РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1257/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 20 ноември 2013 година
относно рециклирането на кораби и за изменение на Регламент (ЕО) № 1013/2006 и Директива 2009/16/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Корабите, които представляват отпадъци и които са предмет на трансгранично движение за рециклиране, са регламентирани от Базелската конвенция от 22 март 1989 г. за контрол на трансграничното движение на опасни отпадъци и тяхното обезвреждане („Базелската конвенция“) и от Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета (3). Регламент (ЕО) № 1013/2006 е за прилагане на Базелската конвенция, както и на изменение (4) на същата Конвенция, прието през 1995 г., което обаче още не е влязло в сила на международно равнище, и с което е въведена забрана за износ на опасни отпадъци за държави, които не са членки на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР). Корабите обикновено са класифицирани като опасни отпадъци и са забранени за износ с цел рециклиране в съоръжения, намиращи се в държави, които не са членки на ОИСР.
(2)
Механизмите за мониторинг на прилагането и за изпълнението на действащото право на Съюза и международно право не са адаптирани към особеностите на корабите и международното корабоплаване. Усилията, включващи сътрудничество между Международната организация на труда (МОТ), Международната морска организация (ИМО) и секретариата на Базелската конвенция, доведоха до успешно постигане на споразумение относно включването на задължителни изисквания на глобално равнище за обезпечаване на ефикасно и ефективно решаване на проблема с опасните и ненадеждни практики при рециклирането на кораби посредством Международната конвенция от Хонконг за безопасно и екологосъобразно рециклиране на кораби („Конвенцията от Хонконг“).
(3)
Настоящият капацитет за рециклиране на кораби в държави от ОИСР, който е законно достъпен за корабите, плаващи под знамето на държава-членка, е недостатъчен. Настоящият безопасен и надежден капацитет за рециклиране на кораби в държави, които не са членки на ОИСР, е достатъчен за обработване на всички кораби, плаващи под знамето на държава-членка, и се очаква да нараства до 2015 г. в резултат от предприетите действия за изпълнение на изискванията по Конвенцията от Хонконг от страна на държави, в които се извършва рециклиране.
(4)
Конвенцията от Хонконг е приета на 15 май 2009 г. под егидата на Международната морска организация. Конвенцията от Хонконг ще влезе в сила едва 24 месеца след датата на ратификация от не по-малко от 15 държави, чийто комбиниран търговски флот съставлява най-малко 40 % от брутния тонаж на корабите от световния търговски флот и чийто общ максимален годишен обем на рециклирани кораби през предходните 10 години представлява не по-малко от 3 % от брутния тонаж на корабите от комбинирания търговски флот на същите държави. Посочената конвенция обхваща проектирането, строежа, експлоатацията и подготовката на корабите с оглед улесняване на безопасното и екологосъобразното им рециклиране, без рискове за безопасността и експлоатационната ефективност на корабите. Тя обхваща и експлоатацията на съоръженията за рециклиране на кораби по безопасен и екологосъобразен начин, както и създаването на подходящ механизъм за правоприлагане при рециклирането на кораби.
(5)
Настоящият регламент има за цел да способства за своевременната ратификация на Конвенцията от Хонг Конг както в Съюза, така и в трети държави, чрез прилагане на пропорционални механизми за контрол по отношение на кораби и съоръжения за рециклиране на кораби въз основа на посочената Конвенция.
(6)
Конвенцията от Хонконг предвижда изрично страните по нея да предприемат по-строги мерки в съответствие с международното право по отношение на безопасното и екологосъобразно рециклиране на кораби, с цел предотвратяване, намаляване или свеждане до минимум на всякакви неблагоприятни въздействия върху човешкото здраве и околната среда. Като се има предвид това, настоящият регламент следва да осигури защита от евентуалното вредно въздействие на опасните материали на борда на всички кораби, които посещават пристанище или място за заставане на котва в държава-членка, като същевременно гарантира спазването на разпоредбите, приложими за тези материали по силата на международното право. За да се осигури контрол върху спазването на изискванията относно опасни материали съгласно настоящия регламент, държавите-членки следва да прилагат националните разпоредби за изпълнение на Директива 2009/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5). Понастоящем проверката на сертификатите и активното тестване за опасни материали, в т.ч. азбест, се извършва от инспекторите, осъществяващи държавен пристанищен контрол, съгласно Международната конвенция за безопасност на човешкия живот на море („SOLAS“). Меморандумът за разбирателство от Париж за контрола от държавата на пристанището осигурява хармонизиран подход към тези дейности.
(7)
Целта на настоящия регламент е също да намали съществуващите неравенства между операторите в Съюза, в държавите от ОИСР и в съответните трети държави по отношение на здравословните и безопасни условия на работното място и екологичните стандарти, както и да насочи корабите, плаващи под знамето на държава-членка, към съоръжения за рециклиране на кораби, които използват безопасни и екологосъобразни методи за разглобяване на кораби, вместо към места, които не отговарят на стандартите, каквато е практиката сега. Това следва също да допринесе за увеличаването на конкурентоспособността на екологосъобразното и безопасно рециклиране и третиране на кораби в съоръжения за рециклиране, разположени в държави-членки. Установяването на европейски списък на съоръжения за рециклиране на кораби („европейски списък“), които отговарят на изискванията по настоящия регламент, ще допринесе за постигането на тези цели, както и за по-доброто правоприлагане чрез улесняване на контрола върху корабите, предназначени за рециклиране от страна на държавите-членки на знамето. Тези изисквания към съоръженията за рециклиране на кораби следва да се основават на изискванията на Конвенцията от Хонконг. В тази връзка одобрените в съответствие с настоящия регламент съоръжения за рециклиране на кораби следва да отговарят на необходимите изисквания за опазване на околната среда, здравето на работниците и осигуряване на тяхната безопасност и на екологосъобразното управление на оползотворените от рециклирани кораби отпадъци. За съоръжения за рециклиране на кораби, разположени в трета страна изискванията следва да са такива, че да се постигне висока степен на защита на здравето на човека и околната среда, която в общи линии е равностойна на защитата в Съюза. Поради това съоръженията за рециклиране на кораби, които не отговарят на тези минимални стандарти, следва да не бъдат включени в европейския списък.
(8)
Заложеният в правото на Съюза принцип на равенство следва да се прилага, а за прилагането му да се следи, по-конкретно при съставянето и актуализирането на европейския списък по отношение на съоръженията за рециклиране на кораби, разположени в държави-членки и на съоръженията за рециклиране на кораби, разположени в трети държави, които отговарят на изискванията, установени в настоящия регламент.
(9)
Държавите-членки се насърчават да приемат подходящи мерки, с които да гарантират, че корабите, изключени от обхвата на настоящия регламент, извършват дейност по съгласуван с него начин, доколкото е разумно и приложимо.
(10)
За да се избегне дублиране, е необходимо корабите, плаващи под знамето на държава-членка, попадащи в обхвата на настоящия регламент, да се изключат от обхвата и приложното поле съответно от Регламент (ЕО) № 1013/2006 и от Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6). Регламент (ЕО) № 1013/2006 се прилага за превози на отпадъци от Съюза, подлежащи на изключване за определени категории отпадъци, когато се прилага алтернативен режим. Съгласно настоящия регламент корабите, които попадат в обхвата му, подлежат на контрол през целия им жизнен цикъл, като целта му е да осигури екологосъобразното рециклиране на тези кораби. Поради това е уместно да се уточни, че кораб, подлежащ на алтернативния режим на контрол през целия му жизнен цикъл съгласно настоящия регламент, не следва да бъде в обхвата на Регламент (ЕО) № 1013/2006. Корабите, които не са обхванати нито от Конвенцията от Хонг Конг, нито от настоящия регламент, и всички отпадъци на борда на кораб, различни от отпадъците, генерирани по време на експлоатацията, следва да продължат да бъдат в обхвата съответно на Регламент (ЕО) № 1013/2006 и на Директива 2008/98/ЕО и Директива 2008/99/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7).
(11)
Наред с това се отчита фактът, че корабите продължават да бъдат в обхвата на други международни конвенции, за да се гарантира безопасното им функциониране в морето по време на периода на експлоатация от жизнения им цикъл и въпреки че могат да упражняват определени навигационни права и свободи, корабите са длъжни да отправят предварително уведомление, преди да влязат в пристанище. Държавите-членки следва да могат да изберат прилагане и на допълнителен контрол в съответствие с други международни договори. Следователно в настоящия регламент не е необходимо да се предвижда допълнителен контрол върху транзита.
(12)
При тълкуването на изискванията по настоящия регламент следва да се вземат предвид насоките, разработени от ИМО („насоки на ИМО“) в подкрепа на Конвенцията от Хонконг.
(13)
За целите на настоящия регламент терминът „рециклиране“ не следва да има същото значение, както определението в Директива 2008/98/ЕО. Поради това настоящият регламент следва да въведе специфично определение за термина „рециклиране на кораби“.
(14)
Чрез Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета (8) на равнището на Съюза се прилага Глобалната хармонизирана система за класифициране и етикетиране на химикали. Посоченият регламент заедно с Директива 67/548/ЕИО на Съвета (9) и Директива 1999/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10) осигуряват полезни насоки за определянето на характеристиките на понятието „опасен материал“.
(15)
Наличието на инвентарен списък на опасните материали на борда на кораб през целия му жизнен цикъл е основно изискване, установено в Конвенцията от Хонг Конг и в настоящия регламент. В съответствие с регламент 8, параграф 2 от Конвенцията от Хонг Конг кораб, който е предназначен за рециклиране, следва да намали до минимум количествата отпадъци, генерирани в резултат на експлоатацията през периода преди да влезе в съоръжение за рециклиране. Ако отпадъците, генерирани в резултат на експлоатацията, са предназначени за доставка заедно с кораба в съоръжение за рециклиране, приблизителните количества и разположението на тези отпадъци следва да бъдат включени в част II от инвентарния опис.
(16)
Държавите-членки следва да предприемат мерки за предотвратяване заобикалянето на разпоредбите за рециклирането на кораби и за увеличаване на прозрачността при рециклирането на кораби. Както е предвидено в Конвенцията от Хонконг, държавите-членки следва да предоставят информация относно корабите, за които е издадено свидетелство за инвентарния опис, относно кораби, за които е получена декларация за приключване, както и информация относно незаконно рециклиране на кораби и извършени от съответната държава последващи действия.
(17)
Държавите-членки следва да установят правила относно приложимите санкции при нарушения на настоящия регламент и да гарантират, че тези санкции се прилагат така, че да се предотврати заобикалянето на разпоредбите за рециклиране на кораби. Санкциите могат да имат гражданскоправен или административен характер и следва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи.
(18)
В съответствие с практиката на Съда на Европейския Съюз от съдилищата на държавите-членки се изисква да тълкуват в най-пълна възможна степен процедурните правила, свързани с условията, които трябва да бъдат спазени, за да се приведат административните и съдебни процедури в съответствие с целите на член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция.
(19)
В интерес на защитата на здравето на човека и околната среда и с оглед на принципа „замърсителят плаща“, Комисията следва да прецени осъществимостта на финансов механизъм, приложим по отношение на всички кораби, които посещават пристанище или място за заставане на котва в държава-членка, независимо от това под чие знаме плават, чрез който да се набират средства за целите на улесняването на екологосъобразното рециклиране и третиране на кораби, без да се създава стимул за смяна на знамето.
(20)
С цел съгласуване с развитието във връзка с Конвенцията от Хонг Конг на Комисията следва да бъдат делегирани правомощия за приемане на актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на актуализирането на приложения I и II към настоящия регламент. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготвянето и съставянето на делегирани актове Комисията следва да осигури едновременно, своевременно и подходящо предаване на съответните документи на Европейския парламент и на Съвета.
(21)
За да се гарантират еднакви условия за прилагането на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (11).
(22)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно предотвратяване, намаляване или премахване на неблагоприятното въздействие върху здравето на човека и околната среда, причинено от рециклирането, експлоатацията и поддръжката на плаващи под знамето на държава-членка кораби, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки поради международния характер на корабоплаването и рециклирането на кораби, и следователно с оглед мащаба и въздействието си може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ПРЕДМЕТ, ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет и цел
Настоящия регламент има за цел да предотврати, намали, сведе до минимум и, доколкото е практически възможно, да премахне произшествията, нараняванията и други неблагоприятни въздействия върху човешкото здраве и околната среда, причинени от рециклирането на кораби. Целта на настоящия регламент е да повиши безопасността и да осигури по-добра защита на човешкото здраве и на морската среда в Съюза по време на жизнения цикъл на корабите, по-специално като се гарантира, че опасните отпадъци от рециклирането на корабите подлежат на екологосъобразно управление.
Настоящият регламент също установява правила за осигуряване на надлежно управление на опасните материали на корабите.
Настоящият регламент има за цел и да способства за ратифицирането на Международната конвенция от Хонг Конг за безопасно и екологосъобразно рециклиране на кораби от 2009 г. („Конвенцията от Хонг Конг“).
Член 2
Обхват
1. Настоящият регламент с изключение на член 12 се прилага за кораби, плаващи под знамето на държава-членка.
Член 12 се прилага за кораби, плаващи под знамето на трета държава, които посещават пристанище или застават на котва в държава-членка.
2. Настоящият регламент не се прилага по отношение на:
а)
военните кораби, военни спомагателни или други кораби, които са собственост на дадена държава или са експлоатирани от нея и които към момента се използват единствено за правителствени нетърговски цели;
б)
кораби с тонаж, по-малък от 500 бруто тонаж (БТ);
в)
кораби, експлоатирани през целия им жизнен цикъл само във води, намиращи се под суверенитета или юрисдикцията на държавата-членка, под чието знаме плава корабът.
Член 3
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„кораб“ означава плавателен съд от всякакъв тип, който се експлоатира или е бил експлоатиран в морска среда и включва подводни морски съдове, плаващи по повърхността кораби, плаващи платформи, самоподемни платформи, плаващи складови съоръжения (FSU) и плаващи съоръжения за производство, складиране и разтоварване на товари (FPSO), както и плавателен съд, който е с демонтирано оборудване или влачен;
2)
„нов кораб“ означава кораб:
а)
за който договорът за строеж е сключен на датата на прилагане на настоящия регламент или след това; или
б)
при липса на договор за строеж, килът е заложен или корабът се намира на подобен етап на построяване шест месеца след датата на прилагане на настоящия регламент или след това; или
в)
чиято доставка се извършва тридесет месеца след датата на прилагане на настоящия регламент или след това;
3)
„танкер“ означава петролен танкер съгласно определението в приложение I към Конвенцията за предотвратяване на замърсяването от кораби („Конвенцията MARPOL“) или танкер за вредни вещества под формата на течности съгласно определението в приложение II към същата конвенция;
4)
„опасен материал“ означава всеки материал или вещество, което може да създаде опасност за здравето на човека и/или за околната среда;
5)
„отпадъци, генерирани по време на експлоатацията“ означава отпадъчни води и остатъци, образували се вследствие на нормалното функциониране на кораби, за които важат изискванията по Конвенцията MARPOL;
6)
„рециклиране на кораби“ означава дейност по пълно или частично разглобяване на кораби за скрап в съоръжение за рециклиране на кораби с цел оползотворяване на елементи и материали за преработване, подготовка за повторна употреба и повторна употреба при едновременно осигуряване управлението на опасни и други материали, като тази дейност включва свързани с нея операции като складиране и третиране на компоненти и материали на място, но не включва тяхната допълнителна преработка или обезвреждане в отделни съоръжения;
7)
„съоръжение за рециклиране на кораби“ означава определена зона, представляваща режище или инсталация, намиращи се в държава-членка или в трета държава и използвани за рециклиране на кораби;
8)
„предприятие за рециклиране на кораби“ означава собственикът на съоръжение за рециклиране на кораби или друга организация или лице, които са поели от собственика на съоръжение за рециклиране на кораби отговорността за извършване на дейността по рециклирането на кораби;
9)
„администрация“ означава държавен орган, определен от държава-членка като натоварен с изпълнение на задължения, свързани с корабите, плаващи под нейното знаме или които се експлоатират под нейна юрисдикция;
10)
„призната организация“ означава организация, която е призната в съответствие с Регламент (ЕО) № 391/2009 на Европейския парламент и на Съвета (12);
11)
„компетентен орган“ означава правителствен орган или органи, определен(и) от държава-членка или от трета държава като компетентен за съоръженията за рециклиране на кораби в определен географски район или в определена област на професионална компетентност, по отношение на всички дейности в рамките на юрисдикцията на тази държава;
12)
„бруто тонаж“ означава брутният тонаж (БТ), изчислен в съответствие с разпоредбите за измерване на тонажа, които се съдържат в приложение I към Международната конвенция за измерване на тонажа на корабите от 1969 г., или в съответствие с всяка последваща конвенция;
13)
„компетентно лице“ означава лице с подходяща квалификация, обучение и достатъчно знания, опит и умения за изпълнение на конкретната работа;
14)
„корабособственик“ означава физическо или юридическо лице, регистрирано като собственик на кораба, включително физическо или юридическо лице, което е собственик на кораба за ограничен период от време в очакване на продажбата или предаването му в съоръжение за рециклиране на кораби или - при липса на регистрация - физическо или юридическо лице, което е собственик на кораб, или друга организация или лице, например управителя или беърбоут чартьора, които са поели от собственика на кораба отговорността за експлоатация на кораба, както и всяко юридическо лице, експлоатиращо кораб, който е собственост на държавата;
15)
„нова инсталация“ означава инсталиране на системи, оборудване, изолация или други материали на кораб след датата на прилагане на настоящия регламент;
16)
„план за рециклиране на кораб“ означава план, разработен от оператора на съоръжението(ята) за рециклиране на кораби за всеки отделен кораб, като са взети предвид приложимите насоки и резолюции на ИМО;
17)
„план на съоръжението за рециклиране на кораби“ означава план, разработен от оператора на съоръжението за рециклиране на кораби и приет от управителния съвет или от съответния управителен орган на дружеството за рециклиране на кораби, в който се описват оперативните процеси и процедури по рециклирането на даден кораб в съоръжението за рециклиране на кораби и който по-конкретно включва въпросите по безопасността и обучението на работниците, опазването на здравето на човека и околната среда, функциите и отговорностите на персонала, готовността и реагирането в аварийни ситуации и системите за наблюдение, докладване и отчетност, като се вземат предвид приложимите насоки и резолюции на ИМО;
18)
„безопасно за влизане“ означава пространство, което отговаря на всичките следни критерии:
а)
съдържанието на кислород в атмосферата и концентрацията на запалими пари са в безопасни граници;
б)
всички евентуални токсични материали в атмосферата са в рамките на допустимите концентрации;
в)
остатъчните вещества или материали, свързани с разрешената от компетентното лице работа, не водят до неконтролируемо изпускане на токсични материали или до опасна концентрация на запалими пари в рамките на съществуващите атмосферни условия, при поддържането им съгласно разпорежданията;
19)
„безопасно за високотемпературни работи“ означава пространство, което отговаря на всички следни критерии:
а)
намира се в състояние, което е безопасно и не създава опасност от взрив, включително състояние след обезгазяване, и при което може да бъде използвано оборудване за електродъгово или газово заваряване, за рязане или изгаряне, или други форми на открит пламък, както и състояние, при което могат да бъдат извършвани дейности, свързани с отопление, шлайфане или образуване на искри;
б)
спазени са критериите по точка 18 за „безопасно за влизане“;
в)
съществуващите атмосферни условия няма да се променят в резултат от високотемпературните работи;
г)
всички прилежащи пространства са били почистени или обезвредени или третирани в достатъчна степен с оглед предотвратяване на започване или разпространение на огън;
20)
„декларация за приключване“ означава направено от оператора на съоръжението за рециклиране на кораби изявление, с което се потвърждава, че рециклирането на даден кораб е приключило в съответствие с настоящия регламент;
21)
„свидетелство за инвентарен опис“ означава индивидуално за кораба свидетелство, което се издава на кораби, плаващи под знамето на държава-членка, в съответствие с член 9 и е придружено от инвентарен опис на опасните материали в съответствие с член 5;
22)
„свидетелство за годност за рециклиране“ означава индивидуално за кораба свидетелство, което се издава на кораби, плаващи под знамето на държава-членка, в съответствие с член 9, параграф 9 и е придружено от инвентарен опис на опасните материали в съответствие с член 5, параграф 7 и от одобрения план за рециклиране на кораба в съответствие с член 7;
23)
„свидетелство за съответствие“ означава индивидуално за кораба свидетелство, което се издава на кораби, плаващи под знамето на държава-членка, е придружено от инвентарен опис на опасните материали и е в съответствие с член 12;
24)
„тонове водоизместимост при празен кораб (LDT)“ означава теглото на кораб, изразено в тонове, без товар, гориво, смазочно масло в резервоарите за съхранение, баластна вода, прясна и питателна вода, припаси за консумация, и пътници и екипаж и техните вещи и същото представлява съвкупност от теглото на корпуса, констукцията, машините, оборудването и арматурата на кораба.
2. За целите на член 7, параграф 2, буква г) и членове 13, 15 и 16 се прилагат следните определения:
а)
„отпадъци“, „опасни отпадъци“, „третиране“ и „управление на отпадъци“ имат същия смисъл, както по член 3 от Директива 2008/98/ЕО;
б)
„проверка на място“ означава проверка на съоръжение за рециклиране на кораби с цел установяване дали състоянието му отговаря на описаното в представен относим документ;
в)
„работник“ означава всяко лице, което извършва някаква работа, редовно или временно, в рамките на трудово правоотношение, включително персоналът, работещ за изпълнители и подизпълнители;
г)
„екологосъобразно управление“ означава предприемане на всякакви практически стъпки за гарантиране, че отпадъците и опасните материали се управляват по начин, който опазва здравето на човека и околната среда срещу нежелателни въздействия, които биха могли да се появят в резултат на тези отпадъци и материали;
3. За целите на параграф 1, точка 13 компетентно лице може да бъде обучен работник или ръководен служител, който може да разпознае и оцени професионални и други рискове и излагане на работниците и служителите на въздействието на потенциално опасни материали или небезопасни условия в дадено съоръжение за рециклиране на кораби, и който е в състояние да посочи необходимите защитни средства и предпазните мерки, които трябва да се вземат, за да се премахнат или намалят тези рискове и излагания на въздействия.
Без да се засягат разпоредбите на Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (13), компетентният орган може да дефинира подходящи критерии за назначаване на такива лица и може да определи задълженията, които да им бъдат възложени.
ДЯЛ II
КОРАБИ
Член 4
Контрол на опасни материали
Инсталацията или употребата на опасните материали, посочени в приложение I, на корабите се забранява или ограничава съгласно определеното в приложение I, без да се засягат други изисквания на приложимо право на Съюза, което може да изисква допълнителни мерки.
Член 5
Инвентарен опис на опасните материали
1. На борда на всеки нов кораб се държи инвентарен опис на опасните материали, който съдържа най-малко тези опасни материали, които са посочени в приложение II, и се съдържат в конструкцията или оборудването на кораба, и в който се посочват местоположението и приблизителните им количества.
2. При спазване на член 32, параграф 2, буква б) съществуващите кораби са в съответствие доколкото е практически възможно с параграф 1.
Корабите, които отиват за рециклиране, са в съответствие, доколкото е практически възможно, с параграф 1 от настоящия член, считано от датата на публикуване на европейския списък на съоръженията за рециклиране на кораби („европейски списък“) съобразно установеното в член 16, параграф 2.
При спазване на член 32, параграф 2, буква б) при съставянето на списъка на опасните материали в него се посочват най-малко изброените в приложение I опасни материали.
3. Инвентарният опис на опасните материали:
а)
е специфичен за всеки кораб;
б)
предоставя доказателство, че корабът отговаря на изискването за забрана или на ограниченията за инсталиране или използване на опасни материали в съответствие с член 4;
в)
се съставя, като се отчитат приложимите насоки на ИМО;
г)
е проверен от администрацията или от овластена от нея призната организация.
4. Освен предвиденото по параграф 3 за съществуващите кораби се изготвя план, описващ огледа или проверката с вземане на проба, чрез които е изготвен инвентарният опис на опасните материали, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО.
5. Инвентарният опис на опасните материали се състои от три части:
а)
списък на опасните материали, посочени в приложения I и II, в съответствие с разпоредбите на параграфи 1 и 2 от настоящия член, и съдържащи се в конструкцията или оборудването на кораба, с посочване на тяхното разположение и приблизителните количества (част I);
б)
списък на генерираните в резултат на експлоатацията отпадъци, намиращи се на борда на кораба (част II);
в)
списък на складовете, намиращи се на борда на кораба (част III).
6. Част I от инвентарния опис на опасните материали се води и актуализира по надлежен начин през целия експлоатационен срок на кораба, като отразява нови инсталации, съдържащи някой от опасните материали по приложение II, както и съответните промени в структурата и оборудването на кораба.
7. Преди рециклирането и като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО, в допълнение към водената и актуализирана по надлежен начин част I, в инвентарния опис на опасните материали се включват част II за отпадъците, генерирани по време на експлоатацията, и част III за складовете, и описът се проверява от администрацията или от овластена от нея призната организация.
8. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 24 във връзка с актуализирането на списъка с позиции за инвентарния опис на опасните материали в приложения I и II, за да се гарантира, че в списъка са включени най-малко веществата, изброени в Допълнения I и II към Конвенцията от Хонг Конг.
Комисията приема отделен делегиран акт за всяко вещество, което се включва или заличава от приложения I или II.
Член 6
Общи изисквания за корабособствениците
1. При подготовката за изпращане на кораб за рециклиране корабособствениците:
а)
предоставят на оператора на съоръжението за рециклиране на кораби цялата свързана с кораба информация, необходима за разработването на плана за рециклиране на кораб, установен в член 7;
б)
уведомяват писмено съответната администрация в указания от нея срок за намерението си да рециклират кораба в конкретно(и) съоръжение(я) за рециклиране на кораби. Уведомлението включва най-малкото:
i)
описа на опасните материали; и
ii)
цялата свързана с кораба информация, предоставена съгласно буква а).
2. Корабособствениците следят предназначените за рециклиране кораби да:
а)
се рециклират само в съоръжения за рециклиране на кораби, които са включени в европейския списък;
б)
изпълняват работи в периода преди влизане в съоръжението за рециклиране на кораби по такъв начин, че да сведат до минимум количеството на остатъците от товари, останалия мазут и генерираните от самия кораб отпадъци, оставащи на борда;
в)
притежават сертификат за годност за рециклиране, издаден от администрацията или от овластена от нея призната организация преди всяко рециклиране на кораб след получаването на одобрения план за рециклиране на кораб в съответствие с член 7, параграф 3.
3. Корабособствениците гарантират, че танкерите пристигат на съоръжението за рециклиране на кораби с товарни резервоари и помпени отделения в състояние, годно за сертифициране като „безопасно за високотемпературни работи“.
4. Корабособствениците предоставят на оператора на съоръжението за рециклиране на кораби екземпляр от свидетелството за годност за рециклиране, издадено в съответствие с член 9.
5. Корабособствениците носят отговорност за кораба и вземат мерки, за да го поддържат в съответствие с изискванията на администрацията на държавата, под чието знаме корабът плава до момента, в който отговорността за него бъде поета от оператора на съоръжението за рециклиране на кораби. Операторът на съоръжението за рециклиране на кораби може да откаже да приеме кораба за рециклиране, ако състоянието на кораба до голяма степен не отговаря на данните от свидетелството за инвентарния опис, включително когато част I от описа на опасните материали не е надлежно водена и актуализирана, отразявайки промените в конструкцията и оборудването на кораба. При тези обстоятелства корабособственикът продължава да носи отговорността за кораба, като той незабавно уведомява администрацията за това.
Член 7
План за рециклиране на кораб
1. Преди всякакво рециклиране на кораби се разработва специфичен за кораба план за рециклиране на кораб. Планът за рециклиране на кораб включва всички специфични за кораба аспекти, които не са визирани в плана на съоръжението за рециклиране на кораби или за които се изискват специални процедури.
2. Планът за рециклиране на кораб:
а)
се разработва от оператора на съоръжението за рециклиране на кораби в съответствие със съответните разпоредби на Конвенцията и като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО и релевантната за кораба информация, предоставена от корабособственика в съответствие с член 6, параграф 1, буква а), така че съдържанието му надлежно да отразява информацията, съдържаща се в описа на опасните материали;
б)
изяснява дали и в каква степен подготвителна работа, като предварително третиране, идентифициране на потенциалните опасности и премахване на складовете предстои да се проведе на място, различно от съоръжението за рециклиране на кораби, посочено в плана за рециклиране на кораба. Планът за рециклиране на кораба включва мястото, където корабът ще бъде поставен по време на дейностите по рециклиране, и кратък план за пристигането и безопасно поставяне на конкретния кораб за рециклирането му;
в)
включва информация относно създаването, поддържането и наблюдението на условията за „безопасност за влизане“ и „безопасност за високотемпературни работи“ за конкретния кораб, като се отчитат характеристики като конструкция, конфигурация и предходен товар на кораба, както и друга необходима информация относно начина за изпълнение на плана за рециклиране на кораба;
г)
включва информация за вида и количеството на опасните материали и на отпадъците, получени от рециклирането на конкретния кораб, включително материалите и отпадъците, посочени в описа на опасните материали, както и за това как ще бъдат управлявани и съхранявани в съоръжението за рециклиране на кораби и в последващите съоръжения; и
д)
когато се използва повече от едно съоръжение за рециклиране на кораби, по принцип се изготвя отделно за всяко от участващите съоръжения и се посочват редът на използване на съоръженията и разрешените дейности, които ще се извършат в тези съоръжения.
3. Планът за рециклиране на кораб се одобрява мълчаливо или изрично от компетентния орган в съответствие с изискванията на държавата, където е разположено съоръжението за рециклиране на кораби, когато е приложимо.
Изрично одобрение е дадено, ако компетентният орган изпрати писмено уведомление за решението си относно плана за рециклиране на кораба на оператора на съоръжението за рециклиране на кораби, на корабособственика и на администрацията.
Счита се, че е дадено мълчаливо съгласие, ако компетентният орган не е изпратил писмено възражение срещу плана за рециклиране на кораба на оператора на съоръжението за рециклиране на кораби, на корабособственика и на администрацията в рамките на срок за разглеждане, определен в съответствие с изискванията на държавата, където е разположено съоръжението за рециклиране на кораби, когато е приложимо, и не е направил уведомление в съответствие с член 15, параграф 2, буква б).
4. Държавите-членки могат да изискат от своята администрация да изпрати на компетентния орган на държавата, в която се намира съоръжението за рециклиране на кораби, информацията, предоставена от корабособственика съгласно член 6, параграф 1, буква б), както и следните данни:
i)
датата, на която корабът е регистриран в държавата, под чието знаме плава;
ii)
идентификационния номер на кораба (номер по ИМО);
iii)
заводския номер на корпуса при доставка за ново строителство;
iv)
името и типа на кораба;
v)
пристанището, на което корабът е регистриран;
vi)
името и адреса на корабособственика, а също и идентификационния номер на собственика, както е регистриран по ИМО;
vii)
името и адреса на дружеството;
viii)
наименованията на всички класификационни организации, които са присъждали клас на кораба;
ix)
основни данни за кораба (обща дължина (LOA), теоретична ширина, теоретична височина, LDT, бруто и нето тонаж и тип и мощност на двигателя).
Член 8
Прегледи
1. Прегледите на корабите се извършват от служители на администрацията или на овластена от нея призната организация, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО.
2. Когато администрацията, използва признати организации за извършването на прегледи съгласно параграф 1, тя упълномощава такива признати организации най-малко да:
-
изискат от кораб, на който извършват преглед, да се съобрази с настоящия регламент; и
-
извършват прегледи, поискани от надлежните органи на държава-членка.
3. Корабите подлежат на следните прегледи:
а)
първоначален преглед;
б)
преглед при подновяване;
в)
допълнителен преглед;
г)
окончателен преглед.
4. Първоначалният преглед на нов кораб се извършва преди корабът да бъде пуснат в експлоатация или преди да бъде издадено свидетелството за инвентарния опис. За съществуващите кораби се извършва първоначален преглед до 31 декември 2020 г. С прегледа се проверява дали част I от описа на опасните материали е в съответствие с изискванията на настоящия регламент.
5. Прегледът при подновяване се извършва през интервали, посочени от администрацията, които не може да надхвърлят пет години. С прегледа при подновяване се удостоверява че част I от описа на опасните материали е в съответствие с изискванията на настоящия регламент.
6. Допълнителният преглед, общ или частичен, в зависимост от обстоятелствата, се извършва по искане на корабособственика след промяна, замяна или значителен ремонт на конструкцията, оборудването, системите, арматурата, приспособленията и материалите, който е оказал въздействие върху списъка на опасните материали. Прегледът се провежда така, щото да се гарантира, че всяка промяна, замяна или значителен ремонт са били направена по начин, който гарантира корабът да продължи да бъде в съответствие с изискванията на настоящия регламент, а част I от описа на опасните материали при необходимост да бъде съответно изменена.
7. Окончателният преглед се извършва преди корабът да бъде изведен от експлоатация и преди рециклирането на кораба да е започнало.
Прегледът удостоверява, че:
а)
описът на опасните материали е в съответствие с изискванията на член 5;
б)
планът за рециклиране на кораб отразява надлежно информацията, съдържаща се в инвентарния опис на опасните материали и изпълнява изискванията по член 7;
в)
съоръжението за рециклиране на кораби, в което корабът предстои да бъде рециклиран, е включено в европейския списък.
8. За съществуващите кораби, предназначени за рециклиране, първоначалният и окончателният преглед могат да се извършват по едно и също време.
Член 9
Издаване и одобрение на свидетелства
1. След успешно приключване на първоначален преглед или на преглед при подновяване администрацията или овластена от нея призната организация издава свидетелство за инвентарния опис. Това свидетелство се допълва с част I от инвентарния опис на опасните материали, посочени в член 5, параграф 5, буква а).
Когато, съгласно предвиденото в член 8, параграф 8, първоначалният преглед и окончателният преглед се извършват по едно и също време, се издава само свидетелството за годност за рециклиране, посочено в параграф 9 от настоящия член.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на формата на свидетелството за инвентарния опис, за да се гарантира, че е в съответствие с допълнение 3 към Конвенцията от Хонг Конг. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент.
2. Свидетелство за инвентарен опис се одобрява по молба на корабособственика от администрацията или от овластена от нея призната организация след успешното приключване на допълнителен преглед, проведен в съответствие с член 8, параграф 6.
3. При условията на параграф 4 администрацията или овластена от нея призната организация издава или одобрява свидетелство за инвентарен опис, според случая, ако прегледът при подновяване е приключил успешно:
а)
в срок от три месеца преди изтичането на срока на наличното свидетелство за инвентарен опис, и новото свидетелство за инвентарен опис е валидно от датата на приключване на прегледа при подновяване до дата, не по-късна от пет години след датата на изтичане на валидността на наличното свидетелство;
б)
след изтичането на срока на наличното свидетелство за инвентарен опис, и новото свидетелство за инвентарен опис е валидно от датата на приключване на прегледа при подновяване до дата, не по-късна от пет години след датата на изтичане на валидността на наличното свидетелство;
в)
повече от три месеца преди изтичането на срока на наличното свидетелство за инвентарен опис, и новото свидетелство за инвентарен опис е валидно от датата на приключване на прегледа при подновяване до дата, не по-късна от пет години след датата на приключване на прегледа при подновяване.
4. Ако прегледът при подновяване е приключил успешно и ново свидетелство за инвентарен опис не може да се издава, нито да се използва на борда преди изтичането на срока на наличното свидетелство за инвентарен опис, администрацията или овластена от нея призната организация одобрява наличното свидетелство и то се приема за валидно за срок, не по-дълъг от пет месеца след датата на изтичане на валидността.
5. В случай на свидетелство за инвентарен опис, издадено за срок, по-кратък от пет години, администрацията или овластена от нея призната организация може да продължи срока на валидност на наличното свидетелство за срок, който не надхвърля пет години.
6. При специфични обстоятелства, определени от администрацията, новото свидетелство за инвентарен опис не е необходимо да има дата от датата на изтичане на валидността на наличното, съгласно изискванията по параграф 3, букви а) и б) и параграфи 7 и 8. При такива обстоятелства новото свидетелство е валидно до дата, не по-късна от пет години след датата на приключване на прегледа при подновяване.
7. Когато даден кораб не се намира на пристанището или мястото за заставане на котва, където ще бъде подложен на преглед при изтичане на валидността на свидетелството за инвентарния опис, администрацията може, ако е уместно, да продължи валидността на свидетелството за срок, не по-дълъг от три месеца, за да даде възможност на кораба да завърши пътуването си до пристанището, на което ще му бъде извършен преглед. Всяко продължаване на срока е при условие че прегледът ще бъде извършен преди корабът да напусне въпросното пристанище. Кораб, на който е продължен срокът, няма право по силата на това продължаване да напусне пристанището, на което ще му бъде извършен преглед, без да е получил ново свидетелство. Когато приключи проверката на обновяването, новото свидетелство за инвентарен опис е валидно до дата, не по-късна от пет години от датата на наличното свидетелство, преди да е било разрешено продължаването му.
8. Свидетелство за инвентарен опис на кораб, извършващ кратки пътувания, и чийто срок не е бил продължен при условията, посочени в параграф 7, може да бъде продължен от администрацията за гратисен срок до един месец след изтичането на валидността на свидетелството. Когато приключи прегледът при подновяване, новото свидетелство за инвентарен опис е валидно за срок не повече от пет години след датата на изтичане на валидността на наличното свидетелство, преди да е било разрешено продължаването.
9. След успешното приключване на окончателен преглед в съответствие с член 8, параграф 7, администрацията или овластена от нея призната организация издава свидетелство за годност за рециклиране. Това свидетелство се допълва с инвентарния опис на опасните материали и плана за рециклиране на кораб.
Комисията приема актове за изпълнение за определяне на формата на свидетелството за годност за рециклиране, за да се гарантира, че е в съответствие с допълнение 4 към Конвенцията от Хонг Конг. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент. Свидетелство за годност за рециклиране, издадено след окончателен преглед в съответствие с първа алинея от настоящия параграф, се приема от другите държави-членки и се счита за целите на настоящия регламент, че има същата сила, каквато има свидетелство за годност за рециклиране, издадено от тях.
Член 10
Продължителност и валидност на свидетелствата
1. При условията на член 9 свидетелство за инвентарния опис се издава за период, чиято продължителност се установява от администрацията и не надвишава пет години.
2. Свидетелството за инвентарния опис, издадено или одобрено съгласно член 9, престава да бъде валидно във всеки от следните случаи:
а)
ако състоянието на кораба съществено се различава от данните в свидетелството за инвентарния опис, включително когато част I от описа на опасните материали не се води и актуализира надлежно, отразявайки промените в конструкцията и оборудването на кораба, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО;
б)
когато прегледът при подновяване не е извършен в интервалите, посочени в член 8, параграф 5.
3. Свидетелство за годност за рециклиране се издава от администрацията или от овластена от нея призната организация за период, не по-дълъг от три месеца.
4. Свидетелство за годност за рециклиране, издадено съгласно член 9, параграф 9, престава да бъде валидно, когато състоянието на кораба съществено се различава от данните в свидетелството за инвентарния опис.
5. Чрез дерогация от параграф 3 свидетелството за годност за рециклиране може да бъде продължено от администрацията или от овластена от нея призната организация за единично пътуване от точка до точка до съоръжението за рециклиране на кораби.
Член 11
Контрол на държавата на пристанището
1. Държавите-членки прилагат разпоредби за контрол за корабите в съответствие с националното си законодателство, като вземат предвид Директива 2009/16/ЕО. При условията на параграф 2 всяка такава инспекция се ограничава до проверка дали на борда се държи свидетелство за инвентарен опис или свидетелство за годност за рециклиране, които, ако са валидни, се считат достатъчни за одобрението на инспекцията.
2. Може да се извърши подробна инспекция от компетентния орган, извършващ дейности по контрол на държавата на пристанището, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО, когато кораб не носи валидно свидетелство или има ясни основания да се счита, че:
а)
състоянието на кораба или на неговото оборудване в значителна степен не съответства на данните, посочени в това свидетелство, в част I на инвентарния опис на опасните материали или и в двете; или
б)
на борда на кораба не се прилага процедура за водене на част I от инвентарния опис на опасните материали.
3. Всеки кораб може да бъде предупреден, задържан, отпратен или изключен от достъп до пристанищата или морските терминали под юрисдикцията на държава-членка, в случай че не изпрати на компетентните органи на тази държава-членка копие от свидетелството за инвентарен опис или, по искане на тези органи и според случая, от свидетелството за годност за рециклиране, без да се засяга член 9. Държавата-членка, която предприема такива действия, уведомява незабавно съответната администрация. Неактуализиране на инвентарния опис на опасните материали не е нарушение, което е основание за задържането на кораб, но несъответствия в инвентарния опис на опасните материали се докладват на съответната администрация и се коригират при извършването на следващ преглед.
4. Достъпът до определено пристанище или място за заставане на котва може да бъде разрешен от компетентния орган на държава-членка в случай на форсмажорни обстоятелства или поради първостепенни съображения за безопасност или за да се намали или сведе до минимум рискът от замърсяване, или за да се отстранят неизправностите, при условие собственикът, операторът или капитанът на кораба вземе подходящи мерки в изпълнение на предписанията на компетентния орган на същата държава-членка, за да се гарантира влизането на кораба при пълна безопасност.
Член 12
Изисквания за кораби, плаващи под знамето на трета държава
1. При спазване на член 32, параграф 2, буква б), когато посещава пристанище или застава на котва в държава-членка, кораб, плаващ под знамето на трета държава, разполага на борда си със списък на опасните материали, който е в съответствие с член 5, параграф 2.
Независимо от първа алинея достъпът до определено пристанище или място за заставане на котва може да бъде разрешен от компетентния орган на държава-членка в случай на форсмажорни обстоятелства или поради първостепенни съображения за безопасност, или за да се намали или сведе до минимум рискът от замърсяване, или за да се отстранят неизправностите, при условие че собственикът, операторът или капитанът на кораба вземе подходящи мерки в изпълнение на предписанията на компетентния орган на същата държава-членка, за да се гарантира влизането на кораба при пълна безопасност.
2. Инсталирането на опасни материали, посочени в приложение I, на кораби, плаващи под знамето на трета държава, докато са в пристанище или на място за заставане на котва в държава-членка, се забранява или ограничава съгласно приложение I.
Използването на опасни материали, посочени в приложение I, на кораби, плаващи под знамето на трета държава, докато са в пристанище или на място за заставане на котва в държава-членка, се забранява или ограничава съгласно приложение I, без да се засягат освобождаванията и преходните разпоредби, приложими за тези материали по силата на международното право.
3. Инвентарният опис на опасните материали е специфичен за всеки кораб, съставя се, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО и служи за изясняване на това, че корабът е в съответствие с параграф 2 от настоящия член. При съставянето на инвентарния опис на опасните материали в него се посочват най-малко изброените в приложение I опасни материали. Корабът, плаващ под знамето на трета държава, изготвя план, описващ огледа или проверката с вземане на проба, чрез които е съставен инвентарният опис на опасните материали, като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО.
4. Инвентарният опис на опасните материали се води и актуализира по надлежен начин през целия експлоатационен срок на кораба, като отразява нови инсталации, съдържащи някой от опасните материали по приложение II, както и съответните промени в конструкцията и оборудването на кораба, като се отчитат освобождаванията и преходните разпоредби, приложими за тези материали по силата на международното право.
5. Всеки кораб, плаващ под знамето на трета държава, може да бъде предупреден, задържан, отпратен или изключен от достъп до пристанищата или морските терминали под юрисдикцията на държава-членка, в случай че не изпрати на компетентните органи на тази държава-членка копие от свидетелството за съответствие съгласно параграфи 6 и 7, придружено, когато е необходимо и по искане на тези органи, от инвентарния опис на опасните материали. Държавата-членка, която предприема такива действия, уведомява незабавно компетентните органи на третата държава, под чието знаме плава въпросният кораб. Неактуализиране на инвентарния опис на опасните материали не е нарушение, което е основание за задържането на кораб, но несъответствия в инвентарния опис на опасните материали се докладват на компетентните органи на третата държава, под чието знаме корабът плава.
6. Свидетелството за съответствие се издава след проверка на инвентарния опис на опасните материали от компетентните органи на третата държава, под чието знаме плава корабът, или от организация, овластена от тях съгласно националните изисквания. За образец на свидетелството за съответствие може да се използва допълнение 3 към Конвенцията от Хонг Конг.
7. Свидетелството за съответствие и инвентарният опис на опасните материали се изготвят на един от официалните езици на издаващите компетентни органи на третата държава, под чието знаме плава корабът, а когато използваният език не е английски, френски или испански, те се превеждат на един от тези езици.
8. При спазване на член 32, параграф 2, буква б) корабите, плаващи под знамето на трета държава, за които е подадено заявление за регистрация под знамето на държава-членка, гарантират, че в съответствие с член 5, параграф 2 държат на борда инвентарен опис на опасните материали или че той се съставя в рамките на шест месеца от регистрацията под знамето на съответната държава-членка или по време на следващия периодичен преглед по член 8, параграф 3, в зависимост от това коя дата настъпи първа.
ДЯЛ III
СЪОРЪЖЕНИЯ ЗА РЕЦИКЛИРАНЕ НА КОРАБИ
Член 13
Изисквания, необходими за включването на съоръженията за рециклиране на кораби в европейския списък
1. За да бъде включено в европейския списък, съоръжение за рециклиране на кораби трябва да отговаря на следните изисквания в съответствие с приложимите разпоредби на Конвенцията от Хонг Конг и като се вземат предвид приложимите насоки на ИМО, МОТ, Базелската конвенция за контрол на трансграничното движение на опасни отпадъци и тяхното обезвреждане, Стокхолмската конвенция за устойчивите органични замърсители и на други международни насоки:
а)
да има разрешение от своите компетентни органи да извэршва дейност по рециклиране на кораби;
б)
да бъде проектирано, конструирано и експлоатирано по безопасен и екологосъобразен начин;
в)
да функционира от изградени структури;
г)
да създаде системи за управление и наблюдение, процедури и техники, които имат за цел предотвратяване, намаляване, свеждане до минимум и, доколкото е практически възможно, премахване на:
i)
рисковете за здравето на работниците и на населението в близост до съоръжението за рециклиране на кораби и
ii)
неблагоприятното въздействие върху околната среда, причинено от рециклирането кораби;
д)
да изготви план на съоръжението за рециклиране на кораби;
е)
да предотвратява вредните въздействия върху здравето на човека и околната среда, включително да демонстрира контрол върху всякакви изтичания, по-специално в приливни зони;
ж)
да гарантира безопасно и екологосъобразно управление и съхранение на опасните материали и отпадъците, включително:
i)
затваряне на всички опасни материали, които се намират на борда по време на процеса на рециклиране на кораба, за да се предотврати всякакво изпускане на тези материали в околната среда; както и извършване на манипулации с опасни материали и отпадъци, получени в процеса на рециклиране на кораба, само върху непромокаеми подове с ефективни системи за оттичане;
ii)
че всички отпадъци, получени от дейността по рециклиране на кораба, и техните количества се документират и се прехвърлят само към съоръжения за управление на отпадъци, в т.ч. съоръжения за рециклиране на отпадъци, на които е разрешено да процедират с тяхното третиране, без да застрашават човешкото здраве и по екологосъобразен начин;
з)
да създаде и поддържа план за готовност и реагиране в аварийни ситуации; да осигури бърз достъп за оборудване за реагиране в извънредни ситуации, като например противопожарно оборудване и превозни средства, линейки и кранове, до кораба и до всички места на съоръжението за рециклиране на кораби;
и)
да осигури безопасност и обучение на работниците, включително да гарантира ползването на лични предпазни средства за операции, изискващи такова ползване;
й)
да създаде архиви за произшествия, злополуки, професионални заболявания и хронични въздействия и, ако това се изисква от компетентните органи, да докладва всички произшествия, злополуки, професионални заболявания и хронични въздействия, които причиняват или имат способността да причиняват рискове за безопасността на работниците, здравето на човека и околната среда;
к)
да се съгласи да спазва изискванията по параграф 2.
2. Операторът на съоръжение за рециклиране на кораби:
а)
изпраща плана за рециклиране на кораб, след като бъде одобрен в съответствие с член 7, параграф 3, на корабособственика и на администрацията или на овластена от нея призната организация;
б)
докладва на администрацията, че съоръжението за рециклиране на кораби е готово във всяко отношение за започване на рециклиране на кораба;
в)
когато пълното или частичното рециклиране на кораба приключи в съответствие с настоящия регламент, изпраща декларация за приключване на администрацията, издала свидетелството за годност за рециклиране за кораба, в срок от 14 дни от датата на пълното или частичното рециклиране в съответствие с плана за рециклиране на кораб. Декларацията за приключване включва доклад относно евентуални инциденти и произшествия, нанесли щети на човешкото здраве и/или на околната среда.
3. Комисията приема актове за изпълнение за установяване на формата на:
а)
доклада, изискван съгласно параграф 2, буква б) от настоящия член, за да се гарантира, че той е в съответствие с допълнение 6 към Конвенцията от Хонг Конг; и
б)
декларацията, изисквана съгласно параграф 2, буква в) от настоящия член, за да се гарантира, че тя е в съответствие с допълнение 7 към Конвенцията от Хонг Конг.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент.
Член 14
Разрешение за съоръжения за рециклиране на кораби, намиращи се в държава-членка
1. Без да се засягат други приложими разпоредби на правото на Съюза, компетентните органи разрешават на съоръженията за рециклиране на кораби, намиращи се на тяхната територия и отговарящи на изискванията, формулирани в член 13, да извършват рециклиране на кораби. Това разрешение може да бъде предоставено на съответните съоръжения за рециклиране на кораби за срок от максимум пет години и да бъде съответно подновявано.
При условие че са спазени изискванията по настоящия регламент, всяко разрешение, издадено съгласно съответните разпоредби на друго национално право или на правото на Съюза, може да бъде комбинирано с разрешението по настоящия член в единно разрешение, когато по този начин се избягва ненужното дублиране на информация и на работата на оператора на съоръжението за рециклиране на кораби или на дружеството за рециклиране на кораби или на компетентния орган. В такива случаи разрешението може да бъде продължено в съответствие с посочения в първа алинея разрешителен режим, но без да надхвърля максимален срок от пет години.
2. Държавите-членки създават и актуализират списък на съоръженията за рециклиране на кораби, на които са издали разрешение в съответствие с параграф 1.
3. Списъкът, посочен в параграф 2, се съобщава на Комисията без забавяне и не по-късно от 31 март 2015 г.
4. Когато съоръжение за рециклиране на кораби престане да отговаря на изискванията, формулирани в член 13, държавата-членка, в която е разположено съоръжението за рециклиране на кораби, спира или отнема разрешението, издадено на въпросното съоръжение за рециклиране на кораби, или предписва коригиращи действия от дружеството за рециклиране на кораби и уведомява незабавно Комисията за това.
5. Когато съоръжение за рециклиране на кораби е получило разрешение в съответствие с параграф 1, съответната държава-членка уведомява незабавно Комисията за това.
Член 15
Съоръжения за рециклиране на кораби, разположени в трета държава
1. Дружество за рециклиране на кораби, което притежава съоръжение за рециклиране на кораби, разположено в трета държава и което възнамерява да рециклира кораби, плаващи под знамето на държава-членка, подава заявление до Комисията за включване на посоченото съоръжение за рециклиране в европейския списък.
2. Заявлението, посочено в параграф 1, се придружава от доказателства, че въпросното съоръжение за рециклиране на кораби отговаря на изискванията, формулирани в член 13, за да извършва рециклиране на кораби и да бъде включено в европейския списък в съответствие с член 16.
По-специално, дружеството за рециклиране на кораби:
а)
посочва разрешителното, лиценза или разрешението, издадено от съответните компетентни органи за извършване на рециклиране на кораби и, когато е целесъобразно, разрешителното, лицензията или разрешението, издавано от компетентните органи на всички негови изпълнители и подизпълнители, пряко участващи в процеса на рециклиране на кораби, и да предостави цялата информация, посочена в член 16, параграф 2;
б)
уточнява дали планът за рециклиране на кораб ще бъде мълчаливо или изрично одобрен от компетентния орган, като посочи срока за разглеждане в случай на мълчаливо съгласие, в съответствие с националните изисквания, когато е приложимо;
в)
потвърждава, че ще приеме за рециклиране в съответствие с настоящия регламент само кораб, плаващ под знамето на държава-членка;
г)
представя доказателства, че съоръжението за рециклиране на кораби е в състояние да създаде, поддържа и наблюдава критериите за „безопасност за влизане“ и „безопасност за високотемпературни работи“ през целия процес на рециклиране на кораба;
д)
прикачва карта за границите на съоръжението за рециклиране на кораби и за местоположението на операциите по рециклиране на кораби в неговите рамки;
е)
за всеки опасен материал, посочен в приложение I и допълнителен опасен материал, който би могъл да бъде част от конструкцията на кораб, указва:
i)
дали съоръжението за рециклиране на кораби е оправомощено да извършва отстраняването на опасния материал. В този случай трябва да бъде определен отговорният персонал, упълномощен да извършва отстраняването, и да бъдат представени доказателства за компетентността му;
ii)
кой процес за управление на отпадъците ще се прилага в съоръжението за рециклиране на кораби или извън него - например изгаряне, депониране или друг метод за третиране на отпадъци, името и адреса на съоръжението за третиране на отпадъци, ако е различно от съоръжението за рециклиране на кораби, и представя доказателства, че прилаганият процес ще се извършва, без да се застрашава човешкото здраве и по екологосъобразен начин;
ж)
потвърждава, че дружеството е приело план за рециклиране на кораб, като е взело предвид приложимите насоки на ИМО;
з)
предоставя информацията, необходима за идентифицирането на съоръжението за рециклиране на кораби.
3. На Комисията се предоставя правомощието да приема актове за изпълнение, за да определи формата на информацията, необходима за идентифицирането на съоръжението за рециклиране на кораби. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент.
4. За да бъдат включени в европейския списък, съответствието на съоръженията за рециклиране на кораби, разположени в трети държави, с изискванията, установени в член 13 се удостоверява чрез проверка на място от независим експерт с необходимите квалификации. Дружеството за рециклиране на кораби представя удостоверението на Комисията, когато подава заявление за включване в европейския списък и на всеки пет години след това при подновяване на включването му в този списък. Първоначалното включване в списъка и последващото подновяване се допълват от средносрочен преглед за потвърждаване на съответствието с изискванията, установени в член 13.
Като подават заявления за включване в европейския списък, дружествата за рециклиране на кораби приемат възможността съоръжението за рециклиране на кораби да бъде обект на проверка на място от Комисията или от представители, действащи от нейно име, преди или след включването им в европейския списък, с цел проверка на съответствието с изискванията, установени в член 13. Независимият експерт, Комисията или представителите, действащи от нейно име, си сътрудничат с компетентните органи на третата държава, в която е разположено съоръжението за рециклиране на кораби, за извършването на тези проверки на място.
Комисията може да издава бележки с технически напътствия с цел улесняване на въпросното удостоверяване.
5. За целите на член 13, що се отнася до съответната операция по оползотворяване или обезвреждане на отпадъци може се допусне, че е налице екологосъобразно управление, единствено когато съоръжението за рециклиране на кораби може да докаже, че съоръжението за управление на отпадъците, което приема отпадъците, ще бъде експлоатирано в съответствие с такива стандарти за опазване на здравето на човека и околната среда, които в общи линии са еквивалентни на приложимите международни стандарти и стандарти на Съюза.
6. В случай на промени в информацията, предоставена на Комисията, дружеството за рециклиране на кораби незабавно представя актуализирани доказателства и във всеки случай три месеца преди изтичането на всеки петгодишен период на включване в европейския списък дружеството декларира, че:
а)
доказателството, което е представило, е пълно и актуализирано;
б)
съоръжението за рециклиране на кораби продължава и ще продължи да съответства на изискванията на член 13.
Член 16
Съставяне и актуализиране на европейския списък
1. Комисията приема актове за изпълнение с цел съставяне на европейски списък на съоръженията за рециклиране на кораби, които:
а)
са разположени в Съюза и са били нотифицирани от държавите-членки в съответствие с член 14, параграф 3;
б)
са разположени извън Съюза и чието включване е въз основа на преценка на информацията и подкрепящите доказателствата, представени или събрани в съответствие с член 15.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент.
2. Европейският списък се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и на уебсайта на Комисията не по-късно от 31 декември 2016 г. Той се разделя на два подсписъка, включващи съоръжения за рециклиране на кораби, разположени в държава-членка и съоръжения за рециклиране на кораби, разположени в трета държава.
Европейският списък включва цялата следна информация относно съоръжението за рециклиране на кораби:
а)
метода на рециклиране;
б)
вида и размера на корабите, които могат да се рециклират;
в)
всякакви ограничения и условия, съгласно които съоръжението за рециклиране на кораби извършва дейност, включително по отношение на управлението на опасни отпадъци;
г)
информация за процедурата по изрично или мълчаливо одобрение от компетентния орган на плана за рециклиране на кораби, както е посочено в член 7, параграф 3;
д)
максималния годишен обем на рециклиране на кораби.
3. В европейския списък се посочва датата на изтичането на срока на включване на съоръжението за рециклиране на кораби. Включването е валидно за максимален период от пет години и подлежи на подновяване.
4. Комисията приема актове за изпълнение с цел редовно актуализиране на европейски списък:
а)
за включване на съоръжение за рециклиране на кораби в европейския списък когато:
i)
му е дадено разрешение съгласно член 14; или
ii)
включването му в Европейския списък е решено в съответствие с параграф 1, буква б) от настоящия член;
б)
за изключване на съоръжение за рециклиране на кораби от европейския списък когато:
i)
съоръжението за рециклиране на кораби престане да отговаря на изискванията, установени в член 13; или
ii)
актуализираното доказателство не е представено най-късно до три месеца преди изтичането на петгодишния период, установен в параграф 3 от настоящия член.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 25 от настоящия регламент
5. При съставянето и актуализирането на европейския списък Комисията действа в съответствие със залегналите в Договорите принципи и с международните задължения на Съюза.
6. Държавите-членки съобщават на Комисията цялата информация, която може да е необходима в контекста на актуализирането на европейския списък. Комисията изпраща необходимата информация на останалите държави-членки.
ДЯЛ IV
ОБЩИ АДМИНИСТРАТИВНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 17
Език
1. Планът за корабното рециклиране, посочен в член 7, се съставя на език, приемлив за държавата, която издава разрешение на съоръжението за рециклиране на кораби. Когато използваният език не е английски, френски или испански, планът за корабното рециклиране се превежда на един от тези езици, освен ако администрацията счита, че това не е необходимо.
2. Свидетелството за инвентарния опис и свидетелството за годност за рециклиране, издадени съгласно член 9, се изготвят на един от официалните езици на издаващата администрация. Когато използваният език не е английски, френски или испански, текстът включва и превод на един от тези езици.
Член 18
Определяне на компетентни органи и администрации
1. Държавите-членки определят компетентните органи и администрации, отговорни за прилагането на настоящия регламент, и уведомяват Комисията за тези определяния. Държавите-членки незабавно уведомяват Комисията за всички промени в тази информация.
2. Комисията публикува на своя уебсайт списъците с определените компетентни органи и администрации, и актуализира тези списъци, когато е уместно.
Член 19
Определяне на лица за връзка
1. Държавите-членки и Комисията определят поотделно едно или повече лица за връзка, отговорни за информиране или съветване на физически или юридически лица, отправили запитвания. Лицето за връзка на Комисията препраща на лицата за връзка на държавите-членки всички получени въпроси, които ги касаят, и обратно.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за определянето на лица за връзка. Държавите-членки незабавно уведомяват Комисията за всички промени в тази информация.
3. Комисията публикува на своя уебсайт списъците с определените лица за връзка и актуализира тези списъци, когато е уместно.
Член 20
Определяне на лица за връзка
По искане на държавите-членки или ако е уместно, Комисията периодично организира срещи на лицата за връзка с цел обсъждане на въпросите, възникнали при прилагането на настоящия регламент. На тези срещи или на части от тях се канят и съответните заинтересовани страни, когато всички държави-членки и Комисията са в съгласие, че това е целесъобразно.
ДЯЛ V
ДОКЛАДВАНЕ И ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 21
Доклади от държавите-членки
1. Всяка държава-членка изпраща на Комисията доклад, съдържащ следното:
а)
списък на корабите, плаващи под нейно знаме, за които е издадено свидетелство за годност за рециклиране, наименованието на дружеството за рециклиране на кораби и местоположението на съоръжението за рециклиране на кораби, както е показано в свидетелството за годност за рециклиране;
б)
списък на корабите, плаващи под нейно знаме, за които е получена декларация за приключване;
в)
информация относно незаконно рециклиране на кораби, наказания и последващи действия, предприети от държавата-членка.
2. Всяка държава-членка предава на всеки три години в електронен вид доклада на Комисията не по-късно от девет месеца след края на тригодишния период, за който се отнася.
Първият електронен доклад обхваща периода от датата на прилагане на настоящия регламент до края на първия редовен тригодишен отчетен период, определен в член 5 от Директива 91/692/ЕИО на Съвета (14), след началната дата на първия отчетен период.
Комисията публикува доклад относно изпълнението на настоящия регламент не по-късно от девет месеца след получаване на докладите от държавите-членки.
3. Комисията въвежда тази информация в електронна база данни, която е постоянно достъпна за обществеността.
Член 22
Изпълнение в държавите-членки
1. Държавите-членки приемат разпоредби за санкции, прилагани при нарушаване на настоящия регламент, и предприемат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното прилагане. Предвидените санкции са ефективни, пропорционални и възпиращи.
2. Държавите-членки си сътрудничат, двустранно или многостранно една с друга, така че да улеснят предотвратяването и откриването на потенциалното заобикаляне и нарушаване на настоящия регламент.
3. Държавите-членки определят членовете от своя постоянен персонал, които са отговорни за сътрудничеството, посочено в параграф 2. Тази информация се изпраща до Комисията, която разпространява обобщен списък до тези членове.
4. Държавите-членки съобщават на Комисията разпоредбите от своето национално право, отнасящо се до правоприлагането на настоящия регламент, и за приложимите санкции.
Член 23
Молба за действие
1. Физически или юридически лица, които са засегнати или е вероятно да бъдат засегнати от нарушение на член 13 във връзка с член 15 и член 16, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, или които имат достатъчен интерес от вземането на решения в областта на околната среда, свързани с нарушение на член 13 във връзка с член 15 и член 16, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, имат право да отправят молба до Комисията за предприемане на действия съгласно настоящия регламент във връзка с такова нарушение или с непосредствена опасност от такова нарушение.
За тази цел за всяка неправителствена организация, насърчаваща опазването на околната среда и отговаряща на изискванията, установени в член 11 от Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета (15), се счита, че има достатъчен интерес за целите на първа алинея.
2. Молбата за действие се придружава от съответната информация и данни, подкрепящи тази молба.
3. Когато молбата за действие и придружаващите я информация и данни показват убедително, че е налице нарушение на член 13 във връзка с член 15 и член 16, параграф 1, буква б) или непосредствена опасност от такова нарушение, Комисията разглежда всички молби за действие с информацията и данните. При такива обстоятелства Комисията дава на съответното дружество за рециклиране на кораби възможност да изложи своите виждания по отношение на молбата за действие и придружаващите я информация и данни.
4. Комисията информира незабавно и в съответствие с приложимите разпоредби на правото на Съюза лицата, отправили молба съгласно параграф 1, за решението си да уважи или отхвърли молбата за действие, като посочва мотивите за това.
ДЯЛ VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 24
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 5, параграф 8 се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 30 декември 2013 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощие не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се подновява мълчаливо за срокове със същата продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно подновяване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 5, параграф 8, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейският парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в него дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията уведомява за него едновременно Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 5, параграф 8, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът направят възражение в срок от два месеца след нотификацията на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да правят възражения. Този срок се продължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 25
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет. Той е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 26
Преходна разпоредба
От датата на публикуване на европейския списък, до датата на прилагане настоящия регламент, държавите-членки могат да разрешават рециклирането на кораби в съоръжения за рециклиране на кораби, включени в европейския списък. При тези обстоятелства не се прилага Регламент (ЕО) № 1013/2006.
Член 27
Изменение на Регламент (ЕО) № 1013/2006
В член 1, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1013/2006 се добавя следната подточка:
„i)
кораби, плаващи под знамето на държава-членка, които попадат в обхвата на Регламент (ЕС) № 1257/2013 на Европейския парламент и на Съвета (16).
Член 28
Изменение на Директива 2009/16/ЕО
В приложение IV към Директива 2009/16/ЕО се добавя следната точка:
„49.
Свидетелство за инвентарния опис на опасни материали или свидетелство за съответствие съгласно Регламент (ЕС) № 1257/2013 на Европейския парламент и на Съвета (17).
Член 29
Финансов стимул
До 31 декември 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за осъществимостта на финансов инструмент, който би улеснил безопасното и правилно рециклиране на кораби, и при целесъобразност той се придружава от законодателно предложение.
Член 30
Преглед
1. Комисията преценява дали нарушенията на настоящия регламент следва да бъдат отнесени към обхвата на Директива 2008/99/ЕО, за да се постигне еквивалентност на свързаните с нарушения разпоредби на настоящия регламент и Регламент (ЕО) № 1013/2006. Комисията докладва относно констатациите си до 31 декември 2014 г. на Европейския парламент и на Съвета и при целесъобразност докладът се придружава от законодателно предложение.
2. Комисията следва да преразгледа настоящия регламент не по-късно от 18 месеца преди датата на влизане в сила на Конвенцията от Хонг Конг и при целесъобразност същевременно да представи евентуални подходящи законодателни предложения във връзка с това. Това преразглеждане следва да отчита включването на съоръжения за рециклиране на кораби, разрешени съгласно Конвенцията от Хонг Конг в европейския списък с цел да се избегне дублирането на работа и административната тежест.
3. Комисията извършва редовни прегледи на настоящия регламент и при целесъобразност прави своевременни предложения, за да бъдат взети предвид новостите във връзка с международните конвенции, включително Базелската конвенция, в случай че се окаже необходимо.
4. Независимо от параграф 2, до пет години след датата на прилагане на настоящия регламент Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно прилагането на настоящия регламент, придружен при целесъобразност от законодателни предложения, за да се гарантира, че целите му са били осъществени и въздействието му е постигнато и обосновано.
Член 31
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 32
Прилагане
1. Настоящият регламент се прилага от по-ранната от следните две дати, но не по-рано от 31 декември 2015 г.:
а)
6 месеца след датата, на която общият максимален годишен обем рециклирани кораби на съоръженията за рециклиране на кораби, включени в европейския списък, представлява не по-малко от 2,5 милиона тона водоизместимост при празен кораб (LDT). Годишният обем рециклирани кораби на съоръжение за рециклиране на кораби представлява сумарното тегло, изчислено в LDT, на корабите, рециклирани през дадена година в това съоръжение. Максималният годишен обем на рециклиране на кораби се определя, като се избере най-високата стойност от предходния 10-годишен период за всяко съоръжение за рециклиране на кораби, или, в случай на новолицензирано съоръжение за рециклиране на кораби - най-високата годишна стойност, постигната в това съоръжение; или
б)
на 31 декември 2018 г.
2. При все това по отношение на следните разпоредби се прилагат следните дати:
а)
член 2, член 5, параграф 2, втора алинея, членове 13, 14, 15, 16, 25 и 26 от 31 декември 2014 г.;
б)
член 5, параграф 2, първа и трета алинея, и член 12, параграфи 1 и 8 от 31 декември 2020 г.
3. Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз съобщение относно датата на прилагане на настоящия регламент, когато условията, посочени в параграф 1, буква а) са изпълнени.
4. Ако държава-членка е закрила своя национален регистър на корабите или в продължение на три години не е имала кораби, регистрирани под нейно знаме, и, доколкото никой кораб не е регистриран под нейно знаме, тази държава-членка може да ползва дерогация от разпоредбите на настоящия регламент с изключение на членове 4, 5, 11, 12, 13, 14, член 16, параграф 6, членове 18, 19, 20, 21 и 22. Когато държава-членка реши да се възползва от тази дерогация, тя уведомява Комисията най-късно на датата на прилагане на настоящия регламент. Всички последващи промени също се съобщават на Комисията.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 20 ноември 2013 година.
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) č. 1257/2013
z 20. novembra 2013
o recyklácii lodí a o zmene nariadenia (ES) č. 1013/2006 a smernice 2009/16/ES
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 192 ods. 1,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
po porade s Výborom regiónov,
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
keďže:
(1)
Lode, ktoré predstavujú odpad a na účely recyklácie sa presúvajú cez hranice, upravuje Bazilejský dohovor z 22. marca 1989 o riadení pohybov nebezpečných odpadov cez hranice štátov a ich zneškodňovaní (ďalej len „Bazilejský dohovor“) a nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 (3). Nariadením (ES) č. 1013/2006 sa vykonáva Bazilejský dohovor, ako aj zmena (4) uvedeného dohovoru prijatá v roku 1995, ktorá ešte nenadobudla platnosť na medzinárodnej úrovni a ktorou sa zakazuje vývoz nebezpečného odpadu z krajín, ktoré nie sú členskými krajinami Organizácie pre hospodársku spoluprácu a rozvoj (OECD). Takéto lode sa vo všeobecnosti klasifikujú ako nebezpečný odpad a vzťahuje sa na ne zákaz vývozu z Únie na účely recyklácie v zariadeniach krajín, ktoré nie sú členskými krajinami OECD.
(2)
Mechanizmy monitorovania uplatňovania platného práva Únie a medzinárodného práva ako aj presadzovanie týchto práv sú prispôsobené osobitostiam lodí a medzinárodnej lodnej dopravy. Úsilie o spoluprácu medzi Medzinárodnou organizáciou práce (ILO), Medzinárodnou námornou organizáciou (IMO) a sekretariátom Bazilejského dohovoru viedlo k dosiahnutiu dohody o zavedení povinných globálnych požiadaviek zameraných na zabezpečenie účinného a efektívneho riešenia problému nebezpečných a nevhodných postupov recyklácie lodí vo forme Hongkonského medzinárodného dohovoru o bezpečnej a environmentálne vhodnej recyklácii lodí (ďalej len „Hongkonský dohovor“).
(3)
Súčasná kapacita na recykláciu lodí v krajinách OECD, ktorá je legálne dostupná pre lode plaviace sa pod vlajkou členského štátu, je nedostatočná. Súčasná bezpečná a environmentálne vhodná kapacita na recykláciu lodí v krajinách, ktoré nie sú členskými krajinami OECD, stačí na spracovanie všetkých lodí plaviacich sa pod vlajkou členského štátu a predpokladá sa, že do roku 2015 sa bude ďalej rozširovať v dôsledku opatrení prijatých recyklujúcimi krajinami s cieľom splniť požiadavky Hongkonského dohovoru.
(4)
Hongkonský dohovor bol prijatý 15. mája 2009 pod záštitou Medzinárodnej námornej organizácie. Hongkonský dohovor nadobudne platnosť až 24 mesiacov po dátume ratifikácie aspoň 15 štátmi, ktorých obchodné flotily spolu predstavujú aspoň 40 percent hrubej priestornosti celosvetového obchodného loďstva a ktorých maximálny ročný objem recyklácie lodí počas predchádzajúcich 10 rokov spolu predstavuje najmenej tri percentá hrubej priestornosti ich obchodného loďstva spolu. Tento dohovor sa vzťahuje na návrh, konštrukciu, prevádzku a prípravu lodí s cieľom uľahčiť bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu bez ohrozenia bezpečnosti a prevádzkovej efektívnosti lode. Vzťahuje sa tiež na bezpečnú a environmentálne vhodnú prevádzku zariadení na recykláciu lodí a zriadenie vhodného mechanizmu presadzovania v oblasti recyklácie lodí.
(5)
Cieľom tohto nariadenia je umožniť skorú ratifikáciu Hongkonského dohovoru v Únii a tretích krajinách uplatnením primeraných kontrol lodí a zariadení na recykláciu lodí na základe tohto dohovoru.
(6)
V Hongkonskom dohovore sa výslovne ustanovuje, aby jeho zmluvné strany so zreteľom na bezpečnú a environmentálne vhodnú recykláciu lodí prijali prísnejšie opatrenia v súlade s medzinárodným právom s cieľom predchádzať akýmkoľvek škodlivým účinkom na zdravie ľudí a životné prostredie, obmedzovať tieto účinky alebo znižovať ich na minimum. Vzhľadom na uvedenú skutočnosť by sa týmto nariadením mala zabezpečiť ochrana pred možnými škodlivými účinkami nebezpečných materiálov na palube všetkých lodí, ktoré využívajú prístav alebo kotvisko členského štátu, a súčasne zaručiť dodržiavanie ustanovení medzinárodného práva, ktoré sa na takéto materiály vzťahujú. S cieľom zabezpečiť monitorovanie dodržiavania požiadaviek tohto nariadenia týkajúcich sa nebezpečného materiálu by členské štáty mali uplatniť vnútroštátne ustanovenia na implementáciu smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/16/ES (5). V súčasnosti je úlohou inšpektorov štátnej prístavnej kontroly inšpekcia osvedčenia a aktívne skúšky prítomnosti nebezpečných materiálov vrátane azbestu podľa Medzinárodného dohovoru o bezpečnosti ľudského života na mori (ďalej len „SOLAS“). Harmonizovaný prístup k týmto činnostiam zabezpečuje Parížske memorandum o porozumení o štátnej prístavnej kontrole.
(7)
Účelom tohto nariadenia je tiež zmenšiť rozdiely medzi prevádzkovateľmi v Únii, krajinách OECD a relevantných tretích krajinách, pokiaľ ide o zdravie a bezpečnosť pri práci a environmentálne normy, a smerovať lode plaviace sa pod vlajkou členského štátu do zariadení na recykláciu lodí, ktoré na demontáž lodí používajú bezpečné a environmentálne vhodné metódy, namiesto ich nasmerovania na nevyhovujúce miesta, čo je v súčasnosti praxou. Tiež by sa ním mala zvýšiť konkurencieschopnosť bezpečnej a environmentálne vhodnej recyklácie a spracúvania lodí v zariadeniach na recykláciu lodí nachádzajúcich sa v členskom štáte. Vytvorením európskeho zoznamu zariadení na recykláciu lodí (ďalej len „európsky zoznam“) spĺňajúcich požiadavky stanovené v tomto nariadení by sa tým, že sa členskému štátu, pod ktorého vlajkou sa loď plaví, uľahčí kontrola lodí, ktoré sa idú recyklovať, prispelo k týmto cieľom, ako aj k lepšiemu presadzovaniu. Tieto požiadavky na zariadenia na recykláciu lodí by mali vychádzať z požiadaviek Hongkonského dohovoru. Zariadenia na recykláciu lodí schválené podľa tohto nariadenia by v tomto ohľade mali spĺňať potrebné požiadavky na ochranu životného prostredia, zdravia a bezpečnosti pracovníkov a environmentálne vhodné zaobchádzanie s odpadom z recyklovaných lodí. V prípade zariadení na recykláciu lodí nachádzajúcich sa v tretej krajine by sa požiadavkami mala dosiahnuť vysoká úroveň ochrany zdravia ľudí a životného prostredia, ktorá bude v zásade rovnocenná s úrovňou v Únii. Zariadenia na recykláciu lodí, ktoré tieto minimálne požiadavky nespĺňajú, by preto nemali byť zaradené do európskeho zoznamu.
(8)
Mala by sa uplatňovať zásada rovnosti pred právom Únie a jej uplatňovanie by sa malo monitorovať najmä pri vypracúvaní a aktualizácii európskeho zoznamu pre zariadenia na recykláciu lodí nachádzajúce sa v členskom štáte a zariadenia na recykláciu lodí nachádzajúce sa v tretej krajine, ktoré spĺňajú požiadavky ustanovené v tomto nariadení.
(9)
Členské štáty sa nabádajú, aby prijali vhodné opatrenia na zabezpečenie toho, aby lode vyňaté z rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia konali v primeranom a uskutočniteľnom rozsahu spôsobom, ktorý je v súlade s týmto nariadením.
(10)
S cieľom predchádzať zdvojovaniu je potrebné vyňať lode, ktoré sa plavia pod vlajkou členského štátu a ktoré patria do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia, z rozsahu pôsobnosti nariadenia (ES) č. 1013/2006 a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/98/ES (6). Nariadenie (ES) č. 1013/2006 sa vzťahuje na prepravu odpadu z Únie s výhradou určitých kategórií odpadu, na ktoré sa vzťahuje alternatívny režim. Týmto nariadením sa lode, na ktoré sa vzťahuje, podrobujú kontrolám počas celého ich životného cyklu a jeho cieľom je zabezpečiť recykláciu takýchto lodí environmentálne vhodným spôsobom. Je preto primerané ustanoviť, aby sa loď, na ktorú sa počas celého jej životného cyklu vzťahuje alternatívny režim kontrol, nariadenie (ES) č. 1013/2006 nevzťahovalo. Na lode, ktoré nepatria do rozsahu pôsobnosti Hongkonského dohovoru ani do rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia, a na akýkoľvek odpad na palube lode, ktorý nevznikol prevádzkou, by sa malo naďalej vzťahovať nariadenie (ES) č. 1013/2006 a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/98/ES a 2008/99/ES (7).
(11)
Rovnako sa uznáva, že na lode sa naďalej vzťahujú ostatné medzinárodné dohovory, ktorými sa zaručuje ich bezpečná prevádzka na mori počas prevádzkovej etapy ich životného cyklu, a že napriek tomu, že majú určité navigačné práva a slobody, lode sú povinné vopred oznámiť svoj vstup do prístavov. Členské štáty by mali mať možnosť sa rozhodnúť, že budú v súlade s inými medzinárodnými zmluvami uplatňovať ďalšie kontroly. Ďalšie tranzitné kontroly sa preto nepovažujú podľa tohto nariadenia za potrebné.
(12)
Pri výklade požiadaviek tohto nariadenia by sa mali brať do úvahy usmernenia, ktoré vypracovala IMO (ďalej len „usmernenia IMO“) na podporu Hongkonského dohovoru.
(13)
Na účely tohto nariadenia by význam pojmu „recyklácia“ nemal mať rovnaký význam ako jeho vymedzenie v smernici 2008/98/ES. Týmto nariadením by sa preto malo zaviesť osobitné vymedzenie pojmu „recyklácia lodí“.
(14)
Nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 (8) sa na úrovni Únie vykonáva Globálny harmonizovaný systém klasifikácie a označovania chemických látok. Týmto nariadením sa spolu so smernicou Rady 67/548/EHS (9) a smernicou Európskeho parlamentu a Rady 1999/45/ES (10) poskytujú užitočné usmernenia pri určovaní nebezpečnosti materiálu.
(15)
Vedenie zoznamu nebezpečných materiálov na palube lode počas jej celého životného cyklu je kľúčovou požiadavkou stanovenou v Hongkonskom dohovore a v tomto nariadení. V súlade s ustanovením 8 ods. 2 Hongkonského dohovoru by loď určená na recykláciu mala v období pred vstupom do zariadenia na recykláciu lodí minimalizovať objem prevádzkového odpadu. Ak sa má prevádzkový odpad dopraviť do zariadenia na recykláciu lodí spolu s loďou, jeho približné množstvo a umiestnenie by sa malo uviesť v časti II zoznamu.
(16)
Členské štáty by mali prijať opatrenia na zabránenie obchádzaniu pravidiel o recyklácii lodí a zvýšenie transparentnosti recyklácie lodí. Ako sa ustanovuje v Hongkonskom dohovore, členské štáty by mali oznamovať informácie o lodiach, ktorým bolo vydané osvedčenie o zozname nebezpečných materiálov, lodiach, v prípade ktorých bolo doručené vyhlásenie o dokončení, a informácie o nezákonnej recyklácii lodí a o následných opatreniach, ktoré prijali.
(17)
Členské štáty by mali ustanoviť pravidlá o sankciách uplatniteľných v prípade porušovania tohto nariadenia a zabezpečiť, aby sa tieto sankcie uplatňovali a tak sa zabránilo obchádzaniu pravidiel o recyklácii lodí. Sankcie, ktoré môžu byť občianskej alebo správnej povahy, by mali byť účinné, primerané a odrádzajúce.
(18)
V súlade s judikatúrou Súdneho dvora sú súdy členských štátov povinné v čo najširšom rozsahu vykladať procesné pravidlá týkajúce sa podmienok, ktoré je potrebné splniť s cieľom zosúladiť správne alebo súdne konania s cieľmi článku 9 ods. 3 Aarhuského dohovoru.
(19)
V záujme ochrany zdravia ľudí a životného prostredia a s ohľadom na zásadu „znečisťovateľ platí“ by Komisia mala posúdiť uskutočniteľnosť zriadenia finančného mechanizmu uplatniteľného na všetky lode využívajúce prístav alebo kotvisko členského štátu bez ohľadu na to, pod akou vlajkou sa plavia, ktorým by sa produkovali prostriedky na uľahčenie environmentálne vhodnej recyklácie a spracovania lodí bez toho, aby vznikala motivácia na zmenu vlajky.
(20)
S cieľom zohľadniť vývoj týkajúci sa Hongkonského dohovoru by sa na Komisiu mala delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, pokiaľ ide o aktualizáciu príloh I a II k tomuto nariadeniu. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Komisia by pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov mala zabezpečiť, aby sa príslušné dokumenty súčasne, vo vhodnom čase a vhodným spôsobom postúpili Európskemu parlamentu a Rade.
(21)
S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tohto nariadenia by sa na Komisiu mali preniesť vykonávacie právomoci. Uvedené právomoci by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 (11).
(22)
Keďže cieľ tohto nariadenia, a to zabrániť škodlivým účinkom na zdravie ľudí a životné prostredie spôsobeným recykláciou, prevádzkou a údržbou lodí plaviacich sa pod vlajkou členského štátu, obmedziť tieto škodlivé účinky alebo ich odstrániť nemožno vzhľadom na medzinárodnú povahu lodnej dopravy a recyklácie lodí uspokojivo dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodov jeho rozsahu a dôsledkov ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku neprekračuje toto nariadenia rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
HLAVA I
PREDMET ÚPRAVY, ROZSAH PÔSOBNOSTI A VYMEDZENIE POJMOV
Článok 1
Predmet úpravy a účel
Účelom tohto nariadenia je predchádzať nehodám, zraneniam a iným škodlivým účinkom na zdravie ľudí a životné prostredie spôsobeným recykláciou lodí, obmedzovať a minimalizovať ich a v uskutočniteľnej miere ich odstrániť. Účelom tohto nariadenia je zvýšiť bezpečnosť, ochrana zdravia ľudí a morského prostredia Únie počas celého životného cyklu lodí najmä s cieľom zabezpečiť, aby sa s nebezpečným odpadom z takejto recyklácie lodí zaobchádzalo environmentálne vhodným spôsobom.
Týmto nariadením sa tiež ustanovujú pravidlá na zabezpečenie riadneho zaobchádzania s nebezpečnými materiálmi na lodiach.
Cieľom tohto nariadenia je tiež uľahčiť ratifikáciu Hongkonského medzinárodného dohovoru o bezpečnej a environmentálne vhodnej recyklácii lodí (ďalej len „Hongkonský dohovor“).
Článok 2
Rozsah pôsobnosti
1. Toto nariadenie sa s výnimkou článku 12 uplatňuje na lode, ktoré sa plavia pod vlajkou členského štátu.
Článok 12 sa uplatňuje na lode, ktoré sa plavia pod vlajkou tretej krajiny a využívajú prístav alebo kotvisko členského štátu.
2. Toto nariadenie sa neuplatňuje na:
a)
vojenské plavidlá, pomocné plavidlá alebo iné plavidlá, ktoré vlastní alebo prevádzkuje štát a ktoré sa v súčasnosti používajú len na vládne nekomerčné účely;
b)
lode s hrubou priestornosťou (GT) menšou ako 500 GT;
c)
lode pôsobiace počas celého svojho životného cyklu len vo vodách podliehajúcich zvrchovanej moci alebo jurisdikcii členského štátu, pod ktorého vlajkou sa loď plaví.
Článok 3
Vymedzenie pojmov
1. Na účely tohto nariadenia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
1.
„loď“ je plavidlo akéhokoľvek druhu, ktoré je alebo bolo prevádzkované v morskom prostredí, a zahŕňa ponorky, plávajúce zariadenia, plávajúce plošiny, samozdvíhacie plošiny, plávajúce skladiská (FSU) a plávajúce výrobné, skladovacie a vykladacie jednotky (FPSO), ako aj lode zbavené výstroja alebo vlečené lode;
2.
„nová loď“ je loď:
a)
ktorej stavba sa objednala v deň začatia uplatňovania tohto nariadenia alebo po tomto dátume;
b)
ak objednávka stavby neexistuje, ktorej kýl sa položil alebo loď je v podobnom štádiu stavby šesť mesiacov po dni začatia uplatňovania tohto nariadenia alebo neskôr alebo
c)
ktorá sa dodá tridsať mesiacov po dni začatia uplatňovania tohto nariadenia alebo neskôr;
3.
„tanker“ je ropný tanker vymedzený v prílohe I k dohovoru o zabránení znečisťovaniu z lodí (ďalej len „dohovor MARPOL“) alebo tanker na prepravu škodlivých kvapalných látok vymedzený v prílohe II k uvedenému dohovoru;
4.
„nebezpečný materiál“ je akýkoľvek materiál alebo látka, ktorá môže predstavovať nebezpečenstvo pre zdravie ľudí a/alebo životné prostredie;
5.
„prevádzkový odpad“ je odpadová voda a zvyšky z bežnej prevádzky lodí podľa požiadaviek dohovoru MARPOL;
6.
„recyklácia lode“ je úplná alebo čiastočná demontáž lode v zariadení na recykláciu lodí, ktorej cieľom je využiť jej súčasti a materiály na opätovné spracovanie, prípravu na opätovné využitie alebo opätovné využitie, pričom sa zabezpečí zaobchádzanie s nebezpečnými a inými materiálmi, a zahŕňa súvisiace činnosti ako uskladnenie a spracovanie súčastí a materiálov na mieste, nie však ich ďalšie spracovanie ani zaobchádzanie s nimi v samostatných zariadeniach;
7.
„zariadenie na recykláciu lodí“ je vymedzená oblasť, ktorou je lodenica alebo zariadenie umiestnené v členskom štáte alebo v tretej krajine a využívané na recykláciu lodí;
8.
„podnik na recykláciu lodí“ je vlastník zariadenia na recykláciu lodí alebo akákoľvek iná organizácia alebo osoba, ktorá prevzala zodpovednosť za prevádzku recyklácie lodí od vlastníka zariadenia na recykláciu lodí;
9.
„správny orgán“ je vládny orgán, ktorý členský štát poveril zodpovednosťou za plnenie povinností súvisiacich s loďami plaviacimi sa pod jeho vlajkou alebo loďami, ktorých prevádzka podlieha jeho právomoci;
10.
„uznaná organizácia“ je organizácia uznaná v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 391/2009 (12);
11.
„príslušný orgán“ je vládny orgán alebo orgány, ktoré členský štát alebo tretia krajina poverila zodpovednosťou za zariadenia na recykláciu lodí v rámci určenej zemepisnej oblasti alebo odbornosti vo vzťahu k všetkým prevádzkam v jurisdikcii daného štátu;
12.
„hrubá priestornosť“ je hrubá priestornosť (GT) vypočítaná v súlade s predpismi o vymeriavaní lodí uvedenými v prílohe I k Medzinárodnému dohovoru o vymeriavaní lodí z roku 1969 alebo v akomkoľvek nástupníckom dohovore;
13.
„spôsobilá osoba“ je osoba s vhodnou kvalifikáciou, odborným vzdelaním a dostatočnými znalosťami, skúsenosťami a zručnosťami na výkon konkrétnej práce;
14.
„vlastník lode“ je fyzická alebo právnická osoba zaregistrovaná ako vlastník lode vrátane fyzickej alebo právnickej osoby, ktorá má loď vo vlastníctve na obmedzené obdobie do jej predaja alebo odovzdania do zariadenia na recykláciu lodí, alebo v prípade chýbajúcej registrácie fyzická alebo právnická osoba, ktorá loď vlastní, alebo akákoľvek iná organizácia alebo osoba, ako napríklad manažér alebo prenajímateľ lode bez posádky, ktorá prevzala zodpovednosť za prevádzku lode od vlastníka lode, a právnická osoba, ktorá prevádzkuje loď vo vlastníctve štátu;
15.
„nová inštalácia“ je inštalácia systémov, zariadenia, izolácie alebo iného materiálu na lodi po dátume začatia uplatňovania tohto nariadenia;
16.
„plán recyklácie lode“ je plán vypracovaný prevádzkovateľom zariadenia na recykláciu lodí pre každú konkrétnu loď, ktorá sa má recyklovať pod jeho zodpovednosťou, pričom sa v uvedenom pláne zohľadňujú príslušné usmernenia a rezolúcie IMO;
17.
„plán zariadenia na recykláciu lodí“ je plán vypracovaný prevádzkovateľom zariadenia na recykláciu lodí a schválený radou alebo patričným riadiacim orgánom podniku na recykláciu lodí, v ktorom sa opisujú prevádzkové procesy a postupy používané v zariadení na recykláciu lodí pri recyklácii lodí, ktorý obsahuje najmä informácie o bezpečnosti a odbornej príprave pracovníkov, ochrane zdravia ľudí a životného prostredia, úlohách a zodpovednosti personálu, pripravenosti a reakcii na núdzové situácie a systémoch monitorovania, podávania správ a vedenia záznamov a v ktorom sa zohľadňujú príslušné usmernenia a rezolúcie Medzinárodnej námornej organizácie (IMO);
18.
„bezpečnosť vstupu“ je vlastnosť priestoru, ktorý spĺňa všetky tieto kritériá:
a)
obsah atmosférického kyslíka a koncentrácia horľavých výparov neprekračuje bezpečné limity;
b)
toxické materiály v atmosfére neprekračujú prípustné koncentrácie;
c)
zvyškami alebo materiálmi súvisiacimi s prácou, ktorú povolila príslušná osoba, uchovávanými v súlade s inštrukciami, v daných atmosférických podmienkach nespôsobí nekontrolovaný únik toxických materiálov ani nebezpečnú koncentráciu horľavých výparov;
19.
„bezpečnosť práce s vysokými teplotami“ je vlastnosť priestoru, ktorý spĺňa všetky tieto kritériá:
a)
pri použití zariadenia na zváranie elektrickým oblúkom alebo plameňom, zariadenia na rezanie alebo horenie alebo iných foriem otvoreného ohňa a pri vykonávaní činností, ako je zahrievanie, brúsenie, a činností, pri ktorých dochádza k tvorbe iskier, je bezpečný a nevýbušný, čo zahŕňa aj neprítomnosť plynu;
b)
kritériá bezpečnosti vstupu stanovené v bode 18;
c)
v dôsledku práce s vysokými teplotami sa nezmenia dané atmosférické podmienky;
d)
všetky priľahlé priestory sú dostatočne vyčistené, v inertnom stave alebo dostatočne ošetrené, aby sa zabránilo vzniku alebo rozšíreniu požiaru;
20.
„vyhlásenie o dokončení“ je vyhlásenie, ktoré vydáva prevádzkovateľ zariadenia na recykláciu lodí a ktorým potvrdzuje, že recyklácia lode sa dokončila v súlade s týmto nariadením;
21.
„osvedčenie o zozname nebezpečných materiálov“ je osvedčenie pre konkrétnu loď, ktoré sa vydáva lodiam plaviacim sa pod vlajkou členského štátu v súlade s článkom 9 a ktoré je doplnené zoznamom nebezpečných materiálov v súlade s článkom 5;
22.
„osvedčenia o pripravenosti na recykláciu“ je osvedčenie pre konkrétnu loď, ktoré sa vydáva lodiam plaviacim sa pod vlajkou členského štátu v súlade s článkom 9 ods. 9 a ktoré je doplnené zoznamom nebezpečných materiálov v súlade s článkom 5 ods. 7 a schváleným plánom recyklácie lode v súlade s článkom 7;
23.
„vyhlásenie o súlade“ je osvedčenie pre konkrétnu loď, ktoré sa vydáva lodiam plaviacim sa pod vlajkou tretej krajiny a ktoré je doplnené zoznamom nebezpečných materiálov v súlade s článkom 12;
24.
„výtlak prázdnej lode (ďalej len „LDT“)“ je hmotnosť lode v metrických tonách bez nákladu, pohonných látok, mazacích olejov v nádržiach, balastovej vody, pitnej vody, úžitkovej vody, spotrebného materiálu, cestujúcich, posádky a ich majetku a je súčtom hmotnosti trupu, konštrukcie, strojových zariadení, vybavenia a príslušenstva lode.
2. Na účely článku 7 ods. 2 písm. d) a článkov 13, 15 a 16:
a)
„odpad“, „nebezpečný odpad“, „spracovanie“ a „zaobchádzanie s odpadom“ majú rovnaký význam ako v článku 3 smernice 2008/98/ES;
b)
„inšpekcia na mieste“ je inšpekcia zariadenia na recykláciu lodí, ktorá preverí, či podmienky na mieste sú v súlade s tými, ktoré sú uvedené v príslušných dokladoch;
c)
„pracovník“ je každá osoba, ktorá vykonáva prácu pravidelne alebo dočasne, v kontexte zamestnaneckého vzťahu, vrátane personálu pracujúceho pre dodávateľov a subdodávateľov;
d)
„environmentálne vhodné zaobchádzanie“ je prijatie všetkých uskutočniteľných krokov na zabezpečenie toho, aby sa s odpadom a nebezpečnými materiálmi zaobchádzalo spôsobom, ktorým sa zdravie ľudí a životné prostredie chráni pred možnými škodlivými účinkami takýchto materiálov a odpadu.
3. Na účely odseku 1 bodu 13 môže spôsobilou osobou byť vyškolený pracovník alebo zamestnanec v riadiacej funkcii, ktorý je schopný rozpoznať a vyhodnotiť pracovné nebezpečenstvá a riziká a vystavenie zamestnancov potenciálne nebezpečným materiálom alebo podmienkam v zariadení na recykláciu lodí a ktorý dokáže špecifikovať potrebné ochranné a preventívne opatrenia, ktoré sa majú prijať na odstránenie alebo obmedzenie takýchto nebezpečenstiev, rizík alebo uvedeného vystavenia.
Bez toho, aby bola dotknutá smernica Európskeho parlamentu a Rady 2005/36/ES (13), príslušný orgán môže vymedziť vhodné kritériá určenia takýchto osôb a môže stanoviť povinnosti, ktoré im majú byť pridelené.
HLAVA II
LODE
Článok 4
Kontrola nebezpečných materiálov
Inštalácia alebo používanie nebezpečných materiálov uvedených v prílohe I na lodiach sa zakazuje alebo obmedzuje podľa prílohy I bez toho, aby boli dotknuté iné požiadavky relevantného práva Únie, ktorými sa môžu vyžadovať ďalšie opatrenia.
Článok 5
Zoznam nebezpečných materiálov
1. Na palube každej novej lode sa musí nachádzať zoznam nebezpečných materiálov, v ktorom sa uvádzajú aspoň nebezpečné materiály uvedené v prílohe II, ktoré obsahuje konštrukcia alebo vybavenie lode, miesto, kde sa nachádzajú, a ich približné množstvá.
2. S výhradou článku 32 ods. 2 písm. b) musia existujúce lode v uskutočniteľnom rozsahu spĺňať požiadavky odseku 1.
Lode určené na recykláciu musia v uskutočniteľnom rozsahu spĺňať požiadavky odseku 1 tohto článku odo dňa uverejnenia európskeho zoznamu zariadení na recykláciu lodí (ďalej len „európsky zoznam“) podľa článku 16 ods. 2.
S výhradou článku 32 ods. 2 písm. b) pri vypracúvaní zoznamu nebezpečných látok sa uvedú aspoň nebezpečné materiály, ktoré sú uvedené v prílohe I.
3. Zoznam nebezpečných materiálov:
a)
je osobitný pre každú loď;
b)
obsahuje dôkazy, že loď dodržiava zákaz alebo obmedzenia týkajúce sa inštalácie alebo používania nebezpečných materiálov v súlade s článkom 4;
c)
sa zostavuje s ohľadom na relevantné usmernenia IMO;
d)
overuje buď správny orgán, alebo ním oprávnená uznaná organizácia.
4. Navyše k odseku 3 sa pre existujúce lode vypracuje plán opisujúci vizuálnu kontrolu alebo kontrolu odobraním vzoriek, pomocou ktorej sa vypracuje zoznam nebezpečných materiálov, pričom sa zohľadňujú relevantné usmernenia IMO.
5. Zoznam nebezpečných materiálov pozostáva z troch častí:
a)
zoznam nebezpečných materiálov uvedených v prílohách I a II v súlade s ustanoveniami odsekov 1 a 2 tohto článku, ktoré obsahuje konštrukcia alebo vybavenie lode, s uvedením miesta, kde sa nachádzajú, a ich približného množstva (časť I);
b)
zoznam prevádzkového odpadu, ktorý sa nachádza na palube lode (časť II);
c)
zoznam spotrebného materiálu, ktorý sa nachádza na palube lode (časť III).
6. Časť I zoznamu nebezpečných materiálov sa riadne vedie a aktualizuje počas celého prevádzkového životného cyklu lode, pričom sa v ňom zaznamenávajú nové inštalácie obsahujúce akékoľvek nebezpečné materiály uvedené v prílohe II a príslušné zmeny konštrukcie a vybavenia lode.
7. Pred recykláciou sa s ohľadom na relevantné usmernenia IMO do zoznamu nebezpečných materiálov okrem riadne vedenej a aktualizovanej časti I začlení časť II, v ktorej sa uvádza prevádzkový odpad, a časť III týkajúca sa spotrebného materiálu, pričom zoznam overí správny orgán alebo ním oprávnená uznaná organizácia.
8. Komisia sa splnomocňuje prijímať delegované akty v súlade s článkom 24 na účely aktualizácie zoznamu položiek pre zoznam nebezpečných materiálov uvedený v prílohách I a II s cieľom zabezpečiť, aby zoznamy obsahovali aspoň látky uvedené v dodatkoch I a II k Hongkonskému dohovoru.
Komisia pre každú látku, ktorá sa má doplniť do prílohy I alebo II alebo sa z nich má vypustiť, prijme osobitný delegovaný akt.
Článok 6
Všeobecné požiadavky na vlastníkov lodí
1. Vlastníci lode pri príprave lode na recykláciu:
a)
poskytujú prevádzkovateľovi zariadenia na recykláciu lodí všetky informácie súvisiace s loďou, ktoré sú nevyhnutné na vypracovanie plánu recyklácie lode, ako sa stanovuje v článku 7;
b)
v lehote, ktorú určí príslušný správny orgán, písomne oznamujú uvedenému orgánu svoj úmysel recyklovať loď v konkrétnom zariadení alebo zariadeniach na recykláciu lodí. Oznámenie obsahuje aspoň:
i)
zoznam nebezpečných materiálov a
ii)
všetky informácie súvisiace s loďou poskytované podľa písmena a).
2. Vlastníci lodí zabezpečujú, aby lode určené na recykláciu:
a)
sa recyklovali len v zariadeniach na recykláciu lodí, ktoré sú uvedené v európskom zozname;
b)
v období pred vstupom do zariadenia na recykláciu sa prevádzkovali tak, aby sa objem zvyškov nákladu, zvyšného paliva a prevádzkového odpadu, ktorý zostal na palube, znížil na minimum;
c)
mali osvedčenie o pripravenosti na recykláciu vydané správnym orgánom alebo ním oprávnenou uznanou organizáciou pred akoukoľvek recykláciou lode a po doručení plánu recyklácie lode schváleného v súlade s článkom 7 ods. 3.
3. Vlastníci lodí zabezpečia, aby tankery prichádzali do zariadenia na recykláciu lodí s nákladnými cisternami a čerpadlovými priestormi v stave pripravenosti na vydanie osvedčenia potvrdzujúceho bezpečnosť práce s vysokými teplotami.
4. Vlastníci lodí poskytujú prevádzkovateľovi zariadenia na recykláciu lodí kópiu osvedčenia o pripravenosti na recykláciu vydaného v súlade s článkom 9.
5. Vlastníci lodí sú za loď zodpovední a zabezpečujú, aby sa udržiavala v súlade s požiadavkami správneho orgánu členského štátu, pod ktorého vlajkou sa loď plaví, pokým zodpovednosť za loď neprijme prevádzkovateľ zariadenia na recykláciu lodí. Prevádzkovateľ zariadenia na recykláciu lodí môže zodpovednosť za loď určenú na recykláciu odmietnuť, ak jej stav v podstatnej miere nezodpovedá údajom uvedeným na osvedčení o zozname nebezpečných materiálov, a to aj ak časť I zoznamu nebezpečných materiálov nebola riadne vedená alebo aktualizovaná a nie sú v nej zaznamenané zmeny konštrukcie a vybavenia lode. Zodpovednosť za loď v takomto prípade ďalej nesie jej vlastník, ktorý o tejto skutočnosti bezodkladne informuje správny orgán.
Článok 7
Plán recyklácie lode
1. Pred každou recykláciou akejkoľvek lode sa pre danú loď vypracuje osobitný plán recyklácie lode. V pláne recyklácie lode sa uvedú všetky okolnosti špecifické pre danú loď, ktoré nie sú uvedené v pláne zariadenia na recykláciu lodí alebo ktoré si vyžadujú osobitné postupy.
2. Plán recyklácie lode:
a)
vypracúva prevádzkovateľ zariadenia na recykláciu lodí v súlade s príslušnými ustanoveniami Hongkonského dohovoru, pričom zohľadňuje príslušné usmernenia IMO a informácie týkajúce sa lode, ktoré poskytol vlastník lode v súlade s článkom 6 ods. 1 písm. a) tak, aby ich obsah bol v súlade s informáciami uvedenými v zozname nebezpečných materiálov;
b)
obsahuje informácie o tom, či a v akom rozsahu sa mimo zariadenia na recykláciu lodí uvedeného v pláne recyklácie lode vykonávajú akékoľvek prípravné práce, ako napr. predspracovanie, identifikácia možných rizík a odstránenie spotrebného materiálu. Plán recyklácie lode by mal obsahovať miesto, kde sa loď bude nachádzať počas recyklácie, a stručný plán príchodu a bezpečného umiestnenia konkrétnej lode určenej na recykláciu;
c)
obsahuje informácie o vytvorení, udržiavaní a monitorovaní podmienok bezpečnosti vstupu a bezpečnosti práce s vysokými teplotami pre konkrétnu loď, zohľadňujúc pritom okolnosti, ako je jej konštrukcia, konfigurácia a predchádzajúci náklad, ako aj ďalšie potrebné informácie o spôsobe vykonávania plánu recyklácie lode;
d)
obsahuje informácie o druhu a množstve nebezpečných materiálov a odpadu, ktoré vznikli recykláciou konkrétnej lode vrátane tých materiálov a odpadu, ktoré sú uvedené v zozname nebezpečných materiálov, a informácie o tom, ako sa bude s nimi zaobchádzať a ako sa budú skladovať v zariadení na recykláciu lodí, ako aj v následných zariadeniach, a
e)
v prípade použitia viacerých zariadení na recykláciu lodí v zásade samostatne pripravuje pre každé zúčastnené zariadenie na recykláciu lodí a uvádza sa v ňom poradie použitia zariadení a povolené činnosti, ktoré sa v uvedených zariadeniach vykonajú.
3. Plán recyklácie lode schvaľuje explicitne alebo implicitne príslušný orgán v súlade s prípadnými požiadavkami štátu, v ktorom sa zariadenie na recykláciu lodí nachádza.
Explicitné schválenie znamená, že príslušný orgán pošle písomné oznámenie o svojom rozhodnutí o pláne recyklácie lode prevádzkovateľovi zariadenia na recykláciu lodí, vlastníkovi lode a správnemu orgánu.
Implicitné schválenie možno predpokladať, ak príslušný orgán prevádzkovateľovi zariadenia na recykláciu lodí, vlastníkovi lode a správnemu orgánu písomne neoznámi v prieskumnej lehote stanovenej v súlade s prípadnými požiadavkami štátu, v ktorom sa zariadenie na recykláciu lodí nachádza, námietku voči plánu recyklácie lode, čo sa oznámi v súlade s článkom 15 ods. 2 písm. b).
4. Členské štáty môžu od svojich správnych orgánov požadovať, aby príslušnému orgánu štátu, v ktorom sa zariadenie na recykláciu lodí nachádza, poslali informácie, ktoré poskytol vlastník lode v súlade s článkom 6 ods. 1 písm. b), spolu s týmito údajmi:
i)
dátum registrácie lode v štáte, pod vlajkou ktorého sa loď plaví;
ii)
identifikačné číslo lode (číslo IMO);
iii)
číslo trupu na novopostavenej lodi;
iv)
názov a typ lode;
v)
prístav, v ktorom je loď zaregistrovaná;
vi)
meno/názov a adresa vlastníka lode a identifikačné číslo registrovaného vlastníka IMO;
vii)
názov a adresa podniku;
viii)
názvy všetkých klasifikačných spoločností, ktoré vykonali klasifikáciu lode;
ix)
hlavné údaje o lodi [celková dĺžka (LOA), šírka (v strede lode), výška boku (po hlavnú palubu), LDT, hrubá a čistá priestornosť a typ a výkon motora];
Článok 8
Prehliadky
1. Prehliadky lodí vykonávajú úradníci správneho orgánu alebo ním oprávnenej uznanej organizácie, pričom zohľadňujú relevantné usmernenia IMO.
2. Keď správny orgán využíva na prehliadky uznané organizácie podľa odseku 1, oprávňuje ich aspoň na to, aby mohli:
-
žiadať, aby nimi prehliadaná loď bola v súlade s týmto nariadením, a
-
vykonávať prehliadky na základe žiadosti príslušných orgánov členského štátu.
3. Lode sa podrobujú týmto prehliadkam:
a)
počiatočná prehliadka;
b)
obnovujúca prehliadka;
c)
dodatočná prehliadka;
d)
konečná prehliadka.
4. Počiatočná prehliadka novej lode sa vykonáva pred uvedením lode do prevádzky alebo pred vystavením osvedčenia o zozname nebezpečných materiálov. V prípade už existujúcich lodí sa počiatočná prehliadka vykoná do 31. decembra 2020. Prehliadkou sa overí, či je časť I zoznamu nebezpečných látok v súlade s požiadavkami tohto nariadenia.
5. Obnovujúca prehliadka sa vykonáva v intervaloch stanovených správnym orgánom, ktoré však nesmú presiahnuť päť rokov. Obnovujúcou prehliadkou sa overí, či je časť I zoznamu nebezpečných látok v súlade s požiadavkami tohto nariadenia.
6. Dodatočná prehliadka, v závislosti od okolností úplná alebo čiastočná, sa vykonáva na žiadosť vlastníka lode po zmene, výmene alebo podstatnej oprave konštrukcie, vybavenia, systémov, príslušenstva, zariadení a materiálu s vplyvom na zoznam nebezpečných materiálov. Prehliadka sa vykoná tak, aby sa overilo, či sa všetky zmeny, výmeny alebo podstatné opravy vykonali takým spôsobom, ktorý zaručí, aby loď naďalej spĺňala požiadavky tohto nariadenia, a či sa časť I zoznamu nebezpečných materiálov potrebným spôsobom upravila.
7. Konečná prehliadka sa vykonáva pred vyradením lode z prevádzky a začatím recyklácie lode.
Uvedenou prehliadkou sa overí, či:
a)
je zoznam nebezpečných materiálov v súlade s požiadavkami článku 5;
b)
sa v pláne recyklácie lode riadne zaznamenávajú informácie uvedené v zozname nebezpečných materiálov a či je plán v súlade s požiadavkami článku 7;
c)
je zariadenie na recykláciu lodí, v ktorom sa má loď recyklovať, zahrnuté do európskeho zoznamu.
8. V prípade existujúcich lodí určených na recykláciu sa počiatočná a konečná prehliadka môže vykonať súčasne.
Článok 9
Vydávanie a schvaľovanie osvedčení
1. Správny orgán alebo ním oprávnená uznaná organizácia vydá po úspešnom dokončení počiatočnej alebo obnovujúcej prehliadky osvedčenie o zozname nebezpečných materiálov. K tomuto osvedčeniu sa prikladá časť I zoznamu nebezpečných materiálov, ktorý je uvedený v článku 5 ods. 5 písm. a).
Ak sa počiatočná a konečná prehliadka vykonávajú súčasne podľa článku 8 ods. 8, vydáva sa len osvedčenie o pripravenosti na recykláciu uvedené v odseku 9 tohto článku.
Komisia prijíma vykonávacie akty s cieľom ustanoviť formát osvedčenia o zozname nebezpečných materiálov a tak zaistiť jeho zhodu s dodatkom 3 k Hongkonskému dohovoru. Uvedené vykonávacie akty sa prijímajú v súlade s postupom preskúmania podľa článku 25 tohto nariadenia.
2. Po úspešnom dokončení dodatočnej prehliadky v súlade s článkom 8 ods. 6 schvaľuje správny orgán alebo ním oprávnená uznaná organizácia osvedčenie o zozname nebezpečných materiálov na žiadosť vlastníka lode.
3. S výhradou odseku 4 správny orgán alebo ním oprávnená uznaná organizácia vydáva, prípadne schvaľuje osvedčenie o zozname nebezpečných materiálov po úspešnom dokončení obnovujúcej prehliadky:
a)
v období troch mesiacov pred skončením platnosti posledného vydaného osvedčenia o zozname nebezpečných materiálov a nové osvedčenie je platné od dátumu dokončenia obnovujúcej prehliadky do dátumu nepresahujúceho päť rokov od dátumu skončenia platnosti posledného vydaného osvedčenia;
b)
po dátume skončenia platnosti posledného vydaného osvedčenia o zozname nebezpečných materiálov a nové osvedčenie je platné od dátumu dokončenia obnovujúcej prehliadky do dátumu nepresahujúceho päť rokov od dátumu skončenia platnosti posledného vydaného osvedčenia;
c)
skôr ako tri mesiace pred skončením platnosti posledného vydaného osvedčenia o zozname nebezpečných materiálov a nové osvedčenie je platné od dátumu dokončenia obnovujúcej prehliadky do dátumu nepresahujúceho päť rokov od dátumu dokončenia obnovujúcej prehliadky.
4. Ak sa obnovujúca prehliadka úspešne dokončila a nové osvedčenie o zozname nebezpečných materiálov nemožno vydať ani ho umiestniť na palubu pred dátumom skončenia platnosti existujúceho osvedčenia, správny orgán alebo ním oprávnená uznaná organizácia potvrdí existujúce osvedčenie a takéto osvedčenie sa akceptuje ako platné na ďalšie obdobie nepresahujúce päť mesiacov od dátumu skončenia platnosti.
5. V prípade osvedčenia o zozname nebezpečných materiálov vydaného na obdobie kratšie ako päť rokov môže správny orgán alebo ním oprávnená uznaná organizácia predĺžiť jeho platnosť na ďalšie obdobie nepresahujúce päť rokov.
6. Za osobitných okolností, ktoré určí správny orgán, nemusí nové osvedčenie o zozname nebezpečných materiálov platiť od dátumu skončenia platnosti posledného vydaného osvedčenia, ako sa vyžaduje v odseku 3 písm. a) a b) a odsekoch 7 a 8. Za týchto okolností platí nové osvedčenie na obdobie nepresahujúce päť rokov od dátumu dokončenia obnovujúcej prehliadky.
7. Ak sa loď v čase skončenia platnosti osvedčenia o zozname nebezpečných materiálov nenachádza v prístave ani na kotvisku, kde sa má podrobiť prehliadke, správny orgán môže v prípade vhodnosti predĺžiť platnosť osvedčenia o zozname nebezpečných materiálov o obdobie nepresahujúce tri mesiace, aby mohla loď doplávať do prístavu, v ktorom sa má podrobiť prehliadke. Akékoľvek predĺženie sa podmieňuje tým, že loď zostane v dotknutom prístave až do ukončenia prehliadky. Loď, ktorej sa udelilo predĺženie, nemá na základe predĺženia po priplávaní do prístavu, v ktorom sa má podrobiť prehliadke, oprávnenie prístav opustiť bez nového osvedčenia. Po dokončení obnovujúcej prehliadky platí nové osvedčenie o zozname nebezpečných materiálov na obdobie nepresahujúce päť rokov od dátumu skončenia platnosti posledného vydaného osvedčenia pred jeho predĺžením.
8. Správny orgán môže predĺžiť platnosť osvedčenia o zozname nebezpečných materiálov v prípade lode, ktorá vykonáva krátke plavby a ktorá sa nepredĺžila podľa podmienok uvedených v odseku 7, a to najviac o jeden mesiac od skončenia jeho platnosti. Po dokončení obnovujúcej prehliadky platí nové osvedčenie o zozname nebezpečných materiálov na obdobie nepresahujúce päť rokov od dátumu skončenia platnosti posledného vydaného osvedčenia pred jeho predĺžením.
9. Po úspešnom dokončení konečnej prehliadky v súlade s článkom 8 ods. 7 správny orgán alebo ním oprávnená uznaná organizácia vydá osvedčenie o pripravenosti na recykláciu. K tomuto osvedčeniu sa prikladá zoznam nebezpečných materiálov a plán recyklácie lode.
Komisia prijíma vykonávacie akty s cieľom ustanoviť formát osvedčenia o pripravenosti na recykláciu a tak zaistiť jeho zhodu s dodatkom 4 k Hongkonskému dohovoru. Tieto vykonávacie akty sa prijímajú v súlade s postupom preskúmania podľa článku 25 tohto nariadenia. Ostatné členské štáty uznávajú osvedčenie o pripravenosti na recykláciu vydané po konečnej prehliadke vykonanej v súlade s prvým pododsekom tohto odseku a na účely tohto nariadenia ho považujú za osvedčenie s rovnakou platnosťou ako osvedčenie o pripravenosti na recykláciu vydané nimi.
Článok 10
Trvanie a platnosť osvedčení
1. S výhradou článku 9 sa osvedčenie o zozname nebezpečných materiálov vydáva na obdobie stanovené správnym orgánom, pričom toto obdobie nepresahuje päť rokov.
2. Osvedčenie o zozname nebezpečných materiálov vydané alebo potvrdené podľa článku 9 prestáva platiť v ktoromkoľvek z týchto prípadov:
a)
ak stav lode v podstatnej miere nezodpovedá údajom uvedeným v osvedčení o zozname nebezpečných materiálov vrátane prípadu, keď časť I zoznamu nebezpečných materiálov nebola riadne vedená ani aktualizovaná a neboli v nej zaznamenané zmeny konštrukcie a vybavenia lode, pričom sa zohľadňujú relevantné usmernenia IMO;
b)
ak sa obnovujúca prehliadka nevykoná v intervaloch uvedených v článku 8 ods. 5.
3. Osvedčenie o pripravenosti na recykláciu vydáva správny orgán alebo ním oprávnená uznaná organizácia na obdobie, ktoré nepresahuje tri mesiace.
4. Osvedčenie o pripravenosti na recykláciu vydané podľa článku 9 ods. 9 stráca platnosť, keď stav lode v podstatnej miere nezodpovedá údajom uvedeným v osvedčení o zozname nebezpečných materiálov.
5. Odchylne od odseku 3 môže správny orgán alebo ním oprávnená uznaná organizácia predĺžiť platnosť osvedčenia o pripravenosti na recykláciu na jedinú plavbu medzi dvoma bodmi do zariadenia na recykláciu lodí.
Článok 11
Štátna prístavná kontrola
1. Členské štáty uplatňujú na lode kontrolné ustanovenia v súlade so svojím vnútroštátnym právom, pričom prihliadajú na smernicu 2009/16/ES. S výhradou odseku 2 sú všetky takéto kontroly obmedzené na overenie toho, či sa na palube nachádza buď osvedčenie o zozname nebezpečných materiálov, alebo osvedčenie o pripravenosti na recykláciu; ak sú tieto osvedčenia platné, považujú sa za dostatočné na schválenie kontroly.
2. Príslušný orgán vykonávajúci kontrolné činnosti prístavného štátu môže vykonať podrobnú inšpekciu zohľadňujúcu relevantné usmernenia IMO, ak sa na lodi platné osvedčenie nenachádza alebo existujú zrejmé dôvody domnievať sa, že:
a)
stav lode alebo jej vybavenia v podstatnej miere nezodpovedá údajom uvedeným v tomto osvedčení, časti I zoznamu nebezpečných materiálov alebo v oboch alebo
b)
na palube sa nevykonáva žiadny postup na udržiavanie časti I zoznamu nebezpečných materiálov.
3. Bez toho, aby bol dotknutý článok 9, možno loď varovať, zadržať, prikázať jej, aby opustila prístav alebo námorný terminál, ktorý patrí do jurisdikcie členského štátu, alebo ju z neho vylúčiť, ak príslušným orgánom uvedeného členského štátu na ich žiadosť nepredloží kópiu osvedčenia o nebezpečných materiáloch, prípadne osvedčenia o pripravenosti na recykláciu. Členský štát, ktorý vykoná takéto opatrenie, o ňom bezodkladne informuje príslušný správny orgán. Neaktualizovanie zoznamu nebezpečných materiálov nepredstavuje nedostatok, ktorý by mohol viesť k zadržaniu lode, akékoľvek nezrovnalosti v zozname nebezpečných materiálov sa však hlásia príslušnému správnemu orgánu lode a odstránia sa počas nasledujúcej prehliadky.
4. V prípade zásahu vyššej moci, nadradených bezpečnostných dôvodov alebo v záujme zníženia alebo minimalizovania rizika znečistenia alebo odstránenia nedostatkov môže príslušný orgán členského štátu povoliť vstup do určitého prístavu alebo na kotvisko, a to za predpokladu, že vlastník, prevádzkovateľ alebo kapitán lode prijal náležité opatrenia na zaistenie bezpečnosti takéhoto vstupu, ktoré príslušný orgán uvedeného členského štátu považuje za uspokojivé.
Článok 12
Požiadavky na lode plaviace sa pod vlajkou tretej krajiny
1. S výhradou článku 32 ods. 2 písm. b) v prípade, keď loď plaviaca sa pod vlajkou tretej krajiny využíva prístav alebo kotvisko členského štátu, je povinná mať na palube zoznam nebezpečných materiálov, ktorý je v súlade s článkom 5 ods. 2.
Bez ohľadu na prvý pododsek v prípade zásahu vyššej moci, nadradených bezpečnostných dôvodov alebo v záujme zníženia alebo minimalizovania rizika znečistenia alebo odstránenia nedostatkov môže príslušný orgán členského štátu povoliť vstup do určitého prístavu alebo na kotvisko, a to za predpokladu, že vlastník, prevádzkovateľ alebo kapitán lode prijal náležité opatrenia na zaistenie bezpečnosti takéhoto vstupu, ktoré príslušný orgán uvedeného členského štátu považuje za uspokojivé.
2. Inštalácia nebezpečných materiálov uvedených v prílohe I na lodiach, ktoré sa plavia pod vlajkou tretej krajiny, v prístavoch alebo na kotviskách členských štátov je zakázaná alebo obmedzená podľa prílohy I.
Používanie nebezpečných materiálov uvedených v prílohe I na lodiach, ktoré sa plavia pod vlajkou tretej krajiny, v prístavoch alebo na kotviskách členských štátov je zakázaná alebo obmedzená podľa prílohy I bez toho, aby boli dotknuté výnimky a prechodné opatrenia uplatniteľné na tieto materiály podľa medzinárodného práva.
3. Zoznam nebezpečných materiálov je osobitný pre každú loď, vypracúva sa s ohľadom na relevantné usmernenia IMO a slúži na objasnenie, že loď je v súlade s odsekom 2 tohto článku. Pri vypracúvaní zoznamu nebezpečných látok sa uvedú aspoň nebezpečné materiály uvedené v prílohe I. Lode, ktoré sa plavia pod vlajkou tretej krajiny, vypracujú plán opisujúci vizuálnu kontrolu/kontrolu odobraním vzoriek, pomocou ktorej sa vypracuje zoznam nebezpečných materiálov, pričom sa zohľadňujú relevantné usmernenia IMO.
4. Zoznam nebezpečných materiálov sa počas celého prevádzkového životného cyklu lode riadne udržiava a aktualizuje a zaznamenávajú sa v ňom nové inštalácie, ktoré obsahujú akékoľvek nebezpečné materiály uvedené v prílohe II, ako aj zmeny konštrukcie alebo vybavenia lode, pričom sa zohľadňujú výnimky a prechodné opatrenia uplatniteľné na tieto materiály podľa medzinárodného práva.
5. Loď, ktorá sa plaví pod vlajkou tretej krajiny, možno varovať, zadržať, prikázať jej, aby opustila prístav alebo námorný terminál, ktorý patrí do jurisdikcie členského štátu, alebo ju z neho vylúčiť, ak príslušným orgánom tohto členského štátu na ich žiadosť nepredloží kópiu vyhlásenia v súlade s odsekmi 6 a 7, prípadne spoločne s osvedčením o nebezpečných materiáloch,. Členský štát, ktorý vykoná takéto opatrenie, o ňom bezodkladne informuje príslušné orgány tretej krajiny, pod ktorej vlajkou sa dotknutá loď plaví. Neaktualizovanie zoznamu nebezpečných materiálov nepredstavuje nedostatok, ktorý by mohol viesť k zadržaniu lode, všetky nezrovnalosti v zozname nebezpečných materiálov sa však hlásia príslušným orgánom tretej krajiny, pod ktorého vlajkou sa dotknutá loď plaví.
6. Vyhlásenie o súlade sa vydáva po tom, čo príslušné orgány tretej krajiny, pod ktorej vlajkou sa loď plaví, alebo nimi oprávnená uznaná organizácia overia zoznam v súlade s vnútroštátnymi požiadavkami. Ako vzor vyhlásenia o súlade možno použiť dodatok 3 k Hongkonskému dohovoru.
7. Vyhlásenie o súlade a zoznam nebezpečných materiálov sa vypracúvajú v úradnom jazyku vydávajúcich príslušných orgánov tretej krajiny, pod ktorej vlajkou sa loď plaví, a ak týmto jazykom nie je angličtina, francúzština ani španielčina, musia obsahovať preklad do jedného z uvedených jazykov.
8. S výhradou článku 32 ods. 2 písm. b) lode plaviace sa pod vlajkou tretej krajiny a žiadajúce o registráciu na plavbu pod vlajkou členského štátu musia zabezpečiť, aby sa na ich palube nachádzal zoznam nebezpečných materiálov podľa článku 5 ods. 2 alebo aby sa tento zoznam vypracoval buď do šiestich mesiacov od registrácie na plavbu pod vlajkou uvedeného členského štátu, alebo počas ktorejkoľvek z nasledujúcich prehliadok podľa článku 8 ods. 3, podľa toho, čo nastane skôr.
HLAVA III
ZARIADENIA NA RECYKLÁCIU LODÍ
Článok 13
Požiadavky nevyhnutné na zaradenie zariadení na recykláciu lodí do európskeho zoznamu
1. Do európskeho zoznamu možno začleniť len zariadenie na recykláciu lodí, ktoré v súlade s príslušnými ustanoveniami Hongkonského dohovoru a s ohľadom na relevantné usmernenia IMO, ILO, Bazilejského dohovoru, Štokholmského dohovoru o perzistentných organických látkach a iných medzinárodných usmernení spĺňa tieto požiadavky:
a)
je oprávnené príslušnými orgánmi na výkon činností recyklácie lodí;
b)
je navrhnuté, postavené a prevádzkované bezpečným a environmentálne vhodným spôsobom;
c)
je prevádzkované zo stavieb;
d)
má zavedené systémy, postupy a techniky riadenia a monitorovania, ktorých účelom je zamedzenie, obmedzenie, minimalizácia a v uskutočniteľnej miere odstránenie:
i)
zdravotných rizík, ktoré hrozia dotknutým pracovníkom a obyvateľstvu v blízkosti zariadenia na recykláciu lodí a
ii)
škodlivých účinkov na životné prostredie, ktoré spôsobuje recyklácia lodí;
e)
má vypracovaný plán zariadenia na recykláciu lodí;
f)
predchádza škodlivým účinkom na zdravie ľudí a životné prostredie vrátane demonštrácie kontrolných opatrení v prípade úniku, a to najmä v prílivovo-odlivových zónach;
g)
zaisťuje bezpečné a environmentálne vhodné riadenie a skladovanie nebezpečných materiálov a odpadu vrátane:
i)
kontroly nad všetkými nebezpečnými materiálmi, ktoré sa nachádzajú na palube, počas celého procesu recyklácie lode, aby sa predišlo akémukoľvek úniku uvedených materiálov do životného prostredia; a okrem toho zaobchádzania s nebezpečnými materiálmi a odpadom, ktoré vzniknú počas procesu recyklácie lode, výlučne na nepriepustných plochách s účinnými odvodňovacími systémami;
ii)
zdokladovania všetkého odpadu, ktorý vznikol počas recyklačnej činnosti lode, ako aj jeho množstva, a jeho presunu výhradne do zariadení na zaobchádzanie s odpadom vrátane zariadení na recykláciu odpadu, ktoré sú oprávnené na ich spracovanie, a to bez ohrozenia zdravia ľudí a environmentálne vhodným spôsobom;
h)
má vypracovaný a udržiava plán pripravenosti a reakcie na núdzové situácie; zabezpečuje rýchly prístup do lode a všetkých priestorov zariadenia na recykláciu lodí pre zariadenia reakcie na núdzové situácie, ako je protipožiarne vybavenie a vozidlá, sanitky a žeriavy;
i)
zaisťuje bezpečnosť a odbornú prípravu pracovníkov vrátane zabezpečenia používania osobného ochranného vybavenia v prípade činností, ktoré si to vyžadujú;
j)
vyhotovuje záznamy o incidentoch, nehodách, chorobách z povolania a trvalých následkoch a na žiadosť jeho príslušných orgánov podáva správy o všetkých incidentoch, nehodách, chorobách z povolania alebo trvalých následkoch, ktoré predstavujú alebo môžu predstavovať riziká pre bezpečnosť pracovníkov, zdravie ľudí a životné prostredie;
k)
súhlasí s tým, že bude plniť požiadavky odseku 2.
2. Prevádzkovateľ zariadenia na recykláciu lodí je povinný:
a)
poslať plán recyklácie lode po jeho schválení v súlade s článkom 7 ods. 3 vlastníkovi lode a správnemu orgánu alebo ním oprávnenej uznanej organizácii;
b)
oznámiť správnemu orgánu, že zariadenie na recykláciu lodí je po každej stránke pripravené začať s recykláciou lodí;
c)
poslať po dokončení úplnej alebo čiastočnej recyklácie lode podľa tohto nariadenia do 14 dní od dátumu úplnej alebo čiastočnej recyklácie podľa plánu recyklácie lode správnemu orgánu, ktorý vydal osvedčenie o pripravenosti lode na recykláciu, vyhlásenie o dokončení. Vyhlásenie o dokončení obsahuje správu o prípadných incidentoch a nehodách, ktorými sa poškodilo zdravie ľudí a/alebo životné prostredie.
3. Komisia prijme vykonávacie akty na stanovenie formátu:
a)
správy požadovanej podľa odseku 2 písm. b) tohto článku, aby sa zaistil jej súlad s dodatkom 6 k Hongkonskému dohovoru, a
b)
vyhlásenia požadovaného podľa odseku 2 písm. c) tohto článku, aby sa zaistil jeho súlad s dodatkom 7 k Hongkonskému dohovoru.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 25 tohto nariadenia.
Článok 14
Povoľovanie zariadení na recykláciu lodí, ktoré sa nachádzajú v členskom štáte
1. Bez toho, aby boli dotknuté iné relevantné ustanovenia práva Únie, príslušné orgány povoľujú vykonávanie recyklácie lodí pre zariadenia na recykláciu lodí, ktoré sa nachádzajú na ich území a spĺňajú požiadavky stanovené v článku 13. Tieto povolenia sa môžu vydávať jednotlivým zariadeniam na recykláciu lodí najviac na obdobie piatich rokov a možno ich obnovovať na rovnako dlhé obdobie.
Pod podmienkou splnenia požiadaviek tohto nariadenia možno akékoľvek povolenie vydané podľa iných príslušných ustanovení vnútroštátneho práva alebo práva Únie spájať s povolením podľa tohto článku do jedného povolenia, ak sa takýmto formátom odstráni zbytočná duplicita informácií a zdvojenie práce prevádzkovateľa zariadenia na recykláciu lodí alebo spoločnosti na recykláciu lodí alebo príslušného orgánu. V takýchto prípadoch možno povolenie predlžovať v súlade s povoľovacím režimom uvedeným v prvom pododseku, nesmie sa však prekročiť maximálne obdobie piatich rokov.
2. Členské štáty vypracujú a aktualizujú zoznam zariadení na recykláciu lodí, ktorým vydali povolenie v súlade s odsekom 1.
3. Komisii sa bezodkladne oznámi zoznam uvedený v odseku 2 najneskôr 31. marca 2015.
4. V prípade, že zariadenie na recykláciu lodí prestane spĺňať požiadavky stanovené v článku 13, členský štát, v ktorom sa nachádza zariadenie na recykláciu lodí, pozastaví alebo odníme povolenie, ktoré mu bolo vydané, alebo dotknuté zariadenie na recykláciu lodí požiada o vykonanie nápravných opatrení a bezodkladne o tom informuje Komisiu.
5. Ak sa v súlade s odsekom 1 povolilo zariadenie na recykláciu lodí, členský štát o tom bezodkladne informuje Komisiu.
Článok 15
Zariadenia na recykláciu lodí nachádzajúce sa v tretej krajine
1. Podnik na recykláciu lodí, ktorý vlastní zariadenie na recykláciu lodí nachádzajúce sa v tretej krajine a ktorý chce recyklovať lode plaviace sa pod vlajkou členského štátu, predloží Komisii žiadosť o zaradenie tohto zariadenia na recykláciu lodí do európskeho zoznamu.
2. Žiadosť uvedená v odseku 1 musí byť doplnená o dôkazy, že dotknuté zariadenie na recykláciu lodí spĺňa požiadavky týkajúce sa vykonávania recyklácie lodí stanovené v článku 13, a požiadavky týkajúce sa zaradenia do európskeho zoznamu podľa článku 16.
Podnik na recykláciu lodí najmä:
a)
uvedie povolenie, licenciu alebo oprávnenie, ktoré mu udelili príslušné orgány na vykonávanie recyklácie lodí, a prípadne povolenie, licenciu alebo oprávnenie, ktoré príslušné orgány udelili všetkým jeho dodávateľom a subdodávateľom, ktorí sa priamo podieľajú na procese recyklácie lodí, a uvedie všetky informácie uvedené v článku 16 ods. 2;
b)
uvedie, či príslušný orgán schváli plán recyklácie lode implicitne alebo explicitne, prípadne prieskumnú lehotu na implicitné schválenie v súlade s vnútroštátnymi požiadavkami;
c)
potvrdí, že prijme loď, ktorá sa plaví pod vlajkou členského štátu, na recykláciu iba v súlade s týmto nariadením;
d)
poskytne dôkazy, že zariadenie na recykláciu lodí je schopné zaviesť, zachovávať a monitorovať kritériá bezpečnosti práce s vysokými teplotami a bezpečnosti vstupu počas procesu recyklácie lode;
e)
priloží mapu s hranicami zariadenia na recykláciu lodí a miestami, na ktorých sa vykonávajú operácie recyklácie lode;
f)
pre každý nebezpečný materiál uvedený v prílohe I a ďalší nebezpečný materiál, ktorý by mohla obsahovať konštrukcia lode, uvedie:
i)
či je zariadenie na recykláciu lodí oprávnené vykonávať odstraňovanie nebezpečného materiálu. Ak je takto oprávnené, uvedie sa príslušný personál oprávnený na odstraňovanie nebezpečného materiálu a predložia sa dôkazy o jeho spôsobilosti;
ii)
aký spôsob zaobchádzania s odpadom sa použije, či už v zariadení na recykláciu lodí, alebo mimo neho, napr. spálenie, uloženie na skládku alebo iná metóda zaobchádzania s odpadom, názov a adresu zariadenia na spracovanie iného odpadu, ako je zariadenie na recykláciu lodí, a poskytne dôkazy, že uplatňovaný postup sa bude vykonávať bez ohrozenia zdravia ľudí a environmentálne vhodným spôsobom;
g)
potvrdí, že prijal plán zariadenia na recykláciu lodí, zohľadňujúc relevantné usmernenia IMO;
h)
poskytne informácie potrebné na identifikáciu zariadenia na recykláciu lodí.
3. Komisia je splnomocnená prijímať vykonávacie akty s cieľom určiť formát informácií potrebných na identifikáciu zariadenia na recykláciu lodí. Uvedené vykonávacie akty sa prijímajú v súlade s postupom preskúmania podľa článku 25.
4. S cieľom zaradiť zariadenia na recykláciu lodí, ktoré sa nachádzajú v tretích krajinách, do európskeho zoznamu, osvedčuje dodržiavanie požiadaviek uvedených v článku 13 nezávislý overovateľ s primeranou kvalifikáciou po inšpekcii na mieste. Zariadenie na recykláciu lodí predkladá osvedčenie Komisii spolu so žiadosťou o zaradenie do európskeho zoznamu a potom každých päť rokov pri obnove zaradenia do tohto zoznamu. Prvé zaradenie do zoznamu a jeho obnovenie dopĺňa preskúmanie súladu s požiadavkami článku 13 v polovici trvania.
Podniky na recykláciu lodí, ktoré požiadajú o zaradenie do európskeho zoznamu, akceptujú možnosť, že dotknuté zariadenie na recykláciu lodí sa podrobí inšpekcii na mieste Komisiou alebo zástupcami konajúcimi v jej mene pred zaradením alebo po zaradení do európskeho zoznamu s cieľom overiť, či dodržiava požiadavky stanovené v článku 13. Na účely vykonávania uvedených inšpekcií na mieste spolupracuje nezávislý overovateľ, Komisia alebo zástupcovia konajúci v jej mene s príslušnými orgánmi tretej krajiny, v ktorej sa zariadenie na recykláciu lodí nachádza.
Komisia môže v záujme zjednodušenia osvedčovania vydať technické usmernenia.
5. Na účely článku 13, pokiaľ ide o dotknutú operáciu zhodnocovania odpadu alebo zaobchádzania s ním, možno považovať, že environmentálne vhodné riadenie je zavedené, ak podnik na recykláciu lodí môže preukázať, že zariadenie na zaobchádzanie s odpadom, ktoré prijíma odpad, bude prevádzkované podľa noriem ochrany zdravia ľudí a životného prostredia, ktoré sú v zásade rovnocenné s príslušnými medzinárodnými normami a normami Únie.
6. Podnik na recykláciu lodí v prípade akýchkoľvek zmien informácií, ktoré poskytol Komisii, bezodkladne poskytuje aktualizované dôkazy a v každom prípade tri mesiace pred skončením každého päťročného obdobia zaradenia do európskeho zoznamu vyhlási, že:
a)
dôkazy, ktoré predložil, sú úplné a aktuálne;
b)
zariadenie na recykláciu lodí naďalej plní a bude plniť požiadavky článku 13.
Článok 16
Vypracovanie a aktualizácia európskeho zoznamu
1. Komisia prijme vykonávacie akty s cieľom vypracovať európsky zoznam zariadení na recykláciu lodí, ktoré:
a)
sa nachádzajú v Únii a o ktorých členské štáty informovali v súlade s článkom 14 ods. 3;
b)
sa nachádzajú v tretej krajine a o ktorých zaradení sa rozhoduje na základe posúdenia informácií a sprievodných dôkazov poskytnutých alebo získaných v súlade s článkom 15.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 25.
2. Európsky zoznam sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie a na webovej stránke Komisie najneskôr 31. decembra 2016. Je rozdelený do dvoch čiastkových zoznamov, ktoré zahŕňajú zariadenia na recykláciu lodí nachádzajúce sa v členských štátoch a zariadenia na recykláciu lodí nachádzajúce sa v tretej krajine.
Európsky zoznam obsahuje všetky tieto informácie o zariadení na recykláciu lodí:
a)
spôsob recyklácie;
b)
druh a veľkosť lodí, ktoré možno recyklovať;
c)
všetky obmedzenia a podmienky, za akých sa zariadenie na recykláciu lodí prevádzkuje, a to aj pokiaľ ide o zaobchádzanie s nebezpečným odpadom;
d)
podrobnosti o príslušnom postupe schválenia (explicitného alebo implicitného), ako sa uvádza v článku 7 ods. 3, na základe ktorého sa zariadenie na recykláciu lodí schváli;
e)
maximálny ročný objem recyklácie lodí.
3. V európskom zozname sa uvádza dátum, kedy sa skončí platnosť zaradenia zariadenia na recykláciu lodí do zoznamu. Zaradenie platí najviac päť rokov a možno ho obnoviť.
4. Komisia prijme vykonávacie akty na pravidelnú aktualizáciu európskeho zoznamu s cieľom:
a)
zaradiť do európskeho zoznamu zariadenie na recykláciu lodí, ak:
i)
bolo povolené v súlade s článkom 14 alebo
ii)
sa o jeho zaradení do európskeho zoznamu rozhodlo v súlade s odsekom 1 písm. b) tohto článku;
b)
vyňať zariadenie na recykláciu lodí z európskeho zoznamu, ak:
i)
zariadenie na recykláciu lodí prestane spĺňať požiadavky stanovené v článku 13 alebo
ii)
sa aspoň tri mesiace pred skončením päťročného obdobia zaradenia do zoznamu neposkytnú aktualizované dôkazy v súlade s odsekom 3 tohto článku.
Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 25.
5. Komisia pri vypracúvaní a aktualizácii európskeho zoznamu koná v súlade so zásadami ukotvenými v zmluvách a v súlade s medzinárodnými záväzkami Únie.
6. Členské štáty oznámia Komisii všetky informácie, ktoré môžu byť v súvislosti s aktualizáciou európskeho zoznamu relevantné. Komisia postúpi všetky relevantné informácie ostatným členským štátom.
HLAVA IV
VŠEOBECNÉ ADMINISTRATÍVNE USTANOVENIA
Článok 17
Jazyk
1. Plán recyklácie lode uvedený v článku 7 sa vypracúva v jazyku, ktorý akceptuje štát, ktorý povoľuje zariadenie na recykláciu lodí. Ak týmto jazykom nie je angličtina, francúzština ani španielčina, plán recyklácie lode sa do jedného z uvedených jazykov preloží okrem prípadov, keď to podľa správneho orgánu nie je potrebné.
2. Osvedčenie o zozname nebezpečných materiálov a osvedčenie o pripravenosti na recykláciu vydané podľa článku 9 sa vypracúvajú v úradnom jazyku vydávajúceho správneho orgánu. Ak týmto jazykom nie je angličtina, francúzština ani španielčina, osvedčenie musí obsahovať preklad do jedného z uvedených jazykov.
Článok 18
Určovanie príslušných orgánov a správnych orgánov
1. Členské štáty určia príslušné orgány a správne orgány zodpovedné za uplatňovanie tohto nariadenia a o určených orgánoch informujú Komisiu. Členské štáty bezodkladne informujú Komisiu o všetkých zmenách týchto údajov.
2. Komisia na svojej webovej stránke uverejní zoznamy určených príslušných orgánov a správnych orgánov a podľa potreby uvedené zoznamy aktualizuje.
Článok 19
Určenie kontaktných osôb
1. Členské štáty a Komisia určia jednu alebo viac kontaktných osôb, ktoré sú zodpovedné za informovanie fyzických alebo právnických osôb, ktoré požadujú informácie, alebo za poskytovanie poradenstva týmto osobám. Kontaktná osoba Komisie zasiela kontaktným osobám členských štátov všetky doručené otázky, ktoré sa týkajú týchto členských štátov, a naopak.
2. Členské štáty informujú Komisiu o určení kontaktných osôb. Členské štáty bezodkladne informujú Komisiu o všetkých zmenách uvedených údajov.
3. Komisia na svojej webovej stránke uverejní zoznamy určených kontaktných osôb a podľa potreby uvedené zoznamy aktualizuje.
Článok 20
Stretnutie kontaktných osôb
Komisia na žiadosť členských štátov, alebo ak to považuje za potrebné, pravidelne organizuje stretnutie kontaktných osôb s cieľom diskutovať o otázkach, ktoré vznikli v súvislosti s vykonávaním tohto nariadenia. Ak sa všetky členské štáty a Komisia dohodnú, že je to vhodné, na takéto stretnutia alebo ich časti sa prizývajú relevantné zainteresované strany.
HLAVA V
PODÁVANIE SPRÁV A PRESADZOVANIE
Článok 21
Podávanie správ členskými štátmi
1. Každý členský štát posiela Komisii správu, ktorá obsahuje tieto informácie:
a)
zoznam lodí plaviacich sa pod jeho vlajkou, ktorým bolo vystavené osvedčenie o pripravenosti na recykláciu, názov podniku na recykláciu lodí a miesto, kde sa nachádza zariadenie na recykláciu lodí, ako sa uvádza v osvedčení o pripravenosti na recykláciu;
b)
zoznam lodí plaviacich sa pod jeho vlajkou, pre ktoré bolo doručené vyhlásenie o dokončení;
c)
informácie o nezákonnej recyklácii lode, sankciách a následných krokoch, ktoré podnikol členský štát.
2. Členské štáty zasielajú Komisii každé tri roky elektronicky správu, najneskôr do deviatich mesiacov od konca trojročného obdobia, na ktoré sa správa vzťahuje.
Prvá elektronická správa sa vzťahuje na obdobie od dátumu začatia uplatňovania tohto nariadenia po koniec prvého pravidelného trojročného nahlasovacieho obdobia ustanoveného v článku 5 smernice Rady 91/692/EHS (14), ktoré pripadne po začiatočnom dátume prvého nahlasovacieho obdobia.
Komisia najneskôr do deviatich mesiacov po doručení správ od členských štátov uverejní správu o uplatňovaní tohto nariadenia.
3. Komisia uvedie tieto informácie v elektronickej databáze, ktorá je neustále prístupná verejnosti.
Článok 22
Presadzovanie v členských štátoch
1. Členské štáty určia sankcie za porušovanie tohto nariadenia a prijmú všetky opatrenia potrebné na to, aby zabezpečili ich vykonávanie. Ustanovené sankcie musia byť účinné, primerané a odrádzajúce.
2. Členské štáty navzájom spolupracujú na bilaterálnej alebo multilaterálnej úrovni s cieľom uľahčiť prevenciu a odhaľovanie potenciálneho obchádzania a porušovania tohto nariadenia.
3. Členské štáty určia členov svojho stáleho personálu, ktorí zodpovedajú za spoluprácu uvedenú v odseku 2. Tieto informácie sa pošlú Komisii, ktorá rozošle týmto členom personálu súhrnný zoznam.
4. Členské štáty oznamujú Komisii ustanovenia o svojom vnútroštátnom práve týkajúcom sa presadzovania tohto nariadenia a o uplatniteľných sankciách.
Článok 23
Žiadosť o konanie
1. Fyzické alebo právnické osoby, ktoré sú alebo by mohli byť dotknuté porušením článku 13 v spojení s článkom 15 a článkom 16 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia alebo majú dostatočný záujem na rozhodovaní v oblasti životného prostredia v súvislosti s porušením článku 13 v spojení s článkom 15 a článkom 16 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia, majú právo požiadať Komisiu, aby v súvislosti s takýmto porušením alebo jeho bezprostrednou hrozbou konala podľa tohto nariadenia.
Záujem akejkoľvek mimovládnej organizácie, ktorá podporuje ochranu životného prostredia a spĺňa požiadavky ustanovené v článku 11 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 (15), sa na účely prvého pododseku považuje za dostatočný.
2. K žiadosti o konanie sa prikladajú relevantné informácie a údaje, ktorými sa uvedená žiadosť podporuje.
3. Ak sa žiadosťou o konanie a sprievodnými informáciami a údajmi hodnoverným spôsobom preukáže, že bol porušený článok 13 v spojení s článkom 15 a článkom 16 ods. 1 písm. b) alebo že takéto porušenie bezprostredne hrozí, Komisia zváži všetky takéto žiadosti o konanie a informácie a údaje. Komisia za takýchto okolností dotknutému podniku na recykláciu lodí umožní, aby sa k žiadosti o konanie a sprievodným informáciám a údajom vyjadril.
4. Komisia bezodkladne a v súlade s príslušnými ustanoveniami právnych predpisov Únie informuje osoby, ktoré predložili žiadosť podľa odseku 1, o svojom rozhodnutí súhlasiť so žiadosťou o konanie alebo ju zamietnuť a svoje rozhodnutie odôvodní.
HLAVA VI
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 24
Vykonávanie delegovania právomoci
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 5 ods. 8 sa Komisii udeľuje na obdobie piatich rokov od 30. decembra 2013. Komisia vypracuje správu týkajúcu sa delegovania právomoci najneskôr deväť mesiacov pred uplynutím tohto päťročného obdobia. Delegovanie právomoci sa automaticky predlžuje na rovnako dlhé obdobia, pokiaľ Európsky parlament alebo Rada nevznesú voči takémuto predĺženiu námietku najneskôr tri mesiace pred koncom každého obdobia.
3. Delegovanie právomoci uvedené v článku 5 ods. 8 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci, ktoré sa v ňom uvádza. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4. Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po prijatí súčasne Európskemu parlamentu a Rade.
5. Delegovaný akt prijatý podľa článku 5 ods. 8 nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote dvoch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o dva mesiace.
Článok 25
Postup výboru
1. Komisii pomáha výbor. Uvedený výbor je výborom v zmysle nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5 nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
Ak výbor nevydá žiadne stanovisko, Komisia neprijme návrh vykonávacieho aktu a uplatňuje sa článok 5 ods. 4 tretí pododsek nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
Článok 26
Prechodné ustanovenie
Počnúc dátumom uverejnenia európskeho zoznamu môžu členské štáty pred dátumom začatia uplatňovania tohto nariadenia povoľovať recykláciu lodí v zariadeniach na recykláciu lodí, ktoré sú zaradené v európskom zozname. V takýchto prípadoch sa nariadenie (ES) č. 1013/2006 neuplatňuje.
Článok 27
Zmena nariadenia (ES) č. 1013/2006
V článku 1ods. 3 nariadenia (ES) č. 1013/2006 sa dopĺňa tento bod:
„i)
lode plaviace sa pod vlajkou členského štátu patriace do rozsahu pôsobnosti nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1257/2013 (16).
Článok 28
Zmena smernice 2009/16/ES
V prílohe IV sa dopĺňa tento bod:
„49.
Osvedčenie o zozname nebezpečných materiálov, prípadne vyhlásenie o súlade podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1257/2013 (17).
Článok 29
Finančná motivácia
Do 31. decembra 2016 Komisia predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o uskutočniteľnosti zavedenia finančného nástroja, ktorým by sa uľahčila bezpečná a vhodná recyklácia lodí, prípadne sprevádzanú legislatívnym návrhom.
Článok 30
Preskúmanie
1. Komisia posúdi, ktoré porušenia tohto nariadenia by sa mali začleniť do rozsahu pôsobnosti smernice 2008/99/ES, aby sa docielila rovnocennosť ustanovení týkajúcich sa porušovania medzi týmto nariadením a nariadením (ES) č. 1013/2006. Komisia predloží Európskemu parlamentu a Rade do 31. decembra 2014 správu o svojich zisteniach, prípadne sprevádzanú legislatívnym návrhom.
2. Komisia toto nariadenie preskúma najneskôr 18 mesiacov pred dátumom nadobudnutia platnosti Hongkonského dohovoru a v tejto súvislosti prípadne súčasne predloží akékoľvek príslušné legislatívne návrhy. V rámci tohto preskúmania sa posúdi zaradenie zariadení na recykláciu lodí povolených podľa Hongkonského dohovoru do európskeho zoznamu s cieľom predísť zdvojovaniu práce a administratívnemu zaťaženiu.
3. Komisia toto nariadenie sústavne skúma a prípadne predkladá včasné návrhy, ktorými sa podľa potreby reaguje na vývoj medzinárodných dohovorov vrátane bazilejského dohovoru.
4. Bez ohľadu na odsek 2 Komisia do piatich rokov odo dňa začatia uplatňovania tohto nariadenia predloží Európskemu parlamentu a Rade správu o uplatňovaní tohto nariadenia, prípadne sprevádzanú legislatívnymi návrhmi, ktorými sa zaistí plnenie jeho cieľov, ako aj to, že jeho účinky sú zabezpečené a opodstatnené.
Článok 31
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 32
Uplatňovanie
1. Toto nariadenie sa uplatňuje od toho z nasledujúcich dvoch dátumov, ktorý bude skôr, nie však skôr ako od 31. decembra 2015:
a)
šesť mesiacov od dátumu, v ktorom kombinovaný maximálny ročný objem recyklácie lodí zariadení na recykláciu lodí, ktoré sú v európskom zozname, dosiahne výšku alebo prekročí 2,5 milióna ton výtlaku prázdnej lode (LDT). Maximálny ročný objem recyklácie lodí sa počíta ako súčet hmotností lodí v LDT, ktoré sa v danom roku zrecyklovali v dotknutom zariadení na recykláciu lodí. Maximálny ročný objem recyklácie lodí sa určuje zvolením najvyššej hodnoty za predchádzajúcich 10 rokov pre každé zariadenie na recykláciu lodí alebo v prípade novopovoleného zariadenia na recykláciu lodí zvolením najvyššej ročnej hodnoty, ktorú dotknuté zariadenie dosiahlo, alebo
b)
31. decembra 2018.
2. Vo vzťahu k nasledujúcim ustanoveniam sa však uplatňujú tieto dátumy uplatňovania:
a)
článok 2, článok 5 ods. 2 druhý pododsek, články 13, 14, 15, 16, 25 a 26 sa uplatňujú od 31. decembra 2014;
b)
článok 5 ods. 2 prvý a tretí pododsek a článok 12 ods. 1 a 8 od 31. decembra 2020.
3. Komisia po splnení podmienok uvedených v odseku 1 písm. a) uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie oznámenie o dátume začatia uplatňovania tohto nariadenia.
4. Ak členský štát uzavrel svoj vnútroštátny register lodí, ak sa počas trojročného obdobia nezaregistrovala na plavbu pod jeho vlajkou žiadna loď a ak na plavbu pod jeho vlajkou nie je registrovaná žiadna loď, môže sa od ustanovení tohto nariadenia odchýliť okrem článkov 4, 5, 11, 12, 13, 14, článku 16 ods. 6, článkov 18, 19, 20, 21 a 22. Ak chce členský štát túto výnimku využiť, oznámi to Komisii najneskôr v deň začatia uplatňovania tohto nariadenia. Všetky následné zmeny sa tiež oznamujú Komisii.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Štrasburgu 20. novembra 2013