobudnutia účinnosti právneho aktu jasne harmonizujúceho takéto opatrenia, na základe ktorých sa od úverových inštitúcií, ktorým bolo v uvedenom členskom štáte udelené povolenie, vyžaduje, aby znížili svoje expozície voči jednotlivým právnickým osobám v závislosti od ich činností, bez ohľadu na to, kde sa tieto činnosti vykonávajú, s cieľom chrániť vkladateľov a zachovať finančnú stabilitu.
Bez ohľadu na odsek 1 tohto článku a článok 400 ods. 1 písm. f), v prípade, že členské štáty prijmú vnútroštátne právne predpisy vyžadujúce, aby sa v rámci bankovej skupiny prijali štrukturálne opatrenia, príslušné orgány môžu od inštitúcií danej bankovej skupiny, ktoré vedú vklady kryté systémom ochrany vkladov v súlade so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 94/19/ES z 30. mája 1994 o systémoch ochrany vkladov (30) alebo rovnocenným systémom ochrany vkladov v tretej krajine, požadovať, aby uplatnili limit veľkej majetkovej angažovanosti nižší ako 25 % ale nie nižší ako 15 % medzi 31 decembra 2014 a 30. júnom 2015, a nie nižší ako 10 % od 1. júla 2015 na subkonsolidovanom základe, v súlade s článkom 11 ods. 5 pre expozície v rámci skupiny, ak tieto expozície pozostávajú z expozícií voči subjektu, ktorý nepatrí k tej istej podskupine, pokiaľ ide o štrukturálne opatrenia.
Na účely tohto odseku musia byť splnené tieto podmienky:
a)
všetky subjekty, ktoré patria k tej istej podskupine, pokiaľ ide o štrukturálne oparenia, sa považujú za jedného klienta alebo skupinu prepojených klientov;
b)
príslušné orgány uplatňujú jednotný limit na expozície uvedené v prvom pododseku.
Uplatňovaním tohto prístupu nie je dotknutý účinný dohľad na konsolidovanom základe a uplatňovanie tohto prístupu nesmie mať nepriaznivý vplyv na celý finančný systém alebo jeho časti v iných členských štátoch či v Únii ako celku a nesmie ani predstavovať či vytvárať prekážku fungovania vnútorného trhu.
7. Príslušné orgány pred prijatím konkrétnych štrukturálnych opatrení, ako sa uvádza v odseku 6, týkajúcich sa veľkej majetkovej angažovanosti oznámia Komisii, Rade, dotknutým príslušným orgánom a EBA najmenej dva mesiace pred uverejnením rozhodnutia o prijatí štrukturálnych opatrení všetky nasledovné skutočnosti a predložia relevantné kvantitatívne a kvalitatívne dôkazy, ktoré s nimi súvisia:
a)
rozsah činností, na ktoré sa štrukturálne opatrenia vzťahujú;
b)
vysvetlenie, prečo sa takéto navrhované opatrenia považujú za vhodné, účinné a primerané na ochranu vkladateľov;
c)
posúdenie pravdepodobného pozitívneho alebo negatívneho vplyvu opatrení na vnútorný trh, a to na základe informácií, ktoré sú členskému štátu dostupné.
8. Komisii konajúcej v súlade s postupom uvedeným v článku 464 ods. 2. sa udeľuje právomoc prijať vykonávací akt na schválenie alebo zamietnutie navrhovaných vnútroštátnych opatrení uvedených v odseku 7.
EBA do jedného mesiaca po prijatí oznámenia uvedeného v odseku 7 poskytne Komisii, Rade a dotknutému členskému štátu svoje stanovisko k bodom uvedeným v uvedenom odseku. Stanoviská k bodom uvedeným v uvedenom odseku môžu Komisii, Rade a príslušnému členskému štátu poskytnúť aj dotknuté príslušné orgány.
Berúc v maximálnej možnej miere do úvahy stanoviská uvedené v druhom pododseku a v prípade, že existujú spoľahlivé a presvedčivé dôkazy o tom, že opatrenia majú negatívny vplyv na vnútorný trh, ktorý prevažuje nad prínosmi z hľadiska finančnej stability, Komisia do dvoch mesiacov po prijatí oznámenia navrhované vnútroštátne opatrenia zamietne. V opačnom prípade Komisia akceptuje navrhované vnútroštátne opatrenia na počiatočné obdobie 2 rokov a v prípade, že je to vhodné, sa tieto opatrenia môžu zmeniť a doplniť.
Komisia môže navrhované vnútroštátne opatrenia zamietnuť len vtedy, ak sa domnieva, že majú neprimeraný nepriaznivý vplyv na celý finančný systém alebo jeho časti v iných členských štátoch či v Únii ako celku, čím predstavujú alebo vytvárajú prekážku fungovania vnútorného trhu alebo voľného pohybu kapitálu v súlade s ustanoveniami ZFEÚ.
Komisia pri svojom posudzovaní zohľadní stanovisko EBA, ako aj dôkazy predložené v súlade s odsekom 7.
Príslušné orgány môžu pred skončením platnosti opatrení navrhnúť nové opatrenia na predĺžené obdobie uplatňovania, pričom dodatočné obdobie trvá vždy 2 roky. V takom prípade informujú Komisiu, Radu, dotknuté príslušné orgány a EBA. Schválenie nových opatrení podlieha postupu stanovenému v tomto článku. Týmto článkom nie je dotknutý článok 458.
Článok 396
Dodržiavanie požiadaviek týkajúcich sa veľkej majetkovej angažovanosti
1. Ak expozície vo výnimočných prípadoch presiahnu limit stanovený v článku 395 ods. 1, inštitúcia musí hodnotu expozície bezodkladne ohlásiť príslušným orgánom, ktoré v prípade, keď to okolnosti umožňujú, môžu inštitúcii povoliť obmedzenú lehotu na splnenie požadovaného limitu.
Ak sa uplatňuje suma 150 miliónov EUR uvedená v článku 395 ods. 1, príslušné orgány môžu v jednotlivých prípadoch povoliť prekročenie limitu stanoveného vo výške 100 % prípustného kapitálu inštitúcie.
2. Ak sa na inštitúciu podľa článku 7 ods. 1 neuplatňuje na individuálnom alebo subkonsolidovanom základe dodržiavanie povinností stanovených v tejto časti, alebo sa uplatňujú ustanovenia článku 9 v prípade materských inštitúcií v členskom štáte, musia sa prijať opatrenia, ktorými sa zabezpečí uspokojivá alokácia rizík v rámci skupiny.
Článok 397
Výpočet dodatočných požiadaviek na vlastné zdroje pre veľké majetkové angažovanosti v obchodnej knihe
1. Prekročenie uvedené v článku 395 ods. 5 písm. b) sa vypočíta výberom tých prvkov celkovej expozície v obchodnej knihe voči klientovi alebo príslušnej skupine prepojených klientov, na ktoré sa vzťahujú najvyššie požiadavky na špecifické riziko v tretej časti hlave IV kapitole 2 a/alebo požiadavky v článku 299 a v tretej časti hlave V, ktorých súčet sa rovná objemu prekročenia uvedenému v článku 395 ods. 5 písm. a).
2. Ak toto prekročenie netrvalo viac než 10 dní, dodatočná požiadavka na vlastné zdroje je pre tieto prvky 200 % z požiadaviek uvedených v odseku 1.
3. Po uplynutí 10 dní po prekročení sú prvky prekročenia, vybrané podľa odseku 1, zaradené do príslušného riadku v stĺpci 1 v tabuľke 1 vo vzostupnom poradí požiadaviek na špecifické riziko v tretej časti hlave IV kapitole 2 a/alebo požiadaviek v článku 299 a v tretej časti hlave V. Dodatočná požiadavka na vlastné zdroje sa rovná súčtu požiadaviek pre špecifické riziko uvedených v tretej časti hlave IV kapitole 2 a/alebo požiadaviek v článku 299 a v tretej časti hlave V pre tieto prvky, vynásobenému zodpovedajúcim koeficientom uvedeným v tabuľke 1 stĺpci 2.
Tabuľka 1
Stĺpec 1: Prekročenie limitov
(ako percentuálny podiel prípustného kapitálu)
Stĺpec 2: Koeficienty
do 40 %
200 %
od 40 % do 60 %
300 %
od 60 % do 80 %
400 %
od 80 % to 100 %
500 %
od 100 % do 250 %
600 %
nad 250 %
900 %
Článok 398
Postupy na zabránenie inštitúciám obchádzať dodatočnú požiadavku na vlastné zdroje
Inštitúcie sa nesmú zámerne vyhýbať dodatočným požiadavkám na vlastné zdroje stanoveným v článku 397, ktoré by sa na ne inak vzťahovali a ktoré sa týkajú expozícií presahujúcich limit stanovený v článku 395 ods. 1, ak tieto expozície trvali viac než 10 dní, a to prostredníctvom dočasného prevodu daných expozícií na inú spoločnosť, či už v rovnakej skupine alebo nie, a/alebo vykonaním umelých transakcií na zatvorenie expozície počas obdobia 10 dní a vytvorenie novej expozície.
Inštitúcie prevádzkujú systémy, ktoré zabezpečia, aby sa každý prevod s účinkom uvedeným v prvom pododseku ihneď oznámil príslušným orgánom.
Článok 399
Prípustné postupy zmierňovania kreditného rizika
1. Na účely článkov 400 až 403 zahŕňa pojem „záruka“ kreditné deriváty uznané podľa tretej časti hlavy II kapitoly 4, ktoré nie sú dlhovými nástrojmi viazanými na úver.
2. S výhradou odseku 3 tohto článku, keď sa podľa článkov 400 až 403 povoľuje uznanie financovaného alebo nefinancovaného zabezpečenia, musí toto povolenie podliehať splneniu požiadaviek prípustnosti a iných požiadaviek uvedených v tretej časti hlave II kapitole 4.
3. Keď inštitúcia využíva článok 401 ods. 2, uznanie financovaného zabezpečenia podlieha príslušným požiadavkám podľa tretej časti hlavy II kapitoly 3. Na účely tejto časti inštitúcia nezohľadňuje kolaterál uvedený v článku 199 ods. 5 až 7, s výnimkou prípadu, keď je to povolené podľa článku 402.
4. Inštitúcie v najväčšej možnej miere analyzujú svoje expozície voči emitentom kolaterálu, poskytovateľom nefinancovaného zabezpečenia a podkladovým aktívam podľa článku 390 ods. 7 z hľadiska možných koncentrácií a v prípade potreby prijmú opatrenia a oznámia všetky významné zistenia svojmu príslušnému orgánu.
Článok 400
Výnimky
1. Z uplatňovania článku 395 ods. 1 sú vyňaté tieto expozície:
a)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči ústredným vládam, centrálnym bankám alebo subjektom verejného sektora, ktorým by sa ako nezabezpečeným priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %;
b)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči medzinárodným organizáciám alebo mnohostranným rozvojovým bankám, ktorým by sa ako nezabezpečeným priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %;
c)
aktíva predstavujúce pohľadávky spojené s výslovnými zárukami ústredných vlád, centrálnych bánk, medzinárodných organizácií, mnohostranných rozvojových bánk alebo subjektov verejného sektora, v súvislosti s ktorými by sa nezabezpečeným pohľadávkam voči subjektu poskytujúcemu záruku priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %;
d)
ostatné expozície voči ústredným vládam, centrálnym bankám, medzinárodným organizáciám, mnohostranným rozvojovým bankám alebo subjektom verejného sektora, alebo expozície, za ktoré uvedené subjekty ručia, v súvislosti s ktorými by sa nezabezpečeným pohľadávkam voči subjektu, voči ktorému existuje expozícia alebo ktorý za ňu ručí, priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %;
e)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči regionálnym vládam alebo miestnym orgánom členských štátov, ak by sa týmto pohľadávkam priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %, a ostatné expozície voči takýmto regionálnym vládam alebo miestnym orgánom, alebo expozície, za ktoré takéto regionálne vlády alebo miestne orgány ručia, ak by sa pohľadávkam voči nim priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %;
f)
expozície voči protistranám uvedené v článku 113 ods. 6 alebo 7, ak by sa im priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 0 %. S expozíciami, ktoré nespĺňajú tieto kritériá, sa bez ohľadu na to, či sú oslobodené od uplatňovania článku 395 ods. 1, zaobchádza ako s expozíciami voči tretej strane;
g)
aktíva a iné expozície, ktoré sú zabezpečené kolaterálom vo forme peňažných vkladov u požičiavajúcej inštitúcie alebo u inštitúcie, ktorá je materskou spoločnosťou alebo dcérskou spoločnosťou požičiavajúcej inštitúcie;
h)
aktíva a iné expozície, ktoré sú zabezpečené kolaterálom vo forme vkladových listov vydaných požičiavajúcou inštitúciou alebo inštitúciou, ktorá je materskou spoločnosťou alebo dcérskou spoločnosťou požičiavajúcej inštitúcie, a ktoré sú uložené u niektorej z nich;
i)
expozície vyplývajúce z nevyčerpaných kreditných facilít, ktoré sú klasifikované ako nízkorizikové podsúvahové položky v prílohe I, za predpokladu, že sa zatvorila dohoda s klientom alebo skupinou prepojených klientov, na základe ktorej sa facilita môže čerpať, len ak sa zistí, že sa tým nespôsobí prekročenie limitu uplatniteľného podľa článku 395 ods. 1;
j)
obchodné expozície voči centrálnym protistranám a príspevky do fondu pre prípad zlyhania voči centrálnej protistrane;
k)
expozície voči systémom ochrany vkladov podľa smernice 94/19/ES, vyplývajúce z financovania týchto systémov, ak členské inštitúcie systému majú zákonnú alebo zmluvnú povinnosť financovať tento systém.
Peňažné prostriedky prijaté v rámci dlhových nástrojov viazaných na úver emitovaných inštitúciou a úvery a vklady protistrany inštitúcii alebo u inštitúcie, ktoré sú predmetom dohody o vzájomnom započítavaní v súvahe, uznanej podľa tretej časti hlavy II kapitoly 4, sa považujú za prostriedky, na ktoré sa vzťahuje písmeno g).
2. Príslušné orgány môžu udeliť úplnú alebo čiastočnú výnimku týmto expozíciám:
a)
kryté dlhopisy v zmysle článku 129 ods. 1, 3 a 6;
b)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči regionálnym vládam a miestnym orgánom členských štátov, ak by sa týmto pohľadávkam priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 20 %, a ostatné expozície voči takýmto regionálnym vládam alebo miestnym orgánom, alebo expozície, za ktoré takéto regionálne vlády alebo miestne orgány ručia, ak by sa pohľadávkam voči nim priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 20 %;
c)
expozície, a to vrátane účastí alebo iných druhov držaných aktív, inštitúcie voči jej materskej spoločnosti, voči iným dcérskym spoločnostiam tejto materskej spoločnosti alebo voči jej vlastným dcérskym spoločnostiam, ak sa na tieto podniky vzťahuje dohľad na konsolidovanom základe, ktorému podlieha aj sama inštitúcia, v súlade s týmto nariadením, smernicou 2002/87/ES alebo podobnými predpismi platnými v tretej krajine; s expozíciami, ktoré nespĺňajú tieto kritériá, sa bez ohľadu na to, či sú oslobodené od uplatňovania článku 395 ods. 1, zaobchádza ako s expozíciami voči tretej strane;
d)
aktíva predstavujúce pohľadávky a iné expozície, a to vrátane účastí alebo iných druhov držaných aktív, voči regionálnym alebo ústredným úverovým inštitúciám, s ktorými je úverová inštitúcia spojená v sieti v súlade so zákonnými alebo štatutárnymi ustanoveniami a ktoré sú podľa týchto ustanovení zodpovedné za peňažné zúčtovanie v rámci siete;
e)
aktíva predstavujúce pohľadávky a iné expozície voči úverovým inštitúciám, ktoré vznikli úverovým inštitúciám, z ktorých jedna pôsobí na nekonkurenčnom základe a poskytuje úvery alebo ručí za úvery na základe legislatívnych programov alebo svojich stanov na podporu určených odvetví hospodárstva, ktoré podliehajú určitej forme vládneho dohľadu a obmedzeniam týkajúcim sa využitia úverov, za predpokladu, že príslušné expozície vzniknú z takýchto úverov, ktoré sa prenášajú na príjemcov prostredníctvom úverových inštitúcií, alebo zo záruk za tieto úvery;
f)
aktíva predstavujúce pohľadávky a iné expozície voči inštitúciám za predpokladu, že tieto expozície nepredstavujú vlastné zdroje takýchto inštitúcií, netrvajú dlhšie než do nasledujúceho obchodného dňa a nie sú denominované v niektorej hlavnej mene obchodovania;
g)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči centrálnym bankám vo forme vyžadovaných minimálnych rezerv, ktoré majú tieto centrálne banky v držbe a ktoré sú denominované v ich národných menách;
h)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči ústredným vládam vo forme štátnych cenných papierov, ktoré sú držané z dôvodu splnenia požiadaviek na likviditu vyplývajúcich zo zákona a ktoré sú denominované a financované v ich národných menách za predpokladu, že príslušný orgán môže na základe vlastného uváženia rozhodnúť, že ratingové hodnotenie týchto ústredných vlád udelené nominovanou ECAI predstavuje investičný stupeň;
i)
50 % stredne rizikových alebo nízkorizikových podsúvahových dokumentárnych akreditívov a stredne rizikových alebo nízkorizikových podsúvahových nevyčerpaných kreditných facilít uvedených v prílohe I, a v prípade súhlasu príslušných orgánov 80 % záruk okrem záruk na úvery, ktoré majú právny alebo regulačný základ a ktoré poskytujú za svojich členov schémy vzájomného ručenia, ktoré majú postavenie úverovej inštitúcie;
j)
zákonom vyžadované záruky, ktoré sa využívajú v prípade, keď sa hypotekárny úver financovaný vydaním hypotekárnych záložných listov vyplatí príjemcovi hypotéky pred konečnou registráciou hypotéky v katastri, a to za predpokladu, že sa záruka nepoužije na zníženie rizika pri výpočte rizikovo vážených expozícií;
k)
aktíva predstavujúce pohľadávky a iné expozície voči uznaným burzám.
3. Príslušné orgány môžu uplatniť výnimku stanovenú v odseku 2 len vtedy, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
osobitná povaha expozície, protistrany alebo vzťahu medzi inštitúciou a protistranou vylučujú alebo obmedzujú riziko expozície; a
b)
akékoľvek zostávajúce riziko koncentrácie sa môže riešiť inými, rovnako účinnými prostriedkami, ako sú napríklad opatrenia, postupy a mechanizmy stanovené v článku 79 smernice 2013/36/EÚ.
Príslušné orgány informujú EBA, či majú v úmysle uplatniť niektorú z výnimiek stanovených v odseku 2 v súlade s písmenami a) a b) tohto odseku, a o tomto rozhodnutí sa poradia s EBA.
Článok 401
Výpočet vplyvu používania postupov zmierňovania kreditného rizika
1. Pre výpočet hodnoty expozícií na účely článku 395 ods. 1 môže inštitúcia využiť „plne upravenú hodnotu expozície“ vypočítanú podľa tretej časti hlavy II kapitoly 4 pri zohľadnení zmierňovania kreditného rizika, úprav z dôvodu volatility a akéhokoľvek nesúladu splatnosti (E*).
2. Inštitúcia, ktorej bolo udelené povolenie používať vlastné odhady LGD a konverzných faktorov pre triedu expozícií podľa tretej časti hlavy II kapitoly 3, môže s povolením príslušných orgánov zohľadniť pri výpočte hodnoty expozícií na účely článku 395 ods. 1 účinky finančného kolaterálu.
Príslušné orgány udelia povolenie uvedené v predchádzajúcom pododseku, len ak je inštitúcia schopná odhadnúť účinky finančného kolaterálu na jej expozície oddelene od ostatných relevantných aspektov LGD.
Odhady, ktoré vypracovala inštitúcia, musia byť dostatočne vhodné na zníženie hodnoty expozície na účely dodržiavania ustanovení článku 395.
Ak bolo inštitúcii udelené povolenie používať vlastné odhady účinkov finančného kolaterálu, používa ich konzistentne s prístupom prijatým na výpočet požiadaviek na vlastné zdroje v súlade s týmto nariadením.
Inštitúcie, ktorým bolo udelené povolenie používať vlastné odhady LGD a konverzných faktorov pre triedu expozícií podľa tretej časti hlavy II kapitoly 3 a ktoré nevypočítavajú hodnotu svojich expozícií pomocou metódy uvedenej v prvom pododseku tohto odseku, môžu na výpočet hodnoty expozícií používať súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom alebo prístup stanovený v článku 403 ods. 1 písm. b).
3. Inštitúcia, ktorá používa súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom alebo získala povolenie používať metódu uvedenú v odseku 2 tohto článku pri výpočte hodnoty expozícií na účely článku 395 ods. 1, vykonáva pravidelné stresové testy svojich koncentrácií kreditného rizika, a to aj vo vzťahu k realizovateľnej hodnote akéhokoľvek prijatého kolaterálu.
Tieto pravidelné stresové testovania uvedené v prvom pododseku sa zaoberajú rizikami vyplývajúcimi z potenciálnych zmien trhových podmienok, ktoré by mohli mať nepriaznivý vplyv na primeranosť vlastných zdrojov inštitúcií, a rizikami vyplývajúcimi z realizácie kolaterálu v stresových situáciách.
Vykonávané stresové testovania sú primerané a vhodné pre posudzovanie takýchto rizík.
Ak pravidelné stresové testovanie poukazuje na nižšiu realizovateľnú hodnotu prevzatého kolaterálu, než by bolo povolené zohľadniť pri využití súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom, respektíve metódy uvedenej v odseku 2, hodnota povoleného kolaterálu, ktorá má byť uznaná pri výpočte hodnoty expozícií na účely článku 395 ods. 1, sa zodpovedajúco zníži.
Inštitúcie uvedené v prvom pododseku zahŕňajú do svojich stratégií na riešenie rizika koncentrácie tieto prvky:
a)
politiky a postupy na riešenie rizík vyplývajúcich z nesúladu splatnosti medzi expozíciami a každým zabezpečením pri týchto expozíciách;
b)
politiky a postupy v situácii, keď stresové testovanie poukazuje na nižšiu realizovateľnú hodnotu kolaterálu než tú, ktorá sa berie do úvahy pri využití súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom alebo metódy opísanej v odseku 2;
c)
politiky a postupy týkajúce sa rizika koncentrácie vyplývajúceho z uplatňovania postupov zmierňovania kreditného rizika, a najmä veľkých nepriamych expozícií voči kreditnému riziku, napríklad voči jednotlivému emitentovi cenných papierov prijatých ako kolaterál.
Článok 402
Expozície vyplývajúce z hypotekárneho financovania
1. Na výpočet hodnoty expozícií na účely článku 395 môže inštitúcia znížiť hodnotu expozície alebo akejkoľvek časti expozície plne zabezpečenej nehnuteľným majetkom v súlade s článkom 125 ods. 1 o založenú trhovú hodnotu dotknutej nehnuteľnosti alebo o jej hodnotu poskytnutého hypotekárneho financovania, avšak nie o viac ako 50 % trhovej hodnoty alebo 60 % hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania, v tých členských štátoch, ktoré ustanovili prísne kritériá na posudzovanie hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania v štatutárnych alebo regulatórnych ustanoveniach, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
príslušné orgány členského štátu nestanovili pre expozície alebo časti expozícií zabezpečené nehnuteľným majetkom určeným na bývanie vyššiu rizikovú váhu ako 35 % v súlade s článkom 124 ods. 2;
b)
expozícia alebo časť expozície je plne zabezpečená:
i)
hypotékou na nehnuteľný majetok určený na bývanie; alebo
ii)
nehnuteľným majetkom určeným na bývanie v rámci nájomnej transakcie, pri ktorej si prenajímateľ ponecháva plné vlastnícke právo k nehnuteľnému majetku určenému na bývanie a nájomca ešte neuplatnil svoju kúpnu opciu;
c)
požiadavky uvedené v článku 208 a článku 229 ods. 1 sú splnené.
2. Na výpočet hodnoty expozícií na účely článku 395 môže inštitúcia znížiť hodnotu expozície alebo akejkoľvek časti expozície plne zabezpečenej nehnuteľným majetkom v súlade s článkom 126 ods. 1 o založenú trhovú hodnotu dotknutej nehnuteľnosti alebo o jej hodnotu poskytnutého hypotekárneho financovania, avšak nie o viac ako 50 % trhovej hodnoty alebo 60 % hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania, v tých členských štátoch, ktoré ustanovili prísne kritériá na posudzovanie hodnoty poskytnutého hypotekárneho financovania v štatutórnych alebo regulatórnych ustanoveniach, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
príslušné orgány členského štátu nestanovili pre expozície alebo časti expozícií zabezpečené nehnuteľným majetkom určeným na podnikanie vyššiu rizikovú váhu ako 50 % v súlade s článkom 124 ods. 2;
b)
expozícia je plne zabezpečená:
i)
hypotékou na kancelárske alebo iné priestory určené na podnikanie; alebo
ii)
kancelárskymi alebo inými priestormi určenými na podnikanie a expozíciami týkajúcimi sa transakcií, ktorých predmetom je prenájom nehnuteľností;
c)
požiadavky uvedené v článku 126 ods. 2 písm. a), v článku 208 a článku 229 ods. 1 sú splnené;
d)
nehnuteľný majetok určený na podnikanie je stavebne v plnom rozsahu dokončený.
3. Inštitúcia môže zaobchádzať s expozíciou voči protistrane, ktorá je výsledkom zmluvy o obrátených repo transakciách, na základe ktorej inštitúcia kúpila od protistrany nezávislé samostatné hypotekárne záložné práva na nehnuteľný majetok tretích strán (non accessory independent mortgage liens), ako s niekoľkými individuálnymi expozíciami voči každej z týchto tretích strán za predpokladu, že sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
protistrana je inštitúciou;
b)
expozícia je plne zabezpečená záložnými právami na nehnuteľný majetok uvedených tretích strán, ktoré inštitúcia kúpila, a inštitúcia je schopná tieto práva uplatniť;
c)
inštitúcia zabezpečila, že požiadavky vyplývajúce z článku 208 a článku 229 ods. 1 sú splnené;
d)
inštitúcia sa stáva príjemcom nárokov, ktoré má protistrana voči tretím stranám v prípade zlyhania, platobnej neschopnosti alebo likvidácie protistrany;
e)
inštitúcia v súlade s článkom 394 oznamuje príslušným orgánom celkovú sumu expozícií voči každej inej inštitúcii, s ktorými sa zaobchádza v súlade s týmto odsekom.
Na tieto účely inštitúcia predpokladá, že má expozíciu voči každej z uvedených tretích strán vo výške nároku, ktorý má protistrana voči tretej strane, namiesto zodpovedajúcej sumy expozície voči protistrane. So zostatkom expozície voči protistrane, ak nejaký existuje, sa naďalej zaobchádza ako s expozíciou voči protistrane.
Článok 403
Substitučný prístup
1. Ak za expozíciu voči klientovi ručí tretia strana, alebo je táto expozícia zabezpečená kolaterálom emitovaným treťou stranou, inštitúcia môže:
a)
s tou časťou expozície, za ktorú je prevzatá záruka, zaobchádzať tak, ako keby vznikla voči ručiteľovi, a nie voči klientovi, za predpokladu, že by sa nezabezpečenej expozícii voči ručiteľovi priradila rovnaká alebo nižšia riziková váha ako riziková váha nezabezpečenej expozície voči klientovi podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2;
b)
s tou časťou expozície, ktorá je zabezpečená uznaným kolaterálom v trhovej hodnote, zaobchádzať tak, ako keby vznikla voči tretej strane, a nie voči klientovi, ak je expozícia zabezpečená kolaterálom a za predpokladu, že by sa kolaterálom zabezpečenej časti expozície priradila rovnaká alebo nižšia riziková váha ako riziková váha nezabezpečenej expozície voči klientovi podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2.
Prístup uvedený v prvom pododseku písmene b) inštitúcia nevyužíva v prípade nesúladu medzi splatnosťou expozície a splatnosťou zabezpečenia.
Na účely tejto časti môže inštitúcia použiť súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom, ako aj zaobchádzanie ustanovené v prvom pododseku písmene b), len ak má povolenie používať súhrnnú metódu nakladania s finančným kolaterálom, ako aj jednoduchú metódu nakladania s finančným kolaterálom na účely článku 92.
2. Ak inštitúcia uplatňuje odsek 1 písm. a):
a)
ak je záruka denominovaná v inej mene, než v ktorej je denominovaná expozícia, hodnota expozície, ktorá sa považuje za krytú, sa vypočíta v súlade s ustanoveniami o zaobchádzaní s nesúladom mien pre nefinancované zabezpečenie stanovenými v tretej časti hlave II kapitole 4;
b)
s nesúladom medzi splatnosťou expozície a splatnosťou zabezpečenia sa zaobchádza v súlade s ustanoveniami o zaobchádzaní s nesúladom splatností stanovenými v tretej časti hlave II kapitole 4;
c)
čiastočné krytie môže byť uznané v súlade so zaobchádzaním stanovenými v tretej časti hlave II kapitole 4.
PIATA ČASŤ
EXPOZÍCIE VOČI PRESUNUTÉMU KREDITNÉMU RIZIKU
HLAVA I
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA PRE TÚTO ČASŤ
Článok 404
Rozsah uplatňovania
Hlavy II a III sa uplatňujú na nové sekuritizácie, ktoré sa vydajú 1. januára 2011 alebo po tomto dátume. Hlavy II a III sa uplatňujú od 31. decembra 2014 na existujúce sekuritizácie, ak po tomto dátume dôjde k pridaniu nových podkladových expozícií alebo nahradeniu podkladových expozícií.
HLAVA II
POŽIADAVKY NA INŠTITÚCIE V POSTAVENÍ INVESTORA
Článok 405
Ponechaný podiel emitenta
1. Inštitúcia, okrem prípadov, keď koná ako originátor, sponzor alebo pôvodný veriteľ, je exponovaná voči kreditnému riziku vyplývajúcemu zo sekuritizačnej pozície vo svojej obchodnej alebo neobchodnej knihe, len ak originátor, sponzor alebo pôvodný veriteľ inštitúcii explicitne oznámil, že si trvalo ponechá významný čistý hospodársky podiel, ktorý v žiadnom prípade nie je nižší než 5 %.
Požiadavku ponechania si významného čistého hospodárskeho podielu vo výške minimálne 5 % spĺňajú len tieto prípady:
a)
ponechanie si minimálne 5 % nominálnej hodnoty každej tranže predanej alebo prevedenej investorovi;
b)
v prípade sekuritizácií revolvingových expozícií, ponechanie si podielu originátora vo výške minimálne 5 % nominálnej hodnoty sekuritizovaných expozícií;
c)
ponechanie si náhodne zvolených expozícií, ktoré predstavujú minimálne 5 % nominálnej hodnoty sekuritizovaných expozícií v prípade, keď by sa inak tieto expozície sekuritizovali, pod podmienkou, že počet potenciálne sekuritizovaných expozícií nie je pri vzniku nižší než 100;
d)
ponechanie si tranže prvej straty a v prípade potreby iných tranží, ktoré majú rovnaký alebo vyšší rizikový profil ako tranže prevedené alebo predané investorovi a ktorých splatnosť nenastáva skôr než splatnosť tranží prevedených alebo predaných investorovi, a to tak, že ponechanie predstavuje celkom minimálne 5 % nominálnej hodnoty sekuritizovaných expozícií;
e)
ponechanie si expozície prvej straty vo výške minimálne 5 % z každej sekuritizovanej expozície v sekuritizácii.
Čistý hospodársky podiel sa meria pri vzniku a trvalo sa zachováva. Na čistý hospodársky podiel, zahŕňajúci ponechané pozície, podiely alebo expozície, sa neuplatňuje nijaké zmierňovanie kreditného rizika, ani nijaké krátke pozície či hedžing, a nesmie sa predať. Čistý hospodársky podiel sa určuje ako pomyselná hodnota podsúvahových položiek.
Viacnásobné uplatnenie požiadaviek na ponechanie nie je možné pri žiadnej sekuritizácii.
2. Keď materská úverová inštitúcia v EÚ, finančná holdingová spoločnosť v EÚ, zmiešaná finančná holdingová spoločnosť v EÚ alebo jedna z jej dcérskych spoločností ako originátor alebo sponzor sekuritizuje expozície viacerých úverových inštitúcií, investičných spoločností alebo iných finančných inštitúcií, ktoré sú zahrnuté do dohľadu na konsolidovanom základe, požiadavka uvedená v odseku 1 sa môže splniť na základe konsolidovanej situácie prepojenej materskej úverovej inštitúcie v EÚ, finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ.
Prvý pododsek sa uplatňuje len vtedy, keď sa úverové inštitúcie, investičné spoločnosti alebo finančné inštitúcie, ktoré vytvorili sekuritizované expozície, zaviazali, že budú dodržiavať požiadavky ustanovené v článku 408 a originátorovi alebo sponzorovi a materskej úverovej inštitúcii v EÚ alebo finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ alebo zmiešanej finančnej holdingovej spoločnosti v EÚ včas poskytujú informácie potrebné na dodržiavanie požiadaviek uvedených v článku 409.
3. Odsek 1 sa neuplatňuje, ak sekuritizované expozície predstavujú expozície voči nasledujúcim subjektom, alebo ak sú týmito subjektmi v plnej výške, bezpodmienečne a neodvolateľne zaručené:
a)
ústredné vlády alebo centrálne banky;
b)
regionálne vlády, miestne orgány a subjekty verejného sektora členských štátov;
c)
inštitúcie, ktorým sa podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 priraďuje riziková váha 50 % alebo menej;
d)
multilaterálne rozvojové banky.
4. Odsek 1 sa neuplatňuje na transakcie, ktoré vychádzajú z jasného, transparentného a prístupného indexu, v ktorom sú podkladové referenčné subjekty identické so subjektmi, ktoré tvoria index subjektov, s ktorým sa obchoduje vo veľkom rozsahu, alebo ktoré sú inými obchodovateľnými cennými papiermi, ktoré nie sú sekuritizačnými pozíciami.
Článok 406
Náležitá starostlivosť
1. Pred tým, ako sú inštitúcie vystavené rizikám sekuritizácie, a podľa potreby aj potom, musia byť schopné preukázať príslušným orgánom v prípade každej zo svojich sekuritizačných pozícií, že dokonale a úplne chápu a uplatňujú formálne politiky a postupy analýzy a evidencie, ktoré sú vhodné z hľadiska ich obchodnej a neobchodnej knihy a primerané z hľadiska rizikového profilu ich investícií do sekuritizovaných pozícií, pokiaľ ide o:
a)
informácie, ktoré podľa článku 405 ods. 1 poskytujú originátori, sponzori alebo pôvodní veritelia na účely konkretizácie čistého hospodárskeho podielu, ktorý si v sekuritizácii trvalo zachovávajú;
b)
rizikové charakteristiky individuálnej sekuritizačnej pozície;
c)
rizikové charakteristiky podkladových expozícií sekuritizačnej pozície;
d)
dobrú povesť a zaznamenanú stratu v predchádzajúcich sekuritizáciách originátorov alebo sponzorov v príslušných triedach podkladových expozícií sekuritizačnej pozície;
e)
vyhlásenia a zverejnenia originátorov alebo sponzorov, alebo ich zástupcov či poradcov, o ich náležitej starostlivosti v súvislosti so sekuritizovanými expozíciami a prípadne s kvalitou podporného kolaterálu sekuritizovaných expozícií;
f)
prípadne metódy a koncepty, na ktorých sa zakladá oceňovanie sprievodného kolaterálu sekuritizovaných expozícií, a opatrenia prijaté originátorom alebo sponzorom s cieľom zabezpečiť nezávislosť oceňovateľa;
g)
všetky štrukturálne charakteristiky sekuritizácie, ktoré môžu mať významný vplyv na výkonnosť sekuritizačnej pozície inštitúcie, ako napríklad hierarchizácia zmlúv a s ňou súvisiace spúšťacie faktory, zvýšenie kreditnej kvality, zlepšenie likvidity, spúšťacie faktory súvisiace s trhovou hodnotou a špecifické definície zlyhania pre danú zmluvu.
Inštitúcie pravidelne vykonávajú vlastné stresové testy primerané svojim sekuritizačným pozíciám. Inštitúcie pritom môžu vychádzať z finančných modelov, ktoré vytvorili ECAI, a to za predpokladu, že dokážu na požiadanie preukázať, že pred investovaním s náležitou starostlivosťou validovali relevantné predpoklady a štruktúrovanie v súvislosti s modelmi a že rozumejú metodike, predpokladom a výsledkom.
2. Inštitúcie, okrem prípadov, keď konajú ako originátori, sponzori alebo pôvodní veritelia, zavedú formálne postupy, ktoré sú vhodné z hľadiska ich obchodnej a neobchodnej knihy a primerané z hľadiska rizikového profilu ich investícií do sekuritizovaných pozícií, na priebežné a včasné monitorovanie informácií o výkonnosti podkladových expozícií svojich sekuritizačných pozícií. To podľa potreby zahŕňa typ expozície, percentuálny podiel úverov po splatnosti viac než 30, 60 a 90 dní, miery zlyhania, miery predčasného splatenia, úvery, na ktoré sa vzťahuje zabavenie majetku, druhy a využitie kolaterálu, distribúciu početnosti úverového hodnotenia alebo iného merania kreditnej bonity podkladových expozícií, odvetvovú a geografickú diverzifikáciu, distribúciu početnosti pomeru úverov k hodnote kolaterálu v rozpätiach, ktoré umožňujú vhodnú analýzu citlivosti. V prípadoch, keď sú samotné podkladové expozície sekuritizačnými pozíciami, inštitúcie získavajú informácie stanovené v tomto pododseku nielen o podkladových sekuritizačných tranžiach, ako je napríklad názov emitenta a kreditná kvalita, ale aj o charakteristikách a výkonnosti skupín podkladových expozícií pre tieto sekuritizačné tranže.
Inštitúcie tiež uplatňujú rovnaké štandardy analýzy na účasti alebo upisovania v rámci emisií sekuritizácií odkúpených od tretích strán bez ohľadu na to, či tieto účasti alebo upisovania musia byť držané v ich obchodnej alebo neobchodnej knihe.
Článok 407
Dodatočná riziková váha
Ak inštitúcia nespĺňa požiadavky uvedené v článkoch 405, 406 alebo 409 v nejakej dôležitej súvislosti z dôvodu nedbalosti alebo opomenutia inštitúcie, príslušné orgány uložia primeranú dodatočnú rizikovú váhu v hodnote minimálne 250 % rizikovej váhy (s hornou hranicou vo výške 1 250 %), ktorá sa uplatňuje na príslušné sekuritizačné pozície spôsobom stanoveným v článku 245 ods. 6 alebo v článku 337 ods. 3. Dodatočná riziková váha sa progresívne zvyšuje po každom následnom porušení ustanovení o náležitej starostlivosti.
Príslušné orgány zohľadnia výnimky pre určité sekuritizácie uvedené v článku 405 ods. 3 prostredníctvom zníženia rizikovej váhy, ktorú by inak v rámci tohto článku uložili v súvislosti so sekuritizáciou, na ktorú sa vzťahuje článok 405 ods. 3.
HLAVA III
POŽIADAVKY NA INŠTITÚCIE V POSTAVENÍ SPONZORA A ORIGINÁTORA
Článok 408
Kritériá poskytovania úverov
Inštitúcie, ktoré sú sponzormi alebo originátormi, uplatňujú na expozície, ktoré sa majú sekuritizovať, tie isté prísne a dobre vymedzené kritériá poskytovania úverov v súlade s požiadavkami článku 79 smernice 2013/36/EÚ, aké uplatňujú na expozície, ktoré majú držať vo svojej vlastnej neobchodnej knihe. Inštitúcie, ktoré sú sponzormi a originátormi, uplatňujú na tento účel rovnaké postupy pre schvaľovanie a prípadne zmenu, obnovenie a refinancovanie úverov.
Ak požiadavky uvedené v prvom pododseku tohto článku nie sú splnené, inštitúcia, ktorá je originátorom, nesmie uplatniť článok 245 ods. 1 a nesmie sa jej povoliť, aby vylúčila sekuritizované expozície z výpočtu svojich kapitálových požiadaviek podľa tohto nariadenia.
Článok 409
Poskytovanie informácií investorom
Inštitúcie, ktoré konajú ako originátor, sponzor alebo pôvodný veriteľ, oznámia investorom úroveň svojho záväzku podľa článku 405 zachovať si čistý hospodársky podiel v sekuritizácii. Inštitúcie, ktoré sú sponzormi a originátormi, zabezpečia, aby mali budúci investori jednoduchý prístup ku všetkým príslušným dôležitým údajom o kreditnej kvalite a výkonnosti jednotlivých podkladových expozícií, peňažných tokoch a sprievodnom kolaterále sekuritizačnej expozície, ako aj k informáciám, ktoré sú nevyhnutné na vykonanie úplného a kvalifikovaného stresového testovania peňažných tokov a hodnôt sprievodného kolaterálu podkladových expozícií. Na tento účel sa príslušné dôležité údaje určia ku dňu zatvorenia sekuritizácie, a ak je to potrebné z dôvodu charakteru sekuritizácie, neskôr.
Článok 410
Jednotná podmienka uplatňovania
1. EBA podáva každoročne Komisii správu o opatreniach, ktoré prijali príslušné orgány na zabezpečenie dodržiavania požiadaviek hláv II a III inštitúciami.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom podrobnejšie stanoviť:
a)
požiadavky uvedené v článkoch 405 a 406, ktoré sa uplatňujú na inštitúcie vystavené riziku sekuritizácie;
b)
požiadavku ponechania si vrátane kvalifikačného kritéria pre ponechanie si významného čistého hospodárskeho podielu, ako sa uvádza v článku 405, a výšku tohto podielu;
c)
požiadavky náležitej starostlivosti uvedené v článku 406 pre inštitúcie vystavené sekuritizačnej pozícii; a
d)
požiadavky uvedené v článkoch 408 a 409, ktoré sa uplatňujú na inštitúcie, ktoré sú sponzormi a originátormi.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
3. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov na uľahčenie zbližovania postupov dohľadu v súvislosti s vykonávaním článku 407 vrátane opatrení, ktoré sa majú prijať v prípade porušenia povinností týkajúcich sa náležitej starostlivosti a riadenia rizík.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
ŠIESTA ČASŤ
LIKVIDITA
HLAVA I
VYMEDZENIE POJMOV A POŽIADAVKA NA KRYTIE LIKVIDITY
Článok 411
Vymedzenie pojmov
Na účely tejto časti sa uplatňujú tieto pojmy:
1)
„Finančný klient“ je klient, ktorý vykonáva jednu alebo viaceré činnosti uvedené v prílohe I k smernici 2013/36/EÚ ako svoju hlavnú obchodnú činnosť, alebo je niektorým z týchto subjektov:
a)
úverovou inštitúciou;
b)
investičnou spoločnosťou;
c)
SSPE;
d)
PKI;
e)
uzavretou investičnou schémou;
f)
poisťovňou;
g)
finančnou holdingovou spoločnosťou alebo zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou.
2)
„Retailový vklad“ je záväzok voči fyzickej osobe alebo MSP, ak sa táto fyzická osoba alebo MSP kvalifikuje na triedu retailových expozícií podľa štandardizovaného prístupu alebo prístupu IRB pre kreditné riziko, alebo záväzok voči spoločnosti, v súvislosti s ktorou je prípustné zaobchádzanie stanovené v článku 153 ods. 4, a ak celkové vklady všetkých takýchto podnikov na skupinovom základe nepresahujú 1 milión EUR.
Článok 412
Požiadavka na krytie likvidity
1. Inštitúcie majú v držbe likvidné aktíva, ktorých súčet hodnôt pokrýva záporný tok likvidity mínus kladný tok likvidity za stresových podmienok, s cieľom zabezpečiť, aby inštitúcie zachovávali úrovne vankúšov likvidity, ktoré sú primerané na vyrovnanie sa s akoukoľvek možnou nerovnováhou medzi kladným a záporným tokom likvidity za závažne stresových podmienok počas obdobia tridsiatich dní. Inštitúcie môžu počas stresového obdobia použiť svoje likvidné aktíva na pokrytie svojich čistých záporných tokov likvidity.
2. Inštitúcie nepočítajú dvojmo kladné toky likvidity a likvidné aktíva.
3. Inštitúcie môžu použiť likvidné aktíva uvedené v odseku 1 na splnenie svojich záväzkov za stresových okolností, ako sa uvádza v článku 414.
4. Ustanovenia uvedené v hlave II sa uplatňujú výlučne na účely stanovenia povinností týkajúcich sa vykazovania stanovených v článku 415.
5. Členské štáty môžu zachovať alebo zaviesť vnútroštátne ustanovenia v oblasti požiadaviek na krytie likvidity predtým, ako sa v Únii stanovia a úplne zavedú záväzné minimálne štandardy pre požiadavky na krytie likvidity v súlade s článkom 460. Členské štáty alebo príslušné orgány môžu od inštitúcií, ktorým bolo udelené povolenie na vnútroštátnej úrovni, alebo od podskupiny týchto inštitúcií vyžadovať, aby dodržiavali vyššiu požiadavku na krytie likvidity do výšky 100 %, až kým sa v súlade s článkom 460 úplne nezavedie záväzný minimálny štandard pre krytie na úrovni 100 %.
Článok 413
Stabilné financovanie
1. Inštitúcie zabezpečia, aby sa dlhodobé záväzky primerane plnili pomocou rozličných stabilných nástrojov financovania, a to za obvyklých aj stresových podmienok.
2. Ustanovenia uvedené v hlave III sa uplatňujú výlučne na účely upresnenia povinností týkajúcich sa vykazovania stanovených v článku 415.
3. Členské štáty môžu zachovať alebo zaviesť vnútroštátne ustanovenia v oblasti požiadaviek stabilného financovania predtým, ako sa v Únii stanovia a zavedú záväzné minimálne štandardy pre čisté požiadavky stabilného financovania v súlade s článkom 510.
Článok 414
Dodržiavanie požiadaviek likvidity
Ak inštitúcia nespĺňa, alebo očakáva, že nesplní, požiadavku stanovenú v článku 412 alebo všeobecný záväzok uvedený v článku 413 ods. 1, a to aj počas stresového obdobia, bezodkladne informuje príslušné orgány a bez zbytočného meškania im predloží plán na včasné obnovenie súladu s článkom 412 alebo článkom 413 ods. 1. Kým sa súlad neobnoví, inštitúcia vykazuje položky uvedené v hlave II alebo prípadne v hlave III denne do konca každého obchodného dňa, ak príslušný orgán nepovolí nižšiu častosť vykazovania a dlhší interval vykazovania. Príslušné orgány udelia tieto povolenia len na základe individuálnej situácie inštitúcie a po zohľadnení rozsahu a komplexnosti činností inštitúcie. Monitorujú vykonávanie plánu obnovy a v prípade potreby vyžadujú rýchlejšie načasovanie obnovy.
HLAVA II
VYKAZOVANIE LIKVIDITY
Článok 415
Povinnosť vykazovania a forma vykazovania
1. Inštitúcie vykazujú v jednotnej mene príslušným orgánom položky uvedené v hlavách II a III a ich zložky vrátane zloženia svojich likvidných aktív v súlade s článkom 416, a to bez ohľadu na skutočnú denomináciu položiek. Kým sa požiadavka na krytie likvidity uvedená v šiestej časti v plnom rozsahu nešpecifikuje a nevykonáva ako minimálny štandard v súlade s článkom 460, vykazujú inštitúcie položky stanovené v hlave II a prílohe III. Inštitúcie vykazujú položky uvedené v hlave III. Častosť vykazovania je v prípade položiek uvedených v hlave II a v prílohe III najmenej mesačná a v prípade položiek uvedených v hlave III najmenej štvrťročná.
Formáty vykazovania musia zahŕňať všetky potrebné informácie a musia umožniť EBA posúdiť, či zabezpečené pôžičky a transakcie swapu kolaterálu, v prípade ktorých sa likvidné aktíva uvedené v článku 416 ods. 1 písm. a), b) a c) získali voči kolaterálu, ktorý sa nekvalifikuje podľa článku 416 ods. 1 písm. a), b) a c), boli náležite ukončené.
2. Inštitúcia vykazuje oddelene príslušným orgánom domovského členského štátu položky uvedené v odseku 1 v nižšie uvedenej mene, ak má:
a)
celkové záväzky v inej mene, ako je mena vykazovania podľa odseku 1, vo výške rovnej alebo väčšej ako 5 % celkových záväzkov inštitúcie alebo jedinej likviditnej podskupiny, alebo
b)
dôležitú pobočku v súlade s článkom 52 smernice 2013/36/EÚ v hostiteľskom členskom štáte, ktorý používa inú menu, ako je mena vykazovania vymedzená v odseku 1 tohto článku.
3. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť:
a)
jednotné formáty vykazovania a riešení v oblasti informačných technológií a s nimi súvisiace pokyny pre častosť, referenčné dátumy a dátumy zasielania. Formáty a častosť vykazovania sú primerané povahe, rozsahu a zložitosti rôznych činností inštitúcií a zahŕňajú vykazovanie požadované v súlade s odsekmi 1 a 2;
b)
požadované dodatočné ukazovatele na sledovanie likvidity, s cieľom umožniť príslušným orgánom získať komplexný prehľad o profile rizika likvidity, ktorý je primeraný povahe, rozsahu a zložitosti činností inštitúcie.
EBA predloží Komisii návrh týchto vykonávacích technických predpisov pre položky uvedené v písmene a) Komisii do 1 februára 2015 a pre položky uvedené v písmene b) do 1. januára 2014.
Do úplného zavedenia záväzných požiadaviek likvidity môžu príslušné orgány naďalej zbierať informácie prostredníctvom monitorovacích nástrojov na účely zosúladenia monitorovania s existujúcimi vnútroštátnymi normami likvidity.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
4. Príslušné orgány domovského členského štátu na požiadanie poskytnú včas a elektronickými prostriedkami príslušným orgánom a národným centrálnym bankám hostiteľských členských štátov a EBA jednotlivé výkazy podľa tohto článku.
5. Príslušné orgány, ktoré vykonávajú dohľad na konsolidovanom základe v súlade s článkom 112 smernice 2013/36/EÚ, na požiadanie včas poskytnú elektronickými prostriedkami všetky výkazy, ktoré inštitúcia predložila v súlade s jednotnými formátmi vykazovania uvedenými v odseku 3 týmto orgánom:
a)
príslušným orgánom a národnej centrálnej banke hostiteľských členských štátov, v ktorých sa nachádzajú dôležité pobočky v súlade s článkom 52 smernice 2013/36/EÚ, materskej inštitúcie alebo inštitúcií kontrolovaných tou istou materskou finančnou holdingovou spoločnosťou;
b)
príslušným orgánom, ktoré udelili povolenie dcérskym spoločnostiam materskej inštitúcie alebo inštitúcií kontrolovaných tou istou materskou finančnou holdingovou spoločnosťou, a centrálnej banke toho istého členského štátu;
c)
EBA;
d)
ECB.
6. Príslušné orgány, ktoré udelili povolenie inštitúcii, ktorá je dcérskou spoločnosťou materskej inštitúcie alebo materskej finančnej holdingovej spoločnosti, na požiadanie poskytnú včas a elektronickými prostriedkami na požiadanie príslušným orgánom, ktoré vykonávajú dohľad na konsolidovanom základe v súlade s článkom 111 smernice 2013/36/EÚ, centrálnej banke členského štátu, v ktorom bolo inštitúcii udelené povolenie, a EBA všetky výkazy predložené inštitúciou v súlade s jednotnými formátmi vykazovania uvedenými v odseku 3.
Článok 416
Vykazovanie likvidných aktív
1. Inštitúcie vykazujú ako likvidné aktíva tieto položky, ak nie sú vyňaté podľa odseku 2 a len ak spĺňajú podmienky uvedené v odseku 3:
a)
hotovosť a expozície voči centrálnym bankám, pokiaľ tieto expozície možno vybrať kedykoľvek v čase stresu. Pokiaľ ide o vklady v držbe centrálnych bánk, príslušný orgán a centrálna banka sa usilujú dosiahnuť zhodu v tom, do akej miery možno minimálne rezervy vyberať v čase stresu;
b)
iné prevoditeľné aktíva, ktoré majú mimoriadne vysokú likviditu a kreditnú kvalitu;
c)
prevoditeľné aktíva predstavujúce pohľadávky voči nasledujúcim subjektom alebo zaručené týmito subjektmi:
i)
ústrednou vládou členského štátu, regiónu s fiškálnou autonómiou pri určovaní a vyberaní daní alebo tretej krajiny v domácej mene ústrednej alebo regionálnej vlády, ak inštitúcii v tomto členskom štáte alebo v tejto tretej krajine vzniká riziko likvidity, ktoré pokrýva držbou uvedených likvidných aktív;
ii)
centrálnymi bankami a subjektmi verejného sektora, ktoré nepatria k ústrednej vláde, v domácej mene centrálnej banky a subjektov verejného sektora;
iii)
Bankou pre medzinárodné zúčtovanie, Medzinárodným menovým fondom, Komisiou a mnohostrannými rozvojovými bankami;
iv)
Európskemu nástroju finančnej stability a Európskemu mechanizmu pre stabilitu;
d)
prevoditeľné aktíva, ktoré majú vysokú likviditu a kreditnú kvalitu;
e)
pohotovostné kreditné facility poskytnuté centrálnymi bankami v rámci menovej politiky, pokiaľ tieto facility nie sú zabezpečené kolaterálom vo forme likvidných aktív, a s výnimkou núdzovej pomoci na zabezpečenie likvidity;
f)
ak úverová inštitúcia patrí do siete v súlade so zákonnými alebo štatutárnymi ustanoveniami, zákonné alebo štatutárne minimálne vklady v ústrednej úverovej inštitúcii a iné štatutárne alebo zmluvne dostupné likvidné finančné prostriedky od ústrednej úverovej inštitúcie alebo inštitúcií, ktoré sú členmi siete uvedenej v článku 113 ods. 7, alebo sú oprávnené na výnimku podľa článku 10, pokiaľ tieto finančné prostriedky nie sú zabezpečené kolaterálom vo forme likvidných aktív.
Až do jednotného vymedzenia vysokej a mimoriadne vysokej likvidity a kreditnej kvality v zmysle článku 460 inštitúcie samy stanovia v danej mene prevoditeľné aktíva, ktoré sú vysokej alebo mimoriadne vysokej likvidity a kreditnej kvality. Až do jednotného vymedzenia môžu príslušné orgány s ohľadom na kritériá uvedené v článku 509 ods. 3, 4 a 5 poskytnúť všeobecné pokyny, ktoré musia inštitúcie dodržiavať pri stanovení aktív vysokej a mimoriadne vysokej likvidity a kreditnej kvality. Až do poskytnutia týchto pokynov inštitúcie používajú na tento účel transparentné a objektívne kritériá, a to aj niektoré alebo všetky kritériá uvedené v článku 509 ods. 3, 4 a 5.
2. Za likvidné aktíva sa nepovažujú tieto položky:
a)
aktíva emitované úverovou inštitúciou, s výnimkou prípadu, keď spĺňajú jednu z týchto podmienok:
i)
predstavujú dlhopisy oprávnené na zaobchádzanie stanovené v článku 129 ods. 4 alebo 5 alebo nástroje podložené aktívami, ak je preukázané, že majú najvyššiu kreditnú kvalitu, ako stanovila EBA, podľa kritérií uvedených v článku 509 ods.3, 4 a 5;
ii)
predstavujú dlhopisy uvedené v článku 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES, ktoré nie sú uvedené v tomto písmene bode i);
iii)
úverovú inštitúciu zriadil orgán ústrednej alebo regionálnej vlády členského štátu, ktorý má povinnosť ochraňovať ekonomickú základňu inštitúcie a zachovávať jej životaschopnosť počas celej jej existencie, alebo tento orgán za aktívum explicitne ručí, alebo aspoň za 90 % úverov, ktoré poskytla inštitúcia, priamo alebo nepriamo ručí uvedená vláda a aktívum sa používa najmä na financovanie podporných úverov poskytovaných na nesúťažnom a neziskovom základe s cieľom podporovať ciele verejného záujmu tohto orgánu;
b)
aktíva, ktoré sú poskytnuté ako kolaterál inštitúcii v rámci obrátenej repo transakcie a transakcie spočívajúcej vo financovaní cenných papierov a ktoré inštitúcia drží iba na účely zmiernenia kreditného rizika, pričom nie sú právne a zmluvne dostupné na použitie inštitúciou;
c)
aktíva emitované ktorýmkoľvek z týchto subjektov:
i)
investičnou spoločnosťou;
ii)
poisťovňou;
iii)
finančnou holdingovou spoločnosťou;
iv)
zmiešanou finančnou holdingovou spoločnosťou;
v)
akýmkoľvek iným subjektom, ktorý vykonáva ako svoju hlavnú činnosť jednu alebo viaceré činnosti uvedené v prílohe I k smernici 2013/36/EÚ.
3. V súlade s odsekom 1 vykazujú inštitúcie aktíva, ktoré spĺňajú tieto podmienky ako likvidné aktíva:
a)
sú nezaťažené alebo dostupné v rámci skupín kolaterálu, ktoré sa majú použiť pri získavaní dodatočných finančných prostriedkov na základe záväzných, ale ešte nefinancovaných úverových liniek, ktoré sú inštitúcii k dispozícii;
b)
nie sú emitované samotnou inštitúciou, jej materskou ani dcérskou inštitúciou ani inou dcérskou spoločnosťou jej materských inštitúcií alebo materskej finančnej holdingovej spoločnosti;
c)
ich cena je vo všeobecnosti výsledkom dohody účastníkov trhu a je možné jednoducho ju pozorovať na trhu alebo ich cenu možno určiť pomocou vzorca, ktorý sa dá ľahko vypočítať na základe verejne dostupných vstupných údajov, a táto cena nezávisí od výrazných predpokladov, ako je tomu zvyčajne pri štruktúrovaných alebo exotických produktoch;
d)
predstavujú prípustný kolaterál pre štandardné operácie centrálnej banky zamerané na likviditu v niektorom členskom štáte, alebo ak sú likvidné aktíva držané na účely krytia záporných tokov likvidity v mene tretej krajiny, centrálnej banky danej tretej krajiny;
e)
sú kótované na uznanej burze alebo sú obchodovateľné na aktívnych trhoch priameho predaja alebo prostredníctvom jednoduchej zmluvy o repo transakciách na schválených trhoch s repo transakciami. Tieto kritériá sa posúdia samostatne pre každý trh.
Podmienky uvedené v písmenách c), d) a e) prvého pododseku sa neuplatňujú na aktíva uvedené v odseku 1 písm. e).
Podmienka uvedená v písmene d) prvého pododseku sa neuplatňuje v prípade likvidných aktív slúžiacich na krytie záporného peňažného toku likvidity v mene, v ktorej existuje mimoriadne úzke vymedzenie oprávnenosti centrálnej banky. V prípade likvidných aktív denominovaných v menách tretích krajín sa táto výnimka uplatňuje iba vtedy, ak rovnakú alebo rovnocennú výnimku uplatňujú aj príslušné orgány danej tretej krajiny.
4. Bez ohľadu na ustanovenia odsekov 1, 2 a 3 inštitúcie dovtedy, kým sa neupresní záväzná požiadavka likvidity v súlade s článkom 460 a v súlade s odsekom 1 druhým pododsekom tohto článku vykazujú:
a)
iné aktíva, ktoré nie sú prípustné z hľadiska centrálnej banky, ale sú obchodovateľné, ako napríklad akcie a zlato, a to na základe transparentných a objektívnych kritérií vrátane niektorých alebo všetkých kritérií uvedených v článku 509 ods. 3, 4 a 5;
b)
iné aktíva, ktoré sú prípustné z hľadiska centrálnej banky a sú obchodovateľné, ako napríklad aktívami podložené nástroje najvyššej kreditnej kvality, ako stanovila EBA, podľa kritérií uvedených v článku 509 ods. 3, 4 a 5;
c)
iné aktíva, ktoré sú prípustné z hľadiska centrálnej banky, ale nie sú obchodovateľné, ako napríklad úverové pohľadávky, ako stanovila EBA, podľa kritérií uvedených v článku 509 ods. 4.
5. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov, v ktorých sa uvedú meny, ktoré spĺňajú podmienky uvedené v odseku 3 treťom pododseku.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 31. marca 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Pred nadobudnutím účinnosti technických predpisov uvedených v treťom pododseku môžu inštitúcie pokračovať v uplatňovaní zaobchádzania stanoveného v odseku 3 druhom pododseku, ak príslušné orgány uplatňovali uvedené zaobchádzanie pred 1 januára 2014.
6. S podielmi na majetku v PKI možno zaobchádzať ako s likvidnými aktívami do absolútnej výšky 500 miliónov EUR v portfóliu likvidných aktív každej inštitúcie za predpokladu, že sú splnené požiadavky uvedené v článku 132 ods. 3 a že PKI, okrem derivátov na zmiernenie úrokového rizika, kreditného rizika alebo menového rizika investuje len do likvidných aktív uvedených v odseku 1 tohto článku.
Použitie (alebo potenciálne použitie) derivátových nástrojov zo strany PKI na hedžovanie rizík povolených nástrojov nebráni tomu, aby sa tento PKI posudzoval ako oprávnený. Ak hodnotu podielov na majetku PKI nestanovujú pravidelne podľa trhových cien tretie strany uvedené v článku 418 ods. 4 písm. a) a b) a príslušný orgán dospel k záveru, že inštitúcia nevytvorila spoľahlivú metódu a postup pre takéto oceňovanie, ako sa stanovuje v prvej vete článku 418 ods. 4, s podielmi na majetku v danej PKI sa nezaobchádza ako s likvidnými aktívami.
7. Ak likvidné aktívum prestane byť oprávnené v skupine likvidných aktív, inštitúcia ho môže napriek tomu považovať za likvidné aktívum počas dodatočného obdobia 30 kalendárnych dní. Ak likvidné aktívum v PKI prestane byť oprávnené na zaobchádzanie stanovené v odseku 6, môže sa napriek tomu považovať za likvidné aktívum počas dodatočného obdobia 30 dní za predpokladu, že tieto aktíva nepresiahnu 10 % podielov na aktívach v PKI.
Článok 417
Prevádzkové požiadavky týkajúce sa držby likvidných aktív
Inštitúcia vykazuje ako likvidné aktíva len tie držané likvidné aktíva, ktoré spĺňajú tieto podmienky:
a)
sú primerane diverzifikované. Diverzifikácia sa nevyžaduje, pokiaľ ide o aktíva zodpovedajúce článku 416 ods. 1 písm. a), b) a c);
b)
sú právne a prakticky jednoducho dostupné kedykoľvek počas nasledujúcich 30 dní na likvidáciu prostredníctvom priameho predaja alebo prostredníctvom jednoduchých zmlúv o repo transakciách na schválenom trhu s repo transakciami na účely splnenia záväzkov v čase ich splatnosti. Likvidné aktíva uvedené v článku 416 ods. 1 písm. c), ktoré sú držané v tretích krajinách, v ktorých existujú obmedzenia prevodu, alebo ktoré sú denominované v nekonvertibilných menách, sa považujú za dostupné len v rozsahu, v akom zodpovedajú záporným peňažným tokom v tretej krajine alebo v príslušnej mene, s výnimkou prípadu, keď inštitúcia môže príslušným orgánom preukázať, že primerane hedžovala súvisiace menové riziko;
c)
likvidné aktíva sú kontrolované útvarom riadenia likvidity;
d)
časť likvidných aktív s výnimkou tých, ktoré sa uvádzajú v článku 416 ods. 1 písm. a), c) a e), sa pravidelne a aspoň raz ročne likviduje priamym predajom alebo prostredníctvom jednoduchých zmlúv o repo transakciách na schválených trhoch s repo transakciami na tieto účely:
i)
na testovanie prístupu týchto aktív na trh;
ii)
na testovanie účinnosti postupov na likvidáciu aktív;
iii)
na testovanie použiteľnosti aktív;
iv)
na minimalizáciu rizika negatívnych signálov počas obdobia stresu;
e)
cenové riziká spojené s aktívami môžu byť hedžované, ale na likvidné aktíva sa vzťahujú vhodné interné mechanizmy, ktoré zabezpečujú, že sú v prípade potreby ľahko dostupné útvaru treasury a najmä že sa nepoužívajú v iných prebiehajúcich operáciách, ktoré zahŕňajú:
i)
hedžing alebo iné obchodné stratégie;
ii)
poskytovanie zvýšenia kreditnej kvality v štruktúrovaných transakciách;
iii)
krytie prevádzkových nákladov;
f)
denominácia likvidných aktív je zlučiteľná s menovým zložením záporných tokov likvidity po odpočítaní kladných tokov.
Článok 418
Ocenenie likvidných aktív
1. Hodnota likvidného aktíva, ktoré sa má vykazovať, je jeho trhová hodnota, na ktorú sa uplatnia primerané haircuty, ktoré zohľadňujú aspoň trvanie, kreditné riziko a riziko likvidity, a zvyčajné haircuty na podkladový nástroj v repo obchode v obdobiach všeobecného trhového stresu. V prípade aktív uvedených v článku 416 ods. 1 písm. d) výška haircutov nemôže byť nižšia než 15 %. Ak inštitúcia hedžuje cenové riziko spojené s aktívom, zohľadní peňažné toky vyplývajúce z potenciálneho zavretia hedžingu.
2. Na podiely na majetku v PKI uvedené v článku 416 ods. 6 sa uplatňujú haircuty, pričom sa podkladové aktíva posudzujú takto:
a)
0 % pre aktíva uvedené v článku 416 ods. 1 písm. b) a c);
b)
5 % pre aktíva uvedené v článku 416 ods. 1 písm. b) a c);
c)
20 % pre aktíva uvedené v článku 416 ods. 1 písm. d).
3. Transparentný prístup (look-through approach) uvedený v odseku 2 sa uplatňuje takto:
a)
ak je inštitúcia oboznámená s podkladovými expozíciami PKI, môže posúdiť tieto podkladové expozície s cieľom priradiť ich k písmenám a) až d) v článku 416 ods. 1;
b)
ak inštitúcia nie je oboznámená s podkladovými expozíciami PKI, predpokladá sa, že PKI investuje v maximálnej výške, ktorú mu povoľuje jeho mandát, v zostupnom poradí do aktív typov uvedených v článku 416 ods. 1 písm. a) až d), kým sa nedosiahne maximálny celkový investičný limit.
4. Inštitúcie vypracujú spoľahlivé metodiky a postupy výpočtu a oznamovania trhovej hodnoty a haircutov pre podiely na majetku v PKI. Len v prípade, že inštitúcie môžu k spokojnosti príslušného orgánu preukázať, že významnosť expozície nie je dôvodom na vypracovanie ich vlastných metodík, môžu sa pri výpočte a vykazovaní haircutov pre podiely na majetku v PKI v súlade s metódami stanovenými v odseku 3 písm. a) a b) opierať o tieto tretie strany:
a)
depozitná inštitúcia podniku kolektívneho investovania za predpokladu, že tento PKI investuje výhradne do cenných papierov a ukladá všetky cenné papiere v tejto depozitnej inštitúcii;
b)
v prípade ostatných PKI správcovská spoločnosť PKI, za predpokladu, že správcovská spoločnosť PKI spĺňa kritériá stanovené v článku 132 ods. 3 písm. a).
Správnosť výpočtov depozitnej inštitúcie alebo správcovskej spoločnosti PKI potvrdzuje externý audítor.
Článok 419
Meny s obmedzeniami týkajúcimi sa dostupnosti likvidných aktív
1. EBA posudzuje, či sú pre inštitúcie dostupné likvidné aktíva uvedené v článku 416 ods. 1 písm. b) v menách, ktoré sú pre inštitúcie usadené v Únii relevantné.
2. Ak odôvodnené potreby likvidných aktív vzhľadom na požiadavky uvedené v článku 412 prekračujú dostupnosť týchto likvidných aktív v určitej mene, uplatňuje sa jedna alebo viaceré z týchto výnimiek:
a)
odchylne od článku 417 písm. f) môže byť denominácia likvidných aktív v nesúlade s distribúciou záporných tokov likvidity podľa meny po odpočítaní kladných tokov;
b)
v prípade mien členského štátu alebo tretích krajín sa môžu vyžadované likvidné aktíva nahradiť úverovými linkami od centrálnej banky uvedeného členského štátu alebo tretej krajiny, ktoré sú zmluvne neodvolateľne záväzné na nasledujúcich 30 dní a sú primerane ocenené nezávisle od aktuálne čerpanej sumy, a to za predpokladu, že príslušné orgány uvedeného členského štátu alebo tretej krajiny vykonajú to isté a že uvedený členský štát alebo tretia krajina majú zavedené porovnateľné požiadavky na vykazovanie.
3. Výnimky uplatnené v súlade s odsekom 2 musia byť nepriamo úmerné dostupnosti relevantných aktív. Odôvodnené potreby inštitúcií sa posudzujú pri zohľadnení ich schopnosti znížiť na základe zdravého riadenia likvidity potrebu týchto likvidných aktív a takéto aktíva v držbe iných účastníkov trhu.
4. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov, v ktorých uvedie meny, ktoré spĺňajú podmienky stanovené v tomto článku.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 31. marca 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
5. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť výnimky uvedené v odseku 2 vrátane podmienok ich uplatnenia.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. marca 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 420
Záporné toky likvidity
1. Až do upresnenia požiadavky likvidity v súlade s článkom 460 záporné toky likvidity, ktoré sa majú vykazovať, zahŕňajú:
a)
aktuálny stav retailových vkladov, ako sa stanovuje v článku 421;
b)
aktuálny stav ostatných záväzkov, ktoré sú splatné, ktorých splatenie môže byť vyžiadané emitujúcimi inštitúciami alebo poskytovateľom finančných prostriedkov alebo ktoré zahŕňajú implicitné očakávanie poskytovateľa finančných prostriedkov, že inštitúcia splatí záväzok počas nasledujúcich 30 dní, ako sa stanovuje v článku 422;
c)
dodatočné záporné peňažné toky uvedené v článku 423;
d)
maximálnu sumu, ktorá sa môže čerpať počas nasledujúcich 30 dní z nevyčerpaných záväzných kreditných facilít a facilít likvidity, ako sa stanovuje v článku 424;
e)
dodatočné záporné peňažné toky stanovené v posúdení v súlade s odsekom 2.
2. Inštitúcie pravidelne posudzujú pravdepodobnosť a potenciálny objem záporných tokov likvidity počas nasledujúcich 30 dní, pokiaľ ide o produkty alebo služby, ktoré nie sú zachytené v článkoch 422, 423 a 424 a ktoré poskytujú alebo sponzorujú, alebo ktoré by potenciálni kupujúci považovali za spojené s týmito inštitúciami, vrátane - ale nielen - záporných peňažných tokov likvidity vyplývajúcich zo zmluvných dojednaní, ako sú ostatné podsúvahové a podmienené záväzky financovania vrátane - ale nielen - záväzných facilít financovania, nevyčerpaných úverov a záloh veľkým (wholesale) protistranám, hypoték, ktoré boli dohodnuté, ale sú ešte nečerpané, kreditných kariet, kontokorentných úverov, plánovaných záporných peňažných tokov súvisiacich s obnovou alebo predĺžením nových retailových úverov alebo úverov veľkým (wholesale) klientom, plánovaných derivátových záväzkov a produktov súvisiacich s podsúvahovým obchodným financovaním uvedeným v článku 429 a v prílohe I. Tieto záporné peňažné toky sa posudzujú za predpokladu kombinovaného idiosynkratického a celotrhového stresového scenára.
Inštitúcie zohľadňujú pri tomto posudzovaní najmä závažné poškodenie dobrej povesti, ku ktorému by mohlo dôjsť, keby neposkytli takýmto produktom alebo službám podporu likvidity. Inštitúcie najmenej raz ročne vykazujú príslušným orgánom produkty a služby, v prípade ktorých sú pravdepodobnosť a potenciálny objem záporných tokov likvidity, ako sa uvádzajú v prvom pododseku, významné, a príslušné orgány určia záporné peňažné toky, ktoré sa majú priradiť. Príslušné orgány môžu uplatniť mieru záporného peňažného toku až do výšky 5 % v prípade produktov súvisiacich s podsúvahovým obchodným financovaním uvedeným v článku 429 a v prílohe I.
Príslušné orgány minimálne raz ročne podajú EBA správu o druhoch produktov alebo služieb, za ktoré určili záporné peňažné toky na základe výkazov inštitúcií. V tejto správe vysvetlia aj metodiku použitú na určenie záporných peňažných tokov.
Článok 421
Záporné toky retailových vkladov
1. Inštitúcie vykazujú samostatne sumu retailových vkladov krytých systémom ochrany vkladov v súlade so smernicou 94/19/ES alebo rovnocenným systémom ochrany vkladov v tretej krajine, a vynásobia ju koeficientom aspoň 5 %, ak je daný vklad buď:
a)
súčasťou zriadeného vzťahu, v rámci ktorého je výber vysoko nepravdepodobný;
b)
vedie sa na transakčnom účte vrátane účtov, v prospech ktorých sa pravidelne pripisujú mzdy.
2. Retailové vklady, ktoré nie sú uvedené v odseku 1, inštitúcie vynásobia koeficientom minimálne 10 %.
3. EBA zohľadní správanie miestnych vkladateľov podľa odporúčania príslušných vnútroštátnych orgánov a do 31. decembra 2013 uverejní usmernenia pre kritériá na stanovenie podmienok uplatňovania odsekov 1 a 2 v súvislosti s určením retailových vkladov, ktoré sú vystavené rôznym záporným peňažným tokom, ako aj na stanovenie vymedzení týchto produktov na účely tejto hlavy. V týchto usmerneniach sa zohľadní pravdepodobnosť, že tieto vklady budú viesť k záporným m tokom likvidity počas nasledujúcich 30 dní. Tieto záporné toky sa posudzujú za predpokladu kombinovaného idiosynkratického a celotrhového stresového scenára.
4. Bez ohľadu na odseky 1 a 2, inštitúcie vynásobia retailové vklady, ktoré prijali v tretích krajinách, vyššou percentuálnou hodnotou, než sa ustanovuje v uvedených odsekoch, ak je táto percentuálna hodnota stanovená v porovnateľných požiadavkách tretej krajiny na vykazovanie.
5. Inštitúcie môžu vylúčiť z výpočtu záporných peňažných tokov určité presne vymedzené kategórie retailových vkladov, pokiaľ úplne vo všetkých prípadoch inštitúcia dôsledne uplatňuje nasledujúce požiadavky na celú kategóriu týchto vkladov, s výnimkou prípadov individuálne odôvodnenej ťažkej situácie vkladateľa:
a)
vkladateľ nesmie vybrať vklad do tridsiatich dní; alebo
b)
v prípade predčasného výberu do tridsiatich dní musí vkladateľ zaplatiť sankciu, ktorá zahŕňa stratené úroky za obdobie medzi dátumom výberu a dátumom zmluvnej splatnosti a samotnú sankciu, ktorá nemusí presiahnuť splatný úrok za čas, ktorý uplynul medzi dátumom vkladu a dátumom výberu.
Článok 422
Záporné toky iných záväzkov
1. Inštitúcie vynásobia záväzky, ktoré vyplývajú z vlastných prevádzkových nákladov inštitúcie, koeficientom 0 %.
2. Inštitúcie vynásobia záväzky vyplývajúce zo zabezpečených pôžičiek a transakcií orientovaných na kapitálový trh v zmysle článku 192 bode 3 koeficientom:
a)
0 % do hodnoty likvidných aktív v súlade s článkom 418, ak sú zabezpečené aktívami, ktoré by sa kvalifikovali ako likvidné aktíva v súlade s článkom 416;
b)
100 % nad hodnotu likvidných aktív v súlade s článkom 418, ak sú zabezpečené aktívami, ktoré by sa kvalifikovali ako likvidné aktíva v súlade s článkom 416;
c)
100 %, ak sú zabezpečené kolaterálom vo forme aktív, ktoré by sa nekvalifikovali ako likvidné aktíva v súlade s článkom 416, s výnimkou transakcií, na ktoré sa vzťahujú písmená c) a d);
d)
25 %, ak sú zabezpečené kolaterálom vo forme aktív, ktoré by sa nekvalifikovali ako likvidné aktíva v súlade s článkom 416 a veriteľom je ústredná vláda, subjekt verejného sektora členského štátu, v ktorom bolo úverovej inštitúcii udelené povolenie alebo v ktorom si zriadila pobočku, alebo mnohostranná rozvojová banka. Subjekty verejného sektora, s ktorými sa takto zaobchádza, sa obmedzujú na tie subjekty, ktorých riziková váha je 20 % alebo nižšia v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2;
e)
0 %, ak je veriteľ centrálnou bankou.
3. Inštitúcie vynásobia záväzky vyplývajúce z vkladov, ktoré:
a)
musí vkladateľ viesť, aby získal od inštitúcie služby zúčtovania, správy finančných nástrojov alebo pokladničného manažmentu alebo iné porovnateľné služby;
b)
sa musia viesť v súvislosti so spoločným plnením úloh v rámci schémy inštitucionálneho zabezpečenia, ktorý spĺňa požiadavky článku 113 ods. 7, alebo ako zákonom alebo stanovami predpísaný minimálny vklad iného subjektu, ktorý je členom tej istej schémy inštitucionálneho zabezpečenia;
c)
musí vkladateľ viesť v kontexte iného zriadeného prevádzkového vzťahu, ako je vzťah uvedený v písmene a);
d)
musí vkladateľ viesť, aby získal služby hotovostného zúčtovania a služby centrálnej úverovej inštitúcie a ak úverová inštitúcia patrí do siete v súlade so zákonnými a štatutárnymi ustanoveniami;
koeficientom 5 % v prípade písmena a) v miere, v akej sa na ne vzťahuje systém ochrany vkladov v súlade so smernicou 94/19/ES alebo rovnocenný systém ochrany vkladov v tretej krajine, a inak koeficientom 25 %.
Vklady od úverových inštitúcií umiestnené v centrálnych úverových inštitúciách, ktoré sa v súlade s článkom 416 ods. 1 písm. f) považujú za likvidné aktíva, sa vynásobia 100 % mierou záporného peňažného toku.
4. Služby zúčtovania, správy finančných nástrojov alebo pokladničného manažmentu alebo iné porovnateľné služby uvedené v odseku 3 písm. a) a d) zahŕňajú takéto služby len v takej miere, v akej sa poskytujú v súvislosti so zriadeným vzťahom, od ktorého vkladateľ významne závisí. Nespočívajú iba v službách korešpondenčného bankovníctva alebo službách prime brokerage a inštitúcia má dôkazy, že klient nie je schopný vybrať sumy, ktoré sú z právneho hľadiska splatné v horizonte 30 dní, bez ohrozenia funkčnosti svojej prevádzky.
Kým sa jednotne nevymedzí zriadený prevádzkový vzťah stanovený v odseku 3 písm. c), inštitúcie pre seba stanovia kritériá na určenie zriadeného prevádzkového vzťahu, pri ktorom majú dôkaz, že klient nie je schopný vybrať sumy, ktoré sú z právneho hľadiska splatné v horizonte 30 dní, bez ohrozenia funkčnosti svojej prevádzky, a tieto kritériá oznámia príslušným orgánom. Príslušné orgány môžu v prípade, že neexistuje jednotné vymedzenie, vydať pre inštitúcie všeobecné usmernenie, ktorého sa inštitúcie budú pridŕžať pri určovaní vkladov vedených vkladateľom v rámci zriadeného prevádzkového vzťahu.
5. Inštitúcie vynásobia záväzky vyplývajúce z vkladov klientov, ktorí nie sú finančnými klientmi, v miere, v akej nespadajú do pôsobnosti odsekov 3 a 4, koeficientom 40 % a vynásobia sumu týchto záväzkov krytých systémom ochrany vkladov v súlade so smernicou 94/19/ES alebo rovnocenným systémom ochrany vkladov v tretej krajine koeficientom 20 %.
6. Inštitúcie zohľadňujú záporné peňažné toky a kladné peňažné toky očakávané v horizonte 30 dní zo zmlúv uvedených v prílohe II na čistom základe medzi protistranami a vynásobia ich koeficientom 100 % v prípade čistého záporného peňažného toku. Čistý základ znamená aj po zohľadnení kolaterálu, ktorý má byť prijatý a ktorý sa kvalifikuje ako likvidné aktíva podľa článku 416.
7. Inštitúcie vykazujú samostatne ostatné záväzky, na ktoré sa nevzťahujú odseky 1 až 5.
8. Príslušné orgány môžu v jednotlivých prípadoch udeliť povolenie uplatňovať nižšie percento záporného peňažného toku, ak sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
vkladateľ je:
i)
materská alebo dcérska inštitúcia inštitúcie alebo iná dcérska spoločnosť tej istej materskej inštitúcie;
ii)
prepojený s inštitúciou vzťahom v zmysle článku 12 ods. 1 smernice 83/349/EHS;
iii)
inštitúcia, na ktorú sa vzťahuje rovnaká schéma inštitucionálneho zabezpečenia, aká spĺňa požiadavky uvedené v článku 113 ods. 7;
iv)
centrálna inštitúcia alebo člen siete vyhovujúcej ustanoveniu článku 400 ods. 2 písm. d);
b)
existujú dôvody očakávať nižší záporný peňažný tok počas nasledujúcich 30 dní, a to aj pri kombinovanom idiosynkratickom a celotrhovom stresovom scenári;
c)
vkladateľ uplatňuje odchylne od článku 425 zodpovedajúci symetrický alebo konzervatívnejší kladný peňažný tok;
d)
inštitúcia a vkladateľ sú zriadení v tom istom členskom štáte.
9. Príslušné orgány môžu upustiť od podmienok stanovených v odseku 8 písm. d), ak sa uplatňuje článok 20 ods. 1 písm. b). V takom prípade sa musia splniť ďalšie objektívne kritériá stanovené v delegovanom akte uvedenom v článku 460. Ak sa povolí uplatnenie takéhoto nižšieho záporného peňažného toku, príslušné orgány informujú EBA o výsledku postupu uvedeného v článku 20 ods. 1 písm. b). Príslušné orgány pravidelne skúmajú plnenie podmienok takýchto nižších záporných peňažných tokov.
10. EBA do 1. januára 2015 vypracuje návrh regulačných technických predpisov, v ktorom sa upresnia dodatočné objektívne kritériá uvedené v odseku 9.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 15. januára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 423
Dodatočné záporné peňažné toky
1. Kolaterál, ktorý je iný ako aktíva uvedené v článku 416 ods. 1 písm. a), b) a c) a ktorý inštitúcia zloží pre zmluvy uvedené v prílohe II a kreditné deriváty podlieha dodatočnému zápornému peňažnému toku vo výške 20 %.
2. Inštitúcie príslušným orgánom oznámia všetky uzatvorené zmluvy obsahujúce zmluvné podmienky, ktoré vedú v rámci 30 dní v dôsledku závažného zhoršenia kreditnej kvality inštitúcie k záporným tokom likvidity alebo dodatočným potrebám kolaterálu. Ak príslušné orgány považujú takéto zmluvy za významné v súvislosti s potenciálnymi zápornými tokmi likvidity inštitúcie, požiadajú inštitúciu, aby pripočítala dodatočný záporný peňažný tok v súvislosti s týmito zmluvami vrátane zodpovedajúcich dodatočných potrieb kolaterálu, ktoré vyplývajú zo závažného zhoršenia kreditnej kvality inštitúcie, akým je zhoršenie jej externého ratingového hodnotenia o tri pozície. Inštitúcia pravidelne preskúma mieru tohto závažného zhoršenia vzhľadom na prvky, ktoré sú relevantné podľa zmlúv, ktoré uzatvorila, a výsledky svojho preskúmania oznámi príslušným orgánom.
3. Inštitúcia pripočíta dodatočný záporný peňažný tok zodpovedajúci potrebám kolaterálu, ktoré by vyplývali z vplyvu negatívneho trhového scenára na transakcie inštitúcie s derivátmi, jej finančné transakcie a iné zmluvy, ak sú významné.
EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov na určenie podmienok uplatňovania v súvislosti s pojmom významnosti a metódami merania tohto dodatočného záporného peňažného toku.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. marca 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v druhom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
4. Inštitúcia pripočíta dodatočný záporný peňažný tok prislúchajúci trhovej hodnote cenných papierov alebo iných aktív predaných nakrátko, ktoré majú byť dodané v horizonte 30 dní, okrem prípadu, ak inštitúcia vlastní cenné papiere, ktoré sa majú dodať, alebo ich vypožičala za podmienok, ktoré vyžadujú ich vrátenie až po horizonte 30 dní, a tieto cenné papiere netvoria súčasť likvidných aktív inštitúcie.
5. Inštitúcia pripočíta dodatočný záporný peňažný tok zodpovedajúci:
a)
nadmernému kolaterálu, ktorý inštitúcia drží a o ktorého splatenie na základe zmluvy môže protistrana kedykoľvek požiadať;
b)
kolaterálu, ktorý sa má vrátiť protistrane;
c)
kolaterálu, ktorý zodpovedá aktívam, ktoré by sa kvalifikovali ako likvidné aktíva na účely článku 416 a ktorý možno nahradiť aktívami zodpovedajúcimi aktívam, ktoré by sa nekvalifikovali ako likvidné aktíva na účely článku 416 bez súhlasu inštitúcie.
6. Vklady prijaté ako kolaterál sa nepovažujú za záväzky na účely článku 422, ale v prípade potreby sa na ne vzťahujú ustanovenia tohto článku.
Článok 424
Záporné peňažné toky z kreditných facilít a facilít likvidity
1. Inštitúcie vykazujú záporné peňažné toky zo záväzných kreditných facilít a záväzných facilít likvidity, ktoré sa stanovujú ako percento z maximálnej sumy, ktorú možno čerpať v rámci nasledujúcich 30 dní. Táto maximálna suma, ktorú možno čerpať, sa smie stanoviť po odpočítaní akejkoľvek požiadavky likvidity, ktorá by sa stanovila ako povinná podľa článku 420 ods. 2 pre podsúvahové položky obchodného financovania apo odpočítaní hodnoty kolaterálu v súlade s článkom 418, ktorý sa má poskytnúť, ak inštitúcia môže opätovne použiť kolaterál a ak je kolaterál v držbe vo forme likvidných aktív v súlade s článkom 416. Kolaterálom, ktorý sa má poskytnúť, nie sú aktíva emitované protistranou facility alebo jedným z jej pridružených subjektov. Ak inštitúcia má k dispozícii potrebné informácie, maximálna suma, ktorú možno čerpať pre kreditné facility alebo facility likvidity, sa určí ako maximálna suma, ktorá by sa mohla čerpať vzhľadom na vlastné záväzky protistrany alebo vzhľadom na vopred stanovený zmluvný harmonogram čerpania, ktoré by sa stali splatnými počas nasledujúcich 30 dní.
2. Maximálna suma, ktorú možno čerpať z nevyčerpaných záväzných kreditných facilít a nevyčerpaných záväzných facilít likvidity v rámci nasledujúcich 30 dní, sa vynásobí koeficientom 5 %, ak sa tieto kvalifikujú pre triedu retailových expozícií podľa štandardizovaného prístupu alebo prístupu IRB pre kreditné riziko.
3. Maximálna suma, ktorú možno čerpať z nevyčerpaných záväzných kreditných facilít a nevyčerpaných záväzných facilít likvidity v rámci nasledujúcich 30 dní, sa vynásobí koeficientom 10 %, ak spĺňajú tieto podmienky:
a)
nekvalifikujú sa pre triedu retailových expozícií podľa štandardizovaného prístupu alebo prístupu IRB pre kreditné riziko;
b)
boli poskytnuté klientom, ktorí nie sú finančnými klientmi;
c)
neboli poskytnuté na účel nahradenia finančných prostriedkov klienta v situáciách, keď nie je schopný získať požadované finančné prostriedky na finančných trhoch.
4. Záväzná suma facility likvidity, ktorá sa poskytla SSPE, aby sa jej umožnilo nakúpiť od klientov, ktorí nie sú finančnými klientmi, aktíva, ktoré nie sú cennými papiermi, sa vynásobí koeficientom 10 %, pokiaľ neprevýši sumu aktív, ktoré sú v v danom čase nakúpené od klientov, pričom maximálna suma, ktorú možno čerpať, je zmluvne obmedzená na sumu aktív, ktoré sú v danom čase nakúpené.
5. Inštitúcie vykazujú maximálnu sumu, ktorú možno čerpať z ostatných nevyčerpaných záväzných kreditných facilít a nevyčerpaných záväzných facilít likvidity v rámci nasledujúcich 30 dní. Vzťahuje sa to najmä na:
a)
facility likvidity, ktoré inštitúcia poskytla SSPE okrem prípadov uvedených v odseku 3 písm. b);
b)
dohody, na základe ktorých je inštitúcia povinná kúpiť alebo zameniť aktíva od SSPE;
c)
facility predĺžené na úverové inštitúcie;
d)
facility predĺžené na finančné inštitúcie a investičné spoločnosti.
6. Odchylne od odseku 5 inštitúcie, ktoré boli zriadené a sú sponzorované aspoň jednou ústrednou alebo regionálnou vládou členského štátu, môžu odchylne od odseku 4 požiadať o zaobchádzanie stanovené v odsekoch 2 a 3 aj pre kreditné facility a facility likvidity, ktoré sú inštitúciám poskytnuté na jediný účel priameho alebo nepriameho financovania podporných úverov, ktoré sa kvalifikujú pre triedy expozícií uvedené v tých odsekoch. Odchylne od článku 425 ods. 2 písm. d) ak sa tieto podporné úvery predĺžia prostredníctvom inej inštitúcie ako sprostredkovateľa (pass through loans - postupované úvery), môžu inštitúcie uplatňovať symetrický kladný a záporný peňažný tok. Tieto podporné úvery sú k dispozícii len osobám, ktoré nie sú finančnými klientmi, na nesúťažnom a neziskovom základe v záujme podpory cieľov verejného záujmu Únie a/alebo danej ústrednej alebo regionálnej vlády členského štátu. Čerpať z týchto facilít možno len v nadväznosti na odôvodnene očakávanú požiadavku na podporný úver a len do výšky tejto požiadavky spojenej s následným vykazovaním použitia vyplatených finančných prostriedkov.
Článok 425
Kladné peňažné toky
1. Inštitúcie vykazujú svoje kladné toky likvidity. Obmedzené kladné toky likvidity sú kladné toky likvidity obmedzené na 75 % záporných tokov likvidity. Inštitúcie môžu vyňať z tohto obmedzenia kladné toky likvidity z vkladov umiestnených v iných inštitúciách, ktoré sa kvalifikujú na zaobchádzanie stanovené v článku 113 ods. 6 alebo 7. Inštitúcie môžu vyňať z tohto obmedzenia kladné toky likvidity z peňazí splatných dlžníkmi a investormi do dlhopisov súvisiace s hypotekárnymi úvermi financovanými dlhopismi prípustnými na zaobchádzanie stanovené v článku 129 ods. 4, 5, alebo 6 alebo dlhopismi uvedenými v článku 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES. Inštitúcie môžu vyňať kladné peňažné toky z podporných úverov, ktoré inštitúcia postúpila. Na základe predchádzajúceho schválenia príslušným orgánom zodpovedným za individuálny dohľad môže inštitúcia úplne alebo čiastočne vyňať kladné peňažné toky, ak je poskytovateľom materská alebo dcérska inštitúcia tejto inštitúcie alebo iná dcérska spoločnosť tej istej materskej inštitúcie, alebo je prepojená s touto inštitúciou vzťahom v zmysle článku 12 ods. 1 smernice 83/349/EHS.
2. Kladné toky likvidity sa merajú počas nasledujúcich 30 dní. Zahŕňajú iba zmluvné kladné peňažné toky z expozícií, ktoré nie sú po termíne splatnosti a vo vzťahu ku ktorým inštitúcia nemá dôvod očakávať nesplnenie podmienok v horizonte 30 dní. Kladné toky likvidity sa vykazujú v plnom rozsahu, pričom samostatne sa vykazujú tieto kladné toky likvidity:
a)
peniaze splatné klientmi, ktorí nie sú finančnými klientmi, sa na účely platby istiny znížia o 50 % ich hodnoty alebo o zmluvné prísľuby týmto klientom na poskytnutie finančných prostriedkov, podľa toho, čo je vyššie. To sa nevzťahuje na peniaze splatné zo zabezpečených pôžičiek alebo transakcií orientovaných na kapitálový trh vymedzených v článku 192 bode 3, ktoré sú zabezpečené kolaterálom vo forme likvidných aktív podľa článku 416, ako sa uvádza v písmene d) tohto odseku.
Odchylne od prvého pododseka tohto bodu môžu inštitúcie, ktoré získali prísľub uvedený v článku 424 ods. 6, aby mohli poskytnúť podporný úver konečnému príjemcovi, zohľadniť kladný peňažný tok až do výšky záporného peňažného toku, ktorý uplatňujú na príslušný prísľub, s cieľom predĺžiť takéto podporné úvery;
b)
peniaze splatné z transakcií uvedených v článku 162 ods. 3 písm. b) druhom pododseku so zostatkovou dobou splatnosti do 30 dní sa zohľadnia v plnom rozsahu ako kladné peňažné toky;
c)
aktíva bez stanoveného zmluvného konečného dátumu sa zohľadnia s 20 % kladným peňažným tokom za predpokladu, že zmluva umožňuje banke ukončiť zmluvný vzťah a požadovať úhradu do 30 dní;
d)
peniaze splatné zo zabezpečených pôžičiek alebo transakcií orientovaných na kapitálový trh vymedzených v článku 192 bode 3, ak sú zabezpečené kolaterálom vo forme likvidných aktív, ako sa uvádza v článku 416 ods. 1, sa nezohľadňujú do hodnoty likvidných aktív znížených o haircuty a vo vzťahu k zostávajúcim splatným peniazom sa zohľadňujú v plnom rozsahu;
e)
splatné peniaze, s ktorými inštitúcia, ktorá dlhuje tieto peniaze, zaobchádza v súlade s článkom 422 ods. 3 a 4, sa vynásobia zodpovedajúcim symetrickým kladným peňažným tokom;
f)
peniaze splatné z pozícií v kapitálových nástrojoch viazaných na významný index, a to za predpokladu, že nedochádza k dvojitému započítavaniu s likvidnými aktívami;
g)
akékoľvek nevyčerpané kreditné facility alebo facility likvidity a akékoľvek iné prijaté prísľuby sa nezohľadňujú.
3. Záporné peňažné toky a kladné peňažné toky očakávané v horizonte 30 dní zo zmlúv uvedených v prílohe II sa zohľadňujú na čistom základe medzi protistranami a vynásobia sa 100 % čistého kladného peňažného toku. Čistý základ znamená aj po zohľadnení kolaterálu, ktorý má byť prijatý a ktorý sa kvalifikuje ako likvidné aktíva podľa článku 416.
4. Odchylne od odseku 2 písm. g) môžu príslušné orgány udeliť v jednotlivých prípadoch povolenie uplatňovať vyšší kladný peňažný tok pre kreditné facility a facility likvidity, keď sú splnené všetky tieto podmienky:
a)
existujú dôvody očakávať vyšší kladný peňažný tok aj za podmienok kombinovaného trhového a idiosynkratického stresu poskytovateľa;
b)
protistrana je materská alebo dcérska inštitúcia inštitúcie, alebo iná dcérska spoločnosť tej istej materskej inštitúcie, alebo je prepojená s touto inštitúciou vzťahom v zmysle článku 12 ods. 1 smernice 83/349/EHS, alebo je členom tej istej schémy inštitucionálneho zabezpečenia, ako sa uvádza v článku 113 ods. 7 tohto nariadenia, alebo je centrálnou inštitúciou, alebo je členom siete, na ktorého sa vzťahuje výnimka uvedená v článku 10 tohto nariadenia;
c)
odchylne od článkov 422, 423 a 424 protistrana uplatňuje zodpovedajúci symetrický alebo konzervatívnejší záporný peňažný tok;
d)
inštitúcia a protistrana sú usadení v tom istom členskom štáte.
5. Príslušné orgány môžu upustiť od podmienok stanovených v písmene d), ak sa uplatňuje článok 20 ods. 1 písm. b). V takom prípade sa musia splniť ďalšie objektívne kritériá stanovené v delegovanom akte uvedenom v článku 460. Ak sa povolí uplatnenie takéhoto vyššieho kladného peňažného toku, príslušné orgány informujú EBA o výsledku postupu uvedeného v článku 20 ods. 1 písm. b). Príslušné orgány pravidelne skúmajú plnenie podmienok pre takéto vyššie kladné peňažné toky.
6. EBA do 1. januára 2015 vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom ďalej upresniť dodatočné objektívne kritériá uvedené v odseku 5.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1. januára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
7. Inštitúcie nevykazujú kladné peňažné toky zo žiadnych likvidných aktív vykázaných v súlade s článkom 404 iné než sú splatné platby z aktív, ktoré nie sú zohľadnené v trhovej hodnote aktíva.
8. Inštitúcie nevykazujú kladné peňažné toky zo žiadnych novonadobudnutých dlhopisov.
9. Inštitúcie zohľadňujú kladné toky likvidity, ktoré majú byť prijaté v tretích krajinách, v ktorých existujú obmedzenia prevodu, alebo ktoré sú denominované v nekonvertibilných menách, len v rozsahu, v akom zodpovedajú záporným peňažným tokom v tretej krajine alebo v príslušnej mene.
Článok 426
Aktualizácia budúcich požiadaviek likvidity
EBA môže po tom, čo Komisia prijme delegovaný akt upresňujúci požiadavku likvidity v súlade s článkom 460, vypracovať návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom upresniť podmienky stanovené v článku 421 ods. 1, článku 422 okrem odsekov 8, 9 a 10 uvedeného článku a článku 424, aby sa zohľadnili medzinárodne dohodnuté štandardy.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
HLAVA III
VYKAZOVANIE STABILNÉHO FINANCOVANIA
Článok 427
Položky poskytujúce stabilné financovanie
1. Inštitúcie príslušným orgánom oznamujú v súlade s požiadavkami na vykazovanie ustanovenými v článku 415 ods. 1 a jednotnými formátmi vykazovania uvedenými v článku 415 ods. 3 tieto položky a ich zložky s cieľom umožniť hodnotenie dostupnosti stabilného financovania:
a)
vlastné zdroje po prípadnom odpočítaní:
i)
nástrojov vlastného kapitálu Tier 1;
ii)
nástrojov vlastného kapitálu Tier 2;
iii)
iných prioritných akcií a kapitálových nástrojov nad rámec prípustného objemu kapitálu Tier 2, ktorých efektívna splatnosť je minimálne jeden rok;
b)
tieto záväzky, ktoré nie sú zahrnuté v písmene a):
i)
retailové vklady, ktoré sa kvalifikujú na zaobchádzanie stanovené v článku 421 ods. 1;
ii)
retailové vklady, ktoré sa kvalifikujú na zaobchádzanie stanovené v článku 421 ods. 2;
iii)
vklady, ktoré sa kvalifikujú na zaobchádzanie stanovené v článku 422 ods. 3 a 4;
iv)
z vkladov uvedených v bode iii) tie, na ktoré sa vzťahuje systém ochrany vkladov v súlade so smernicou 94/19/ES alebo rovnocenný systém tretej krajiny na ochranu vkladov v zmysle článku 421 ods. 2;
v)
z vkladov uvedených v bode iii) tie, ktoré sú zahrnuté do článku 422 ods. 3 písm. b);
vi)
z vkladov uvedených v bode iii) tie, na ktoré sa vzťahuje článok 422 ods. 3 písm. d);
vii)
vložené sumy, na ktoré sa nevzťahujú body i), ii) ani iii), ak ich neuložili finanční klienti;
viii)
všetky finančné prostriedky získané od finančných klientov;
ix)
oddelene od súm, ktoré spadajú pod bod vii) a prípadne viii), finančné prostriedky zo zabezpečených pôžičiek a transakcií orientovaných na kapitálový trh vymedzených v článku 192 bode 3:
-
zabezpečené kolaterálom vo forme aktív, ktoré by sa kvalifikovali ako likvidné aktíva v súlade s článkom 416;
-
zabezpečené kolaterálom vo forme iných aktív;
x)
záväzky vyplývajúce z emitovaných cenných papierov, ktoré sa kvalifikujú na zaobchádzanie stanovené v článku 129 ods. 4 alebo 5 alebo ktoré sú uvedené v článku 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES;
xi)
tieto ostatné záväzky vyplývajúce z emitovaných cenných papierov, na ktoré sa nevzťahuje písmeno a):
-
záväzky vyplývajúce z cenných papierov emitovaných s efektívnou splatnosťou minimálne jeden rok;
-
záväzky vyplývajúce z cenných papierov emitovaných s efektívnou splatnosťou menej ako jeden rok;
xii)
všetky ostatné záväzky.
2. Ak to prichádza do úvahy, všetky položky sa predkladajú v ďalej uvedených piatich skupinách podľa najbližšieho dátumu z dátumu ich splatnosti a najskoršieho dátumu, ku ktorému sa môže na základe zmluvy požadovať ich splatenie:
a)
do troch mesiacov;
b)
od troch do šiestich mesiacov;
c)
od šesť do deväť mesiacov;
d)
od deväť do 12 mesiacov;
e)
po 12 mesiacoch.
Článok 428
Položky vyžadujúce stabilné financovanie
1. Nasledujúce položky, ak nie sú odpočítané z vlastných zdrojov, sa vykazujú príslušným orgánom samostatne s cieľom umožniť hodnotenie potrieb stabilného financovania:
a)
aktíva, ktoré by sa kvalifikovali ako likvidné aktíva v súlade s článkom 416, členené podľa druhu aktív;
b)
tieto cenné papiere a nástroje peňažného trhu nezahrnuté v písmene a):
i)
aktíva, ktoré sa kvalifikujú pre stupeň kreditnej kvality 1 podľa článku 122;
ii)
aktíva, ktoré sa kvalifikujú pre stupeň kreditnej kvality 2 podľa článku 122;
iii)
iné aktíva;
c)
majetkové cenné papiere nefinančných subjektov kótované vo významnom indexe na uznávanej burze;
d)
ostatné majetkové cenné papiere;
e)
zlato;
f)
ostatné drahé kovy;
g)
neobnoviteľné úvery a obchodné pohľadávky a osobitne tie neobnoviteľné úvery a obchodné pohľadávky, pri ktorých vypožičiavateľmi sú:
i)
fyzické osoby iné, než je fyzické osoby - podnikatelia a obchodné spoločnosti;
ii)
MSP, ktoré sa kvalifikujú pre retailové expozície v rámci štandardizovaného prístupu alebo prístupu IRB pre kreditné riziko, alebo spoločnosť, ktorá je prípustná na zaobchádzanie stanovené v článku 153 ods. 4, ak celkový vklad vložený týmto klientom alebo skupinou prepojených klientov je nižší než 1 milión EUR;
iii)
krajiny, centrálne banky a subjekty verejného sektora;
iv)
klienti, ktorí nie sú uvedení v bodoch i) a ii) a nie sú finančnými klientmi;
v)
klienti, ktorí nie sú uvedení v bodoch i), ii) a iii) a ktorí sú finančnými klientmi, a osobitne tí, ktorí sú úverovými inštitúciami a inými finančnými klientmi;
h)
neobnoviteľné úvery a obchodné pohľadávky uvedené v písmene g), osobitne tie, ktoré sú:
i)
zabezpečené kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na podnikanie;
ii)
zabezpečené kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie;
iii)
krytie financované (pass through) prostredníctvom dlhopisov prípustných na zaobchádzanie stanovené v článku 129 ods. 4 alebo 5, alebo prostredníctvom dlhopisov uvedených v článku 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES;
i)
deriváty predstavujúce pohľadávky;
j)
všetky ostatné aktíva;
k)
nevyčerpané záväzné kreditné facility, ktoré sa kvalifikujú ako také, ktoré predstavujú „stredné riziko“ alebo „stredné/nízke riziko“ podľa prílohy I.
2. Ak to prichádza do úvahy, všetky položky sa predkladajú v piatich skupinách uvedených v článku 427 ods. 2.
SIEDMA ČASŤ
FINANČNÁ PÁKA
Článok 429
Výpočet ukazovateľa finančnej páky
1. Inštitúcie počítajú svoj ukazovateľ finančnej páky v súlade s metodikou stanovenej v odsekoch 2 až 11.
2. Ukazovateľ finančnej páky sa vypočíta ako miera kapitálu inštitúcie vydelená veľkosťou celkovej expozície tejto inštitúcie a vyjadruje sa v percentách.
Inštitúcie vypočítajú ukazovateľ finančnej páky ako jednoduchý aritmetický priemer mesačných ukazovateľov finančnej páky za štvrťrok.
3. Na účely odseku 2 je mierou kapitálu kapitál Tier 1.
4. Veľkosťou celkovej expozície je súčet hodnôt expozície všetkých aktív a podsúvahových položiek, ktoré neboli odpočítané pri určení miery kapitálu uvedenej v odseku 3.
Ak inštitúcie zahŕňajú subjekty finančného sektora, v ktorých majú v držbe významné investície v súlade s článkom 43, do svojej konsolidácie podľa uplatniteľného účtovného rámca, ale nie do svojej prudenciálnej konsolidácie v súlade s prvou časťou hlavy II kapitoly 2, určia hodnotu expozície pre významné investície nie v súlade s odsekom 5 písm. a) tohto článku, ale ako sumu, ktorá sa získa vynásobením sumy vymedzenej v písmene a) tohto pododseku súčiniteľom vymedzeným v písmene b) tohto pododseku:
a)
súčet hodnôt expozície všetkých expozícií subjektu finančného sektora, v ktorom sú v držbe významné investície;
b)
v prípade všetkých priamych, nepriamych a syntetických podielov inštitúcie tvoriacich nástroje vlastného kapitálu Tier 1 subjektu finančného sektora celkový súčet takýchto položiek neodpočítaných podľa článku 47 a článku 48 ods. 1 písm. b) vydelený celkovou sumou takýchto položiek.
5. Inštitúcie určia hodnotu expozície aktív v súlade s týmito zásadami:
a)
hodnoty expozície aktív s vylúčením zmlúv uvedených v prílohe II a kreditných derivátov znamenajú hodnoty expozície v súlade s článkom 111 ods. 1 prvej vete;
b)
nefinančný alebo finančný kolaterál, záruky alebo nakúpené zmiernenie kreditného rizika sa nepoužívajú na zníženie hodnôt expozície aktív;
c)
úvery a vklady sa vzájomne nezapočítavajú.
6. Inštitúcie určia hodnotu expozície zmlúv uvedených v prílohe II a kreditných derivátov, vrátane tých, ktoré sú podsúvahové, v súlade s metódou stanovenou v článku 274.
Inštitúcie pri určovaní hodnoty expozície zmlúv uvedených v prílohe II a kreditných derivátov zohľadňujú účinky zmlúv o novácii a iných dohôd o vzájomnom započítavaní okrem dohôd o krížovom vzájomnom započítavaní produktov v súlade s článkom 295.
7. Odchylne od odseku 6 môžu inštitúcie používať metódu stanovenú v článku 275 na určenie hodnoty expozície zmlúv uvedených v bodoch 1 a 2 prílohy II, len ak používajú túto metódu aj na určenie hodnoty expozície týchto zmlúv na účely splnenia požiadaviek na vlastné zdroje stanovených v článku 92.
8. Inštitúcie pri určovaní potenciálnej budúcej expozície kreditných derivátov voči kreditným rizikám uplatňujú zásady ustanovené v článku 299 ods. 2 na všetky svoje kreditné deriváty, nielen tie, ktoré sú zaradené do obchodnej knihy.
9. Inštitúcie určia hodnotu expozície v prípade repo transakcií, transakcií požičiavania alebo vypožičiavania cenných papierov alebo komodít, transakcií s dlhou dobou vyrovnania a transakcií požičiavania s dozabezpečením vrátane tých, ktoré sú podsúvahové, v súlade s článkom 220 ods. 1 až 3 a článkom 222 a zohľadnia účinky rámcových dohôd o vzájomnom započítaní s výnimkou dohôd o krížovom vzájomnom započítaní v súlade článkom 206.
10. Inštitúcie určia hodnotu expozície podsúvahových položiek okrem položiek uvedených v odsekoch 6 a 9 tohto článku v súlade s článkom 111 ods. 1 s nasledujúcimi zmenami úprav konverzných faktorov uvedených v danom článku:
a)
konverzný faktor, ktorý sa má uplatniť na nominálnu hodnotu pre nevyčerpané kreditné facility, ktoré možno kedykoľvek bezpodmienečne zrušiť bez výpovede, uvedené v prílohe I odseku 4 písmen. a) a b), je 10 %;
b)
konverzný faktor pre podsúvahové položky uvedené v prílohe I bode 3 písm. a) súvisiace so stredne/nízko rizikovým obchodom alebo pre podsúvahové položky uvedené v prílohe I bode 3 písm. b) bode i) súvisiace s oficiálne podporovaným financovaním vývozu, je 20 %;
c)
konverzný faktor pre podsúvahové položky uvedené v prílohe I odseku 2 písm. a) a v odseku 2 písm. b) bode i) súvisiace so stredne rizikovým obchodom alebo pre podsúvahové položky uvedené v prílohe I bode 2 písm. b) bode ii) súvisiace s oficiálne podporovaným financovaním exportu, je 50 %;
d)
konverzný faktor pre všetky ostatné podsúvahové položky uvedené v prílohe I, je 100 %.
11. Ak sa v súlade s článkom 10 smernice 86/635/EHS v rámci národných všeobecne uznávaných účtovných zásad vykazujú spravované aktíva v súvahe, tieto aktíva ich možné vylúčiť z veľkosti celkovej expozície ukazovateľa finančnej páky pod podmienkou, že aktíva spĺňajú kritériá pre nevykazovanie medzinárodného účtovného štandardu (IAS) 39 uplatniteľného podľa nariadenia (ES) č. 1606/2002 a prípadne kritériá pre nekonsolidáciu medzinárodného štandardu finančného výkazníctva (IFRS) 10 uplatniteľného podľa nariadenia (ES) č. 1606/2002.
Článok 430
Požiadavky na vykazovanie
1. Inštitúcie predložia príslušným orgánom všetky potrebné informácie o ukazovateli finančnej páky a jeho zložkách v súlade s článkom 429. Príslušné orgány zohľadnia tieto informácie pri vykonávaní preskúmania orgánom dohľadu uvedeného v článku 97 smernice 2013/36/EÚ.
Inštitúcie predložia príslušným orgánom aj informácie vyžadované na účely prípravy správy uvedenej v článku 511.
Príslušné orgány na požiadanie predložia EBA informácie prijaté od inštitúcií v snahe uľahčiť preskúmanie uvedené v článku 511.
2. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom určiť na účely požiadavky na vykazovanie stanovenej v odseku 1 jednotný vzor pre vykazovanie, pokyny, ako používať takýto vzor, frekvenciu a termíny vykazovania a riešenia v oblasti informačných technológií.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
ÔSMA ČASŤ
ZVEREJŇOVANIE INFORMÁCIÍ INŠTITÚCIAMI
HLAVA I
VŠEOBECNÉ ZÁSADY
Článok 431
Rozsah pôsobnosti požiadaviek na zverejňovanie informácií
1. Inštitúcie zverejňujú informácie stanovené v hlave II, pričom dodržiavajú ustanovenia uvedené v článku 432.
2. Povolenie nástrojov a metodík uvedených v hlave III udelené príslušnými orgánmi podľa tretej časti je podmienené zverejňovaním informácií stanovených v uvedenej hlave inštitúciami.
3. Inštitúcie prijmú formálny postup na dosiahnutie súladu s požiadavkami na zverejňovanie informácií stanovenými v tejto časti a zavedú postupy hodnotenia primeranosti zverejňovaných informácií vrátane ich overovania a častosti zverejňovania. Inštitúcie zavedú aj postupy na posúdenie, či nimi zverejňované údaje poskytujú účastníkom trhu úplné informácie o ich rizikovom profile.
Keď sa zverejnením údajov neposkytnú účastníkom trhu úplné informácie o rizikovom profile, inštitúcie zverejnia potrebné informácie popri informáciách požadovaných podľa odseku 1. Zverejňujú však iba tie informácie, ktoré sú podstatné a nie sú interné alebo dôverné v súlade s článkom 432.
4. Inštitúcie svoje rozhodnutia o ratingu vysvetlia na požiadanie MSP a iným firemným žiadateľom o úvery, a na požiadanie poskytnú aj písomné vysvetlenie. Administratívne náklady na poskytnutie vysvetlenia sú primerané veľkosti úveru.
Článok 432
Nepodstatné, interné alebo dôverné informácie
1. Inštitúcie môžu vynechať jedno alebo viac zverejnení informácií uvedených v hlave II, ak sa informácie poskytnuté v takýchto zverejneniach nepovažujú za podstatné, s výnimkou zverejnení stanovených v článku 435 ods. 2 písm. c), článku 437, a článku 450.
Zverejnená informácia sa považuje za podstatnú, ak by jej vynechanie alebo nesprávne uvedenie mohlo zmeniť alebo ovplyvniť hodnotenie alebo rozhodnutie používateľa, ktorý na nej zakladá svoje hospodárske rozhodnutia.
EBA v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá do 31. decembra 2014 usmernenia o tom, ako musia inštitúcie uplatňovať zásadu podstatnosti vo vzťahu k požiadavkám na zverejňovanie uvedeným v hlave II.
2. Inštitúcie môžu tiež vynechať jeden alebo viac druhov informácií obsiahnutých v zverejneniach uvedených v hlavách II a III, ak tieto druhy informácií obsahujú informácie, ktoré sa v súlade s druhým a tretím pododsekom považujú za interné alebo dôverné, s výnimkou zverejnení stanovených v článkoch 437 a 450.
Informácia sa považuje za internú pre inštitúciu, ak by jej zverejnenie ohrozilo jej konkurenčnú pozíciu. Môže sem patriť informácia týkajúca sa produktov alebo systémov, ktorá by v prípade poskytnutia konkurentom znížila hodnotu investícií inštitúcie.
Informácia sa považuje za dôvernú, ak sa inštitúcia vo vzťahu ku klientom alebo k inej protistrane zaviazala zachovávať dôvernosť.
EBA v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá do 31. decembra 2014 usmernenia o tom, ako musia inštitúcie uplatňovať zásadu interných a dôverných informácií vo vzťahu k požiadavkám na zverejňovanie informácií uvedených v hlave II a III.
3. Vo výnimočných prípadoch uvedených v odseku 2 dotknutá inštitúcia uvedie vo svojich zverejneniach skutočnosť, že určité informácií nie sú zverejnené, dôvod nezverejnenia týchto informácií, a uverejní všeobecnejšie informácie o predmete požiadavky na zverejnenie, ak sa tieto nepovažujú za interné alebo dôverné.
4. Odsekmi 1, 2 a 3 nie je dotknutý rozsah zodpovednosti za nezverejnenie podstatných informácií.
Článok 433
Častosť zverejňovania informácií
Inštitúcie zverejňujú informácie požadované podľa tejto časti aspoň raz za rok.
Ročne zverejňované informácie sa uverejňujú v spojitosti s dátumom uverejnenia účtovnej závierky.
Inštitúcie posudzujú potrebu zverejňovania niektorých alebo všetkých informácií častejšie než raz za rok so zreteľom na príslušné charakteristiky svojej činnosti, akými sú rozsah operácií, škála činností, prítomnosť v rôznych krajinách a rôznych finančných sektoroch, ako aj účasť na medzinárodných finančných trhoch, platobných systémoch a systémoch zúčtovania a vyrovnania. V tomto posúdení sa venuje osobitná pozornosť možnej potrebe častejšieho zverejňovania informácií stanovených v článku 437 a článku 438 písm. c) až f), informácií týkajúcich sa rizikovej expozície a iných informácií, ktoré majú sklon sa rýchlo meniť.
EBA v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 vydá do 31. decembra 2014 usmernenia o tom, ako musia inštitúcie posudzovať častejšie zverejňovanie informácií uvedených v hlave II a hlave III.
Článok 434
Prostriedky zverejňovania informácií
1. Inštitúcie môžu určiť vhodné médium, miesto a spôsoby overovania, aby boli účinne splnené požiadavky na zverejňovanie informácií stanovené v tejto časti. Ak je to uskutočniteľné, všetky zverejňované informácie sa poskytujú v jednom médiu alebo na jednom mieste. Ak sa podobná informácia zverejní v dvoch alebo viacerých médiách, v každom médiu sa uvedie odkaz na totožnú informáciu v ostatných médiách.
2. Ekvivalentné zverejňovanie informácií inštitúciami podľa účtovných, burzových alebo iných požiadaviek sa môže považovať za spĺňajúce požiadavky tejto časti. Ak zverejnené informácie nie sú zahrnuté v účtovnej závierke, inštitúcie v nej jasne uvedú, kde ich možno nájsť.
HLAVA II
TECHNICKÉ KRITÉRIÁ TÝKAJÚCE SA TRANSPARENTNOSTI A ZVEREJŇOVANIA INFORMÁCIÍ
Článok 435
Ciele a politiky riadenia rizík
1. Inštitúcie zverejňujú svoje ciele a politiky týkajúce sa riadenia rizík za každú kategóriu rizika vrátane rizík uvedených v tejto hlave. Predmetom tohto zverejnenia sú:
a)
stratégie a postupy súvisiace s riadením týchto rizík;
b)
štruktúra a organizácia príslušného subjektu riadenia rizika vrátane informácií o jeho právomoci a postavení alebo iné vhodné opatrenia;
c)
rozsah a charakter systémov vykazovania a merania rizík;
d)
politiky týkajúce sa hedžingu a zmierňovania rizika a stratégie a postupy monitorovania trvajúcej efektívnosti nástrojov hedžingu a zmierňovania rizika;
e)
vyhlásenie schválené riadiacim orgánom o primeranosti opatrení riadenia rizika inštitúcie, ktoré poskytuje ubezpečenie, že zavedené systémy riadenia rizika sú primerané vzhľadom na profil a stratégiu inštitúcie;
f)
stručné vyhlásenie o riziku schválené riadiacim orgánom, v ktorom je výstižne opísaný celkový profil inštitúcie z hľadiska rizika spolu so stratégiou podnikania. Toto vyhlásenie obsahuje základné pomerové ukazovatele a číselné údaje, ktoré poskytujú externým zainteresovaným stranám komplexný pohľad na riadenie rizika inštitúciou, vrátane pohľadu na vzájomné väzby medzi rizikovým profilom inštitúcie a toleranciou voči riziku stanovenou riadiacim orgánom.
2. Inštitúcie zverejňujú tieto informácie, ktoré zahŕňajú pravidelné, minimálne ročné aktualizácie, týkajúce sa mechanizmu riadenia:
a)
počet riadiacich funkcií zastávaných členmi riadiaceho orgánu;
b)
politika prijímania pracovníkov pre výber členov riadiaceho orgánu a ich skutočné vedomosti, zručnosti a odborné znalosti;
c)
politiku rôznorodosti v súvislosti s výberom členov riadiaceho orgánu, jej ciele a všetky príslušné operatívne ciele stanovené v tejto politike, a mieru, v akej sa tieto ciele splnili;
d)
či inštitúcia zriadila osobitný výbor pre riziká a počet zasadnutí tohto výboru;
e)
opis toku informácií o riziku pre riadiaci orgán.
Článok 436
Rozsah uplatňovania
Inštitúcie zverejňujú tieto informácie týkajúce sa rozsahu uplatňovania požiadaviek tohto nariadenia v súlade so smernicou 2013/36/EÚ:
a)
názov inštitúcie, na ktorú sa uplatňujú požiadavky tohto nariadenia;
b)
prehľad rozdielov v základoch konsolidácie na účtovné účely a účely prudencie, s krátkym opisom subjektov, ktorých sa to týka, a s vysvetlením, či sú:
i)
plne konsolidované;
ii)
proporcionálne konsolidované;
iii)
odpočítané od vlastných zdrojov;
iv)
nie sú konsolidované ani odpočítané;
c)
akékoľvek súčasné alebo predpokladané významné vecné alebo právne prekážky, ktoré bránia okamžitému prevodu vlastných zdrojov alebo splateniu záväzkov medzi materskou spoločnosťou a jej dcérskymi spoločnosťami;
d)
celková hodnota rozdielu, o ktorý sú skutočné vlastné zdroje vo všetkých dcérskych spoločnostiach nezahrnutých do konsolidácie nižšie než požadovaná výška týchto zdrojov, a názov alebo názvy týchto dcérskych spoločností;
e)
v prípade potreby okolnosť uplatnenia ustanovení uvedených v článkoch 7 a 9.
Článok 437
Vlastné zdroje
1. Inštitúcie zverejňujú tieto informácie v súvislosti s ich vlastnými zdrojmi:
a)
úplné zosúhlasenie položiek vlastného kapitálu Tier 1 (Common Equity Tier 1), položiek dodatočného kapitálu Tier 1, položiek kapitálu Tier 2 a filtrov a odpočtov uplatňovaných podľa článkov 32 až 35, 36, 56, 66 a 79 na vlastné zdroje inštitúcie so súvahou v účtovnej závierke inštitúcie overenej audítorom;
b)
opis hlavných charakteristík nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 a dodatočného kapitálu Tier 1 a nástrojov kapitálu Tier 2 emitovaných inštitúciou;
c)
kompletné podmienky všetkých nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, dodatočného kapitálu Tier 1 a Tier 2;
d)
osobitné zverejňovanie povahy a výšky:
i)
každého prudenciálneho filtra uplatňovaného podľa článkov 32 až 35;
ii)
každého odpočtu vykonávaného podľa článkov 36, 56 a 66;
iii)
položiek, ktoré sa v súlade s článkami 47, 48, 56, 66 a 79 neodpočítavajú;
e)
opis všetkých obmedzení uplatňovaných na výpočet vlastných zdrojov v súlade s týmto nariadením a nástrojov, prudenciálnych filtrov a zrážok, na ktoré sa tieto obmedzenia uplatňujú;
f)
ak inštitúcie zverejňujú ukazovatele kapitálovej primeranosti vypočítané s použitím prvkov vlastných zdrojov určených na inom základe než na základe stanovenom v tomto nariadení, úplné vysvetlenie, na akom základe sa počítajú tieto ukazovatele kapitálovej primeranosti.
2. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť jednotné vzory na zverejňovanie informácií podľa odseku 1 písm. a), b), d) a e).
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1 februára 2015.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 438
Kapitálové požiadavky
Inštitúcie zverejňujú tieto informácie týkajúce sa dodržiavania požiadaviek stanovených v článku 92 tohto nariadenia a v článku 73 smernice 2013/36/EÚ inštitúciou:
a)
súhrnné informácie o prístupe inštitúcie k hodnoteniu primeranosti jej interného kapitálu na pokrytie jej súčasných a budúcich činností;
b)
na žiadosť relevantného príslušného orgánu výsledok interného procesu inštitúcie na posudzovanie kapitálovej primeranosti vrátane zloženia dodatočných požiadaviek na vlastné zdroje založených na postupe preskúmania dohľadom uvedenom v článku 104 ods. 1 písm. a) smernice 2013/36/EÚ;
c)
8 % hodnôt rizikovo vážených expozícií pre každú triedu expozícií uvedenú v článku 112 v prípade, že inštitúcie počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2;
d)
8 % hodnôt rizikovo vážených expozícií pre každú triedu expozícií uvedenú v článku 147 v prípade, že inštitúcie počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 3. V prípade triedy retailových expozícií sa táto požiadavka uplatňuje na každú kategóriu expozícií, ktorej zodpovedajú rozličné korelácie uvedené v článku 154 ods. 1 až 4. V prípade triedy kapitálových expozícií sa táto požiadavka vzťahuje na:
i)
každý z prístupov stanovených v článku 155;
ii)
expozície obchodované na burze, expozície vo forme verejne neobchodovateľných akcií v dostatočne diverzifikovaných portfóliách a iné expozície;
iii)
expozície, ktoré v oblasti požiadaviek na vlastné zdroje podliehajú prechodným pravidlám dohľadu;
iv)
expozície, ktoré v oblasti požiadaviek na vlastné zdroje podliehajú ustanoveniam týkajúcim sa zachovania predchádzajúceho stavu;
e)
požiadavky na vlastné zdroje vypočítané v súlade s článkom 92 ods. 3 písm. b) a c);
f)
požiadavky na vlastné zdroje vypočítané v súlade s treťou časťou hlavou III kapitolami 2, 3 a 4 a zverejnené samostatne.
Inštitúcie, ktoré počítajú rizikovo vážené expozície v súlade s článkom 153 ods. 5 alebo článkom 155 ods. 2, zverejňujú expozície priradené k jednotlivým kategóriám v tabuľke 1 v článku 153 ods. 5 alebo k jednotlivým rizikovým váham uvedeným v článku 155 ods. 2.
Článok 439
Expozícia voči kreditnému riziku protistrany
Inštitúcie zverejňujú tieto informácie týkajúce sa expozície inštitúcie voči kreditnému riziku protistrany uvedeného v tretej časti hlave II kapitole 6:
a)
diskusiu o metodike použitej na priradenie interného kapitálu a kreditných limitov pre expozície voči kreditným rizikám protistrany;
b)
diskusiu o politikách zabezpečenia kolaterálu a zriaďovania kreditných rezerv;
c)
diskusiu o politikách týkajúcich sa expozícií voči riziku korelácie (riziko nesprávnej voľby);
d)
diskusiu o vplyve hodnoty kolaterálu, ktorý by musela inštitúcia poskytnúť za predpokladu, že by nastalo zníženie jej kreditného ratingu;
e)
hrubá kladná reálna hodnota zmlúv, prínos zo vzájomného započítavania, započítaná aktuálna expozícia voči kreditným rizikám, držaný kolaterál a čistá derivátová expozícia voči kreditným rizikám. Čistá derivátová expozícia voči kreditným rizikám je expozícia voči kreditným rizikám pri derivátových transakciách po zohľadnení prínosov z právne vymožiteľných dohôd o vzájomnom započítavaní a dohôd o kolaterále;
f)
merania hodnôt expozícií podľa metód stanovených v tretej časti hlave II kapitole 6 oddieloch 3 až 6, bez ohľadu na to, ktorá z nich sa uplatní;
g)
pomyselná hodnota hedžingu kreditnými derivátmi a rozdelenie aktuálnej expozície voči kreditným rizikám podľa typov expozície voči kreditným rizikám;
h)
pomyselné sumy transakcií s kreditnými derivátmi rozlíšené podľa použitia pre vlastné úverové portfólio inštitúcie a pre jej sprostredkovateľské činnosti vrátane rozdelenia použitých produktov kreditných derivátov rozdelených ďalej podľa kúpeného a predaného zabezpečenia v rámci každej skupiny produktov;
i)
odhad α, ak inštitúcia má povolenie príslušných orgánov urobiť odhad α.
Článok 440
Kapitálové vankúše
1. V súvislosti s dodržiavaním požiadavky na proticyklické kapitálové vankúše uvedené v hlave VII kapitole 4 smernice 2013/36/EÚ inštitúcia zverejňuje tieto informácie:
a)
geografické rozdelenie jej expozícií voči kreditným rizikám, relevantné na účely výpočtu jej proticyklických kapitálových vankúšov;
b)
výšku jej proticyklických kapitálových vankúšov špecifických pre inštitúciu.
2. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov, v ktorých sa presne stanovia požiadavky na zverejňovanie informácií uvedené v odseku 1.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 31. decembra 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia EÚ č. 1093/2010.
Článok 441
Ukazovatele globálneho systémového významu
1. Inštitúcie identifikované ako G-SII v súlade s článkom 131 smernice 2013/36/EÚ každoročne zverejňujú hodnoty ukazovateľov používaných na určenie vyhodnotenia inštitúcií v súlade s metódou identifikácie stanovenou v uvedenom článku.
2. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť jednotné formáty a dátum na účely zverejňovania uvedeného v odseku 1. EBA pri vypracúvaní týchto technických predpisov zohľadní medzinárodné predpisy.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. júla 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 442
Úpravy kreditného rizika
Inštitúcie zverejňujú nasledujúce informácie týkajúce sa expozície inštitúcie voči kreditnému riziku a riziku zníženia kvality pohľadávok z iných ako kreditných dôvodov:
a)
vymedzenie pojmov „po termíne splatnosti“ a „zhoršenej kvality“ na účely účtovania pohľadávok;
b)
opis prístupov a metód prijatých na účely stanovenia špecifických a všeobecných úprav kreditného rizika;
c)
celková hodnota expozícií po účtovnom započítaní a bez zohľadnenia účinkov zmierňovania kreditného rizika a priemerná hodnota expozícií za dané obdobie v členení podľa rôznych tried expozícií;
d)
geografické rozdelenie expozícií, ktoré je v dôležitých oblastiach rozčlenené podľa významných tried expozícií, prípadne ďalšie podrobnosti;
e)
rozdelenie expozícií podľa hospodárskeho odvetvia alebo druhu protistrany rozčlenené podľa tried expozícií vrátane uvedenia expozície voči MSP, prípadne ďalšie podrobnosti;
f)
rozdelenie všetkých expozícií podľa zostatkovej doby splatnosti rozčlenené podľa tried expozícií, prípadne ďalšie podrobnosti;
g)
pre každé významné hospodárske odvetvie alebo druh protistrany, hodnota:
i)
expozícií zhoršenej kvality a expozícií po termíne splatnosti, uvedených osobitne;
ii)
špecifických a všeobecných úprav kreditného rizika;
iii)
kapitálových požiadaviek pre špecifické a všeobecné úpravy kreditného rizika počas vykazovaného obdobia;
h)
objem expozícií zhoršenej kvality a expozícií po termíne splatnosti, uvedených osobitne a rozdelených podľa významných geografických oblastí a ak je to možné, aj objemy špecifických a všeobecných úprav kreditného rizika týkajúcich sa každej geografickej oblasti;
i)
zosúhlasenie zmien špecifických a všeobecných úprav kreditného rizika pre expozície zhoršenej kvality, uvádzané osobitne. Tieto informácie obsahujú:
i)
opis typu špecifických a všeobecných úprav kreditného rizika;
ii)
otváracie zostatky;
iii)
sumy prijaté proti úpravám kreditného rizika počas vykazovaného obdobia;
iv)
vyčlenené alebo stornované sumy na odhadované pravdepodobné straty z expozícií počas vykazovaného obdobia, akékoľvek iné úpravy vrátane úprav v dôsledku rozdielov výmenných kurzov, kombinácie podnikov, akvizícií a predaja dcérskych spoločností a prevody medzi úpravami kreditného rizika;
v)
uzatváracie zostatky.
Špecifické úpravy kreditného rizika a náhrady zaznamenané priamo do výkazu ziskov a strát sa zverejňujú osobitne.
Článok 443
Nezaťažené aktíva
EBA vydá do 30. júna 2014 usmernenia, v ktorých upresní zverejňovanie nezaťažených aktív, pričom zohľadní odporúčanie Európskeho výboru pre systémové riziká ESRB/2012/2 z 20. decembra 2012 o financovaní úverových inštitúcií (31) a najmä odporúčanie D - trhová transparentnosť vo vzťahu k zaťaženosti aktív. Usmernenia sa prijmú v súlade s článkom 16 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom upresniť zverejňovanie bilančnej hodnoty podľa triedy expozície a kvality aktív a celkovú sumu bilančnej hodnoty, ktorá je nezaťažená, pričom zohľadní odporúčanie ESRB/2012/2, ak EBA vo svojej správe usúdi, že takéto dodatočné zverejnenie ponúka spoľahlivé a zmysluplné informácie.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1. januára 2016.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 444
Používanie ECAI
Inštitúcie, ktoré počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2, zverejňujú za každú triedu expozícií uvedenú v článku 112 tieto informácie:
a)
názvy nominovaných externých ratingových agentúr (ECAI) a agentúr na podporu exportu (ECA), ako aj dôvody akýchkoľvek zmien;
b)
triedy expozícií, pre ktoré sa použijú ECAI alebo ECA;
c)
opis postupu, ktorý sa používa na prenos ratingového hodnotenia emitenta a emisií na položky, ktoré nie sú zahrnuté v obchodnej knihe;
d)
priradenie externého ratingu od každej nominovanej ECAI alebo ECA do stupňa kreditnej kvality stanoveného v tretej časti hlave II kapitole 2, pričom sa táto informácia nemusí zverejniť, ak inštitúcia spĺňa štandardný spôsob priraďovania uverejnený Európskym orgánom pre bankovníctvo (EBA);
e)
hodnoty expozície pred zmierňovaním kreditného rizika a po ňom priradené každému stupňu kreditnej kvality stanovenému v tretej časti hlave II kapitole 2, ako aj tie, ktoré sa odpočítali od vlastných zdrojov.
Článok 445
Expozície voči trhovému riziku
Inštitúcie, ktoré počítajú svoje požiadavky na vlastné zdroje v súlade s článkom 92 ods. 3 písm. b) a c), zverejňujú tieto požiadavky osobitne pre každé riziko uvedené v daných ustanoveniach. Okrem toho sa osobitne zverejňuje požiadavka na vlastné zdroje pre špecifické úrokové riziko sekuritizačných pozícií.
Článok 446
Operačné riziko
Inštitúcie zverejňujú prístupy k hodnoteniu požiadaviek na vlastné zdroje pre operačné riziko, ktoré sú im prístupné; opis metodiky stanovenej v článku 312 ods. 2, ak ju inštitúcia používa, vrátane analýzy príslušných interných a externých faktorov, ktoré inštitúcia pri tomto prístupe merania zohľadňuje, a v prípade čiastočného použitia rozsah a oblasť pôsobnosti rôznych používaných metodík.
Článok 447
Expozície voči kapitálovým cenným papierom, ktoré nie sú zahrnuté v obchodnej knihe
V prípade expozícií voči kapitálovým cenným papierom, ktoré nie sú zahrnuté v obchodnej knihe, inštitúcie zverejňujú tieto informácie:
a)
rozlíšenie expozícií na základe ich účelu, ako aj kapitálových ziskov a strategických dôvodov a prehľad použitých účtovných techník a metodík ocenenia vrátane základných predpokladov a postupov ovplyvňujúcich ocenenie, či akýchkoľvek významných zmien v týchto postupoch;
b)
hodnota v súvahe, reálna cena a pri expozíciách obchodovaných na burze porovnanie s trhovou cenou v prípade, že sa významne odlišuje od reálnej ceny;
c)
druh, charakter a hodnota expozícií obchodovaných na burze, expozícií vo forme verejne neobchodovateľných akcií v dostatočne diverzifikovaných portfóliách a iných expozícií;
d)
kumulatívne realizované zisky alebo straty vyplývajúce z predaja a zatvorenia pozície počas daného obdobia; a
e)
celkové nerealizované zisky alebo straty, celkové zisky alebo straty vyplývajúce zo skrytého precenenia a ktorákoľvek z týchto hodnôt zahrnutá do pôvodných alebo dodatočných vlastných zdrojov.
Článok 448
Expozície voči úrokovému riziku pozícií, ktoré nie sú zahrnuté v obchodnej knihe
Pokiaľ ide o expozície voči úrokovému riziku pozícií, ktoré nie sú zahrnuté v obchodnej knihe, inštitúcie zverejňujú tieto informácie:
a)
povaha úrokového rizika a základné predpoklady (vrátane predpokladov týkajúcich sa predčasného splatenia úverov a vývoja vkladov splatných na požiadanie) a častosť merania úrokového rizika;
b)
zmena v príjmoch, zmena ekonomickej hodnoty alebo inej relevantnej veličiny použitej manažmentom pre šok smerom nahor alebo nadol v súlade s metódou manažmentu pre meranie úrokového rizika, rozčlenené podľa meny.
Článok 449
Expozície voči sekuritizačným pozíciám
Inštitúcie, ktoré vypočítavajú hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 5, alebo požiadavky na vlastné zdroje v súlade s článkom 337 alebo článkom 338, zverejňujú tieto informácie podľa možnosti osobitne za svoju obchodnú a neobchodnú knihu:
a)
opis cieľov inštitúcie v súvislosti so sekuritizačnou činnosťou;
b)
povahu ďalších rizík vrátane rizika likvidity spojeného so sekuritizovanými aktívami;
c)
druh rizík z hľadiska poradia vyrovnania podkladových sekuritizačných pozícií a z hľadiska aktív, ktoré sú podkladom týchto sekuritizačných pozícií prevzatých a udržiavaných resekuritizačnou činnosťou;
d)
rôzne úlohy, ktoré inštitúcia zohráva v sekuritizačnom procese;
e)
mieru účasti inštitúcie pri zohrávaní každej úlohy uvedenej v písmene d);
f)
opis postupov zavedených na monitorovanie zmien kreditného rizika a trhového rizika sekuritizačných expozícií vrátane toho, ako správanie podkladových aktív vplýva na sekuritizačné expozície, a opis toho, ako sa tieto postupy odlišujú v prípade resekuritizačných expozícií;
g)
opis politiky, ktorú inštitúcia uplatňuje pri používaní hedžingu a nefinancovaného zabezpečenia na zmiernenie rizík ponechaných sekuritizačných a resekuritizačných expozícií vrátane určenia významných protistrán poskytujúcich hedžing podľa príslušného druhu rizikovej expozície;
h)
prístupy k výpočtu hodnôt rizikovo vážených expozícií, ktoré inštitúcia uplatňuje pri svojej sekuritizačnej činnosti, vrátane druhov sekuritizačných expozícií, na ktoré sa každý prístup uplatňuje;
i)
druhy SSPE, ktoré inštitúcia ako sponzor využíva na sekuritizáciu expozícií tretích strán, vrátane toho, či inštitúcia má expozície voči týmto SSPE, a ak áno, v akej forme a v akom rozsahu, a to osobitne za súvahové a podsúvahové expozície, ako aj zoznam subjektov, ktoré inštitúcia riadi alebo ktorým poskytuje poradenstvo a ktoré investujú buď do sekuritizačných pozícií, ktoré sekuritizovala inštitúcia, alebo do SSPE, ktoré inštitúcia sponzoruje;
j)
súhrnný prehľad účtovných metód, ktoré inštitúcia využíva pri svojej sekuritizačnej činnosti, vrátane:
i)
informácie, či sa s transakciami zaobchádza ako s predajom alebo ako s financovaním;
ii)
vykazovania ziskov z predaja;
iii)
metód, základných predpokladov, vstupov a zmien z predchádzajúceho obdobia pri oceňovaní sekuritizačných pozícií;
iv)
zaobchádzania so syntetickými sekuritizáciami, ak nie je obsiahnuté v iných účtovných metódach;
v)
spôsobu, akým sa oceňujú aktíva čakajúce na sekuritizáciu, a či sú zaevidované v neobchodnej knihe alebo v obchodnej knihe inštitúcie;
vi)
politík vykazovania záväzkov v súvahe pri dohodách, v prípade ktorých by sa mohlo od inštitúcie vyžadovať, aby poskytla finančnú podporu pre sekuritizované aktíva;
k)
názvy ECAI používaných pri sekuritizácii a druhy expozícií, pre ktoré sa jednotlivé ratingové agentúry používajú;
l)
v náležitých prípadoch opis prístupu interného hodnotenia, ako je stanovený v tretej časti hlave II kapitole 5 oddiele 3, vrátane štruktúry procesu interného hodnotenia a vzťahu medzi interným hodnotením a externými ratingmi, použitia interného hodnotenia na iné účely než na výpočet kapitálu podľa prístupu interného hodnotenia, kontrolných mechanizmov pre proces interného posudzovania vrátane diskusie o nezávislosti, zodpovednosti a preskúmania procesu interného posudzovania, druhy expozícií, na ktoré sa proces interného posudzovania uplatňuje, a stresové faktory používané na určenie úrovní zvýšenia kreditnej kvality, podľa druhov expozícií;
m)
vysvetlenie významných zmien ktorýchkoľvek kvantitatívnych údajov zverejňovaných podľa písmen n) až q) od posledného vykazovaného obdobia;
n)
osobitne za obchodnú a neobchodnú knihu tieto informácie členené podľa druhu expozície:
i)
celkovú nesplatenú hodnotu expozícií sekuritizovaných inštitúciou, osobitne za tradičné a syntetické sekuritizácie a za sekuritizácie, pri ktorých inštitúcia koná len ako sponzor;
ii)
celkovú hodnotu ponechaných alebo odkúpených sekuritizačných pozícií v súvahe a sekuritizačných expozícií v podsúvahe;
iii)
celkovú hodnotu aktív čakajúcich na sekuritizáciu;
iv)
pri sekuritizovaných facilitách, na ktoré sa vzťahuje režim predčasného splatenia, celkové čerpané expozície priradené k podielu originátora, alebo k podielu investorov, celkové kapitálové požiadavky, ktoré vznikli inštitúcii voči podielu originátora, a celkové kapitálové požiadavky, ktoré vznikli inštitúcii voči podielom investora na čerpaných zostatkoch a nečerpaných linkách;
v)
hodnotu sekuritizačných pozícií, ktoré sa odpočítajú od vlastných zdrojov alebo ktorým sa priradí riziková váha 1 250 %;
vi)
súhrnný prehľad sekuritizačnej činnosti počas daného obdobia vrátane hodnoty sekuritizovaných expozícií a priznaného zisku alebo straty z predaja;
o)
osobitne za obchodnú knihu a za neobchodnú knihu tieto informácie:
i)
za každý použitý prístup ku kapitálovým požiadavkám celkovú hodnotu ponechaných alebo odkúpených sekuritizačných pozícií a s nimi spojených kapitálových požiadaviek rozdelených na sekuritizačné a resekuritizačné expozície a ďalej rozdelených na účelný počet pásem rizikových váh alebo pásem kapitálových požiadaviek;
ii)
celkovú hodnotu ponechaných alebo odkúpených resekuritizačných pozícií rozdelených podľa expozície pred hedžingom/poistením a po ňom a podľa expozície voči finančným ručiteľom, ďalej rozdelenej podľa kategórií kreditnej spoľahlivosti ručiteľov alebo podľa mena ručiteľa;
p)
za neobchodnú knihu a v súvislosti s expozíciami sekuritizovanými inštitúciou hodnotu sekuritizovaných aktív zhoršenej kvality/po termíne splatnosti a strát, ktoré inštitúcia vykázala počas daného obdobia, v oboch prípadoch rozdelené podľa druhu expozície;
q)
za obchodnú knihu celkové nesplatené expozície sekuritizované inštitúciou, na ktoré sa vzťahuje kapitálová požiadavka pre trhové riziko, rozdelené na tradičné/syntetické a podľa druhu expozície;
r)
v náležitých prípadoch, či inštitúcia poskytla podporu v zmysle článku 248 ods. 1 a vplyv na vlastné zdroje.
Článok 450
Politika odmeňovania
1. V súvislosti s politikou a postupmi odmeňovania inštitúcie pre tie kategórie pracovníkov, ktorých profesionálne činnosti majú významný vplyv na jej rizikový profil, inštitúcie zverejňujú aspoň tieto informácie:
a)
informácie týkajúce sa rozhodovacieho procesu použitého pri určení politiky odmeňovania, ako aj počet zasadnutí riadiaceho orgánu, ktorý vykonáva dohľad nad odmeňovaním, počas finančného roka, vrátane prípadných informácií o zložení a mandáte výboru pre odmeňovanie, externého poradcu, ktorého služby sa použili pri určení politiky odmeňovania, a úlohy príslušných zúčastnených strán;
b)
informácie týkajúce sa väzby medzi odmenou a výkonnosťou;
c)
najdôležitejšie koncepčné vlastnosti systému odmeňovania vrátane informácií o kritériách použitých na meranie výkonnosti a zohľadnenie rizika, politika odkladu a kritériá nadobúdania práv;
d)
pomery medzi pevnou a pohyblivou zložkou odmeňovania stanovené v článku 94 ods. 1 písm. g) smernice 2013/36/EÚ;
e)
informácie o výkonnostných kritériách, na ktorých sa zakladá nárok na akcie, opcie alebo pohyblivé zložky odmeňovania;
f)
hlavné parametre a zdôvodnenie akéhokoľvek systému pohyblivých zložiek a všetkých ďalších nepeňažných výhod;
g)
súhrnné kvantitatívne informácie o odmeňovaní rozčlenené podľa obchodnej oblasti;
h)
súhrnné kvantitatívne informácie o odmeňovaní rozčlenené podľa vrcholového manažmentu a pracovníkov, ktorých činnosti majú významný vplyv na profil inštitúcie z hľadiska rizika, týkajúce sa:
i)
výšky odmien za finančný rok rozdelených na pevnú a pohyblivú odmenu a počtu príjemcov;
ii)
výšky a formy pohyblivej odmeny rozdelenej na peňažnú hotovosť, akcie, nástroje, ktoré súvisia s akciami, a ďalšie formy;
iii)
výšky zostávajúceho odloženého odmeňovania rozdeleného na nárokovateľné a nenárokovateľné časti;
iv)
sumy odloženého odmeňovania priznaného počas účtovného obdobia, vyplateného a zníženého v dôsledku úprav na základe dosiahnutých výsledkov;
v)
nových platieb v súvislosti s prijatím do zamestnania a odstupným vyplatených počas účtovného obdobia a počtu príjemcov takýchto platieb;
vi)
výšky odstupného priznaného počas účtovného obdobia, počtu príjemcov a najvyššej takejto platby priznanej jednotlivcovi;
i)
počet osôb, ktorým boli vyplatené odmeny v sume 1 milión EUR alebo vyššej za finančný rok, v prípade odmien v sume od 1 do 5 miliónov EUR v členení na pásma po 500 000 EUR a v prípade odmien v sume 5 miliónov EUR a viac v členení na pásma po 1 milióne EUR;
j)
na žiadosť členského štátu alebo príslušného orgánu celkovú odmenu každého člena riadiaceho orgánu alebo vrcholového manažmentu.
2. V prípade inštitúcií, ktoré sú významné z hľadiska ich veľkosti, vnútornej organizácie a povahy, rozsahu a zložitosti ich činností, sa kvantitatívne informácie uvedené v tomto článku sprístupňujú aj na úrovni členov riadiaceho orgánu inštitúcie.
Požiadavky ustanovené v tomto článku inštitúcie dodržiavajú spôsobom, ktorý je primeraný ich veľkosti, vnútornej organizácii, ako aj povahe, rozsahu a zložitosti ich činností, a bez toho, aby bola dotknutá smernica 95/46/ES.
Článok 451
Finančná páka
1. Inštitúcie zverejňujú tieto informácie týkajúce sa ich ukazovateľa finančnej páky vypočítaného v súlade s článkom 429 a ich riadenia rizika nadmerného využívania finančnej páky:
a)
ukazovateľ finančnej páky a spôsob uplatnenia článku 499 ods. 2 a 3 inštitúciou;
b)
členenie veľkosti celkovej expozície, ako aj zosúladenie celkovej miery expozície s relevantnými informáciami zverejnenými v uverejnenej účtovnej závierke;
c)
ak je to relevantné, sumu nevykazovaných spravovaných aktív v súlade s článkom 429 ods. 11;
d)
opis postupov používaných na riadenie rizika nadmerného využívania finančnej páky;
e)
opis faktorov, ktoré mali vplyv na ukazovateľ finančnej páky počas obdobia, ktorého sa zverejnený ukazovateľ finančnej páky týka.
2. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom určiť jednotný vzor na zverejňovanie informácií na účel zverejňovania uvedeného v odseku 1 a pokyny, ako používať takýto vzor.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 30. júna 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
HLAVA III
KVALIFIKAČNÉ POŽIADAVKY NA POUŽITIE OSOBITNÝCH NÁSTROJOV ALEBO METODÍK
Článok 452
Použitie prístupu IRB na kreditné riziko
Inštitúcie, ktoré počítajú rizikovo vážené expozície podľa prístupu IRB, zverejňujú tieto informácie:
a)
povolenie prístupu alebo odsúhlaseného prechodu príslušným orgánom;
b)
vysvetlenie a preskúmanie:
i)
štruktúry interných ratingových systémov a vzťahu medzi internými a externými ratingmi;
ii)
použitia interných odhadov, ktoré neslúžia na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 3;
iii)
procesu riadenia a zohľadňovania zmierňovania kreditného rizika;
iv)
kontrolných mechanizmov pre ratingové systémy vrátane opisu nezávislosti, zodpovednosti a preskúmania ratingových systémov;
c)
opis interného ratingového postupu osobitne pre každú z týchto tried expozícií:
i)
ústredné vlády a centrálne banky;
ii)
inštitúcie;
iii)
podnikateľské subjekty vrátane MSP, špecializovaných úverov a odkúpených podnikových pohľadávok;
iv)
retail pre každú kategóriu expozícií, ktorým zodpovedajú rôzne korelácie uvedené v článku 154 ods. 1 až 4;
v)
kapitálové cenné papiere;
d)
hodnoty expozície pre každú triedu expozícií uvedenú v článku 147. Expozície voči ústredným vládam a centrálnym bankám, inštitúciám a podnikateľským subjektom, v súvislosti s ktorými používajú inštitúcie vlastné odhady LGD alebo konverzné faktory na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií, sa zverejňujú oddelene od expozícií, v prípade ktorých inštitúcie tieto odhady nepoužívajú;
e)
pre každú z tried expozícií ústredné vlády a centrálne banky, inštitúcie, podnikateľské subjekty a akcie zverejňujú inštitúcie prostredníctvom dostatočného počtu ratingových stupňov dlžníka (vrátane zlyhania), aby sa zabezpečila dostatočná diferenciácia kreditného rizika, tieto informácie:
i)
celkové expozície (súčet nesplatených úverov a hodnôt expozícií nevyčerpaných prísľubov v prípade tried expozícií: ústredné vlády a centrálne banky, inštitúcie a podnikateľské subjekty) a nesplatenú sumu v prípade kapitálových cenných papierov;
ii)
expozíciami váženú priemernú rizikovú váhu;
iii)
hodnotu nevyčerpaných prísľubov a expozíciami vážené priemerné hodnoty expozícií pre každú triedu expozícií v prípade, že inštitúcie používajú na výpočet hodnôt rizikovo vážených expozícií vlastné odhady konverzných faktorov;
f)
v prípade triedy retailových expozícií a všetkých kategórií stanovených v písmene c) bode iv) buď zverejňované informácie uvedené v písmene e) (v prípade potreby v skupinách) alebo analýzu expozícií (nesplatené úvery a hodnoty expozícií nevyčerpaných prísľubov) založenú na dostatočnom počte stupňov EL, aby sa zabezpečila dostatočná diferenciácia kreditného rizika (v prípade potreby v skupinách);
g)
skutočné špecifické úpravy kreditného rizika v predchádzajúcom období pre každú triedu expozícií (pri retailových expozíciách, pre všetky kategórie stanovené v písmene c) bode iv)) a informácie o tom, ako sa líšia v porovnaní so skúsenosťami z minulosti;
h)
opis faktorov, ktoré mali vplyv na zaznamenanú stratu (napríklad, či inštitúcia zaznamenala miery zlyhania alebo LGD a konverzné faktory, ktoré boli vyššie než priemer);
i)
odhady inštitúcie v porovnaní so skutočnými výsledkami za dlhšie obdobie. Obsahujú aspoň informácie o odhadoch strát v porovnaní so skutočnými stratami pre každú triedu expozícií [pri retailových expozíciách, pre všetky kategórie stanovené v písmene c) bode iv)] za dostatočne dlhé obdobie na zmysluplné hodnotenie fungovania interných ratingových postupov pre každú triedu expozícií [pri retailových expozíciách, pre všetky kategórie stanovené v písmene c) bode iv)]. V prípade potreby inštitúcie tieto informácie ďalej rozvedú s cieľom poskytnúť analýzu PD a inštitúcie, ktoré používajú vlastné odhady LGD a/alebo konverzné faktory, uvádzajú výsledky LGD a konverzných faktorov v porovnaní s odhadmi, ktoré poskytli v rámci zverejnených informácií týkajúcich sa kvantitatívneho hodnotenia rizika stanovených v tomto článku;
j)
pri všetkých triedach expozícií uvedených v článku 147 a pri každej kategórii expozície, ktorej zodpovedajú rozdielne korelácie v článku 154 ods. 1 až 4:
i)
v prípade inštitúcií, ktoré používajú vlastné odhady LGD na výpočet rizikovo vážených expozícií, expozíciou vážený priemer LGD a PD v percentuálnom vyjadrení za každé relevantné geografické umiestnenie expozícií voči kreditným rizikám;
ii)
v prípade inštitúcií, ktoré nepoužívajú vlastné odhady LGD, expozíciou vážený priemer PD v percentuálnom vyjadrení za každé relevantné geografické umiestnenie expozícií voči kreditným rizikám.
Na účely písmena c) opis obsahuje druhy expozícií zahrnuté v danej triede expozícií, vymedzenie pojmov, metódy a údaje týkajúce sa odhadov a validácie PD, a prípadne aj LGD a konverzné faktory vrátane predpokladov uplatnených pri odvodzovaní týchto premenných, ako aj opis významných odchýlok od vymedzenia pojmu zlyhanie, ako sa stanovuje v článku 178, vrátane širokých segmentov ovplyvnených týmito odchýlkami.
Relevantné geografické umiestnenie expozícií voči kreditným rizikám sú na účely písmena j) expozície v členských štátoch, v ktorých bolo inštitúcii udelené povolenie, a členské štáty alebo tretie krajiny, v ktorých inštitúcie vykonávajú činnosť prostredníctvom pobočky alebo dcérskej spoločnosti.
Článok 453
Použitie metód zmierňovania kreditného rizika
Inštitúcie, ktoré uplatňujú postupy zmierňovania kreditného rizika, zverejňujú tieto informácie:
a)
politiky a postupy pre vzájomné započítavanie v súvahe a v podsúvahe a rozsah, v ktorom inštitúcie využívajú toto vzájomné započítavanie;
b)
politiky a postupy, ktoré sa uplatňujú v rámci oceňovania a riadenia kolaterálu;
c)
opis hlavných druhov kolaterálu, ktoré inštitúcie prijímajú;
d)
hlavné kategórie ručiteľov a protistrán v prípade kreditných derivátov a ich úverovej bonity;
e)
informácie o koncentráciách trhového alebo kreditného rizika v rámci zmierňovania kreditného rizika;
f)
celkovú hodnotu expozície (v prípade potreby po vzájomnom započítavaní v súvahe alebo v podsúvahe), ktorá je po uplatnení úprav z dôvodu volatility krytá prípustným finančným kolaterálom a iným prípustným kolaterálom, a to v prípade inštitúcií, ktoré počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade so štandardizovaným prístupom alebo prístupom IRB, ale neposkytujú vlastné odhady LGD alebo konverzné faktory vzhľadom na triedy expozícií, a to osobitne pre každú triedu expozícií;
g)
celkovú expozíciu (v prípade potreby po vzájomnom započítavaní v súvahe alebo v podsúvahe), ktorá je krytá zárukami alebo kreditnými derivátmi, a to v prípade inštitúcií, ktoré počítajú hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade so štandardizovaným prístupom alebo prístupom IRB, a to osobitne pre každú triedu expozícií. V prípade triedy kapitálových expozícií sa táto požiadavka uplatňuje na každý z prístupov ustanovených v článku 155.
Článok 454
Použitie pokročilých prístupov merania pre operačné riziko
Inštitúcie, ktoré na výpočet svojich požiadaviek na vlastné zdroje pre operačné riziko používajú pokročilé prístupy merania stanovené v článkoch 321 až 324, zverejňujú opis použitia poistenia a ďalších mechanizmov presunu rizika na účely zmierňovania tohto rizika.
Článok 455
Použitie interných modelov pre trhové riziko
Inštitúcie, ktoré počítajú kapitálové požiadavky v súlade s článkom 363, zverejňujú tieto informácie:
a)
pre každé zahrnuté subportfólio:
i)
charakteristiky použitých modelov;
ii)
podľa potreby, v prípade interných modelov pre inkrementálne riziko zlyhania a riziko migrácie a pre korelačné obchodovanie, použité metodiky a riziká merané s použitím interného modelu vrátane opisu prístupu, ktorý inštitúcia použila na určenie horizontov likvidity, metodík používaných na docielenie toho, aby hodnotenie kapitálu spĺňalo požadovaný štandard správnosti, a prístupov použitých na validáciu modelu;
iii)
opis stresového testovania uplatneného na subportfólio;
iv)
opis prístupov použitých na spätné testovanie a validáciu presnosti a konzistentnosti interných modelov a modelových postupov;
b)
rozsah povolenia udeleného príslušným orgánom;
c)
opis miery a metodík na spĺňanie požiadaviek stanovených v článkoch 104 a 105;
d)
najvyššiu, najnižšiu a strednú hodnotu:
i)
meraní dennej hodnoty v riziku za vykazované obdobie a ku koncu obdobia;
ii)
meraní stresovanej hodnoty v riziku v za vykazované obdobie a ku koncu obdobia;
iii)
z hodnôt rizika pre inkrementálne riziko zlyhania a riziko migrácie a pre špecifické riziko korelačného obchodného portfólia za vykazované obdobie a ku koncu obdobia;
e)
prvky požiadaviek na vlastné zdroje uvedené v článku 364;
f)
vážený priemerný horizont likvidity za každé subportfólio, na ktoré sa vzťahujú interné modely pre inkrementálne riziko zlyhania a riziko migrácie a pre korelačné obchodovanie;
g)
porovnanie denných meraní hodnoty v riziku na konci dňa s jednodennými zmenami hodnoty portfólia ku koncu nasledujúceho obchodného dňa spolu s analýzou dôležitých prekročení počas vykazovaného obdobia.
DEVIATA ČASŤ
DELEGOVANÉ A VYKONÁVACIE AKTY
Článok 456
Delegované akty
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijať v súlade s článkom 462 delegované akty, týkajúce sa týchto aspektov:
a)
spresnenie vymedzenia pojmov uvedených v článkoch 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 a 411 s cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie tohto nariadenia;
b)
spresnenie vymedzenia pojmov uvedených v článkoch 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 a 411 s cieľom zohľadniť pri uplatňovaní tohto nariadenia vývoj na finančných trhoch;
c)
zmeny a doplnenia zoznamu tried expozícií v článkoch 112 a 147 s cieľom zohľadniť vývoj na finančných trhoch;
d)
hodnoty stanovené v článku 123 písm. c), článku 147 ods. 5 písm. a), článku 153 ods. 4 a článku 162 ods. 4 s cieľom zohľadniť účinky inflácie;
e)
zoznam a klasifikácia podsúvahových položiek uvedených v prílohách I a II s cieľom zohľadniť vývoj na finančných trhoch;
f)
úprava kategórií investičných spoločností v článku 95 ods. 1 a v článku 96 ods. 1 s cieľom zohľadniť vývoj na finančných trhoch;
g)
spresnenie požiadavky stanovenej v článku 97 s cieľom zabezpečiť jednotné uplatňovanie tohto nariadenia;
h)
zmeny a doplnenia zmeny požiadaviek na vlastné zdroje stanovených v článkoch 301 až 311 tohto nariadenia a v článkoch 50a až 50d nariadenia (EÚ) č. 648/2012, aby sa zohľadnil vývoj alebo zmeny medzinárodných predpisov pre expozície voči centrálnej protistrane;
i)
objasnenie podmienok uvedených vo výnimkách ustanovených v článku 400;
j)
zmeny hodnôt kapitálu a veľkosti celkovej expozície ukazovateľa finančnej páky uvedeného v článku 429 ods. 2 s cieľom napraviť akékoľvek nedostatky zistené na základe vykazovania uvedeného v článku 430 ods. 1 skôr, než inštitúcie musia uverejniť ukazovateľ finančnej páky, ako sa stanovuje v článku 451 ods. 1 písm. a).
2. EBA monitoruje požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok a do 1. januára 2015 predloží Komisii správu. V správe posúdi najmä:
a)
zaobchádzanie s požiadavkou na krytie rizika úpravy ocenenia pohľadávok ako so samostatnou požiadavkou v porovnaní so zaobchádzaním s touto požiadavkou ako s integrovanou zložkou rámca trhového rizika;
b)
rozsah požiadavky na krytie rizika úpravy ocenenia pohľadávky vrátane výnimky uvedenej v článku 482;
c)
prípustné hedžingy;
d)
výpočet kapitálových požiadaviek pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok.
Komisii sa na základe tejto správy a ak to vzhľadom na zistenia bude potrebné udelí aj právomoc prijať delegovaný akt v súlade s článkom 462 s cieľom zmeniť článok 381, článok 381 ods. 1 až 3 a články 383 až 386.
Článok 457
Technické úpravy a opravy
Komisii sa udeľuje právomoc prijať delegované akty v súlade s článkom 462, vykonávať technické úpravy a opravy nepodstatných prvkov v nasledujúcich ustanoveniach s cieľom zohľadniť nový vývoj v súvislosti s novými finančnými produktmi alebo činnosťami, vykonávať úpravy na zohľadnenie vývoja po prijatí tohto nariadenia v ostatných legislatívnych aktoch Únie týkajúcich sa finančných služieb a účtovníctva vrátane účtovných štandardov vychádzajúcich z nariadenia (ES) č. 1606/2002:
a)
požiadavky na vlastné zdroje pre kreditné riziko stanovené v článkoch 111 až 134, a v článkoch 143 až 191;
b)
účinky zmierňovania kreditného rizika v súlade s článkami 193 až 241;
c)
požiadavky na vlastné zdroje na sekuritizáciu stanovené v článkoch 243 až 266;
d)
požiadavky na vlastné zdroje pre kreditné riziká protistrany v súlade s článkami 272 až 311;
e)
požiadavky na vlastné zdroje pre operačné riziko stanovené v článkoch 315 až 324;
f)
požiadavky na vlastné zdroje pre trhové riziko stanovené v článkoch 325 až 377;
g)
požiadavky na vlastné zdroje pre riziko vyrovnania stanovené v článkoch 378 a 379;
h)
požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok stanovené v článkoch 383, 384 a 386;
i)
druhá časť a článok 99 len v dôsledku vývoja účtovných štandardov alebo požiadaviek, ktorými sa zohľadňujú právne predpisy Únie.
Článok 458
Makroprudenciálne alebo systémové riziko identifikované na úrovni členského štátu
1. Členské štáty určia orgán zodpovedný za uplatňovanie tohto článku. Tento orgán je príslušný orgán alebo určený orgán.
2. Ak orgán určený podľa odseku 1 identifikuje zmeny v intenzite makroprudenciálneho alebo systémového rizika vo finančnom systéme s možnými závažnými negatívnymi dôsledkami pre finančný systém a reálnu ekonomiku v konkrétnom členskom štáte a ktoré by sa podľa uvedeného orgánu lepšie riešili prostredníctvom prísnejších vnútroštátnych opatrení, oznámi to Európskemu parlamentu, Rade, Komisii, ESRB a EBA a predloží príslušné kvantitatívne a kvalitatívne podklady týkajúce sa všetkých nasledujúcich skutočností:
a)
zmien v intenzite makroprudenciálneho alebo systémového rizika;
b)
dôvodov, prečo by tieto zmeny mohli ohroziť finančnú stabilitu na vnútroštátnej úrovni;
c)
odôvodnenie, prečo sa zistené makroprudenciálne alebo systémové riziko nemôže primerane riešiť na základe článkov 124 a 164 tohto nariadenia a článkov 101, 103, 104, 105, 133 a 136 smernice 2013/36/EÚ vzhľadom na relatívnu účinnosť týchto opatrení;
d)
návrhu vnútroštátnych opatrení pre inštitúcie, ktorým bolo udelené povolenie na vnútroštátnej úrovni, alebo pre niektorú zložku týchto inštitúcií, zameraných na zmiernenie zmien intenzity rizika a týkajúcich sa:
i)
úrovne vlastných zdrojov podľa článku 92;
ii)
požiadaviek na veľkú majetkovú angažovanosť podľa článku 392 a článkov 395 až 403;
iii)
požiadaviek na zverejňovanie podľa článkov 431 až 455;
iv)
úrovne vankúša na zachovanie kapitálu stanovenej v článku 129 smernice 2013/36/EÚ;
v)
požiadaviek likvidity stanovených v šiestej časti;
vi)
rizikových váh zameraných na majetkové bubliny v sektore nehnuteľného majetku určeného na bývanie a podnikanie; alebo
vii)
expozícií vnútri finančného sektora;
e)
vysvetlenia, prečo orgán určený v súlade s odsekom 1 považuje tieto navrhované opatrenia za vhodné, účinné a primerané na riešenie situácie; a
f)
posúdenia pravdepodobného pozitívneho alebo negatívneho vplyvu navrhovaných opatrení na vnútorný trh na základe informácií, ktoré sú dotknutému členskému štátu k dispozícii.
3. Ak sú orgány určené podľa odseku 1 oprávnené uplatniť v súlade s týmto článkom vnútroštátne opatrenia, poskytnú dotknutým príslušným orgánom alebo určeným orgánom v iných členských štátoch všetky relevantné informácie.
4. Na Radu uznášajúcu sa kvalifikovanou väčšinou sa deleguje právomoc prijať na návrh Komisie vykonávací akt s cieľom zamietnuť navrhované vnútroštátne opatrenia uvedené v odseku 2 písm. d).
ESRB a EBA do jedného mesiaca po tom, čo dostanú oznámenie uvedené v odseku 2, poskytnú Rade, Komisii a dotknutým členským štátom svoje stanoviská k bodom uvedeným v uvedenom odseku.
Komisia môže po maximálnom možnom zohľadnení stanovísk uvedených v druhom pododseku a ak existujú pevné, silné a podrobné dôkazy o tom, že opatrenie bude mať negatívny vplyv na vnútorný trh, ktorý prevažuje nad prínosmi pre finančnú stabilitu vyplývajúcimi zo zníženia identifikovaného makroprudenciálneho systémového rizika, do jedného mesiaca navrhnúť Rade vykonávací akt s cieľom zamietnuť navrhované vnútroštátne opatrenia.
Ak Komisia v uvedenej jednomesačnej lehote návrh nepredloží, dotknutý členský štát môže bezodkladne prijať opatrenia na obdobie až dvoch rokov alebo kým makroprudenciálne alebo systémové riziko neprestane existovať, ak k tomu dôjde skôr.
Rada prijíma rozhodnutie o návrhu Komisie v lehote jeden mesiac po doručení návrhu a uvedie svoje dôvody zamietnutia alebo nezamietnutia navrhovaných vnútroštátnych opatrení.
Rada zamietne navrhované vnútroštátne opatrenia len vtedy, ak sa domnieva, že jedna alebo viacero z týchto podmienok nie je splnených:
a)
zmeny v intenzite makroprudenciálneho alebo systémového rizika majú takú povahu, že predstavujú riziko pre finančnú stabilitu na vnútroštátnej úrovni;
b)
na základe článkov 124 a 164 tohto nariadenia a článkov 101, 103, 104, 105, 133, a 136 smernice 2013/36/EÚ nie je možné náležite riešiť identifikované makroprudenciálne alebo systémové riziko, pričom sa prihliada na relatívnu účinnosť týchto opatrení;
c)
navrhované vnútroštátne opatrenia sú vhodnejšie na riešenie zisteného makroprudenciálneho alebo systémového rizika a nemajú na celý finančný systém alebo jeho časti v iných členských štátov alebo v celej Únii neprimeraný nepriaznivý vplyv, čo by predstavovalo alebo vytváralo prekážku fungovania vnútorného trhu;
d)
daná záležitosť sa týka iba jedného členského štátu; a
e)
riziká sa prostredníctvom iných opatrení stanovených v tomto nariadení alebo smernici 2013/36/EÚ ešte neriešili.
Rada pri posudzovaní zohľadňuje stanovisko ESRB a EBA a vychádza z podkladov, ktoré v súlade s odsekom 2 predložil orgán určený podľa odseku 1.
Ak Rada do jedného mesiaca po doručení návrhu Komisie neprijme vykonávací akt, členský štát môže prijať opatrenia a uplatňovať ich na obdobie až dvoch rokov alebo kým makroprudenciálne alebo systémové riziko neprestane existovať, ak k tomu dôjde skôr.
5. Iné členské štáty môžu uznať opatrenia stanovené v súlade s týmto článkom a uplatňovať ich na pobočky, ktorým bolo udelené vnútroštátne povolenie, nachádzajúce sa v členskom štáte oprávnenom uplatňovať tieto opatrenia.
6. Ak členské štáty uznajú opatrenia stanovené v súlade s týmto článkom, informujú Radu, Komisiu, EBA, ESRB a členský štát oprávnený uplatňovať tieto opatrenia.
7. Členský štát pri rozhodovaní o tom, či uznať opatrenia stanovené v súlade s týmto článkom, zohľadní kritériá stanovené v odseku 4.
8. Členský štát oprávnený uplatňovať opatrenia môže požiadať ESRB, aby jednému alebo viacerým členským štátom, ktoré neuznajú opatrenia, vydal odporúčanie uvedené v článku 16 nariadenia (EÚ) č. 1092/2010.
9. Členské štáty pred uplynutím platnosti oprávnenia vydaného v súlade s odsekom 4 preskúmajú po porade s ESRB a EBA situáciu a na základe toho môžu v súlade s postupom uvedeným v odseku 4 prijať nové rozhodnutie o predĺžení obdobia uplatňovania vnútroštátnych opatrení zakaždým o jeden rok. Po prvom predĺžení Komisia po porade s ESRB a EBA preskúma situáciu aspoň raz za rok.
10. Bez ohľadu na postup stanovený v odsekoch 3 až 10 môžu členské štáty zvýšiť svoje rizikové váhy nad úroveň rizikových váh ustanovených v nariadení až do 25 % v prípade expozícií identifikovaných v odseku 2 písm. d) bod vi) a vii) tohto článku a sprísniť limit veľkej majetkovej angažovanosti uvedený v článku 395 až o 15 % na obdobie až dvoch rokov alebo kým makroprudenciálne alebo systémové riziko neprestane existovať, ak k tomu dôjde skôr, a to za predpokladu, že sú splnené podmienky a požiadavky na oznamovanie uvedené v odseku 2 tohto článku.
Článok 459
Prudenciálne požiadavky
Komisii sa udeľuje právomoc prijať v súlade s článkom 462 delegované akty na uloženie prísnejších prudenciálnych požiadaviek na obdobie jedného roka pre expozície, ak je to potrebné na zohľadnenie zmien intenzity mikroprudenciálnych a makroprudenciálnych rizík, ktoré vyplývajú z vývoja trhu v Únii alebo mimo Únie s vplyvom na všetky členské štáty, a ak na riešenie týchto rizík nepostačujú nástroje tohto nariadenia a smernice 2013/36/EÚ, a to najmä na základe odporúčania alebo stanoviska ESRB alebo EBA, týkajúcich sa:
a)
úrovne vlastných zdrojov ustanovenej v článku 92;
b)
požiadaviek na veľkú majetkovú angažovanosť ustanovených v článku 392 a článkoch 395 až 403;
c)
požiadaviek na zverejňovanie podľa článkov 431 až 455.
Komisia s pomocou ESRB aspoň raz za rok predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o vývoji na trhu, ktorý si môže vyžadovať použitie tohto článku.
Článok 460
Likvidita
1. Na Komisiu sa deleguje právomoc prijať v súlade s článkom 462 delegovaný akt s cieľom podrobne upresniť všeobecnú požiadavku stanovenú v článku 412 ods. 1. Delegovaný akt prijatý v súlade s týmto odsekom vychádza z položiek, ktoré sa majú vykazovať podľa šiestej časti hlavy II a prílohy III, upresní sa v ňom, za akých okolností musia príslušné orgány stanoviť úverovým inštitúciám konkrétne úrovne kladných a záporných peňažných tokov, aby sa zachytili špecifické riziká, ktorým sú vystavené, a dodržia sa v ňom prahové hodnoty stanovené v odseku 2.
2. Požiadavka na krytie likvidity uvedená v článku 412 sa zavedie postupne takto:
a)
60 % požiadavky na krytie likvidity v roku 2015;
b)
70 % od 1. januára 2016;
c)
80 % od 1. januára 2017;
d)
100 % od 1. januára 2018.
Na tieto účely Komisia zohľadní správy uvedené v článku 509 ods. 1, 2 a 3 a medzinárodné normy vypracované medzinárodnými fórami, ako aj špecifiká Únie.
Komisia prijme delegovaný akt uvedený v odseku 1 do 30. júna 2014. Tento akt nadobudne účinnosť najneskôr do 31. decembra 2014, ale nebude sa uplatňovať pred 1. januárom 2015.
Článok 461
Preskúmanie postupného zavedenia požiadavky na krytie likvidity
1. EBA po porade s ESRB podá Komisii do 30. júna 2016 správu o tom, či by sa postupné zavedenie požiadavky na krytie likvidity uvedenej v článku 460 ods. 2 malo zmeniť. V tejto analýze sa náležite zohľadní vývoj na trhu a vývoj v oblasti medzinárodnej regulácie, ako aj špecifiká Únie.
EBA vo svojej správe posúdi najmä odklad zavedenia minimálneho záväzného štandardu na úrovni 100 % do 1. januára 2019. V správe sa zohľadnia ročné správy uvedené v článku 509 ods. 1, relevantné trhové údaje a odporúčania všetkých príslušných orgánov.
2. Na Komisiu sa v prípade, že je potrebné reagovať na vývoj na trhu a iný vývoj, deleguje právomoc prijať v súlade s článkom 462 delegovaný akt s cieľom upraviť postupné zavedenie uvedené v článku 460 a odložiť do roku 2019 zavedenie minimálneho záväzného štandardu na úrovni 100 % pre požiadavku na krytie likvidity stanovenú v článku 412 ods. 1 a uplatniť v roku 2018 minimálny záväzný štandard na úrovni 90 % pre požiadavku na krytie likvidity.
Komisia na účely posúdenia nevyhnutnosti odkladu zohľadní správu a posúdenie uvedené v odseku 1.
Delegovaný akt prijatý v súlade s týmto článkom sa neuplatňuje pred 1. januárom 2018 a nadobudne účinnosť do 30. júna 2017.
Článok 462
Vykonávanie delegovania právomoci
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článkoch 456 až 460 sa udeľuje na dobu neurčitú od 31 decembra 2014.
3. Delegovanie právomoci uvedené v článkoch 456 až 460 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci, ktoré sa v ňom uvádza. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4. Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po prijatí súčasne Európskemu parlamentu a Rade.
5. Delegovaný akt prijatý podľa článkov 456 až 460 nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote troch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o tri mesiace.
Článok 463
Námietky voči regulačným technickým predpisom
Ak Komisia prijme regulačný technický predpis podľa tohto nariadenia, ktorý je rovnaký ako návrh regulačného technického predpisu, ktorý predložil EBA, lehota, počas ktorej môže Európsky parlament a Rada vzniesť námietku voči tomuto regulačnému technickému predpisu, je jeden mesiac odo dňa jeho oznámenia. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o jeden mesiac. Odchylne od článku 13 ods. 1 druhého pododseku nariadenia (EÚ) č. 1093/2010 sa lehota, počas ktorej môže Európsky parlament a Rada vzniesť námietku voči uvedenému regulačnému technickému predpisu, môže v prípade potreby ďalej predĺžiť o jeden mesiac.
Článok 464
Európsky bankový výbor
1. Komisii pomáha Európsky bankový výbor zriadený rozhodnutím Komisie 2004/10/ES (32). Týmto výborom je výbor v zmysle článku 3 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
DESIATA ČASŤ
PRECHODNÉ USTANOVENIA, SPRÁVY, PRESKÚMANIA A ZMENY
HLAVA I
PRECHODNÉ USTANOVENIA
KAPITOLA 1
Požiadavky na vlastné zdroje, nerealizované zisky a straty oceňované v reálnej hodnote a odpočty
Oddiel 1
Požiadavky na vlastné zdroje
Článok 465
Požiadavky na vlastné zdroje
1. Odchylne od článku 92 ods. 1 písm. a) a b) sa uplatňujú tieto požiadavky na vlastné zdroje odo 1 januára 2014 do 31. decembra 2014:
a)
ukazovateľ vlastného kapitálu Tier 1 na úrovni, ktorá sa nachádza od 4 % do 4,5 %;
b)
ukazovateľ kapitálu Tier 1 na úrovni, ktorá sa nachádza v rozsahu od 5,5 % do 6 %.
2. Príslušné orgány určia a uverejnia úrovne ukazovateľov vlastného kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 1 v rozsahoch stanovených v odseku 1, ktoré inštitúcie musia splniť alebo prekročiť.
Článok 466
Prvé uplatnenie medzinárodných štandardov finančného výkazníctva (IFRS)
Odchylne od článku 24 ods. 2 udelia príslušné orgány inštitúciám, od ktorých sa po prvýkrát vyžaduje vykonať ocenenie aktív a podsúvahových položiek, ako aj určenie vlastných zdrojov v súlade s medzinárodnými účtovnými štandardmi uplatniteľnými podľa nariadenia (ES) č. 1606/2002, prípravný čas 24 mesiacov na zavedenie potrebných interných procesov a technických požiadaviek.
Oddiel 2
Nerealizované zisky a straty oceňované v reálnej hodnote
Článok 467
Nerealizované straty oceňované v reálnej hodnote
1. Odchylne od článku 35 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 inštitúcie zahŕňajú do výpočtu svojich položiek vlastného kapitálu Tier 1 len príslušnú percentuálnu mieru nerealizovaných strát súvisiacich s aktívami alebo záväzkami oceňovaných v reálnej hodnote a vykázaných v súvahe, okrem strát uvedených v článku 33 a všetkých ostatných nerealizovaných strát vykázaných v rámci výkazu ziskov a strát.
2. Príslušná percentuálna miera na účely odseku 1 sa nachádza v týchto pásmach:
a)
20 % až 100 % v období odo dňa začatia uplatňovania 1 januára 2014 do 31 decembra 2014;
b)
40 % až 100 % v období od 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
c)
60 % až 100 % v období od 1. januára 2016 do 31. decembra 2016; a
d)
80 % až 100 % na obdobie od 1. januára 2017 do 31. decembra 2017.
Odchylne od odseku 1 môžu príslušné orgány v prípadoch, v ktorých sa takéto zaobchádzanie uplatnilo pred 1 januára 2014, umožniť inštitúciám nezahrnúť do žiadneho prvku vlastných zdrojov nerealizované zisky ani straty z expozícií voči ústredným vládam zaradeným do kategórie „K dispozícii na predaj“ štandardu IAS 39, ktoré schválila EÚ.
Zaobchádzanie ustanovené v druhom pododseku sa uplatňuje dovtedy, kým Komisia neprijme nariadenie na základe nariadenia 1606/2002, ktorým sa schvália medzinárodné štandardy finančného výkazníctva nahrádzajúce IAS 39.
3. Príslušné orgány určia a uverejnia príslušnú percentuálnu mieru v pásmach stanovených v odseku 2 písm. a) až d).
Článok 468
Nerealizované zisky oceňované v reálnej hodnote
1. Odchylne od článku 35 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 inštitúcie vyradia zo svojich položiek vlastného kapitálu Tier 1 príslušnú percentuálnu časť nerealizovaných ziskov súvisiacich s aktívami alebo záväzkami oceňovaných v reálnej hodnote a vykázaných v súvahe, okrem ziskov uvedených v článku 33 a všetkých ostatných nerealizovaných ziskov s výnimkou tých, ktoré sa týkajú investičného majetku vykázaného v rámci výkazu ziskov a strát. Výsledná zostávajúca suma týchto ziskov sa nevyradí z položiek vlastného kapitálu Tier 1.
2. Na účely odseku 1 je príslušná percentuálna hodnota na úrovni 100 % počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014, a po tomto dátume je v týchto pásmach:
a)
60 % až 100 % v období od 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
b)
40 % až 100 % v období od 1. januára 2016 do 31. decembra 2016;
c)
20 % až 100 % na obdobie od 1. januára 2017 do 31. decembra 2017.
Ak podľa článku 467 požaduje príslušný orgán od 1. januára 2015 od inštitúcií, aby do výpočtu vlastného kapitálu Tier 1 zahrnuli kapitál vo výške 100 % svojich nerealizovaných strát v reálnej hodnote, tento príslušný orgán môže tiež inštitúciám povoliť, aby do tohto výpočtu zahrnuli aj 100 % svojich nerealizovaných ziskov ocenených v reálnej hodnote.
Ak podľa článku 467 požaduje príslušný orgán od 1. januára 2015 od inštitúcií, aby do výpočtu vlastného kapitálu Tier 1 zahrnuli percentuálnu hodnotu svojich nerealizovaných strát v reálnej hodnote, tento príslušný orgán nesmie stanoviť uplatniteľnú percentuálnu hodnotu nerealizovaných ziskov podľa odseku 2 tohto článku, ktorá prevyšuje uplatniteľnú percentuálnu hodnotu nerealizovaných strát stanovenú v súlade s článkom 467.
3. Príslušné orgány určia a uverejnia príslušnú percentuálnu hodnotu nerealizovaných ziskov v pásmach stanovených v odseku 2 písm. a) až c), ktorá nie je vyradená z vlastného kapitálu Tier 1.
4. Odchylne od článku 33 ods. 1 písm. c) inštitúcie počas obdobia od 1. januára 2013 do 31. decembra 2017 zahrnú do svojich vlastných zdrojov uplatniteľné percentuálne hodnoty, ktoré sú uvedené v článku 478, svojich ziskov a strát, ktoré sú ocenené v reálnej hodnote, z derivátových záväzkov vyplývajúcich z ich vlastného kreditného rizika.
Oddiel 3
Odpočty
Pododdiel 1
Odpočty z položiek vlastného kapitálu tier 1
Článok 469
Odpočty z položiek vlastného kapitálu Tier 1
1. Odchylne od článku 36 ods. 1 sa počas obdobia odo 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 uplatňujú tieto opatrenia:
a)
inštitúcie odpočítajú od položiek vlastného kapitálu Tier 1 príslušnú percentuálnu hodnotu stanovenú v článku 478 zo súm, ktoré je podľa článku 36 ods. 1 písm. a) až h) potrebné odpočítať, ale s vylúčením odložených daňových pohľadávok, ktoré sa zakladajú na budúcej ziskovosti a vyplývajú z prechodných rozdielov;
b)
inštitúcie uplatňujú príslušné ustanovenia uvedené v článku 472 na zostatkové sumy položiek, ktoré je potrebné odpočítať podľa článku 36 ods. 1 písm. a) až h), ale bez odložených daňových pohľadávok, ktoré sa zakladajú na budúcej ziskovosti a vyplývajú z prechodných rozdielov;
c)
inštitúcie po uplatnení článku 470 odpočítajú od položiek vlastného kapitálu Tier 1 príslušnú percentuálnu hodnotu stanovenú v článku 478 z celkovej sumy, ktorú je potrebné odpočítať podľa článku 36 ods. 1 písm. c) a i);
d)
inštitúcie po uplatnení článku 470 uplatnia na celkovú zostatkovú sumu položiek, ktorú je podľa článku 36 ods. 1 písm. c) a i) potrebné odpočítať, požiadavky stanovené v článku 472 ods. 5, prípadne v článku 472 ods. 11.
2. Inštitúcie určia časť celkovej zostatkovej sumy uvedenej v odseku 1 písm. d), na ktorú sa vzťahuje článok 472 ods. 5, vydelením sumy stanovenej v písmene a) tohto odseku sumou stanovenou v písmene b) tohto odseku:
a)
suma odložených daňových pohľadávok, ktoré závisia od budúcej ziskovosti a vyplývajú z prechodných rozdielov uvedených v článku 470 ods. 2 písm. a);
b)
súčet súm uvedených v článku 470 ods. 2 písm. a) a b).
3. Inštitúcie určia časť celkovej zostatkovej sumy uvedenej v odseku 1 písm. d), na ktorú sa vzťahuje článok 472 ods. 11, vydelením sumy stanovenej v písmene a) tohto odseku sumou stanovenou v písmene b) tohto odseku:
a)
suma priamych a nepriamych podielov na nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 uvedených v článku 470 ods. 2 písm. b);
b)
súčet súm uvedených v článku 470 ods. 2 písm. a) a b).
Článok 470
Oslobodenie od odpočítania od položiek vlastného kapitálu Tier 1
1. Na účely tohto článku príslušné položky vlastného kapitálu Tier 1 zahŕňajú položky vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie vypočítané po uplatnení ustanovení článkov 32 až 35 a vykonaní odpočtov podľa článku 36 ods. 1 písm. a) až h), písm. k) bodov ii) až v) a písm. l) okrem odložených daňových pohľadávok, ktoré sa zakladajú na budúcej ziskovosti a vyplývajú z prechodných rozdielov.
2. Odchylne od článku 48 ods. 1 inštitúcie nesmú počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 odpočítať položky uvedené v písmenách a) a b) tohto odseku, ktoré sa súhrnne rovnajú 15 % príslušných položiek vlastného kapitálu Tier 1 inštitúcie alebo sú nižšie:
a)
odložené daňové pohľadávky, ktoré závisia od budúcej ziskovosti a vyplývajú z prechodných rozdielov a ktoré sa súhrnne rovnajú 10 % príslušných položiek vlastného kapitálu Tier 1 alebo sú nižšie;
b)
ak inštitúcia má významnú investíciu v subjekte z finančného sektora, priame, nepriame a syntetické podiely inštitúcie na nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 daného subjektu, ktoré sa súhrnne rovnajú 10 % príslušných položiek vlastného kapitálu Tier 1 alebo sú nižšie.
3. Odchylne od článku 48 ods. 4, položky oslobodené od odpočítania podľa odseku 2 tohto článku sa rizikovo vážia pri sadzbe 250 %. Na položky uvedené v odseku 2 písm. b) tohto článku sa prípadne vzťahujú požiadavky uvedené v tretej časti hlave IV.
Článok 471
Výnimky z odpočítavania kapitálových podielov v poisťovniach od položiek vlastného kapitálu Tier 1
1. Odchylne od článku 49 ods. 1 môžu príslušné orgány počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2022 povoliť inštitúciám, aby neodpočítavali kapitálové podiely v poisťovniach, zaisťovniach a holdingových poisťovniach, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
podmienky ustanovené v článku 49 ods. 1 písm. a), c) a e);
b)
príslušné orgány sú spokojné s úrovňou kontroly rizika a postupmi finančnej analýzy, ktoré prijala inštitúcia s cieľom vykonávať dohľad nad investíciami do uvedených podnikov alebo holdingovej spoločnosti;
c)
kapitálové podiely inštitúcie v poisťovni, zaisťovni alebo holdingovej poisťovni nepresahujú 15 % hodnoty nástrojov vlastného kapitálu Tier 1 emitovaných daným poisťovacím subjektom k 31. decembru 2012 a počas obdobia od 1. januára 2013 do 31. decembra 2022;
d)
Hodnota kapitálového podielu, ktorý nie je odpočítaný, nepresahuje hodnotu držanú v nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 v poisťovni, zaisťovni alebo holdingovej poisťovni k 31. decembru 2012.
2. Kapitálové podiely, ktoré sa podľa odseku 1 neodpočítajú, sa kvalifikujú ako expozície a rizikovo sa vážia koeficientom 370 %.
Článok 472
Položky, ktoré sa neodpočítavajú od vlastného kapitálu Tier 1
1. Odchylne od článku 33 ods. 1 písm. c) a od článku 36 ods. 1 písm. a) až i) inštitúcie počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 uplatňujú tento článok na zostatkové sumy položiek uvedených v článku 468 ods. 4 a prípadne článku 469 ods. 1 písm. b) a d).
2. Zostatková suma úpravy ocenenia derivátových záväzkov vyplývajúcich z vlastného kreditného rizika inštitúcie, sa neodpočíta.
3. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu strát bežného účtovného obdobia uvedených v článku 36 ods. 1 písm. a) toto zaobchádzanie:
a)
straty, ktoré sú závažné, sa odpočítavajú od položiek kapitálu Tier 1;
b)
straty, ktoré nie sú závažné, sa neodpočítavajú.
4. Inštitúcie odpočítavajú od položiek kapitálu Tier 1 zostatkovú sumu nehmotného majetku uvedeného v článku 36 ods. 1 písm. b).
5. Zostatková suma odložených daňových pohľadávok uvedených v článku 36 ods. 1 písm. c) sa neodpočítava a vzťahuje sa na ňu riziková váha 0 %.
6. Polovica zostatkovej sumy položiek uvedených v článku 36 ods. 1 písm. d) sa odpočítava od položiek kapitálu Tier 1 a polovica od položiek kapitálu Tier 2.
7. Zostatková suma aktív dôchodkového fondu so stanovenými požitkami uvedených v článku 36 ods. 1 písm. e) sa neodpočítava od žiadneho prvku vlastných zdrojov a zahŕňa sa do položiek vlastného kapitálu Tier 1 v miere, v akej uvedená suma bola uznaná podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článku 57 písm. a) až ca) smernice 2006/48/ES ako pôvodné vlastné zdroje.
8. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu podielov na nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 uvedených v článku 36 ods. 1 písm. f) toto zaobchádzanie:
a)
suma priamych podielov sa odpočítava od položiek kapitálu Tier 1;
b)
suma nepriamych a syntetických podielov vrátane nástrojov vlastného kapitálu Tier 1, ktoré by inštitúcia mohla byť povinná nakúpiť z dôvodu existujúcej alebo podmienenej zmluvnej povinnosti, sa neodpočítava a vzťahuje sa na ňu riziková váha v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolami 2 alebo 3 a podľa potreby požiadavky stanovené v tretej časti hlave IV.
9. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu podielov na nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 subjektu z finančného sektora, v ktorom má inštitúcia recipročné krížové podiely uvedené v článku 36 ods. 1 písm. g), toto zaobchádzanie:
a)
ak inštitúcia nemá významnú investíciu v danom subjekte z finančného sektora, so sumou jej podielu na nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 daného subjektu sa zaobchádza ako so sumou, na ktorú sa vzťahuje článok 36 ods. 1 písm. h);
b)
ak inštitúcia má významnú investíciu v danom subjekte z finančného sektora, so sumou jej podielu na nástrojoch vlastného kapitálu Tier 1 daného subjektu sa zaobchádza ako so sumou, na ktorú sa vzťahuje článok 36 ods. 1 písm. i).
10. Inštitúcie uplatňujú na zostatkové sumy položiek uvedených v článku 36 ods. 1 písm. h) toto zaobchádzanie:
a)
sumy, ktoré je potrebné odpočítať a ktoré sa týkajú priamych podielov, sa polovicou odpočítajú od položiek kapitálu Tier 1 a polovicou od položiek kapitálu Tier 2;
b)
sumy, ktoré sa týkajú nepriamych a syntetických podielov, sa neodpočítavajú a vzťahujú sa na ne riziková váha v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2 alebo 3, a podľa potreby požiadavky stanovené v tretej časti hlave IV.
11. Inštitúcie uplatňujú na zostatkové sumy položiek uvedených v článku 36 ods. 1 písm. i) toto zaobchádzanie:
a)
sumy, ktoré je potrebné odpočítať a ktoré sa týkajú priamych podielov, sa polovicou odpočítajú od položiek kapitálu Tier 1 a polovicou od položiek kapitálu Tier 2;
b)
sumy, ktoré sa týkajú nepriamych a syntetických podielov, sa neodpočítavajú a vzťahujú sa na ne rizikové váhy v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2 alebo 3, a podľa potreby požiadavky stanovené v tretej časti hlave IV.
Článok 473
Zavedenie zmien a doplnení IAS 19
1. Odchylne od článku 481 sa počas obdobia odo 1 januára 2014 do 31. decembra 2018 môžu príslušné orgány inštitúciám povoliť, ktoré vypracúvajú svoje účtovné závierky v súlade s medzinárodnými účtovnými štandardmi prijatými v súlade s postupom ustanoveným v článku 6 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1606/2002, aby doplnili svoj vlastný kapitál Tier 1 o uplatniteľnú sumu v súlade s odsekom 2 prípadne odsekom 3 tohto článku vynásobenú koeficientom podľa odseku 4.
2. Uplatniteľná suma sa vypočíta odpočítaním sumy odvodenej v súlade s písmenom b) od sumy odvodenej v súlade s písmenom a):
a)
inštitúcie určia hodnoty aktív svojich dôchodkových fondov so stanovenými požitkami alebo prípadne programov v súlade s nariadením (ES) č. 1126/2008 (33) v znení nariadenia (EÚ) č. 1205/2011 (34). Inštitúcie následne odpočítajú od hodnôt týchto aktív hodnoty záväzkov v rámci tých istých fondov alebo programov určené podľa rovnakých účtovných pravidiel;
b)
inštitúcie určia hodnoty aktív svojich definovaných dôchodkových fondov alebo prípadne programov podľa pravidiel stanovených v nariadení (ES) č. 1126/2008. Inštitúcie následne odpočítajú od hodnoty týchto aktív hodnoty záväzkov v rámci tých istých fondov alebo programov určené podľa rovnakých účtovných pravidiel.
3. Suma určená v súlade s odsekom 2 sa obmedzuje na sumu, ktorá sa nemusí odpočítať od vlastných zdrojov pred 1 januára 2014 podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu smernice 2006/48/ES, pokiaľ by sa na tieto vnútroštátne opatrenia na transpozíciu mohlo v dotknutom členskom štáte vzťahovať zaobchádzanie stanovené v článku 481 tohto nariadenia.
4. Uplatnia sa tieto koeficienty:
a)
1 v období od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014;
b)
0,8 v období do 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
c)
0,6 v období do 1. januára 2016 do 31. decembra 2016;
d)
0,4 v období do 1. januára 2017 do 31. decembra 2017;
e)
0,2 v období do 1. januára 2018 do 31. decembra 2018.
5. Inštitúcie zverejnia hodnoty aktív a záväzkov v súlade s odsekom 2 vo svojich uverejnených účtovných závierkách.
Pododdiel 2
Odpočty od položiek dodatočného kapitálu tier 1
Článok 474
Odpočty od položiek dodatočného kapitálu Tier 1
Odchylne od článku 56 sa počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 uplatňuje toto zaobchádzanie:
a)
inštitúcie odpočítavajú od položiek dodatočného kapitálu Tier 1 príslušnú percentuálnu hodnotu stanovenú v článku 478 zo súm, ktoré je potrebné odpočítať podľa článku 56;
b)
inštitúcie uplatňujú na zostatkové sumy položiek, ktoré je potrebné odpočítavať podľa článku 56, požiadavky ustanovené v článku 475.
Článok 475
Položky, ktoré sa neodpočítavajú od položiek dodatočného kapitálu Tier 1
1. Odchylne od článku 56 sa počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 požiadavky ustanovené v tomto článku uplatňujú na zostatkové sumy uvedené v článku 474 písm. b).
2. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu položiek uvedených v článku 56 písm. a) toto zaobchádzanie:
a)
priame podiely na nástrojoch vlastného dodatočného kapitálu Tier 1 sa odpočítavajú v účtovnej hodnote od položiek kapitálu Tier 1;
b)
nepriame a syntetické podiely na nástrojoch vlastného dodatočného kapitálu Tier 1 vrátane nástrojov vlastného dodatočného kapitálu Tier 1, ktoré by inštitúcia mohla byť povinná nakúpiť na základe existujúceho alebo podmieneného zmluvného záväzku, sa neodpočítavajú a rizikovo sa vážia v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2 alebo 3 a podľa potreby sa na ne vzťahujú požiadavky tretej časti hlavy IV.
3. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu položiek uvedených v článku 56 písm. b) toto zaobchádzanie:
a)
ak inštitúcia nemá významnú investíciu v subjekte z finančného sektora, s ktorým má recipročné krížové podiely, so sumou jej priamych, nepriamych a syntetických podielov na týchto nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 tohto subjektu sa zaobchádza ako so sumou, na ktorú sa vzťahuje článok 56 písm. c);
b)
ak inštitúcia má významnú investíciu v subjekte z finančného sektora, s ktorým má recipročné krížové podiely, so sumou jej priamych, nepriamych a syntetických podielov na týchto nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 1 tohto subjektu sa zaobchádza ako so sumou, na ktorú sa vzťahuje článok 56 písm. d).
4. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu položiek uvedených v článku 56 písm. c) a d) toto zaobchádzanie:
a)
polovica sumy týkajúcej sa priamych podielov, ktoré je potrebné odpočítať podľa článku 56 písm. c) a d), sa odpočíta od položiek kapitálu Tier 1 a polovica od položiek kapitálu Tier 2;
b)
suma týkajúca sa nepriamych a syntetických podielov, ktoré je potrebné odpočítať podľa článku 56 písm. c) a d), sa neodpočítava a vzťahuje sa na ňu riziková váha v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2 alebo 3 a prípadne požiadavky tretej časti hlavy IV.
Pododdiel 3
Odpočty od položiek kapitálu tier 2
Článok 476
Odpočty od položiek kapitálu Tier 2
Odchylne od článku 66 sa počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 uplatňuje toto zaobchádzanie:
a)
inštitúcie odpočítavajú od položiek Tier 2 príslušnú percentuálnu hodnotu stanovenú v článku 478 zo súm, ktoré je potrebné odpočítať podľa článku 66;
b)
inštitúcie uplatňujú na zostatkové sumy, ktoré je potrebné odpočítať podľa článku 66, požiadavky stanovené v článku 477.
Článok 477
Odpočty od položiek kapitálu Tier 2
1. Odchylne od článku 66 sa počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 na zostatkové sumy uvedené v článku 476 písm. b) uplatňujú požiadavky stanovené v tomto článku.
2. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu položiek uvedených v článku 66 písm. a) toto zaobchádzanie:
a)
priame podiely na nástrojoch vlastného kapitálu Tier 2 sa odpočítavajú v účtovnej hodnote od položiek Tier 2;
b)
nepriame a syntetické podiely na nástrojoch vlastného dodatočného kapitálu Tier 2 vrátane nástrojov vlastného dodatočného kapitálu Tier 2, ktoré by inštitúcia mohla byť povinná nakúpiť na základe existujúceho alebo podmieneného zmluvného záväzku, sa neodpočítavajú, a rizikovo sa vážia v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2 alebo 3 a podľa potreby sa na ne vzťahujú požiadavky tretej časti hlavy IV.
3. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu položiek uvedených v článku 66 písm. b) toto zaobchádzanie:
a)
ak inštitúcia nemá významnú investíciu v subjekte z finančného sektora, s ktorým má recipročné krížové podiely, so sumou jej priamych, nepriamych a syntetických podielov na nástrojoch kapitálu Tier 2 daného subjektu sa zaobchádza ako so sumou, na ktorú sa vzťahuje článok 66 písm. c);
b)
ak inštitúcia má významnú investíciu v subjekte z finančného sektora, s ktorým má recipročné krížové podiely, so sumou jej priamych, nepriamych a syntetických podielov na týchto nástrojoch dodatočného kapitálu Tier 2 tohto subjektu z finančného sektora sa zaobchádza ako so sumou, na ktorú sa vzťahuje článok 66 písm. d).
4. Inštitúcie uplatňujú na zostatkovú sumu položiek uvedených v článku 66 písm. c) a d) toto zaobchádzanie:
a)
polovica sumy týkajúcej sa priamych podielov, ktoré je potrebné odpočítavať podľa článku 66 písm. c) a d), sa odpočítava od položiek Tier 1 a polovica od položiek Tier 2;
b)
suma týkajúca sa nepriamych a syntetických podielov, ktoré je potrebné odpočítavať podľa článku 66 písm. c) a d), sa neodpočítava a vzťahuje sa na ňu riziková váha na základe tretej časti hlavy II kapitoly 2 alebo 3 a prípadne požiadavky stanovené v tretej časti hlave IV.
Pododdiel 4
Príslušné percentuálne hodnoty pre odpočet
Článok 478
Príslušné percentuálne hodnoty pre odpočet z položiek vlastného kapitálu Tier 1, položiek dodatočného kapitálu Tier 1 a položiek kapitálu Tier 2
1. Príslušná percentuálna hodnota na účely článku 468 ods. 4, článku 469 ods. 1 písm. a) a c), článku 474 písm. a) a článku 476 písm. a) sa nachádza v týchto pásmach:
a)
20 % až 100 % na obdobie od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014;
b)
40 % až 100 % na obdobie od 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
c)
60 % až 100 % na obdobie od 1. januára 2016 do 31. decembra 2016;
d)
80 % až 100 % na obdobie od 1. januára 2017 do 31. decembra 2017.
2. Odchylne od odseku 1 sa v prípade položiek uvedených v článku 36 ods. 1 písm. c), ktoré existovali pred …, nachádza uplatniteľná percentuálna hodnota na účely článku 469 ods. 1 písm. c) v týchto pásmach:
a)
0 % až 100 % na obdobie od 1 januára 2014 do 2 januára 2015;
b)
10 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2015 do 2 januára 2016;
c)
20 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2016 do 2 januára 2017;
d)
30 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2017 do 2 januára 2018;
e)
40 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2018 do 2 januára 2019;
f)
50 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2019 do 2 januára 2020;
g)
60 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2020 do 2 januára 2021;
h)
70 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2021 do 2 januára 2022;
i)
80 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2022 do 2 januára 2023;
j)
90 % až 100 % na obdobie od 2 januára 2023 do 2 januára 2024.
3. Príslušné orgány určia a uverejnia uplatniteľnú percentuálnu hodnotu v pásmach stanovených v odsekoch 1 a 2 pre každé z týchto odpočtov:
a)
jednotlivé odpočty požadované podľa článku 36 ods. 1 písm. a) až h), okrem odložených daňových pohľadávok, ktoré počítajú s budúcou ziskovosťou a vyplývajú z dočasných rozdielov;
b)
celková hodnota daňových pohľadávok, ktoré počítajú s budúcou ziskovosťou a vyplývajú z dočasných rozdielov, a položky uvedené v článku 36 ods. 1 písm. i), ktoré sa majú odpočítať podľa článku 48;
c)
každý odpočet požadovaný podľa článku 56 písm. b) až d);
d)
každý odpočet požadovaný podľa článku 66 písm. b) až d).
Oddiel 4
Menšinové účasti a nástroje dodatočného kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 emitované dcérskymi spoločnosťami
Článok 479
Zahrnutie nástrojov a položiek, ktoré nie sú kvalifikované ako menšinové účasti, do konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1
1. Odchylne od druhej časti hlavy II počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 zahrnutie položiek, ktoré by boli podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článku 65 smernice 2006/48/ES kvalifikované ako konsolidované zdroje, ktoré z niektorého z ďalej uvedených dôvodov nie sú kvalifikované ako konsolidovaný vlastný kapitál Tier 1, do konsolidovaných vlastných zdrojov stanovia príslušné orgány v súlade s odsekmi 2 a 3 tohto článku:
a)
nástroj nie je kvalifikovaný ako nástroj vlastného kapitálu Tier 1, a súvisiace nerozdelené zisky a emisné ážio preto nie sú kvalifikované ako položky konsolidovaného vlastného kapitálu Tier 1;
b)
položky nie sú kvalifikované v dôsledku článku 81 ods. 2;
c)
položky nie sú kvalifikované, keďže dcérska spoločnosť nie je inštitúcia alebo subjekt, ktorý z dôvodu uplatňovaných vnútroštátnych predpisov podlieha požiadavkám tohto nariadenia a smernice 2013/36/EÚ.
d)
položky nie sú kvalifikované, keďže dcérska spoločnosť nie je podľa prvej časti hlavy II kapitoly 2 v plnom rozsahu zahrnutá do konsolidácie.
2. Príslušná percentuálna hodnota položiek uvedených v odseku 1, ktoré by podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článku 65 smernice 2006/48/ES boli kvalifikované ako konsolidované rezervné zdroje, je kvalifikovaná ako konsolidovaný vlastný kapitál Tier 1.
3. Na účely odseku 2 sa príslušná percentuálna hodnota nachádza v týchto pásmach:
a)
0 % až 80 % na obdobie od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014;
b)
0 % až 60 % na obdobie od 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
c)
0 % až 40 % na obdobie od 1. januára 2016 do 31. decembra 2016;
d)
0 % až 20 % na obdobie od 1. januára 2017 do 31. decembra 2017.
4. Príslušné orgány určia a uverejnia príslušnú percentuálnu hodnotu v pásmach stanovených v odseku 3.
Článok 480
Zahrnutie menšinových účastí a kvalifikovaného dodatočného kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2 do konsolidovaných vlastných zdrojov
1. Odchylne od článku 84 ods. 1 písm. b), článku 85 ods. 1 písm. b) a článku 87 ods. 1 písm. b) počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 sa percentuálne hodnoty uvedené v týchto článkoch vynásobia príslušným koeficientom.
2. Na účely odseku 1 sa príslušný koeficient nachádza v týchto pásmach:
a)
0,2 až 1 v období od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014;
b)
0,4 až 1 v období od 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
c)
0,6 až 1 v období od 1. januára 2016 do 31. decembra 2016;
d)
0,8 až 1 v období od 1. januára 2017 do 31. decembra 2017.
3. Príslušné orgány určia a uverejnia hodnotu príslušného koeficientu v pásmach stanovených v odseku 2.
Oddiel 5
Dodatočné filtre a odpočty
Článok 481
Dodatočné filtre a odpočty
1. Odchylne od článkov 32 až 36, 56 a 66 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 inštitúcie vykonajú úpravy s cieľom zahrnúť do položiek vlastného kapitálu Tier 1, položiek kapitálu Tier 1, položiek kapitálu Tier 2 alebo položiek vlastných zdrojov alebo odpočítať od nich príslušnú percentuálnu hodnotu filtrov alebo odpočtov, ktoré sa požadujú podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článkov 57, 61, 63, 63a, 64 a 66 smernice 2006/48/ES a článkov 13 a 16 smernice 2006/49/ES a ktoré sa nepožadujú podľa druhej časti tohto nariadenia.
2. Odchylne od článku 36 ods. 1 písm. i) a článku 49 ods. 1 a 3 môžu príslušné orgány počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014 od inštitúcií vyžadovať alebo im povoliť uplatňovanie prednostne metód uvedených v článku 49 ods. 1, ak nie sú splnené požiadavky stanovené v článku 49 ods. 1 písm. b) a e), než odpočtu požadovaného podľa článku 36 ods. 1. V takýchto prípadoch sa pomerná časť podielov nástrojov vlastných zdrojov subjektu finančného sektora, v ktorom má materská spoločnosť významnú investíciu, ktorej odpočet sa v súlade s článkom 49 ods. 1 nevyžaduje, určí podľa uplatniteľného percentuálneho podielu uvedeného v odseku 4 tohto článku. Na sumu, ktorá sa neodpočíta, sa prípadne vzťahujú požiadavky uvedené v článku 49 ods. 4.
3. Na účely odseku 1 sa príslušná percentuálna hodnota nachádza v týchto pásmach:
a)
0 % až 80 % na obdobie od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014;
b)
0 % až 60 % na obdobie od 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
c)
0 % až 40 % na obdobie od 1. januára 2016 do 31. decembra 2016;
d)
0 % až 20 % na obdobie od 1. januára 2017 do 31. decembra 2017.
4. Na účely odseku 2 spadá uplatniteľný percentuálny podiel do pásma 0 % až 50 % na obdobie od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014.
5. V prípade každého filtra alebo odpočtu uvedených v odsekoch 1 a 2 príslušné orgány určia a uverejnia príslušné percentuálne hodnoty v pásmach stanovených v odsekoch 3 a 4.
6. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť kritériá a podmienky, na základe ktorých príslušné orgány určia, či by sa úpravy vykonané vo vzťahu k vlastným zdrojom alebo ich prvkom podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu smernice 2006/48/ES alebo smernice 2006/49/ES, ktoré nie sú zahrnuté v druhej časti tohto nariadenia, na účely tohto článku mali vykonať vo vzťahu k položkám vlastného kapitálu Tier 1, položkám dodatočného kapitálu Tier 1, položkám kapitálu Tier 1, položkám kapitálu Tier 2 alebo vlastným zdrojom.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 482
Rozsah uplatňovania v prípade derivátových transakcií s dôchodkovými fondmi
V súvislosti s transakciami uvedenými v článku 89 nariadenia (EÚ) č. 648/2012 a uzavretými so systémami dôchodkového zabezpečenia vymedzenými v článku 2 uvedeného nariadenia inštitúcie nevypočítavajú požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok ako sa ustanovuje v článku 382 ods. 3a písm. c) nariadenia.
KAPITOLA 2
Zachovanie predchádzajúceho stavu kapitálových nástrojov
Oddiel 1
Nástroje, ktoré predstavujú štátnu pomoc
Článok 483
Zachovanie predchádzajúceho stavu nástrojov štátnej pomoci
1. Odchylne od článkov 26 až 29, 51, 52, 62 a 63 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 sa na kapitálové nástroje a položky vzťahuje tento článok, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
nástroje boli emitované pred 1 januára 2014;
b)
nástroje boli emitované v kontexte rekapitalizačných opatrení podľa pravidiel štátnej pomoci. Pokiaľ je časť nástrojov upísaná súkromne, musia sa emitovať do 30. júna 2012 a spolu s časťami, ktoré upísal členský štát;
c)
Komisia dospela k záveru, že nástroje sú zlučiteľné s vnútorným trhom podľa článku 107 ZFEÚ;
d)
v prípade, že nástroje upísal členský štát aj súkromní investori, a ak sa čiastočne splatia nástroje, ktoré upísal členský štát, zachová sa v súlade s článkom 484 zodpovedajúci podiel súkromne upísanej časti nástrojov. Ak boli splatené všetky nástroje, ktoré upísal členský štát, zachová sa v súlade s článkom 484 predchádzajúci stav zostávajúcich nástrojov, ktoré upísali súkromní investori.
2. Nástroje, ktoré sa podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu kvalifikujú z hľadiska článku 57 písm. a) smernice 2006/48/ES, sa kvalifikujú ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1 bez ohľadu na ktorúkoľvek z nasledujúcich situácií:
a)
podmienky stanovené v článku 28 tohto nariadenia nie sú splnené;
b)
nástroje emitovala spoločnosť uvedená v článku 27 tohto nariadenia a podmienky stanovené v článku 28 tohto nariadenia prípadne v článku 29 tohto nariadenia nie sú splnené.
3. Nástroje uvedené v odseku 1 písm. c) tohto článku, ktoré sa podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu nekvalifikujú z hľadiska článku 57 písm. a) smernice 2006/48/ES, sa napriek tomu, že nie sú splnené požiadavky uvedené v tomto článku ods. 2 písm. a) alebo b), kvalifikujú ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1 za predpokladu, že sú splnené požiadavky uvedené v odseku 8 tohto článku.
Nástroje, ktoré sa kvalifikujú ako vlastný kapitál Tier 1 podľa prvého pododseku, sa nemôžu kvalifikovať ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 alebo ako nástroje kapitálu Tier 2 podľa odsekov 5 alebo 7.
4. Nástroje, ktoré sa podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu kvalifikujú z hľadiska článku 57 písm. ca) a článku 66 ods. 1 smernice 2006/48/ES, sa kvalifikujú ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 bez ohľadu na to, že podmienky stanovené v článku 52 ods. 1 tohto nariadenia nie sú splnené.
5. Nástroje uvedené v odseku 1 písm. c) tohto článku, ktoré sa podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu nekvalifikujú z hľadiska článku 57 písm. ca) smernice 2006/48/ES, sa napriek tomu, že nie sú splnené podmienky uvedené v článku 52 ods. 1 tohto nariadenia, kvalifikujú ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 za predpokladu, že sú splnené požiadavky uvedené v odseku 8 tohto článku.
Nástroje, ktoré sa kvalifikujú ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 podľa prvého pododseku, sa nemôžu kvalifikovať ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1 alebo ako nástroje kapitálu Tier 2 podľa odsekov 3 alebo 7.
6. Položky, ktoré sa podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu kvalifikujú z hľadiska článku 57 písm. f), g) alebo h) a článku 66 ods. 1 smernice 2006/48/ES, sa kvalifikujú ako nástroje kapitálu Tier 2 bez ohľadu na to, že tieto položky nie sú uvedené v článku 62 tohto nariadenia alebo že podmienky stanovené v článku 63 tohto nariadenia nie sú splnené.
7. Nástroje uvedené v odseku 1 písm. c) tohto článku, ktoré sa podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu nekvalifikujú z hľadiska článku 57 písm. f), g) alebo h) a článku 66 ods. 1 smernice 2006/48/ES, sa napriek tomu, že tieto položky nie sú uvedené v článku 62 tohto nariadenia alebo že nie sú splnené podmienky uvedené v článku 63 tohto nariadenia, kvalifikujú ako nástroje kapitálu Tier 2 za predpokladu, že sú splnené požiadavky uvedené v odseku 8 tohto článku.
Nástroje, ktoré sa kvalifikujú ako nástroje kapitálu Tier 2 podľa prvého pododseku, sa nemôžu kvalifikovať ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1 alebo ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 podľa odsekov 3 alebo 5.
8. Nástroje uvedené v odsekoch 3, 5 a 7 sa môžu kvalifikovať ako nástroje vlastných zdrojov uvedené v týchto odsekoch, len ak je splnená podmienka uvedená v odseku 1 písm. a) a ak ich emitujú inštitúcie so sídlom v členskom štáte, na ktorý sa vzťahuje program hospodárskych úprav, pričom emitovanie týchto nástrojov je dohodnuté alebo prípustné na základe tohto programu.
Oddiel 2
Nástroje, ktoré nie sú štátnou pomocou
Pododdiel 1
Oprávnenosť na zachovanie predchádzajúceho stavu a jeho obmedzenia
Článok 484
Oprávnenosť na zachovanie predchádzajúceho stavu položiek kvalifikovaných podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu smernice 2006/48/ES ako vlastné zdroje
1. Tento článok sa uplatňuje len na nástroje a položky, ktoré boli emitované alebo boli prípustné ako vlastné zdroje pred 31. decembrom 2011 a nie sú nástrojmi uvedenými v článku 483 ods. 1.
2. Odchylne od článkov 26 až 29, 51, 52, 62 a 63 sa tento článok uplatňuje počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021.
3. S výhradou článku 485 tohto nariadenia a obmedzenia ustanoveného v článku 486 ods. 2 tohto nariadenia kapitál v zmysle článku 22 smernice 86/635/EHS a súvisiace emisné ážio, ktoré sú podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článku 57 písm. a) smernice 2006/48/ES kvalifikované ako vlastné zdroje, sú kvalifikované ako položky vlastného kapitálu Tier 1 bez ohľadu na to, že kapitál nespĺňa podmienky stanovené v článku 28, prípadne v článku 29.
4. S výhradou obmedzenia ustanoveného v článku 486 ods. 3 tohto nariadenia nástroje a súvisiace emisné ážio, ktoré sú kvalifikované ako pôvodné vlastné zdroje podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článku 57 písm. ca) a článku 154 ods. 8 a 9 smernice 2006/48/ES, sú kvalifikované ako položky dodatočného kapitálu Tier 1 bez ohľadu na to, že podmienky stanovené v článku 52 tohto nariadenia sa neplnia.
5. S výhradou obmedzení stanovených v článku 486 ods. 4 tohto nariadenia položky a súvisiace emisné ážio, ktoré sú kvalifikované podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článku 57 písm. e), f), g) alebo h) smernice 2006/48/ES, sú kvalifikované ako položky kapitálu Tier 2 bez ohľadu na to, že tieto položky nie sú zahrnuté v článku 62 tohto nariadenia alebo že podmienky stanovené v článku 63 tohto nariadenia sa neplnia.
Článok 485
Oprávnenosť zaradenia emisného ážia, ktoré súvisí s položkami kvalifikovanými ako vlastné zdroje podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu smernice 2006/48/ES, do vlastného kapitálu Tier 1
1. Tento článok sa vzťahuje len na nástroje, ktoré boli emitované pred 31. decembrom 2010 a nie sú nástrojmi uvedenými v článku 483 ods. 1.
2. Emisné ážio súvisiace s kapitálom v zmysle článku 22 smernice 86/635/EHS, ktoré sa kvalifikovalo ako pôvodné vlastné zdroje podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článku 57 písm. a) smernice 2006/48/ES, sa v prípade splnenia podmienok ustanovených v článku 28 písm. i) a j) tohto nariadenia kvalifikujú ako položky vlastného kapitálu Tier I.
Článok 486
Obmedzenia zachovania predchádzajúceho stavu položiek v rámci položiek vlastného kapitálu Tier 1, dodatočného kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2
1. Počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021 je rozsah, v akom sú nástroje a položky uvedené v článku 484 kvalifikované ako vlastné zdroje, obmedzený v súlade s týmto článkom.
2. Suma položiek uvedených v článku 484 ods. 3, ktoré sú kvalifikované ako položky vlastného kapitálu Tier 1, je obmedzená na príslušnú percentuálnu hodnotu súčtu súm stanovených v písmenách a) a b) tohto odseku:
a)
nominálna suma kapitálu uvedeného v článku 484 ods. 3, ktorý bol v emisii 31. decembra 2012;
b)
emisné ážio vo vzťahu k položkám uvedeným v písmene a).
3. Suma položiek uvedených v článku 484 ods. 4, ktoré sú kvalifikované ako položky dodatočného kapitálu Tier 1, je obmedzená na príslušnú percentuálnu hodnotu vynásobenú výsledkom súčtu súm stanovených v písmenách c) až f) tohto odseku odpočítaných od súčtu súm stanovených v písmenách a) a b) tohto odseku:
a)
nominálna suma nástrojov uvedených v článku 484 ods. 4, ktoré boli 31. decembra 2012 stále v emisii;
b)
emisné ážio súvisiace s nástrojmi uvedenými v písmene a);
c)
suma nástrojov uvedených v článku 484 ods. 4, ktorá 31. decembra 2012 presiahla limity stanovené vo vnútroštátnych opatreniach na transpozíciu článku 66 ods. 1 písm. a) a článku 66 ods. 1a smernice 2006/48/ES;
d)
emisné ážio súvisiace s nástrojmi uvedenými v písmene c);
e)
nominálna suma nástrojov uvedených v článku 484 ods. 4, ktoré 31. decembra 2012 nie sú splatené, ktoré však nie sú podľa článku 489 ods. 4 kvalifikované ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1;
f)
emisné ážio súvisiace s nástrojmi uvedenými v písmene e).
4. Suma položiek uvedených v článku 484 ods. 5, ktoré sú kvalifikované ako položky kapitálu Tier 2, je obmedzená na príslušnú percentuálnu hodnotu výsledku odpočítania súčtu súm stanovených v písmenách e) až h) tohto odseku od súčtu súm stanovených v písmenách a) až d) tohto odseku:
a)
nominálna suma nástrojov uvedených v článku 484 ods. 5, ktoré boli 31. decembra 2012 stále v emisii;
b)
emisné ážio súvisiace s nástrojmi uvedenými v písmene a);
c)
nominálna suma podriadených úverov, ktoré boli 31. decembra stále v emisii, znížená o sumu vyžadovanú podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu na účely článku 64 ods. 3 písm. c) smernice 2006/48/ES;
d)
nominálna suma položiek uvedených v článku 484 ods. 5 okrem nástrojov a podriadených úverov uvedených v tomto odseku písm. a) a c), ktoré boli 31. decembra 2012 stále v emisii;
e)
nominálna suma nástrojov a položiek uvedených v článku 484 ods. 5, ktoré boli 31. decembra 2012 stále v emisii a ktoré presahujú limity stanovené vo vnútroštátnych opatreniach na transpozíciu na účely článku 66 ods. 1 písm. a) smernice 2006/48/ES;
f)
emisné ážio súvisiace s nástrojmi uvedenými v písmene e);
g)
nominálna suma nástrojov uvedených v článku 484 ods. 5, ktoré boli 31. decembra 2012 stále v emisii a ktoré sa nekvalifikujú ako položky kapitálu Tier 2 podľa článku 490 ods. 4;
h)
emisné ážio súvisiace s nástrojmi uvedenými v písmene g).
5. Na účely tohto článku sa príslušné percentuálne hodnoty uvedené v odsekoch 2 až 4 nachádzajú v týchto pásmach:
a)
60 % až 80 % v období od 1 januára 2014 do 31. decembra 2014;
b)
40 % až 70 % v období od 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
c)
20 % až 60 % v období od 1. januára 2016 do 31. decembra 2016;
d)
0 % až 50 % v období od 1. januára 2017 do 31. decembra 2017;
e)
0 % až 40 % v období od 1. januára 2018 do 31. decembra 2018;
f)
0 % až 30 % v období od 1. januára 2019 do 31. decembra 2019;
g)
0 % až 20 % v období od 1. januára 2020 do 31. decembra 2020;
h)
0 % až 10 % v období od 1. januára 2021 do 31. decembra 2021.
6. Príslušné orgány určia a uverejnia príslušné percentuálne hodnoty v pásmach stanovených v odseku 5.
Článok 487
Položky vylúčené zo zachovania predchádzajúceho stavu v položkách vlastného kapitálu Tier 1 alebo položkách dodatočného kapitálu Tier 1 v ostatných prvkoch vlastných zdrojov
1. Odchylne od článkov 51, 52, 62 a 63 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021 môžu inštitúcie považovať za položky uvedené v článku 484 ods. 4 kapitál a súvisiace emisné ážio uvedené v článku 484 ods. 3, ktoré sú vylúčené z položiek vlastného kapitálu Tier 1, keďže presahujú príslušnú percentuálnu hodnotu stanovenú v článku 486 ods. 2, a to v miere, v akej sa zahrnutím tohto kapitálu a súvisiaceho emisného ážia neprevyšuje limit príslušnej percentuálnej hodnoty uvedený v článku 486 ods. 3.
2. Odchylne od článkov 51, 52, 62 a 63 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021 môžu inštitúcie považovať nasledujúce položky za položky uvedené v článku 484 ods. 5 v miere, v akej ich zahrnutie neprevyšuje limit príslušnej percentuálnej hodnoty uvedený v článku 486 ods. 4:
a)
kapitál a súvisiace emisné ážio uvedené v článku 484 ods. 3, ktoré sú vylúčené z položiek vlastného kapitálu Tier 1 preto, že prevyšujú príslušnú percentuálnu hodnotu stanovenú v článku 486 ods. 2;
b)
nástroje a súvisiace emisné ážio uvedené v článku 484 ods. 4, ktoré prevyšujú príslušnú percentuálnu hodnotu stanovenú v článku 486 ods. 3.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, za ktorých sa nástroje vlastných zdrojov uvedené v odsekoch 1 a 2 považujú počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021 za nástroje, na ktoré sa vzťahuje článok 486 ods. 4 alebo 5.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 1 februára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 488
Amortizácia položiek, na ktoré sa vzťahuje zachovanie predchádzajúceho stavu ako na položky kapitálu Tier 2
Na položky uvedené v článku 484 ods. 5, ktoré sú uvedené v článku 484 ods. 5 alebo článku 486 ods. 4 kvalifikované ako položky kapitálu Tier 2, sa vzťahujú požiadavky stanovené v článku 61.
Pododdiel 2
Zahrnutie nástrojov s kúpnou opciou a s motiváciou na splatenie do položiek dodatočného kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2
Článok 489
Hybridné nástroje s kúpnou opciou a s motiváciou na splatenie
1. Odchylne od článkov 51 a 52 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021 nástroje uvedené v článku 484 ods. 4, ktorých podmienky obsahujú kúpnu opciu s motiváciou na splatenie inštitúciou, podliehajú požiadavkám stanoveným v odsekoch 2 až 7 tohto článku.
2. Nástroje sú kvalifikované ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 za predpokladu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia bola schopná len pred 1. januárom 2013 uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia túto kúpnu opciu neuplatnila;
c)
podmienky stanovené v článku 52 sú splnené od 1. januára 2013.
3. Nástroje sú kvalifikované ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 so zníženým uznaním podľa článku 484 ods. 4 až do dátumu ich skutočnej splatnosti, a potom sú kvalifikované ako položky dodatočného kapitálu Tier 1 bez obmedzenia za predpokladu, že:
a)
inštitúcia bola schopná až 1. januára 2013 alebo po tomto dátume uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia neuplatnila túto kúpnu opciu k dátumu skutočnej splatnosti nástrojov;
c)
podmienky stanovené v článku 52 sú od dátumu skutočnej splatnosti nástrojov splnené.
4. Nástroje sa od 1 januára 2014 nekvalifikujú ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 a nevzťahuje sa na ne článok 484 ods. 4, keď sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia bola schopná od 31. decembra 2011 do 1. januára 2013 uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia neuplatnila túto kúpnu opciu k dátumu skutočnej splatnosti nástrojov;
c)
podmienky stanovené v článku 52 nie sú od dátumu skutočnej splatnosti nástrojov splnené.
5. Nástroje sa kvalifikujú ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 so zníženým uznaním v súlade s článkom 484 ods. 4 až do dátumu ich skutočnej splatnosti, a potom sa nekvalifikujú ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1, keď sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia bola schopná 1. januára 2013 alebo po tomto dátume uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia neuplatnila túto kúpnu opciu k dátumu skutočnej splatnosti nástrojov;
c)
podmienky stanovené v článku 52 nie sú od dátumu skutočnej splatnosti nástrojov splnené.
6. Nástroje sú kvalifikované ako nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 podľa článku 484 ods. 4, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia bola schopná len pred 31. decembrom 2011 alebo v tento deň uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia neuplatnila túto kúpnu opciu k dátumu skutočnej splatnosti nástrojov;
c)
podmienky stanovené v článku 52 neboli od dátumu skutočnej splatnosti nástrojov splnené.
Článok 490
Položky kapitálu Tier 2 s motiváciou na splatenie
1. Odchylne od článkov 62 a 63 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021 položky uvedené v článku 484 ods. 5, ktoré sú kvalifikované podľa vnútroštátnych opatrení na transpozíciu článku 57 písm. f) alebo h) smernice 2006/48/ES a ktorých podmienky obsahujú kúpnu opciu s motiváciou na splatenie inštitúciou, podliehajú požiadavkám stanoveným v odsekoch 2 až 7 tohto článku.
2. Položky sa kvalifikujú ako nástroje kapitálu Tier 2 za predpokladu, že:
a)
inštitúcia bola schopná len pred 1. januárom 2013 uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia túto kúpnu opciu neuplatnila;
c)
od 1. januára 2013 sú podmienky stanovené v článku 63 splnené.
3. Položky sú kvalifikované ako položky kapitálu Tier 2 podľa článku 484 ods. 5 až do dátumu ich skutočnej splatnosti, a potom sú kvalifikované ako položky kapitálu Tier 2 bez obmedzenia za predpokladu, že sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia bola schopná až 1. januára 2013 alebo po tomto dátume uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia neuplatnila túto kúpnu opciu v deň skutočnej splatnosti položiek;
c)
podmienky stanovené v článku 63 sú splnené od dátumu skutočnej splatnosti položiek.
4. Položky nie sú kvalifikované ako položky kapitálu Tier 2 od 1. januára 2013, keď sú splnené tieto podmienky:
a)
inštitúcia bola schopná len od 31. decembra 2011 do 1. januára 2013 uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia neuplatnila túto kúpnu opciu v deň skutočnej splatnosti položiek;
c)
podmienky stanovené v článku 63 nie sú splnené od dátumu skutočnej splatnosti položiek.
5. Položky sú kvalifikované ako položky kapitálu Tier 2 so zníženým uznaním podľa článku 484 ods. 5 až do dátumu ich skutočnej splatnosti, a potom sa nekvalifikujú ako položky kapitálu Tier 2, ak:
a)
inštitúcia bola schopná 1. januára 2013 alebo po tomto dátume uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia túto kúpnu opciu v deň ich skutočnej splatnosti neuplatnila;
c)
podmienky stanovené v článku 63 nie sú od dátumu skutočnej splatnosti položiek splnené.
6. Položky sú kvalifikované ako položky kapitálu Tier 2 podľa článku 484 ods. 5, ak:
a)
inštitúcia bola schopná len pred 31. decembrom 2011 alebo v tento deň uplatniť kúpnu opciu s motiváciou na splatenie;
b)
inštitúcia neuplatnila túto kúpnu opciu v deň skutočnej splatnosti položiek;
c)
podmienky stanovené v článku 63 nie sú splnené od dátumu skutočnej splatnosti položiek.
Článok 491
Skutočná splatnosť
Na účely článkov 489 a 490 sa skutočná splatnosť určuje takto:
a)
v prípade položiek uvedených v odsekoch 3 a 5 uvedených článkov je to dátum prvej kúpnej opcie s motiváciou na splatenie, ktorý nastal 1. januára 2013 alebo po tomto dni;
b)
v prípade položiek uvedených v odseku 4 uvedených článkov je to dátum prvej kúpnej opcie s motiváciou na splatenie, ktorý nastal medzi 31. decembrom 2011 a 1. januárom 2013;
c)
v prípade položiek uvedených v odseku 6 uvedených článkov je to dátum prvej kúpnej opcie s motiváciou na splatenie pred 31. decembrom 2011.
KAPITOLA 3
Prechodné ustanovenia o zverejňovaní informácií o vlastných zdrojoch
Článok 492
Zverejňovanie informácií o vlastných zdrojoch
1. Inštitúcie uplatňujú tento článok počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021.
2. Počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2015 inštitúcie zverejňujú rozsah, v akom úroveň vlastného kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 1 presahuje požiadavky stanovené v článku 465.
3. Počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 inštitúcie zverejnia o svojich vlastných zdrojoch tieto dodatočné informácie:
a)
povaha a účinok jednotlivých filtrov a odpočtov uplatňovaných v súlade s článkami 467 až 470, 474, 476 a 479 na vlastný kapitál Tier 1, dodatočný kapitál Tier 1, kapitál Tier 2 a vlastné zdroje;
b)
sumy menšinových účastí a nástrojov dodatočného kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2 a súvisiace nerozdelené zisky a emisné ážio emitované dcérskymi spoločnosťami, ktoré sú zahrnuté v konsolidovanom vlastnom kapitále Tier 1, dodatočnom kapitále Tier 1, kapitále Tier 2 a v konsolidovaných vlastných zdrojoch v súlade s kapitolou 1 oddielom 4;
c)
účinok jednotlivých filtrov a odpočtov uplatňovaných v súlade s článkom 481 na vlastný kapitál Tier 1, dodatočný kapitál Tier 1, kapitál Tier 2 a vlastné zdroje;
d)
povaha a suma položiek, ktoré sú kvalifikované ako položky vlastného kapitálu Tier 1, položky kapitálu Tier 1 a položky kapitálu Tier 2 z dôvodu uplatnenia výnimiek spresnených v kapitole 2 oddiele 2.
4. Počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021 inštitúcie zverejňujú sumu nástrojov, ktoré sú kvalifikované ako nástroje vlastného kapitálu Tier 1, nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 a nástroje kapitálu Tier 2 z dôvodu uplatnenia článku 484.
5. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom presne stanoviť jednotné vzory pre zverejňovanie v súlade s týmto článkom. Vzory musia obsahovať položky uvedené v článku 437 ods. 1 písm. a), b), d) a e) upravené podľa kapitol 1 a 2 tejto hlavy.
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1 februára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
KAPITOLA 4
Veľká majetková angažovanosť, požiadavky na vlastné zdroje, finančná páka a najnižšia úroveň podľa dohody Bazilej I
Článok 493
Prechodné ustanovenia o veľkej majetkovej angažovanosti
1. Ustanovenia týkajúce sa veľkej majetkovej angažovanosti uvedené v článkoch 387 až 403 sa neuplatňujú na investičné spoločnosti, ktorých hlavná obchodná činnosť spočíva výlučne v poskytovaní investičných služieb alebo vykonávaní investičných činností vo vzťahu k finančným nástrojom uvedeným v oddiele C bodoch 5, 6, 7, 9 a 10 prílohy I k smernici 2004/39/ES a na ktoré sa k 31. decembru 2006 nevzťahovala smernica Rady 93/22/EHS z 10. mája 1993 o investičných službách v oblasti cenných papierov (35). Táto výnimka platí do 31. decembra 2017 alebo do dátumu nadobudnutia účinnosti akýchkoľvek zmien podľa odseku 2 tohto článku, podľa toho, čo nastane skôr.
2. Do 31. decembra 2015 Komisia na základe verejných konzultácií a vzhľadom na prerokovanie s príslušnými orgánmi predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o:
a)
vhodnom systéme prudenciálneho dohľadu nad investičnými spoločnosťami, ktorých hlavná obchodná činnosť spočíva výlučne v poskytovaní investičných služieb alebo vykonávaní investičných činností vo vzťahu ku komoditným derivátom alebo zmluvám o derivátoch uvedeným v oddiele C bodoch 5, 6, 7, 9 a 10 prílohy I k smernici 2004/39/ES;
b)
potrebe zmeny a doplnenia smernice 2004/39/ES s cieľom vytvoriť ďalšiu kategóriu investičnej spoločnosti, ktorej hlavná obchodná činnosť spočíva výlučne v poskytovaní investičných služieb alebo vykonávaní investičných činností vo vzťahu k finančným nástrojom uvedeným v oddiele C bodoch 5, 6, 7, 9 a 10 prílohy I k smernici 2004/39/ES vo vzťahu k dodávkam energie.
Na základe tejto správy môže Komisia predložiť návrhy na zmeny tohto nariadenia.
3. Odchylne od článku 400 ods. 2 a 3 môžu členské štáty počas prechodného obdobia do nadobudnutia účinnosti právneho aktu po preskúmaní podľa článku 507, ale nie po 2 januára 2029 vyňať z uplatňovania článku 395 ods. 1 tieto expozície:
a)
kryté dlhopisy v zmysle ustanovení článku 129 ods. 1, článku 129 ods. 3 a ods. 6;
b)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči regionálnym vládam alebo miestnym orgánom členských štátov, ak by sa týmto pohľadávkam priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 20 %, a ostatné expozície voči takýmto regionálnym vládam alebo miestnym orgánom, alebo expozície, za ktoré takéto regionálne vlády alebo miestne orgány ručia, ak by sa pohľadávkam voči nim priradila podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2 riziková váha 20 %;
c)
expozície, a to vrátane účastí alebo iných druhov držaných aktív, ktoré vznikli inštitúcii voči jej materskej spoločnosti, voči iným dcérskym spoločnostiam tejto materskej spoločnosti alebo voči svojim vlastným dcérskym spoločnostiam, ak sa na tieto spoločnosti vzťahuje dohľad na konsolidovanom základe, ktorému podlieha aj samotná inštitúcia, v súlade s týmto nariadením, smernicou 2002/87/ES alebo s podobnými predpismi platnými v tretej krajine. S expozíciami, ktoré nespĺňajú tieto kritériá sa bez ohľadu na to, či boli vyňaté z uplatňovania článku 395 ods. 1 tohto nariadenia, zaobchádza ako s expozíciami voči tretej strane;
d)
aktíva predstavujúce pohľadávky a iné expozície, a to vrátane účastí alebo iných druhov držaných aktív, voči regionálnym alebo ústredným úverovým inštitúciám, s ktorými je úverová inštitúcia patrí k sieti v súlade s právnymi alebo štatutárnymi ustanoveniami a ktoré sú podľa týchto ustanovení zodpovedné za peňažné zúčtovanie v rámci siete;
e)
aktíva predstavujúce pohľadávky a iné expozície voči úverovým inštitúciám, ktoré vznikli úverovým inštitúciám, z ktorých jedna pôsobí na nekonkurenčnom základe a poskytuje úvery alebo ručí za úvery na základe legislatívnych programov alebo svojich stanov na podporu určených odvetví hospodárstva, ktoré podliehajú určitej forme vládneho dohľadu a obmedzeniam týkajúcim sa využitia úverov, za predpokladu, že príslušné expozície vzniknú z takýchto úverov, ktoré sa prenášajú na príjemcov prostredníctvom úverových inštitúcií, alebo zo záruk za tieto úvery;
f)
aktíva predstavujúce pohľadávky a iné expozície voči inštitúciám za predpokladu, že tieto expozície nepredstavujú vlastné zdroje takýchto inštitúcií, netrvajú dlhšie než do nasledujúceho obchodného dňa a nie sú denominované v niektorej hlavnej mene obchodovania;
g)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči centrálnym bankám vo forme vyžadovaných minimálnych rezerv, ktoré majú tieto centrálne banky v držbe a ktoré sú denominované v ich národných menách;
h)
aktíva predstavujúce pohľadávky voči ústredným vládam vo forme štátnych cenných papierov, ktoré sú držané z dôvodu splnenia požiadaviek na likviditu vyplývajúcich zo zákona a ktoré sú denominované a financované v ich národných menách za predpokladu, že príslušný orgán môže na základe vlastného uváženia rozhodnúť, že ratingové hodnotenie týchto ústredných vlád udelené nominovanou ECAI predstavuje investičný stupeň;
i)
50 % stredne rizikových alebo nízkorizikových podsúvahových dokumentárnych akreditívov a stredne rizikových alebo nízkorizikových podsúvahových nevyčerpaných kreditných facilít uvedených v prílohe I, a v prípade súhlasu príslušných orgánov 80 % záruk okrem záruk na úvery, ktoré majú právny alebo regulačný základ a ktoré poskytujú za svojich členov schémy vzájomného ručenia, ktoré majú postavenie úverovej inštitúcie;
j)
zákonom vyžadované záruky, ktoré sa využívajú v prípade, keď sa hypotekárny úver financovaný vydaním hypotekárnych záložných listov vyplatí príjemcovi hypotéky pred konečnou registráciou hypotéky v katastri, a to za predpokladu, že sa záruka nepoužije na zníženie rizika pri výpočte rizikovo vážených expozícií;
k)
položky aktív predstavujúce pohľadávky a iné expozície voči uznaným burzám.
Článok 494
Prechodné ustanovenia o prípustnom kapitále
Odchylne od článku 4 ods. 1 bodu 71 písm. b) môže prípustný kapitál zahŕňať kapitál Tier 2 až do:
a)
100 % kapitálu Tier 1 v období od 1. januára 2014 do 31. decembra 2014;
b)
75 % kapitálu Tier 1 v období od 1. januára 2015 do 31. decembra 2015;
c)
50 % kapitálu Tier 1 v období od 1. januára 2016 do 31. decembra 2016.
Článok 495
Zaobchádzanie s kapitálovými expozíciami v rámci prístupu IRB
1. Odchylne od tretej časti kapitoly 3 môže príslušný orgán do 31. decembra 2017 vyňať z prístupu IRB určité kategórie kapitálových expozícií, ktoré inštitúcie a dcérske spoločnosti v EÚ inštitúcií v danom členskom štáte mali v držbe k 31. decembru 2007. Príslušný orgán uverejní kategórie kapitálových expozícií, ktoré majú nárok na uplatnenie tohto prístupu podľa článku 143 smernice 2013/36/EÚ.
Vyňatá pozícia sa meria ako počet akcií k 31. decembru 2007 a akýkoľvek ďalší podiel priamo vyplývajúci z držby týchto podielov, ak tieto podiely nezvyšujú pomerný podiel vlastníctva v spoločnosti pre správu portfólia.
Ak akvizícia zvyšuje pomerný podiel vlastníctva v osobitnej držbe, prevyšujúca časť držby nie je predmetom vyňatia. Vyňatie sa neuplatňuje ani na držby, ktoré boli pôvodne predmetom vyňatia, ale boli predané a potom spätne odkúpené.
Kapitálové expozície, na ktoré sa vzťahuje toto ustanovenie, podliehajú kapitálovým požiadavkám vypočítaným v súlade so štandardizovaným prístupom podľa tretej časti hlavy II kapitoly 2, prípadne požiadavkám ustanoveným v tretej časti hlave IV.
Príslušné orgány oznámia Komisii a EBA vykonávanie tohto odseku.
2. Pri výpočte hodnôt rizikovo vážených expozícií na účely článku 114 ods. 4 sa až do 31. decembra 2015 priraďuje v súvislosti s expozíciami voči ústredným vládam alebo centrálnym bankám členských štátov denominovaným a financovaným v domácej mene ktoréhokoľvek členského štátu rovnaká riziková váha, aká by sa uplatnila na takéto expozície denominované a financované v ich domácej mene.
3. EBA vypracuje návrh regulačných technických predpisov s cieľom presne stanoviť podmienky, za ktorých príslušné orgány môžu uplatniť výnimku uvedenú v odseku 1.
EBA predloží návrh týchto regulačných technických predpisov Komisii do 30. júna 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať regulačné technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkami 10 až 14 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 496
Požiadavky na vlastné zdroje pre kryté dlhopisy
1. Do 31. decembra 2017 môžu príslušné orgány udeliť úplnú alebo čiastočnú výnimku z uplatňovania limitu 10 % pre nadriadené podielové listy emitované francúzskymi fondami Fonds Communs de Créances alebo subjektmi zaoberajúcimi sa sekuritizáciou, ktoré sú rovnocenné francúzskym fondom Fonds Communs de Créances, stanoveného v článku 129 ods. 1 písm. d) a e), a to za predpokladu, že obe z týchto podmienok sú splnené:
a)
originátorom sekuritizovaných expozícií voči nehnuteľnému majetku určenému na bývanie alebo nehnuteľnému majetku určenému na podnikanie je člen rovnakej konsolidovanej skupiny ako emitent krytých dlhopisov, alebo subjekt pridružený k rovnakému ústrednému orgánu ako emitent krytých dlhopisov, pričom toto členstvo alebo pridruženie v rovnakej skupine sa určí vtedy, keď sa z nadriadených podielov vytvorí kolaterál pre kryté dlhopisy; a
b)
člen rovnakej konsolidovanej skupiny ako emitent krytých dlhopisov alebo subjekt pridružený k rovnakému ústrednému orgánu ako emitent krytých dlhopisov si ponecháva celú tranžu prvej straty podporujúcu tieto nadriadené podielové listy.
2. Nadriadené nezabezpečené expozície inštitúcií, ktoré sa pred nadobudnutím účinnosti tohto nariadenia kvalifikovali podľa vnútroštátnych právnych predpisov na 20 % rizikovú váhu, sa do 31. decembra 2014 považujú na účely článku 129 ods. 1 písm. c) za kvalifikujúce sa do 1. stupňa kreditnej kvality.
3. Nadriadené nezabezpečené expozície inštitúcií, ktoré sa pred nadobudnutím účinnosti tohto nariadenia kvalifikovali podľa vnútroštátnych právnych predpisov na 20 % rizikovú váhu, sa do 31. decembra 2014 považujú na účely článku 129 ods. 5 za kvalifikujúce sa na 20 % rizikovú váhu.
Článok 497
Požiadavky na vlastné zdroje pre expozície voči CCP
1. Do 15 mesiacov odo dňa nadobudnutia účinnosti posledného z jedenástich regulačných technických predpisov uvedených na konci prvého pododseku článku 89 ods. 3 nariadenia (EÚ) 648/2012, alebo do prijatia rozhodnutia podľa článku 14 uvedeného nariadenia o povolení CCP, podľa toho, čo nastane skôr, môže inštitúcia považovať túto CCP za QCCP, a to za predpokladu, že bola splnená podmienka ustanovená v prvej časti uvedeného pododseku.
2. Do 15 mesiacov odo dňa nadobudnutia účinnosti posledného z desiatich regulačných technických predpisov uvedených na konci druhého pododseku článku 89 ods. 3 nariadenia (EÚ) 648/2012, alebo do prijatia rozhodnutia podľa článku 25 uvedeného nariadenia o uznávaní CCP usadenej v tretej krajine, podľa toho, čo nastane skôr, môže inštitúcia považovať túto CCP za QCCP.
3. Komisia môže prijať vykonávací akt podľa článku 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011 na predĺženie účinnosti prechodných ustanovení uvedených v odseku 1 a 2 tohto článku o ďalších šesť mesiacov, a to za výnimočných okolností, ak je nevyhnutné a primerané zabrániť narušeniu medzinárodných finančných trhov.
4. Do lehôt vymedzených v odseku 1 a 2 a predĺžených podľa odseku 3, ak CCP nemá fond pre prípad zlyhania a nemá zavedené záväzné dohody so svojimi zúčtovacími členmi, ktoré jej umožňujú použiť celú počiatočnú maržu, ktorú prijala od svojich zúčtovacích členov, alebo jej časť, ako keby to boli predfinancované príspevky, inštitúcia nahradí správny vzorec pre výpočet požiadavky na vlastné zdroje (Ki) uvedený v článku 308 ods. 2 týmto vzorcom:
kde:
IMi = počiatočná marža, ktorú v prospech CCP zložil zúčtovací člen i
IM= celková suma počiatočnej marže, ktorú inštitúcii oznámila CCP.
Článok 498
Výnimky pre obchodníkov s komoditami
1. Ustanovenia o požiadavkách vlastných zdrojov uvedené v tomto nariadení sa nevzťahujú na investičné spoločnosti, ktorých hlavná obchodná činnosť spočíva výlučne v poskytovaní investičných služieb alebo vykonávaní investičných činností vo vzťahu k finančným nástrojom uvedeným v oddiele C bodoch 5, 6, 7, 9 a 10 prílohy I k smernici 2004/39/ES a na ktoré sa 31. decembra 2006 nevzťahovala smernica 93/22/EHS.
Táto výnimka platí do 31. decembra 2017 alebo do dátumu nadobudnutia účinnosti akýchkoľvek zmien podľa odsekov 2 a 3 podľa toho, čo nastane skôr.
2. Do 31. decembra 2015 Komisia na základe verejných konzultácií a vzhľadom na prerokovanie s príslušnými orgánmi predloží Parlamentu a Rade správu o:
a)
vhodnom systéme prudenciálneho dohľadu nad investičnými spoločnosťami, ktorých hlavná obchodná činnosť spočíva výlučne v poskytovaní investičných služieb alebo vykonávaní investičných činností vo vzťahu ku komoditným derivátom alebo zmluvám o derivátoch, uvedeným v oddiele C bodoch 5, 6, 7, 9 a 10 prílohy I k smernici 2004/39/ES;
b)
potrebe zmeny a doplnenia smernice 2004/39/ES s cieľom vytvoriť ďalšiu kategóriu investičnej spoločnosti, ktorej hlavná obchodná činnosť pozostáva výlučne z poskytovania investičných služieb alebo vykonávania investičných činností vo vzťahu k finančným nástrojom uvedeným v oddiele C bodoch 5, 6, 7, 9 a 10 prílohy I k smernici 2004/39/ES, ktoré sa týkajú dodávok energie vrátane elektrickej energie, uhlia, plynu a ropy.
3. Na základe správy uvedenej v odseku 2 môže Komisia predkladať návrhy na zmeny a doplnenia tohto nariadenia.
Článok 499
Finančná páka
1. Odchylne od článkov 429 a 430 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2021 inštitúcie počítajú a vykazujú ukazovateľ finančnej páky, pričom ako mieru kapitálu použijú:
a)
kapitál Tier 1;
b)
kapitál Tier 1 s výhradou výnimiek stanovených v kapitolách 1 a 2 tejto hlavy.
2. Odchylne od článku 451 ods. 1 sa inštitúcie môžu rozhodnúť, či zverejnia informácie o ukazovateli finančnej páky buď na základe len jedného vymedzenia, alebo oboch vymedzení miery kapitálu stanovených v odseku 1 písm. a) a b) tohto článku. Ak inštitúcie zmenia svoje rozhodnutie o tom, ktorý ukazovateľ finančnej páky zverejnia, prvé zverejnenie informácií, ktoré sa uskutoční po takejto zmene, obsahuje zosúladenie informácií o všetkých ukazovateľoch finančnej páky zverejnených do času zmeny.
3. Odchylne od článku 429 ods. 2 počas obdobia od 1 januára 2014 do 31. decembra 2017 môžu príslušné orgány povoliť, aby inštitúcie počítali ukazovateľ finančnej páky na konci štvrťroka, keď sa domnievajú, že inštitúcie nemusia mať dostatočne kvalitné údaje na výpočet ukazovateľa finančnej páky, ktorý predstavuje aritmetický priemer mesačných ukazovateľov finančnej páky za štvrťrok.
Článok 500
Prechodné ustanovenia - najnižšia úroveň podľa dohody Bazilej I
1. Do 31. decembra 2017 inštitúcie, ktoré počítajú rizikovo vážené expozície v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 3, a inštitúcie, ktoré používajú pokročilé prístupy merania stanovené v tretej časti hlave III kapitole 4 na výpočet svojich požiadaviek na vlastné zdroje pre operačné riziko, spĺňajú obidve tieto požiadavky:
a)
majú v držbe vlastné zdroje, ako sa vyžaduje v článku 92;
b)
majú v držbe vlastné zdroje, ktoré dosahujú vždy aspoň 80 % celkovej minimálnej sumy vlastných zdrojov, ktoré by inštitúcia musela mať v držbe podľa článku 4 smernice 93/6/EHS v podobe, v akej uvedená smernica a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES z 20. marca 2000 o začatí a vykonávaní činností úverových inštitúcií (36) existovali pred 1. januárom 2007.
2. S výhradou schválenia príslušným orgánom možno sumu uvedenú v odseku 1 písm. b) nahradiť požiadavkou mať v držbe vlastné zdroje, ktoré vždy dosahujú aspoň 80 % vlastných zdrojov, ktorých držba inštitúciou by sa vyžadovala podľa článku 92 pri počítaní hodnoty rizikovo vážených expozícií v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 2 a treťou časťou hlavou III kapitolou 2 alebo podľa potreby 3, a nie v súlade s treťou časťou hlavou II kapitolou 3 alebo podľa potreby treťou časťou hlavou III kapitolou 4.
3. Úverová inštitúcia môže uplatňovať odsek 2, len ak na výpočet svojich kapitálových požiadaviek začala 1. januára 2010 alebo neskôr používať prístup IRB alebo pokročilé prístupy merania.
4. Dodržiavanie požiadaviek odseku 1 písm. b) vychádza z hodnôt vlastných zdrojov plne upravených tak, aby odrážali rozdiely vo výpočte vlastných zdrojov podľa smernice 2000/12/ES a smernice 93/6/EHS v podobe, v akej tieto smernice existovali pred 1. januárom 2007, a výpočet vlastných zdrojov podľa tohto nariadenia vyplývajúci zo samostatného zaobchádzania s očakávanými a neočakávanými stratami podľa tretej časti hlavy II kapitoly 3 tohto nariadenia.
5. Príslušné orgány môžu po porade s EBA upustiť od uplatňovania odseku 1 písm. b) na inštitúcie za predpokladu, že sú splnené všetky požiadavky na prístup IRB stanovené v tretej časti hlave II oddiele 6 kapitole 3 alebo kvalifikačné kritériá používania pokročilého prístupu merania stanovené v tretej časti hlave III kapitole 4.
6. Komisia do 1. januára 2017 predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o tom, či bude pri zohľadnení medzinárodného vývoja a medzinárodne dohodnutých noriem vhodné predĺžiť uplatňovanie najnižšej úrovne (Basel 1 floor) na obdobie po 31. decembri 2017 s cieľom zabezpečiť, aby existovalo obmedzenie pre interné modely. Podľa potreby sa k tejto správe pripojí samostatný legislatívny návrh.
Článok 501
Odpočet kapitálových požiadaviek pre kreditné riziko týkajúce sa expozícií voči MSP
1. Kapitálové požiadavky pre kreditné riziko týkajúce sa expozícií voči MSP sa vynásobia koeficientom 0,7619.
2. Na účely tohto článku:
a)
táto expozícia sa zahrnie do retailovej triedy alebo do triedy expozícií voči podnikom alebo do triedy expozícií zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku. Expozície v stave zlyhania sa vylúčia;
b)
MSP sú vymedzené v súlade s odporúčaním Komisie 2003/361/ES zo 6. mája 2003, o vymedzení mikro, malých a stredných podnikov (37). Z kritérií stanovených v článku 2 prílohy k uvedenému odporúčaniu sa berie do úvahy len ročný obrat;
c)
celková suma, ktorú dlhujúci klient alebo skupina prepojených klientov dlží inštitúcii a materskej spoločnosti a jej dcérskym spoločnostiam, vrátane akýchkoľvek expozícií v stave zlyhania, ale okrem pohľadávok alebo podmienených pohľadávok zabezpečených kolaterálom vo forme nehnuteľného majetku určeného na bývanie, neprekročí podľa informácií, ktoré má inštitúcia, sumu 1,5 milióna EUR. Inštitúcia podnikne primerané kroky, aby takéto informácie získala.
3. Inštitúcie podávajú každé tri mesiace príslušným orgánom správu o celkovej sume expozícií voči MSP vypočítanej v súlade s odsekom 2.
4. Komisia do 2 januára 2017 vypracuje správu o vplyve požiadaviek na vlastné zdroje ustanovených v tomto nariadení na požičiavanie MSP a fyzickým osobám a predloží ju Európskemu parlamentu a Rade spolu s prípadným legislatívnym návrhom.
5. Na účely odseku 4 EBA predloží Komisii:
a)
analýzu vývoja trendov a podmienok poskytovania úverov MSP počas obdobia uvedeného v odseku 4;
b)
analýzu efektívnej rizikovosti MSP Únie počas celého hospodárskeho cyklu;
c)
správu o súlade požiadaviek na vlastné zdroje ustanovených v tomto nariadení pre kreditné riziko týkajúce sa expozícií voči MSP s výsledkami analýzy podľa písmen a) a b).
HLAVA II
SPRÁVY A PRESKÚMANIA
Článok 502
Cyklickosť minimálnych kapitálových požiadaviek
Komisia v spolupráci s EBA, ESRB a členskými štátmi a pri zohľadnení stanoviska ECB pravidelne sleduje, či toto nariadenie ako celok spolu so smernicou 2013/36/EÚ, má značný vplyv na hospodársky cyklus, a z hľadiska tohto preskúmania zváži, či sú dôvody na prijatie nápravných opatrení. EBA podá do 31. decembra 2013 Komisii správu, či a ako by sa metodiky inštitúcií uplatňujúcich prístup IRB mali zbližovať s cieľom zaviesť porovnateľnejšie kapitálové požiadavky a zároveň zmierniť procyklickosť.
Na základe tejto analýzy a pri zohľadnení stanoviska ECB Komisia každé dva roky vypracuje správu a predloží ju Európskemu parlamentu a Rade spolu so všetkými vhodnými návrhmi. Pri príprave správy sa v primeranej miere zohľadnia príspevky od strán prijímajúcich úvery a poskytujúcich úvery.
Komisia do 31. decembra 2014 preskúma uplatňovanie článku 33 ods. 1 písm. c) a vypracuje o ňom správu, ktorú spolu s prípadným legislatívnym návrhom predloží Európskemu parlamentu a Rade.
So zreteľom na potenciálne eliminovanie článku 33 ods. 1 písm. c) a jeho potenciálne uplatňovanie na úrovni Únie sa preskúmaním zabezpečí najmä to, aby boli zavedené dostatočné ochranné opatrenia na zaistenie finančnej stability vo všetkých členských štátoch.
Článok 503
Požiadavky na vlastné zdroje pre expozície vo forme krytých dlhopisov
1. Komisia do 31. decembra 2014 po porade s EBA podá Parlamentu a Rade správu, spolu s prípadnými vhodnými návrhmi v súvislosti s tým, či rizikové váhy stanovené v článku 129 a požiadavky na vlastné zdroje pre špecifické riziko uvedené v článku 336 ods. 3 sú primerané pre všetky nástroje, ktoré spĺňajú podmienky na toto zaobchádzanie, a či sú kritériá uvedené v článku 129 primerané.
2. V správe a návrhoch uvedených v odseku 1 sa zohľadní:
a)
rozsah, v akom sa v regulačných kapitálových požiadavkách uplatňovaných v súčasnosti na kryté dlhopisy primerane rozlišuje medzi rozdielmi v kreditnej kvalite krytých dlhopisov a kolaterálu, ktorým sú zabezpečené, vrátane rozsahu odlišností medzi členskými štátmi;
b)
transparentnosť trhu s krytými dlhopismi a rozsah, v akom uľahčuje komplexnú internú analýzu zo strany investorov, pokiaľ ide o kreditné riziko krytých dlhopisov a kolaterálu, ktorým sú zabezpečené, a oddelenie aktív v prípade platobnej neschopnosti emitenta vrátane zmierňovacích účinkov príslušného prísneho národného rámca v súlade s článkom 129 tohto nariadenia a článkom 52 ods. 4 smernice 2009/65/ES na celkovú kreditnú kvalitu krytého dlhopisu a jeho vplyv na úroveň transparentnosti požadovanú investormi;
c)
rozsah, v ktorom má emitovanie krytých dlhopisov úverovou inštitúciou vplyv na kreditné riziko, ktorému sú vystavení ďalší veritelia emitujúcej inštitúcie.
3. Komisia do 31. decembra 2014 po porade s EBA podá Európskemu parlamentu a Rade správu, v ktorej uvedie, či by sa pôžičky zabezpečené lietadlami (záložné právo na lietadlo) a pôžičky na nehnuteľný majetok určený na bývanie zabezpečené zárukou, ale nezabezpečené registrovanou hypotékou, mali za určitých podmienok považovať za prípustné aktíva v súlade s článkom 129.
4. Komisia do 31. decembra 2016 preskúma vhodnosť výnimky ustanovenej v článku 496 a prípadne aj vhodnosť rozšírenia podobného zaobchádzania na akúkoľvek inú formu krytého dlhopisu. Na základe tohto preskúmania môže Komisia podľa potreby prijať delegované akty v súlade s článkom 462 na stanovenie trvalého charakteru uvedenej výnimky alebo vypracovať legislatívne návrhy na jej rozšírenie na ostatné formy krytých dlhopisov.
Článok 504
Kapitálové nástroje upísané orgánmi verejnej moci v núdzových situáciách
Komisia do 31. decembra 2016 a po porade s EBA podá Európskemu parlamentu a Rade spolu so všetkými vhodnými návrhmi správu o tom, či si zaobchádzanie stanovené v článku 31 vyžaduje úpravu alebo či by sa malo zmeniť alebo zrušiť.
Článok 505
Preskúmanie dlhodobého financovania
Komisia do 31. decembra 2014 podá Európskemu parlamentu a Rade spolu so všetkými vhodnými návrhmi správu o primeranosti požiadaviek uvedených v tomto nariadení, a to z hľadiska potreby zabezpečiť primeranú výšku zdrojov pre všetky formy dlhodobého financovania hospodárstva, vrátane projektov kritickej infraštruktúry v Únii v oblasti dopravy, energetiky a komunikácií.
Článok 506
Kreditné riziko - vymedzenie pojmu zlyhanie
EBA do 31. decembra 2017 podá Komisii správu o tom, ako nahradenie lehoty 90 dní lehotou 180 dní po termíne splatnosti, ako sa uvádza v článku 178 ods. 1 písm. b), ovplyvňuje hodnoty rizikovo vážených expozícií, ako aj o vhodnosti uplatňovania uvedeného ustanovenia v období po 31. decembri 2019.
Komisia môže na základe tejto správy predložiť legislatívne návrhy na zmeny tohto nariadenia.
Článok 507
Veľká majetková angažovanosť
Komisia preskúma do 31. decembra 2015 uplatňovanie článku 400 ods. 1 písm. j) a článku 400 ods. 2 vrátane otázky, či by sa výnimky uvedené v článku 400 ods. 2 mali udeľovať na základe voľného uváženia, a vyhotoví o tom správu, ktorú predloží Európskemu parlamentu a Rade, spolu s prípadným legislatívnym návrhom.
V súvislosti s potenciálnym obmedzením rozsahu vnútroštátnej právomoci podľa článku 400 ods. 2 písm. c) a jej prípadného uplatnenia na úrovni Únie sa pri preskúmaní osobitne zohľadní efektívnosť riadenia rizika skupiny, pričom sa zabezpečí, aby sa zaviedli dostatočné záruky s cieľom zaistiť finančnú stabilitu vo všetkých členských štátoch, v ktorých má daný subjekt skupiny svoje sídlo.
Článok 508
Úroveň uplatňovania
1. Komisia preskúma do 31. decembra 2014 uplatňovanie prvej časti hlavy II a článku 113 ods. 6 a 7 a vyhotoví o tom správu, ktorú predloží Európskemu parlamentu a Rade, spolu s prípadným legislatívnym návrhom.
2. Komisia podá do 31. decembra 2015 správu o tom, či a ako by sa požiadavka týkajúca sa krytia likviditou stanovená v šiestej časti mala vzťahovať na investičné spoločnosti, a po porade s EBA predloží túto správu Európskemu parlamentu a Rade spolu s prípadným legislatívnym návrhom.
3. Komisia po porade s EBA a ESMA a na základe rokovaní s príslušnými orgánmi podá do 31. decembra 2015 Európskemu parlamentu a Rade správu o vhodnom režime prudenciálneho dohľadu nad investičnými spoločnosťami a spoločnosťami uvedenými v článku 4 ods. 1 bode 2 písm. b) a c). V prípade potreby sa na základe tejto správy predloží legislatívny návrh.
Článok 509
Požiadavky na likviditu
1. EBA monitoruje a vyhodnocuje správy vypracované na základe článku 415 ods. 1 za jednotlivé meny a za rôzne podnikateľské modely. EBA po porade s ESRB, nefinančnými koncovými používateľmi, bankovým sektorom, príslušnými orgánmi a národnými centrálnymi bankami raz za rok a prvýkrát do 31. decembra 2013 podá Komisii správu o tom, či by stanovenie všeobecnej požiadavky týkajúcej sa krytia likvidity v šiestej časti na základe položiek, ktoré sa majú vykazovať v súlade so šiestou časťou hlavou II a prílohy III pri posúdení buď individuálne, alebo súhrnne, mohlo mať závažný škodlivý vplyv na podnikateľský a rizikový profil inštitúcií usadených v Únii, alebo na stabilitu a riadne fungovanie finančných trhov alebo na hospodárstvo a stabilitu poskytovania bankových úverov, s osobitným zameraním na úvery pre MSP a na obchodné financovanie vrátane úverov poskytovaných na základe oficiálnych schém poistenia exportných úverov.
V správe uvedenej v prvom pododseku by sa mal náležite zohľadniť vývoj na trhoch a vývoj v oblasti medzinárodnej regulácie, ako aj súvislosť tejto požiadavky na krytie likvidity s inými prudenciálnymi požiadavkami podľa tohto nariadenia, ako je napríklad pomer rizikového kapitálu stanovený v článku 92 a ukazovateľ finančnej páky.
Európskemu parlamentu a Rade sa poskytne príležitosť zaujať stanovisko k správe uvedenej v prvom pododseku.
2. EBA v správe uvedenej v odseku 1 posúdi najmä:
a)
ustanovenie mechanizmov obmedzujúcich hodnotu kladných tokov likvidity, predovšetkým so zreteľom na určenie vhodného horného ohraničenia kladného peňažného toku a určenie podmienok jeho uplatňovania, pričom zohľadní rôzne podnikateľské modely vrátane postupovaného financovania (pass through financing), faktoringu, lízingu, krytých dlhopisov, hypoték, emisie krytých dlhopisov, ako aj rozsah, v ktorom by sa toto horné ohraničenie malo upraviť alebo zrušiť, aby sa zohľadnili osobitosti špecializovaného financovania;
b)
kalibráciu kladných a záporných peňažných tokov uvedených v šiestej časti hlave II, najmä v článku 422 ods. 7 a v článku 425 ods. 2;
c)
ustanovenie mechanizmov obmedzujúcich požiadavky na krytie likvidity určitými kategóriami likvidných aktív; posúdi najmä vhodný minimálny percentuálny podiel likvidných aktív uvedených v článku 416 ods. 1 písm. a), b) a c) na celkových likvidných aktívach, pričom otestuje prahovú hodnotu 60 % a zohľadní vývoj v oblasti medzinárodnej regulácie. Aktíva, ktoré sú dlžné a splatné alebo sú splatné na požiadanie do 30 kalendárnych dní by sa nemali do tohto limitu započítavať s výnimkou prípadu, keď sa tieto aktíva získali voči kolaterálu, ktorý sa tiež kvalifikuje podľa článku 416 ods. 1 písm. a), b) a c);
d)
stanovenia konkrétnych mier nižšieho záporného peňažného toku a/alebo vyššieho kladného peňažného toku pre toky v rámci skupiny, stanovenia, za akých podmienok by boli z prudenciálneho hľadiska takéto konkrétne miery kladných alebo záporných peňažných tokov opodstatnené, a stanoví sa vysokoúrovňový opis metodiky využívajúcej objektívne kritériá a parametre na stanovenie konkrétnych úrovní kladných a záporných peňažných tokov medzi inštitúciou a protistranou, keď nie sú usadené v rovnakom členskom štáte;
e)
kalibráciu mier čerpania uplatniteľných na nečerpané záväzné kreditné facility a facility likvidity, na ktoré sa vzťahuje článok 424 ods. 3 a 5. EBA by mala najmä otestovať mieru čerpania vo výške 100 %;
f)
vymedzenie retailového vkladu v článku 411 bode 2, najmä vhodnosť zavedenia prahovej hodnoty na vklady fyzických osôb;
g)
potrebu zaviesť novú kategóriu retailového vkladu s nižším záporným peňažným tokom, a to vzhľadom na osobitné charakteristické znaky takýchto vkladov, ktoré by mohli odôvodňovať nižšiu mieru záporných peňažných tokov, a berúc do úvahy medzinárodný vývoj;
h)
výnimiek z požiadaviek na zloženie likvidných aktív, ktoré musia inštitúcie mať v držbe, ak sú súhrnné opodstatnené potreby inštitúcie vzhľadom na likvidné aktíva v určitej mene vyššie ako dostupné likvidné aktíva, a podmienok, ktorým by mali tieto výnimky podliehať;
i)
vymedzenie finančných produktov, ktoré sú v súlade s islamským právnym systémom (šaría) ako alternatívy aktív, ktoré by sa kvalifikovali ako likvidné aktíva na účely článku 416, a to na použitie bankami, ktoré sú v súlade s islamským právnym systémom;
j)
vymedzenie okolností stresu vrátane zásad použitia zásob likvidných aktív a potrebných reakcií dohľadu, za ktorých by inštitúcie mohli použiť svoje likvidné aktíva na krytie záporných tokov likvidity, a spôsobov riešenia nedodržiavania pravidiel;
k)
vymedzenie zriadeného prevádzkového vzťahu pre nefinančného klienta uvedeného v článku 422 ods. 3 písm. c);
l)
kalibráciu miery záporného peňažného toku uplatniteľného na služby korešpondenčného bankovníctva a služby prime brokerage, ako sa uvádza v článku 422 ods. 4 prvého pododseku;
m)
mechanizmy zachovania dlhopisov s vládnou zárukou emitovaných pre úverové inštitúcie ako súčasť podporných opatrení vlády, ktorým Únia schválila štátnu pomoc, ako sú napríklad dlhopisy, ktoré emituje National Asset Management Agency (NAMA) v Írsku a Spanish Asset Management Company v Španielsku, a ktoré sú určené na odstránenie problémových aktív zo súvah úverových inštitúcií, ako aktív s mimoriadne vysokou likviditou a kreditnou kvalitou, minimálne do decembra 2023.
3. EBA po porade s ESMA a ECB podá do 31. decembra 2013 Komisii správu o vhodných jednotných vymedzeniach vysokej a mimoriadne vysokej likvidity a kreditnej kvality prevoditeľných aktív na účely článku 416 a primeraných haircutov pre aktíva, ktoré by sa kvalifikovali ako likvidné aktíva na účely článku 416, s výnimkou aktív uvedených v článku 416 ods. 1 písm. a), b) a c).
Európskemu parlamentu a Rade sa poskytne príležitosť zaujať stanovisko k tejto správe.
V správe uvedenej v prvom pododseku by sa mali zvážiť aj:
a)
iné kategórie aktív, konkrétne RMBS vysokej likvidity a kreditnej kvality,
b)
iné kategórie cenných papierov a úverov prípustných z hľadiska centrálnej banky, napríklad dlhopisy miestnej samosprávy a krátkodobé obchodovateľné cenné papiere; a
c)
iné aktíva, ktoré nie sú z prípustné hľadiska centrálnej banky, ale sú obchodovateľné, napríklad kapitálové cenné papiere kótované na uznanej burze, zlato, kapitálové nástroje viazané na významný index, dlhopisy so zárukou, kryté dlhopisy, podnikové dlhopisy a fondy založené na uvedených aktívach.
4. V správe uvedenej v odseku 3 sa zváži, či - a ak, do akej miery - by sa vzhľadom na medzinárodný vývoj a pri zohľadnení európskych osobitostí vrátane spôsobu vykonávania menovej politiky v Únii mali medzi likvidné aktíva zahrnúť pohotovostné kreditné facility uvedené v článku 416 ods. 1 písm. e).
EBA testuje najmä vhodnosť nasledujúcich kritérií a primerané úrovne pre takéto vymedzenia:
a)
minimálny objem obchodov s aktívami;
b)
minimálny objem nesplatených aktív;
c)
transparentná tvorba cien a informácie po uskutočnení obchodu;
d)
stupne kreditnej kvality uvedené v tretej časti hlave II kapitole 2;
e)
overený záznam o cenovej stabilite;
f)
priemerný objem obchodov a priemerná veľkosť obchodov;
g)
maximálne rozpätie ponuky kúpy a predaja;
h)
zostávajúci čas do splatnosti;
i)
minimálny koeficient obratu.
5. EBA do 31. januára 2014 okrem toho predloží správu o týchto skutočnostiach:
a)
jednotné vymedzenie vysokej a mimoriadne vysokej likvidity a kreditnej kvality;
b)
možné neúmyselné dôsledky vymedzenia likvidných aktív pre vykonávanie operácií menovej politiky a rozsah, v ktorom:
i)
zoznam likvidných aktív, ktorý je oddelený od zoznamu aktív prípustných z hľadiska centrálnej banky, môže stimulovať inštitúcie k predkladaniu prípustných aktív, ktoré nie sú zahrnuté do vymedzenia likvidných aktív v operáciách refinancovania;
ii)
regulácia likvidity môže odrádzať inštitúcie od požičiavania alebo vypožičiavania na nezabezpečenom peňažnom trhu a či to môže viesť k spochybneniu zamerania sadzby EONIA pri vykonávaní menovej politiky;
iii)
zavedenie požiadavky na krytie likvidity môže centrálnym bankám sťažiť zabezpečovanie cenovej stability pomocou existujúceho rámca a nástrojov menovej politiky;
c)
prevádzkové požiadavky na držbu likvidných aktív uvedené v článku 417 ods. 1 písm. b) až f) v súlade s vývojom v oblasti medzinárodnej regulácie.
Článok 510
Požiadavky na čisté stabilné financovanie
1. EBA do 31. decembra 2015 podá Komisii správu vychádzajúcu z položiek, ktoré sa majú vykazovať v súlade so šiestou časťou hlavou III, o tom, či a ako by bolo vhodné zabezpečiť, aby inštitúcie používali stabilné zdroje financovania, vrátane posúdenia vplyvu na podnikateľský a rizikový profil inštitúcií usadených v Únii, na finančné trhy alebo na hospodárstvo a bankové úvery, s osobitným zameraním na úvery pre MSP a na obchodné financovanie vrátane úverov poskytovaných na základe oficiálnych schém poistenia exportných úverov a postupovaného financovania (pass through financing) vrátane krytia financovaného prostredníctvom hypoték. EBA najmä vykoná analýzu vplyvu stabilných zdrojov financovania na štruktúry refinancovania existujúce v rámci rôznych bankových modelov v Únii.
2. EBA zároveň podá do 31. decembra 2015 Komisii správu vychádzajúcu z položiek, ktoré sa majú vykazovať v súlade so šiestou časťou hlavou III, v súlade s jednotnými formátmi vykazovania uvedenými v článku 415 ods. 3 písm. a) a po porade s ESRB, o metodikách určovania výšky stabilného financovania dostupného inštitúciám a požadovaného inštitúciami, ako aj o vhodných jednotných vymedzeniach pre výpočet takejto požiadavky na čisté stabilné financovanie, pričom preskúma najmä:
a)
kategórie a váhy uplatnené na zdroje stabilného financovania uvedené v článku 427 ods. 1;
b)
kategórie a váhy uplatnené na stanovanie požiadavky na stabilné financovanie uvedenej v článku 428 ods. 1;
c)
metodiky podľa potreby zabezpečia stimulačný alebo odrádzajúci účinok s cieľom povzbudiť stabilnejšie dlhodobejšie financovanie aktív, podnikateľských činností, investícií a financovanie inštitúcií;
d)
potrebu vypracovať rôzne metodiky pre rôzne typy inštitúcií.
3. Komisia do 31. decembra 2016 podľa potreby a po zohľadnení správ uvedených v odsekoch 1 a 2, ako aj po úplnom zohľadnení rozmanitosti bankového sektora v Únii, predloží Európskemu parlamentu a Rade legislatívny návrh ako zabezpečiť, aby inštitúcie používali stabilné zdroje financovania.
Článok 511
Finančná páka
1. Na základe výsledkov správy uvedenej v odseku 3 Komisia predloží do 31. decembra 2016 Európskemu parlamentu a Rade správu o vplyve a účinnosti ukazovateľa finančnej páky.
2. K správe sa podľa potreby pripojí legislatívny návrh o zavedení vhodného počtu úrovní ukazovateľa finančnej páky, ktorú by inštitúcie uplatňujúce rôzne podnikateľské modely museli dosiahnuť, z čoho vyplýva primeraná kalibrácia týchto úrovní a primerané úpravy hodnoty kapitálu a veľkosti celkovej expozície uvedenej v článku 429, spolu s akýmikoľvek súvisiacimi opatreniami flexibility, ak je to potrebné, a to vrátane primeraných zmien a doplnení článku 458 s cieľom zaviesť ukazovateľ finančnej páky v rámci rozsahu pôsobnosti opatrení uvedených v tomto článku.
3. EBA na účely odseku 1 podá Komisii správu do 31. októbra 2016 aspoň o týchto skutočnostiach:
a)
či rámec ukazovateľa finančnej páky ustanovený týmto nariadením a článkami 87 a 98 smernice 2013/36/EÚ je vhodným nástrojom na uspokojivé potlačenie rizika nadmerného využívania finančnej páky na strane inštitúcií z hľadiska spôsobu i miery;
b)
o identifikovaní podnikateľských modelov, ktoré zohľadňujú celkové rizikové profily inštitúcií a o zavedení rôznych úrovní ukazovateľa finančnej páky pre tieto modely;
c)
či požiadavky stanovené v článkoch 76 a 87 smernice 2013/36/EÚ v súlade s článkami 73 a 97 smernice 2013/36/EÚ na riešenie rizika nadmerného využívania finančnej páky sú dostatočné na to, aby zabezpečili správne riadenie tohto rizika inštitúciami, a ak nie, aké sú ďalšie zlepšenia potrebné na dosiahnutie týchto cieľov;
d)
či by boli potrebné zmeny výpočtu metodiky uvedenej v článku 429, aby sa ukazovateľ finančnej páky mohol použiť ako vhodný ukazovateľ rizika nadmerného využívania finančnej páky inštitúcie, a ak by boli potrebné, tak aké;
e)
či sa v súvislosti s výpočtom veľkosti celkovej expozície ukazovateľa finančnej páky hodnota expozície zmlúv uvedených v prílohe II určená s použitím metódy pôvodnej expozície závažne odlišuje od hodnoty expozície určenej s použitím metódy oceňovania trhovou hodnotu;
f)
či by použitie vlastných zdrojov alebo vlastného kapitálu Tier 1 ako miery kapitálu pre ukazovateľ finančnej páky mohlo byť primeranejšie na plánovaný účel sledovania rizika nadmerného využívania finančnej páky, a ak áno, aká by bola primeraná kalibrácia ukazovateľa finančnej páky;
g)
či konverzný faktor uvedený v článku 429 ods. 10 písm. a) pre nevyčerpané kreditné facility, ktoré možno kedykoľvek bezpodmienečne vypovedať bez lehoty, je primerane konzervatívny na základe dôkazov zhromaždených počas obdobia pozorovania;
h)
či častosť a formát zverejňovania položiek uvedených v článku 451 sú primerané;
i)
aká by bola primeraná úroveň ukazovateľa finančnej páky pre každý podnikateľský model identifikovaný podľa písmena b);
j)
či by sa pre každú úroveň ukazovateľa finančnej páky malo stanoviť pásmo;
k)
či by na zavedenie ukazovateľa finančnej páky ako požiadavky na inštitúcie boli nevyhnutné zmeny rámca ukazovateľa finančnej páky ustanoveného v tomto nariadení, a ak áno, tak aké;
l)
či by sa zavedením ukazovateľa finančnej páky ako požiadavky na inštitúcie účinne obmedzilo riziko nadmerného využívania finančnej páky týmito inštitúciami, a ak áno, či by úroveň ukazovateľa finančnej páky mala byť taká istá pre všetky inštitúcie alebo by mala byť určená podľa rizikového profilu a podnikateľského modelu, ako aj podľa veľkosti inštitúcie a s ohľadom na tieto skutočnosti, aké dodatočné kalibrácie alebo prechodné obdobie by sa vyžadovali.
4. Správa uvedená v odseku 3 sa vzťahuje na obdobie minimálne od 1 januára 2014 do 30. júna 2016 a zohľadňujú sa v nej aspoň tieto skutočnosti:
a)
vplyv zavedenia ukazovateľa finančnej páky určeného v súlade s článkom 429 ako požiadavky, ktorú by inštitúcie boli povinné plniť, na:
i)
finančné trhy všeobecne, a najmä na trhy repo transakcií, derivátov a krytých dlhopisov;
ii)
stabilitu inštitúcií;
iii)
podnikateľské modely a štruktúry súvahy inštitúcií, najmä pokiaľ ide o nízko rizikové oblasti podnikateľskej činnosti, ako napríklad podporné úvery poskytované verejnými rozvojovými bankami, komunálne úvery, financovanie nehnuteľného majetku určeného na bývanie a iné nízko rizikové oblasti upravené vnútroštátnymi právnymi predpismi;
iv)
migráciu expozícií voči subjektom, ktoré nepodliehajú prudenciálnemu dohľadu;
v)
finančnú inováciu, najmä na vývoj nástrojov s včlenenou finančnou pákou;
vi)
ochotu inštitúcie vystaviť sa riziku;
vii)
činnosti zúčtovania, vyrovnania a správy finančných nástrojov a prevádzka centrálnej protistrany;
viii)
cyklickosť kapitálu a veľkosti celkovej expozície ukazovateľa finančnej páky;
ix)
bankové úvery, s osobitným dôrazom na úvery pre MSP, orgány miestnej samosprávy, regionálne vlády a subjekty verejného sektora a na obchodné financovanie, vrátane úverov poskytovaných na základe oficiálnych schém poistenia exportných úverov;
b)
interakcia ukazovateľa finančnej páky s požiadavkami na vlastné zdroje založené na riziku a požiadavkami na likviditu stanovenými v tomto nariadení;
c)
vplyv účtovných rozdielov medzi účtovnými štandardmi uplatňovanými na základe nariadenia (ES) č. 1606/2002, účtovnými štandardmi uplatňovanými na základe smernice 86/635/EHS a iným uplatniteľným účtovným rámcom a inými relevantnými účtovnými rámcami na porovnateľnosť ukazovateľa finančnej páky.
Článok 512
Expozície voči prevedenému kreditnému riziku
Komisia podá do 31. decembra 2014 Európskemu parlamentu a Rade správu o uplatňovaní a účinnosti ustanovení piatej časti v súvislosti s vývojom na medzinárodnom trhu.
Článok 513
Makroprudenciálne pravidlá
1. Európska komisia do 30. júna 2014 po konzultácii s ESRB a EBA preskúma, či sú makroprudenciálne pravidlá uvedené v tomto nariadení a v smernici 2013/36/EÚ dostatočné na zmiernenie systémových rizík v sektoroch, regiónoch a členských štátoch vrátane posúdenia:
a)
či sú súčasné makroprudenciálne nástroje uvedené v tomto nariadení a v smernici 2013/36/EÚ účinné, efektívne a transparentné;
b)
či sú pokrytie a prípadná úroveň vzájomného prekrývania sa jednotlivých makroprudenciálnych nástrojov zameraných na podobné riziká uvedené v tomto nariadení a v smernici 2013/36/EÚ primerané a prípadne navrhne nové makroprudenciálne pravidlá;
c)
aká je interakcia medzinárodne dohodnutých predpisov pre systémové inštitúcie a ustanovení tohto nariadenia a smernice 2013/36/EÚ a v prípade potreby navrhne nové pravidlá, pričom zohľadní tieto medzinárodne dohodnuté predpisy.
2. Komisia do 31. decembra 2014 podá na základe konzultácie s ESRB a EBA správu Európskemu parlamentu a Rade o posúdení uvedenom v odseku 1 a v prípade potreby predloží Európskemu parlamentu a Rade legislatívny návrh.
Článok 514
Kreditné riziko protistrany a metóda pôvodnej expozície
Komisia preskúma do 31. decembra 2016 uplatňovanie článku 275 a vyhotoví o ňom správu, ktorú predloží Európskemu parlamentu a Rade, a v prípade potreby predloží legislatívny návrh.
Článok 515
Monitorovanie a hodnotenie
1. EBA spolu s ESMA vypracuje do 2 januára 2015 správu o fungovaní tohto nariadenia so súvisiacimi povinnosťami vyplývajúcimi z nariadenia (EÚ) č. 648/2012, najmä so zreteľom na inštitúcie fungujúce ako centrálna protistrana, aby sa zabránilo zdvojovaniu požiadaviek na derivátové transakcie, a tým zvyšovaniu regulačného rizika a zvyšovaniu nákladov na monitorovanie príslušnými orgánmi.
2. EBA monitoruje a hodnotí fungovanie ustanovení pre požiadavky na vlastné zdroje pre expozície voči centrálnej protistrane stanovené v tretej časti hlave II kapitole 6 oddiele 9. EBA do 1. januára 2015 podá Komisii správu o vplyve a účinnosti týchto ustanovení.
3. Komisia do 31. decembra 2016 preskúma dosiahnutie súladu medzi týmto nariadením a súvisiacimi povinnosťami vyplývajúcimi z nariadenia (EÚ) č. 648/2012, ako aj požiadavkami na vlastné zdroje stanovenými v tretej časti hlave II kapitole 6 oddiele 9 a podá o tom správu, ktorú zároveň predloží spolu s prípadným legislatívnym návrhom Európskemu parlamentu a Rade.
Článok 516
Dlhodobé financovanie
Komisia podá do 31. decembra 2015 správu o vplyve tohto nariadenia na podporu dlhodobých investícií do infraštruktúry posilňujúcej rast.
Článok 517
Vymedzenie prípustného kapitálu
Komisia preskúma do 31. decembra 2014 vhodnosť vymedzenia pojmu prípustný kapitál, ktorý sa uplatňuje na účely druhej časti hlavy III a štvrtej časti a vypracuje o tom správu, ktorú predloží Európskemu parlamentu a Rade, a prípadne predloží legislatívny návrh.
Článok 518
Preskúmanie kapitálových nástrojov, ktoré možno odpísať alebo konvertovať, keď už viac nie sú životaschopné
Komisia do 31. decembra 2015 preskúma, či by toto nariadenie malo obsahovať požiadavku, že nástroje dodatočného kapitálu Tier 1 alebo Tier 2 sa musia odpísať v prípade, ak sa určí, že inštitúcia už viac nie je životaschopná, a podá o tom správu. Komisia túto správu predloží Európskemu parlamentu a Rade spolu s prípadným legislatívnym návrhom.
Článok 519
Odpočítanie majetku dôchodkového fondu so stanovenými požitkami od položiek vlastného kapitálu Tier 1
EBA vypracuje do 30. júna 2014 správu o tom, či revidované štandardy IAS 19 v spojení s odpočítaním čistého majetku v dôchodkovom fonde uvedeného v článku 36 písm. e) a zmenami v čistých záväzkoch dôchodkového fondu vedú k nenáležitej volatilite vlastných zdrojov inštitúcie.
Komisia zohľadní správu EBA a do 31. decembra 2014 vypracuje správu určenú Európskemu parlamentu a Rade o tejto otázke uvedenej v prvom pododseku spolu s prípadným legislatívnym návrhom na zavedenie zaobchádzania upravujúceho čistý majetok alebo záväzky dôchodkového fondu so stanovenými požitkami pre výpočet vlastných zdrojov.
HLAVA III
ZMENY
Článok 520
Zmeny nariadenia (EÚ) č. 648/2012
Nariadenie (EÚ) č. 648/2012 sa mení takto:
1.
V hlave IV sa dopĺňa táto kapitola:
„KAPITOLA 4
Výpočty a vykazovanie na účely nariadenia (EÚ) č. 575/2013
Článok 50a
Výpočet KCCP
1. Na účely článku 308 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 36/2013 z 26 júna 2013 o prudenciálnych požiadavkách na úverové inštitúcie a investičné spoločnosti (38), ak CCP dostala oznámenie stanovené v článku 301 ods. 2 písm. b) uvedeného nariadenia, vypočíta KCCP uvedené v odseku 2 tohto článku pre všetky zmluvy a transakcie, ktoré zúčtováva pre všetkých svojich zúčtovacích členov, na ktorých sa vzťahuje daný fond pre prípad zlyhania.
2. CCP vypočíta hypotetický kapitál (KCCP) takto:
kde:
EBRMi
=
hodnota expozície pred zmiernením rizika, ktorá sa rovná hodnote expozície CCP voči zúčtovaciemu členovi i vyplývajúcej zo všetkých zmlúv a transakcií s týmto zúčtovacím členom, vypočítaná bez zohľadnenia kolaterálu, ktorý poskytol tento zúčtovací člen;
IMi
=
počiatočná marža, ktorú CCP poskytol zúčtovací člen i;
DFi
=
predfinancovaný príspevok zúčtovacieho člena i;
RW
=
20 % riziková váha;
podiel kapitálu
=
8 %.
3. CCP vykonáva výpočet v zmysle odseku 2 aspoň raz za štvrťrok alebo častejšie, ak to vyžadujú príslušné orgány jej zúčtovacích členov, ktorí sú inštitúciami.
4. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom upresniť na účely odseku 3 tieto skutočnosti:
a)
frekvenciu a dátumy výpočtu ustanoveného v odseku 2;
b)
situácie, v ktorých príslušný orgán inštitúcie konajúcej ako zúčtovací člen môže vyžadovať vyššie frekvencie výpočtu a vykazovania ako sú frekvencie, na ktoré sa odkazuje v písmene a).
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 50b
Všeobecné pravidlá pre výpočet Kccp
Na účely výpočtu ustanoveného v článku 50a ods. 2 sa uplatňujú tieto pravidlá:
a)
CCP vypočíta hodnotu expozícií, ktoré má voči svojim zúčtovacím členom, takto:
i)
pre expozície vyplývajúce zo zmlúv a transakcií uvedených v článku 301 ods. 1 písm. a) a d) nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
ii)
pre expozície vyplývajúce zo zmlúv a transakcií uvedených v článku 301 ods. 1 písm. b), c) a e) nariadenia (EÚ) č. 575/2013 ich vypočíta v súlade so súhrnnou metódou nakladania s finančným kolaterálom uvedenou v článkoch 223 s úpravami z dôvodu volatility stanovenými orgánom dohľadu podľa článku 223 a 224 uvedeného nariadenia. Výnimka uvedená v článku 285 ods. 3 písm. a) uvedeného nariadenia sa neuplatňuje;
iii)
pre expozície vyplývajúce z transakcií neuvedených v článku 301 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 a ktoré sú spojené iba s rizikom vyrovnania, ich vypočíta v súlade s treťou časťou hlavou V uvedeného nariadenia;
b)
pre inštitúcie, na ktoré sa vzťahuje nariadenie (EÚ) č. 575/2013, sú súbory vzájomného započítania rovnaké ako tie, ktoré sa vymedzujú v tretej časti hlave II uvedeného nariadenia;
c)
pri výpočte hodnôt uvedených v písmene a) odpočíta CCP od svojich expozícií kolaterál, ktorý poskytli jej zúčtovací členovia, primerane znížený o úpravy z dôvodu volatility stanovené orgánom dohľadu v súlade so súhrnnou metódou nakladania s finančným kolaterálom stanovenou v článku 224 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
d)
CCP vypočíta svoje expozície voči svojim zúčtovacím členom vyplývajúce z transakcií financovania cenných papierov podľa súhrnnej metódy nakladania s finančným kolaterálom s úpravami z dôvodu volatility stanovenými orgánom dohľadu, ako sa uvádza v článkoch 223 a 224 nariadenia (EÚ) č. 575/2013;
e)
ak má CCP expozície voči jednej alebo viacerým CCP, s každou takouto expozíciou zaobchádza, ako keby to bola expozícia voči zúčtovacím členom a každú maržu alebo predfinancovaný príspevok, ktorý od týchto CCP dostane, zahrnie do výpočtu KCCP;
f)
ak má CCP záväzné zmluvné dojednanie so svojimi zúčtovacími členmi, ktoré jej umožňuje použiť celú počiatočnú maržu alebo jej časť prijatú od svojich zúčtovacích členov, ako keby to bol predfinancovaný príspevok, CCP považuje na účely výpočtu uvedeného v odseku 1 túto počiatočnú maržu za predfinancovaný príspevok a nie za počiatočnú maržu;
g)
ak CCP uplatňuje metódu oceňovania podľa trhovej hodnoty, nahradí vzorec v článku 298 ods. 1 písm. c) bode ii) nariadenia (EÚ) č. 575/2013 týmto vzorcom:
;
kde čitateľ NGR sa vypočíta v súlade s článkom 274 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 36/2013 a len predtým, ako sa premenlivé marže skutočne vymenia na konci obdobia zúčtovania, pričom menovateľom sú hrubé reprodukčné náklady;
h)
ak CCP uplatňuje metódu oceňovania podľa trhovej hodnoty stanovenú v článku 274 nariadenia (EÚ) č. 575/2013, nahradí vzorec uvedený v článku 298 ods. 1 písm. c) bode ii) uvedeného nariadenia týmto vzorcom:
kde čitateľ NGR sa vypočíta v súlade s článkom 274 ods. 1 uvedeného nariadenia a len predtým, ako sa premenlivé marže skutočne vymenia na konci obdobia zúčtovania, pričom menovateľom sú hrubé reprodukčné náklady;
i)
ak CCP nedokáže vypočítať hodnotu NGR stanovenú v článku 298 ods. 1 písm. c) bodu ii) nariadenia (EÚ) č. 575/2013, postupuje takto:
i)
oznámi svojim zúčtovacím členom, ktorí sú inštitúciami, a ich príslušným orgánom, že nedokáže vypočítať NGR, ako aj dôvody, pre ktoré nedokáže tento výpočet vykonať;
ii)
tri mesiace môže pri výpočte PCEred podľa písmena g) používať hodnotu NGR 0,3.
j)
ak na konci obdobia uvedeného v písm. j) bode ii) CCP stále nedokáže vypočítať hodnotu NGR, postupuje takto:
i)
zastaví výpočet KCCP;
ii)
oznámi svojim zúčtovacím členom, ktorí sú inštitúciami, a ich príslušným orgánom, že zastavila výpočet KCCP.
k)
na účely výpočtu potenciálnej budúcej expozície pre opcie a swapcie v súlade s metódou oceňovania podľa trhovej hodnoty uvedenou v článku 274 nariadenia (EÚ) č. 36/2013, CCP vynásobí nominálnu hodnotu zmluvy absolútnou delta hodnotou opcie
, ako sa stanovuje v článku 280 ods. 1 písm. a) uvedeného nariadenia;
l)
ak má CCP viac ako jeden fond pre prípad zlyhania, vykoná výpočet ustanovený v článku 50a ods. 2 samostatne pre každý fond pre prípad zlyhania.
Článok 50c
Oznamovanie informácií
1. Na účely článku 308 nariadenia (EÚ) č. 575/2013 oznámi CCP svojim zúčtovacím členom, ktorí sú inštitúciami, a ich príslušným orgánom tieto informácie:
a)
hypotetický kapitál (KCCP);
b)
súčet predfinancovaných príspevkov (DFCM);
c)
výšku svojich predfinancovaných finančných zdrojov, ktoré má použiť - podľa zákona alebo na základe zmluvnej dohody so svojimi zúčtovacími členmi - na pokrytie strát z dôvodu zlyhania jedného alebo viacerých zúčtovacích členov pred použitím príspevkov ostatných zúčtovacích členov (DFCCP) do fondu pre prípad zlyhania;
d)
celkový počet svojich zúčtovacích členov (N);
e)
faktor koncentrácie (β), ako sa stanovuje v článku 50d;
f)
súčet všetkých zmluvne záväzných príspevkov
.Ak má CCP viac ako jeden fond pre prípad zlyhania, oznámi informácie uvedené v prvom pododseku samostatne pre každý fond pre prípad zlyhania.
2. CCP vykonáva oznamovanie svojim zúčtovacím členom, ktorí sú inštitúciami, aspoň raz za štvrťrok alebo častejšie, ak to vyžadujú príslušné orgány týchto zúčtovacích členov.
3. EBA vypracuje návrh vykonávacích technických predpisov s cieľom upresniť:
a)
jednotný vzor na účely oznamovania uvedeného v odseku 1;
b)
frekvenciu a dátumy oznamovania uvedeného v odseku 2;
c)
situácie, v ktorých príslušný orgán inštitúcie konajúcej ako zúčtovací člen môže vyžadovať vyššie frekvencie oznamovania, ako sú frekvencie oznamovania, na ktoré sa odkazuje v písmene b);
EBA predloží návrh týchto vykonávacích technických predpisov Komisii do 1. januára 2014.
Komisii sa udeľuje právomoc prijať vykonávacie technické predpisy uvedené v prvom pododseku v súlade s článkom 15 nariadenia (EÚ) č. 1093/2010.
Článok 50d
Výpočet osobitných položiek, ktoré má oznamovať CCP
Na účely článku 50c sa uplatňujú tieto postupy:
a)
ak pravidlá CCP stanovujú, že CCP používa časť alebo všetky svoje finančné zdroje súčasne s predfinancovanými príspevkami svojich zúčtovacích členov spôsobom, ktorý robí tieto zdroje rovnocennými s predfinancovanými príspevkami zúčtovacieho člena v tom, ako absorbujú straty vzniknuté CCP v prípade zlyhania alebo platobnej neschopnosti jedného alebo viacerých jej zúčtovacích členov, CCP pripočíta zodpovedajúcu hodnotu týchto zdrojov k DFCM;
b)
ak pravidlá CCP stanovujú, že CCP používa časť alebo všetky svoje finančné zdroje na krytie svojich strát v dôsledku zlyhania jedného alebo viacerých svojich zúčtovacích členov po tom, čo použila svoj fond pre prípad zlyhania, ale pred tým, ako požiada o zmluvne záväzné príspevky svojich zúčtovacích členov, CCP pripočíta zodpovedajúcu hodnotu týchto dodatočných finančných zdrojov
k celkovej hodnote predfinancovaných príspevkov (DF): .
c)
CCP vypočíta faktor koncentrácie (β) v súlade s týmto vzorcom:
kde:
PCEred,i
=
znížená hodnota potenciálnej budúcej kreditnej expozície pre všetky zmluvy a transakcie CCP so zúčtovacím členom i.;
PCEred,1
=
znížená hodnota potenciálnej budúcej kreditnej expozície pre všetky zmluvy a transakcie CCP so zúčtovacím členom, ktorý má najvyššiu hodnotu PCEred;
PCEred,2
=
znížená hodnota potenciálnej budúcej kreditnej expozície pre všetky zmluvy a transakcie CCP so zúčtovacím členom, ktorý má druhú najvyššiu hodnotu PCEred.
(38) Ú. v. EÚ L 176, 27.6.2013, p. 1“." 						
2.
V článku 11 ods. 15 sa písmeno b) vypúšťa.
3.
V článku 89 sa vkladá tento odsek:
„5a. Do 15 mesiacov odo dňa nadobudnutia účinnosti posledného z jedenástich regulačných technických predpisov uvedených na konci prvého pododseku odseku 3 alebo do prijatia rozhodnutia podľa článku 14 o udelení povolenia CCP, podľa toho, čo nastane skôr, táto CCP uplatňuje zaobchádzanie uvedené v treťom pododseku tohto odseku.
Do 15 mesiacov odo dňa nadobudnutia účinnosti posledného z jedenástich regulačných technických predpisov uvedených na konci druhého pododseku odseku 3 alebo do prijatia rozhodnutia podľa článku 25 o uznaní CCP, podľa toho, čo nastane skôr, táto CCP uplatňuje zaobchádzanie uvedené v treťom pododseku tohto odseku.
Ak CCP nemá fond pre prípad zlyhania a nemá zavedené záväzné dohody so svojimi zúčtovacími členmi, ktoré jej umožňujú použiť celú počiatočnú maržu, ktorú prijala od svojich zúčtovacích členov, alebo jej časť, ako keby to boli predfinancované príspevky, informácie, ktoré má podávať v súlade s článkom 50c ods. 1 zahŕňajú celkovú počiatočnú maržu, ktorú prijala od svojich zúčtovacích členov.
Lehoty v prvom a druhom pododseku tohto odseku môžu byť predĺžené o ďalších šesť mesiacov, ak Komisia prijala vykonávací akt uvedený v článku 497 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 575/2013.“
JEDENÁSTA ČASŤ
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 521
Nadobudnutie účinnosti a dátum začatia uplatňovania
1. Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
2. Toto nariadenie sa uplatňuje od 1 januára 2014 s výnimkou:
a)
článku 8 ods. 3, článku 21 a článku 451 ods. 1, ktoré sa uplatňujú od 1. januára 2015;
b)
článku 413 ods. 1, ktorý sa uplatňuje od 1. januára 2016;
c)
ustanovení tohto nariadenia, ktoré vyžadujú, aby EBA predložila Komisii návrh vykonávacích technických predpisov alebo regulačných technických predpisov, a ustanovení tohto nariadenia, ktorými sa Komisii udeľuje právomoc prijať delegované akty alebo vykonávacie akty, ktoré sa uplatňujú od 31 decembra 2014.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 26. júna 2013