РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 232/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 март 2014 година
за създаване на Европейски инструмент за съседство
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 209, параграф 1 и член 212, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
С настоящият регламент се създава Европейски инструмент за съседство (ЕИС) като един от инструментите, които осигуряват пряка подкрепа за външните политики на Европейския съюз. Настоящият регламент заменя Регламент (ЕО) № 1638/2006 на Европейския парламент и на Съвета (4), чието действие изтече на 31 декември 2013 г.
(2)
В член 8 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) се предвижда, че Съюзът следва да развива привилегировани отношения със съседните страни с оглед установяване на пространство на просперитет и добросъседство, основано на ценностите на Съюза и характеризиращо се с близки и мирни отношения, изградени на основата на сътрудничеството.
(3)
В рамките на европейската политика за съседство (ЕПС) Съюзът предлага на съседните си държави привилегировани отношения, изградени върху общ ангажимент и насърчаване на основните ценности на демокрацията и правата на човека, принципите на правовата държава, доброто управление и принципите на пазарна икономика, както и устойчивото и приобщаващо развитие. Тя осигурява допълнително, където е целесъобразно, рамка за засилена мобилност и контакти между хората, по-специално чрез споразумения за облекчен визов режим и обратно приемане, както и чрез либерализиране на визовия режим в зависимост от всеки отделен случай.
(4)
От началото на своето действие ЕПС укрепва отношенията с партньорските държави и носи осезаеми ползи както за Съюза, така и за неговите партньори, включително поставянето на начало на регионални инициативи и оказването на подкрепа за демократизацията в съседните на Съюза държави. Редица важни събития в съседните на Съюза държави доведоха до подробен стратегически преглед на ЕПС. Прегледът предвижда, наред с другото, по-голяма подкрепа за партньорите, които са поели ангажимент за изграждане на демократични общества и предприемане на реформи в съответствие с основан на стимули подход („повече усилия за повече помощ“) и принципа на „взаимна отчетност“, партньорство с обществото и по-диференциран и адаптиран подход към отделните партньорски държави. Настоящият регламент следва да установи ясни връзки между рамката на ЕПС и подкрепата, която трябва да бъде предоставена съгласно инструмента, създаден с настоящия регламент.
(5)
Настоящият регламент следва да подкрепя осъществяването на политически инициативи, които са допринесли за оформянето на ЕПС: Източното партньорство между Съюза и източните му съседи, Партньорството за демокрация и споделен просперитет и Съюза за Средиземноморието в южното съседство. Тези инициативи са стратегически важни и предлагат еднакво значими политически рамки за задълбочаване на отношенията както с партньорските държави, така и между тях, въз основа на принципите на взаимна отчетност, на споделяне на ангажираността и на отговорност. Настоящият регламент следва също така да подкрепя осъществяването на регионално сътрудничество във всички съседни на Съюза държави, включително в рамките на политиката за Северното измерение или на „Черноморското взаимодействие“, както и, особено по отношение на трансграничното сътрудничество, външните аспекти на съответните макрорегионалните стратегии.
(6)
Целите на настоящия регламент следва да се постигат чрез подходящото привличане на партньори във външната дейност, включително на организации на гражданското общество и местни власти, при подготовката, осъществяването и мониторинга на подкрепата от Съюза предвид важността на техните функции. Настоящият регламент следва също така да подпомага укрепването на капацитета на организациите на гражданското общество за гарантиране на ефективна отчетност в национален план и на ангажираност на местно равнище, както и способността им да вземат пълноценно участие в процеса на демократизация.
(7)
В настоящия регламент се отчита специфичното положение на Руската федерация като съседна на Съюза държава и същевременно като стратегически партньор в региона.
(8)
Подкрепата както по настоящия регламент, така и по Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), следва да бъде предоставяна за програми за трансгранично сътрудничество между държавите членки, от една страна, а от друга страна - партньорските държави и/или Руската федерация („други държави, участващи в трансгранично сътрудничество“), по външните граници на Съюза, за да се насърчава интегрирано и устойчиво регионално развитие и сътрудничество между съседни гранични зони и хармонична териториална интеграция в рамките на Съюза и със съседните държави. За да се гарантира ефикасното осъществяване на трансгранично сътрудничество, е важно процедурите да се хармонизират с тези в рамките на европейското териториално сътрудничество, когато е приложимо.
(9)
Освен това е важно е да се насърчи и улесни сътрудничеството между Съюза и неговите партньори и други участващи държави с цел извличането на общи ползи, по-специално чрез най-доброто и най-ефективно координиране на предоставяните ресурси и обединяване на вноски от бюджета на Съюза от инструменти за вътрешна и външна дейност, в частност в полза на трансгранично сътрудничество и проекти за регионално сътрудничество, инфраструктурни проекти от интерес за Съюза, които включват съседни държави, и други области на сътрудничество.
(10)
В трансграничното сътрудничество следва да могат да участват и териториални единици в граничните зони, които са част от държавите от Европейското икономическо пространство (ЕИП) и съответните териториални единици в бенефициерите, изброени в приложение I към Регламент (ЕС) № 231/2014 на Европейския парламент и на Съвета (5). Участието на държавите от ЕИП в програмите за трансгранично сътрудничество следва да продължи да се основава на собствените им ресурси.
(11)
Очаква се, че държавите членки, партньорските държави и другите участващи държави, включени в трансгранично и в регионално сътрудничество, ще осигурят съфинансиране. Това ще засили ангажираността на държавите, ще увеличи финансовите ресурси на разположение на програмите и ще улесни участието на местни заинтересовани страни.
(12)
С цел хармонизиране на терминологията, използвана в настоящия регламент, с тази на европейското териториално сътрудничество, документите за изпълнение на програмите за трансгранично сътрудничество следва да се наричат съвместни оперативни програми.
(13)
Подкрепата, която се предоставя на съседни държави в рамката, установена от ЕПС, следва да бъде съгласувана с целите и принципите на външните политики на Съюза, и по-специално на неговата политика за развитие и на общата външна политика и политика на сигурност. Следва да се осигури и съгласуваност с външните измерения на вътрешните политики и инструменти на Съюза.
(14)
Съюзът следва да се стреми към най-ефективното използване на наличните ресурси с оглед оптимизиране на въздействието на външната си дейност. Това следва да бъде постигнато чрез съгласуваност и взаимно допълване между инструментите за външна дейност на Съюза, както и чрез създаването на полезни взаимодействия между ЕИС, други инструменти на Съюза за финансиране на външната дейност и други политики на Съюза. Това следва да доведе и до взаимното укрепване на програмите, разработени в рамките на инструментите за финансиране на външната дейност.
(15)
Съвместната стратегия ЕС - Африка е от значение за отношенията със средиземноморските съседи от Северна Африка.
(16)
Съюзът и неговите държави членки следва да подобрят съгласуваността, ефективността и взаимното допълване на своите политики за сътрудничество със съседните държави. За да се гарантира, че сътрудничеството на Съюза и сътрудничеството на държавите членки се допълват и подсилват взаимно, е целесъобразно да се предвиди съвместно програмиране, което следва да се използва, когато това е възможно и подходящо. Следва също така да бъде осигурено нужното сътрудничество и координация с други донори извън Съюза.
(17)
Подкрепата на Съюза по настоящия регламент следва по принцип да бъде съгласувана със съответните национални или местни стратегии и мерки на партньорските държави, а когато е приложимо - и със стратегиите и мерките на Руската федерация.
(18)
Комисията следва да се стреми към възможно най-ефективния начин за използване на наличните ресурси чрез използване на финансови инструменти с ефект на лоста. Този ефект може да се повиши, като се даде възможност за многократно използване на средствата, инвестирани и генерирани от финансовите инструмент.
(19)
Борбата с изменението на климата е едно от големите предизвикателства, пред които е изправен Съюзът, и в тази връзка са необходими спешни международни мерки. В съответствие с намерението, заявено в съобщението на Комисията от 29 юни 2011 г., озаглавено „Бюджет за Европа 2020“, за увеличаване на свързания с климата дял от бюджета на Съюза до най-малко 20 %, настоящият регламент следва да допринесе за постигането на тази цел.
(20)
Наличието на стабилна рамка за сътрудничество със съседните държави в областта на енергетиката и ресурсите, която съответства на правилата на вътрешния пазар на Съюза, допринася за засилване на неговата сигурност в тази област.
(21)
Равенството между половете, правата на лицата, които принадлежат към малцинства, и борбата срещу дискриминацията и неравенството са общи цели за всички действия, предприемани съгласно настоящия регламент.
(22)
В отношенията със своите партньори по целия свят Съюзът се ангажира с насърчаването на достойния труд и социалната справедливост, ратифицирането и ефективното прилагане на международно признатите трудови норми, включително премахването на детския труд и многостранните споразумения в областта на околната среда.
(23)
Настоящият регламент установява за своя срок на действие финансов пакет, представляващ основна референтна сума по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (6) за Европейския парламент и за Съвета в рамките на годишната бюджетна процедура.
(24)
През целия цикъл на разходите финансовите интереси на Съюза следва да бъдат защитавани с пропорционални мерки, включително посредством предотвратяване, установяване и разследване на нередности, възстановяване на изгубени, недължимо платени или неправомерно използвани средства, и, когато това е целесъобразно, чрез налагане на санкции. Тези мерки следва да бъдат изпълнявани в съответствие с приложимите споразумения, сключени с международни организации и трети държави.
(25)
С цел адаптиране на подкрепата от Съюза по настоящия регламент на Комисията следва да се делегира правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с изменението на списъка на приоритетите за подкрепата на Съюза съгласно настоящия регламент и разпределението на средствата по типове програми. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(26)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия.
(27)
Изпълнителните правомощия, свързани с многогодишни единни рамки за подкрепа, други програмни документи и правила за изпълнение, с които се установяват специални разпоредби за осъществяването на трансграничното сътрудничество, следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (7).
(28)
Предвид естеството на тези актове за изпълнение, и по-специално ориентираността им към политиките или финансовото им отражение, за тяхното приемане следва по принцип да се ползва процедурата по разглеждане, освен за мерки с малък финансов размер.
(29)
С Регламент (ЕС) № 236/2014 на Европейския парламент и на Съвета (8) се определят общи правила и процедури за изпълнението на инструментите на Съюза за финансирането на външната дейност.
(30)
Организацията и функционирането на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) са определени с Решение 2010/427/ЕС на Съвета (9).
(31)
Съюзът е в най-добра позиция да предостави подкрепата си по настоящия регламент в съседните на Съюза държави, в които привеждането в съответствие с правилата и стандартите на Съюза е една от ключовите цели на политиката. Някои специфични видове подкрепа могат да бъдат предоставени само на равнището на Съюза. Опитът от прехода на държавите членки също може да допринесе за успеха на реформите в съседните на Съюза държави и за насърчаването на универсалните ценности в рамките на европейското съседство.
(32)
Доколкото целите на настоящия регламент не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, a поради обхвата и последиците на действието могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(33)
Уместно е срокът на прилагане на настоящия регламент да се съобрази с този на Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (10). Поради това настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ЦЕЛИ И ПРИНЦИПИ
Член 1
Обща цел и обхват
1. С настоящия регламент се създава Европейски инструмент за съседство (ЕИС) с цел допълнителен напредък към създаване на пространство на споделен просперитет и добросъседство, което включва Съюза и държавите и териториите, изброени в приложение I („партньорски държави“), чрез развиването на специални отношения, основани на сътрудничество, мир и сигурност, взаимна отчетност и споделен ангажимент към универсалните ценности на демокрацията, правовата държава и зачитането на правата на човека в съответствие с ДЕС.
2. Подкрепата от Съюза по настоящия регламент се използва в полза на партньорските държави и в областите, участващи в трансгранично сътрудничество. Тя може да се използва и в обща полза на Съюза и на партньорските държави.
3. Подкрепата от Съюза по настоящия регламент може също така да се използва с цел предоставянето на възможност на Руската федерация да участва в трансгранично сътрудничество, в регионално сътрудничество с участието на Съюза и в свързани с това многонационални програми, включително в сътрудничество в областта на образованието, и по-специално в обмен на учащи се.
4. Съюзът насърчава, развива и укрепва ценностите на свободата, демокрацията, универсалността, неделимостта и зачитането на правата на човека и основните свободи, принципите на равнопоставеност и на правовата държава, на които той се основава, чрез диалог и сътрудничество с трети държави и в съответствие с принципите на международното право. Съобразно с това финансирането по настоящия регламент съответства на тези ценности и принципи, както и на ангажиментите на Съюза съгласно международното право, като се вземат предвид съответните политики и позиции на Съюза.
Член 2
Специфични цели на подкрепата от Съюза
1. Подкрепата от Съюза по настоящия регламент е насочена основно към насърчаване на задълбочено политическо сътрудничество, стабилна и устойчива демокрация, постепенна икономическа интеграция и засилено партньорство с обществото между Съюза и партньорските държави, и по-специално прилагането на споразуменията за партньорство и сътрудничество, споразуменията за асоцииране или други съществуващи или бъдещи споразумения, както и съвместно договорените планове за действие или равностойни документи.
2. Подкрепата от Съюза по настоящия регламент е насочена по-специално към:
а)
утвърждаване на правата на човека и основните свободи, принципите на правовата държава, принципите на равенството и борбата срещу дискриминацията във всичките ѝ форми, установяване на широка и устойчива демокрация, насърчаване на доброто управление, борба срещу корупцията, укрепване на институционалния капацитет на всички равнища и развитие на процъфтяващо гражданско общество, което включва социалните партньори;
б)
постигане на постепенна интеграция във вътрешния пазар на Съюза и засилено секторно и междусекторно сътрудничество, включително чрез сближаване на законодателството и на нормативните уредби със стандартите на Съюза и други свързани с това международни стандарти, и подобрен достъп до пазара, включително чрез задълбочени и мащабни зони за свободна търговия, свързаното с това институционално изграждане и инвестиции, по-специално в междусистемните връзки;
в)
създаване на условия за по-добрата организация на законната миграция и насърчаването на добре управлявана мобилност на хора за прилагането на съществуващи и бъдещи споразумения, сключени в съответствие с глобалния подход към миграцията и мобилността, и за поощряване на контактите между хората, по-специално във връзка с културни, образователни, професионални и спортни дейности;
г)
подкрепа за интелигентно, устойчиво и приобщаващо развитие във всички аспекти; намаляване на бедността, включително чрез развитието на частния сектор и намаляване на социалното изключване; насърчаване на изграждането на капацитет в науката, образованието и по-специално висшето образование, технологиите, научноизследователската дейност и иновациите; насърчаване на вътрешното икономическо, социално и териториално сближаване; насърчаване на развитието на селските райони; насърчаване на общественото здравеопазване; подкрепа за опазването на околната среда, действията в областта на климата и устойчивостта на бедствия;
д)
насърчаване на изграждането на доверие, добросъседски отношения и други мерки, способстващи за сигурността във всичките ѝ форми и предотвратяване и разрешаване на конфликти, включително на продължителни конфликти;
е)
подобряване на подрегионалното, регионалното сътрудничество и на сътрудничеството в целия регион на европейското съседство, както и на трансграничното сътрудничество.
3. Постигането на специфичните цели, посочени в параграфи 1 и 2, се измерва, като се използват по-специално съответните периодични доклади на Съюза относно изпълнението на ЕПС; за параграф 2, букви а), г) и д) - съответните показатели, определени от международни организации и други имащи отношение органи; за параграф 2, букви б), в) и г) - степента на приемане на регулаторната рамка на Съюза от партньорските държави, в зависимост от случая, и за параграф 2, букви в) и е) - броят на съответните споразумения и действия за сътрудничество.
Показателите, използвани за измерване на степента на постигане на специфичните цели, са предварително определени, ясни, прозрачни и, когато е целесъобразно, измерими и конкретни за всяка държава, и включват, наред с другото, демократични избори, които са обект на подходящо наблюдение, зачитане на правата на човека и основните свободи, независима съдебна власт, сътрудничество по въпросите на правосъдието, свободата и сигурността, ниво на корупцията, търговски потоци, равенство между половете и показатели, позволяващи да бъдат измерени вътрешните икономически неравенства, включително нивата на заетост.
4. Подкрепата от Съюза по настоящия регламент може да бъде използвана и в други области от значение, когато това е в съответствие с общите цели на ЕПС.
Член 3
Рамка на политиката
1. Споразуменията за партньорство и сътрудничество, споразуменията за асоцииране и другите съществуващи или бъдещи споразумения, които установяват взаимоотношения с партньорските държави, съответните съобщения на Комисията, заключения на Европейския съвет и заключения на Съвета, както и съответните декларации от срещи на високо равнище или заключения от срещи на равнище министри с партньорските държави от ЕПС, включително в контекста на Източното партньорство и Съюза за Средиземноморието, и съответните резолюции на Европейския парламент, при зачитане на принципа на ангажираност, съставляват общата рамка на политиката на настоящия регламент за програмиране и осъществяване на подкрепата от Съюза по настоящия регламент.
2. Основните отправни точки за определяне на приоритетите за подкрепата от Съюза по настоящия регламент и за оценяване на напредъка, очертани в член 2, параграф 3 са: плановете за действие или други равностойни съвместно договорени документи като програмите за асоцииране между партньорските държави и Съюза в двустранен или многостранен план, включително когато е приложимо - в рамките на Източното партньорство и южното измерение на ЕПС.
3. Когато няма споразумения между Съюза и партньорските държави съгласно предвиденото в параграф 1, подкрепата от Съюза по настоящия регламент може да се предоставя, когато е от полза за постигането на целите на политиките на Съюза, и се програмира въз основа на тези цели, като се вземат предвид потребностите на съответната държава.
Член 4
Диференциация, партньорство и съфинансиране
1. Подкрепата от Съюза по настоящия регламент, предоставена на всяка партньорска държава в съответствие с член 6, параграф 1, буква a), се основава на стимули и е диференцирана по форма и размер, като се отчитат всички изброени по-долу елементи във връзка с партньорската държава:
a)
потребности, определени чрез показатели като население и ниво на развитие;
б)
ангажираност към изпълнението на съвместно договорените цели на реформите в политическата, икономическата и социалната област и отбелязан напредък в това отношение;
в)
ангажираност към изграждането на широка и устойчива демокрация и отбелязан напредък в това отношение;
г)
партньорство със Съюза, включително равнището на очакванията спрямо това партньорство;
д)
капацитет за усвояване и възможно въздействие на подкрепата от Съюза по настоящия регламент.
Тази подкрепа се отразява в многогодишните програмни документи, посочени в член 7.
2 След приемането на програмните документи, посочени в член 7, и без да се засягат останалите елементи по параграф 1 от настоящия член, делът на наличните ресурси, предлагани на партньорските държави, се адаптира преди всичко в зависимост от техния напредък при изграждането и укрепването на стабилна и устойчива демокрация и при изпълнението на договорените политически, икономически и социални цели на реформите в съответствие с основания на стимули подход.
За многонационални рамкови програми този дял се определя според постигнатия от партньорските държави напредък при изграждането на стабилна и устойчива демокрация, като същевременно се отчита техният напредък в изпълнението на договорените цели на реформите в тази посока.
Напредъкът на партньорските държави подлежи на периодична оценка, по-специално посредством докладите за напредъка в рамките на ЕПС, в които се посочват тенденции спрямо предходни години.
Подкрепата може да бъде преразглеждана в случай на сериозно или трайно влошаване.
3. Основаният на стимули подход не се прилага за подкрепа на гражданското общество, на контактите между хората, включително на сътрудничеството между местните власти, за подкрепа за подобряване на правата на човека или за мерки за подкрепа при кризи. В случай на сериозно или трайно влошаване тази подкрепа може да бъде увеличена.
4. Основаният на стимули подход съгласно настоящия регламент е предмет на периодичен обмен на мнения в Европейския парламент и в Съвета.
5. Подкрепата от Съюза по настоящия регламент по принцип се определя в партньорство с бенефициерите. При подготовката, осъществяването и мониторинга на подкрепата от Съюза в партньорството участват според случая следните заинтересовани страни:
а)
националните и местните органи; както и
б)
организации на гражданското общество,
включително чрез участие в консултации и при осигуряване на своевременен достъп до съответна информация, която им позволява да вземат пълноценно участие в тази процес.
6. По правило подкрепата от Съюза по настоящия регламент се съфинансира от партньорските държави и други участващи държави с публични средства, финансово участие на бенефициерите или от други източници. Изискванията за съфинансиране могат да отпаднат в надлежно обосновани случаи и когато това е необходимо, за да се подкрепи развитието на гражданското общество и на недържавните участници, особено на малки организации на гражданското общество, без да се нарушава спазването на останалите условия, определени в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (11).
Член 5
Съгласуваност и координация на донорите
1. При прилагането на настоящия регламент следва да се гарантира съгласуваност с всички области на външната дейност на Съюза, както и със съответните други политики на Съюза. За тази цел мерките, финансирани по настоящия регламент, включително тези, управлявани от Европейската инвестиционна банка (ЕИБ), се основават на стратегическите документи за сътрудничество, посочени в член 3, параграфи 1 и 2, както и на конкретните интереси, приоритети на политиките и стратегии на Съюза. Тези мерки трябва да са съобразени с ангажиментите по многостранните споразумения и международните конвенции, по които Съюзът и партньорските държави са страни.
2. Съюзът, държавите членки и ЕИБ гарантират съгласуваност между подкрепата, предоставена по настоящия регламент, и друга подкрепа, предоставена от Съюза, държавите членки и европейски финансови институции.
3. Съюзът и държавите членки координират съответните си програми за подкрепа с цел да се увеличат ефективността и ефикасността при предоставяне на подкрепата и при диалога по политиките, както и да се предотврати припокриването на финансиране, в съответствие с установените принципи за укрепване на оперативната координация в областта на външната подкрепа и за хармонизиране на политиките и процедурите. Координацията включва редовни консултации и чест обмен на подходяща информация през различните фази на цикъла на предоставяне на подкрепа, по-специално консултации на място. Съвместното програмиране се извършва, когато е възможно и целесъобразно. Когато това не може да се постигне, се разглежда възможността за използване на други правила, например за делегирано сътрудничество и трансфер, за да се гарантира най-висока степен на координация.
Комисията докладва за съвместното програмиране с държавите членки в рамките на доклада по член 17 от Регламент (ЕС) № 236/2014 и отправя препоръки в случай на осъществено в недостатъчна степен съвместно програмиране.
4. Съюзът, заедно с държавите членки, предприема необходимите стъпки, включително консултации на ранен етап от процеса на програмиране, за да гарантира допълване, правилна координация и сътрудничество с многостранни и регионални организации и органи, включително европейски и международни финансови институции, агенции, фондове и програми на Организацията на обединените нации, частни и политически фондации и донори извън Съюза.
5. Документите, посочени в член 7, параграфи 2 и 3, съдържат препратки и към дейностите на други донори от Съюза, доколкото е възможно.
ДЯЛ II
ИНДИКАТИВНО ПРОГРАМИРАНЕ И РАЗПРЕДЕЛЯНЕ НА СРЕДСТВАТА
Член 6
Типове програми
1. За подкрепата от Съюза по настоящия регламент се изготвят следните програми:
а)
двустранни програми, обхващащи подкрепа от Съюза за една партньорска държава;
б)
многонационални програми, отнасящи се до проблеми, които са общи за всички или за определен брой партньорски държави, въз основа на приоритетите на Източното партньорство и южното измерение на ЕПС и при отчитане на работата в контекста на Съюза за Средиземноморието, както и до регионално и подрегионално сътрудничество главно между две или повече партньорски държави, включително и в рамките на Северното измерение и „Черноморското взаимодействие“. Това сътрудничество може да включва Руската федерация в съответствие с член 1, параграф 3;
в)
програми за трансгранично сътрудничество, отнасящи се до сътрудничество между една или повече държави членки, от една страна, и една или повече партньорски държави и/или Руската федерация („други държави, участващи в трансгранично сътрудничество“), от друга страна, които се провеждат по протежението на общата им част от външната граница на Съюза.
2. Приоритетите за подкрепата от Съюза по настоящия регламент са изложени в приложение II.
3. Подкрепата от Съюза по настоящия регламент се прилага в съответствие с Регламент (ЕС) 236/2014, а за програмите по член 6, параграф 1, буква в) от настоящия регламент - и в съответствие с правилата за изпълнение, установяващи специални разпоредби за осъществяване на трансгранично сътрудничество, посочени в член 12 от настоящия регламент.
Член 7
Програмиране и индикативно разпределение на средствата за национални и многонационални индикативни програми
1. Индикативното разпределение на средства за националните програми се определя въз основа на критериите, изложени в член 4, параграф 1.
2. За държавите, за които съществуват документите, посочени в член 3, параграф 2 от настоящия регламент, се приема всеобхватна многогодишна единна рамка за подкрепа в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014. Тази рамка:
а)
включва преглед на постигнатия напредък по отношение на политическата рамка и постигането на договорени по-рано цели, както и текущото състояние, що се отнася до връзките между Съюза и партньорската държава, включително равнището на очакванията спрямо партньорството на тази държава със Съюза;
б)
посочва целите и приоритетите за подкрепата от Съюза, избрани предимно сред включените в документите, посочени в член 3, параграф 2 от настоящия регламент, и в стратегиите или плановете на партньорските държави, когато тези стратегии и планове съответстват на цялостната политическа рамка, и за които редовните оценки на Съюза са показали нуждата от подкрепа;
в)
посочва очакваните резултати; както и
г)
посочва индикативното равнище за финансирането с разбивка по приоритети.
Индикативното разпределение на средствата за всяка единна рамка за подкрепа се изразява като диапазон при разлика не повече от 20 % от разпределените средства.
По правило срокът на прилагане на единната рамка за подкрепа отговаря на срока на прилагане на съответния документ, посочен в член 3, параграф 2 от настоящия регламент.
3. За държавите, за които не съществуват документите, посочени в член 3, параграф 2 от настоящия регламент, се приема всеобхватен програмен документ, включващ стратегия и многогодишна индикативна програма, в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014. В този документ:
а)
се определя ответната стратегия на Съюза въз основа на анализ на ситуацията на съответната държава, на отношенията ѝ със Съюза и на стратегиите или плановете на партньорските държави, когато тези стратегии и планове съответстват на цялостната политическа рамка;
б)
се посочват целите и приоритетите за подкрепата от Съюза;
в)
се посочват очакваните резултати; както и
г)
се посочват индикативни равнища за финансирането с разбивка по приоритети.
Придружаващото индикативно разпределение на средствата се изразява като диапазон при разлика не повече от 20 % от разпределените средства. Програмният документ е с подходящ многогодишен срок на прилагане.
4. За многонационалните програми се приема всеобхватен програмен документ, включващ стратегия и многогодишна индикативна програма, в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014. В него:
а)
се определят целите и приоритетите за подкрепата от Съюза към региона или подрегиона, като се отразяват, когато това е приложимо, приоритетите, договорени в рамките на Източното партньорство или Съюза за Средиземноморието;
б)
се посочват очакваните резултати; както и
в)
се посочват индикативни равнища за финансирането с разбивка по приоритети.
Индикативното разпределение на средствата за многонационалните програми се определя въз основа на прозрачни и обективни критерии.
Всеобхватният програмен документ е с подходящ многогодишен срок на прилагане.
5. Документите от единната рамка за подкрепа са предмет на преглед, когато е необходимо, включително с оглед на съответните периодични доклади на Съюза и като се взема предвид работата на съвместните органи, създадени съгласно споразуменията с партньорски държави, и могат да бъдат преразгледани в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014. Програмните документи, посочени в параграфи 3 и 4 от настоящия член, се подлагат на преглед в средата на техния срок на прилагане или когато е необходимо и могат да бъдат преразгледани в съответствие със същата процедура.
6. За да се улесни прилагането на основания на стимули подход, посочен в член 4, параграф 2, от предвидения в член 17, параграф 1 финансов пакет се разпределя дял от приблизително 10 % за многонационални рамкови програми, който допълва разпределените на държавите финансови средства по член 7, параграфи 2 и 3. В съответните решения на Комисията за създаване на тези рамкови програми се определят държавите, които могат да получават тези средства, а самият размер на разпределените средства се определя въз основа на напредъка към стабилна и устойчива демокрация и изпълнението на договорените цели на реформите, които имат принос за постигането на тази цел.
7. Когато е необходимо по-ефективно прилагане на мерки от обща полза за Съюза и партньорските държави в области като например транснационалното сътрудничество и междусистемните връзки, финансирането по настоящия регламент може да бъде обединено с финансиране по съответни други регламенти на Съюза. В този случай Комисията решава кой единен набор от правила да се прилага за изпълнението.
8. Държавите членки участват в процеса на програмиране в съответствие с член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014. Особено активно участват онези държави членки и други донори, които са се ангажирали да програмират своята подкрепа съвместно със Съюза. Програмните документи могат също да обхващат тяхното финансово участие, когато е целесъобразно.
9. Когато държавите членки и други донори са се ангажирали съвместно да програмират своята подкрепа, единната рамка за подкрепа и програмните документи, посочени в параграфи 3 и 4, могат да бъдат заменени от съвместен многогодишен програмен документ, при условие че последният отговаря на изискванията, определени в тези параграфи.
10. В случай на кризи или заплахи за демокрацията, принципите на правовата държава или правата на човека и основните свободи или в случай на природни или предизвикани от човека бедствия, може да бъде проведен преглед ad hoc на програмните документи. При такъв извънреден преглед се гарантира, че се запазва съгласуваността между политиките на Съюза, подкрепата от Съюза по настоящия регламент, и подкрепата, предоставена по други инструменти на Съюза за финансиране на външната дейност. Извънредният преглед може да доведе до приемането на преразгледани програмни документи. В такъв случай Комисията изпраща преразгледаните програмни документи до Европейския парламент и до Съвета за информация не по-късно от един месец от тяхното приемане.
11. При всяко програмиране или преглед на програмите, което се прави след публикуването на междинния доклад за оценка по член 17 от Регламент (ЕС) № 236/2014, се отчитат резултатите, констатациите и заключенията на този доклад.
ДЯЛ III
ТРАНСГРАНИЧНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 8
Допустимост по географски признак
1. Програмите за трансгранично сътрудничество, посочени в член 6, параграф 1, буква в), могат да бъдат създадени:
а)
за сухоземни граници, обхващащи териториални единици, отговарящи на ниво 3 от общата класификация на териториалните единици за статистически цели (NUTS) или на равностойно ниво, по дължината на сухоземните граници между държави членки и другите държави, участващи в трансгранично сътрудничество, без да се засягат евентуалните корекции, необходими за осигуряване на съгласуваност и непрекъснатост на действията за сътрудничество, и в съответствие с член 9, параграф 4;
б)
за морски граници, обхващащи териториални единици, отговарящи на NUTS ниво 3 или на равностойно ниво, по дължината на морските граници между държави членки и другите държави, участващи в трансгранично сътрудничество, разделени от максимум 150 километра, без да се засягат евентуалните корекции, необходими за осигуряване на съгласуваност и непрекъснатост на действията за сътрудничество;
в)
около морски басейн на територията на крайбрежни териториални единици, отговарящи на NUTS ниво 2 или на равностойно ниво, които граничат с морски басейн, общ за държавите членки и другите държави, участващи в трансгранично сътрудничество.
2. За да се осигури запазването на съществуващите схеми за сътрудничество и в други обосновани случаи, както и за да се допринесе за постигане целите на програмата, може да се допусне участието в трансгранично сътрудничество на териториални единици, съседни на посочените в параграф 1. Условията, при които съседни териториални единици могат да участват в сътрудничеството, се определят в съвместните оперативни програми.
3. В надлежно обосновани случаи главните икономически, социални или културни центрове в държавите членки или в други държави, участващи в трансгранично сътрудничество, които не са съседни на териториални единици, които отговарят на условията за допустимост, могат да бъдат включени, при условие че такова участие допринася за постигането на целите, посочени в програмния документ. Условията, при които тези центрове могат да участват в сътрудничеството, се определят в съвместните оперативни програми.
4. Когато са създадени програми съгласно параграф 1, буква б), Комисията може, съгласувано с участниците, да предложи допустимостта по географски признак да бъде разширена, за да обхване цялата териториална единица на NUTS ниво 2, в чиито предели е разположена териториалната единица на NUTS ниво 3.
5. Трансграничното сътрудничество има за цел да бъде съгласувано с целите на действащите и бъдещите макрорегионални стратегии.
Член 9
Програмиране и разпределение на средствата за трансгранично сътрудничество
1. Подготвя се програмен документ с цел определяне на следното:
а)
стратегическите цели, които трябва да бъдат постигнати чрез трансгранично сътрудничество, както и приоритетите и очакваните резултати от това сътрудничество;
б)
списъка на съвместните оперативни програми, които да бъдат създадени;
в)
индикативната разбивка на ресурсите между програмите за сухоземни и морски граници, посочени в член 8, параграф 1, букви а) и б), и програмите за морски басейни, посочени в член 8, параграф 1, буква в);
г)
индикативните многогодишни разпределения на средства за всяка съвместна оперативна програма;
д)
териториалните единици, които могат да бъдат допуснати до участие във всяка съвместна оперативна програма, и териториални единици и центрове, посочени в член 8, параграфи 2, 3 и 4;
е)
индикативното разпределение на средствата за подкрепа, когато е целесъобразно, на хоризонтални действия по изграждане на капацитет, работа в мрежа и обмен на опит между програмите;
ж)
финансовото участие в транснационални програми, създадени съгласно Регламент (ЕС) № 1299/2013 на Европейския парламент и Съвета (12), в които участват партньорски държави и/или Руската федерация.
Програмният документ обхваща период от седем години и се приема от Комисията в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014. Той подлежи на преглед в средата на срока на прилагане или когато е необходимо и може да бъде преразгледан в съответствие със същата процедура.
2. Съвместните оперативни програми се съфинансират от ЕФРР. Общият размер на участието на ЕФРР се определя съгласно член 4, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1299/2013. Настоящият регламент се прилага по отношение на използването на това финансово участие.
3. Инструментът за предприсъединителна помощ (ИПП II), създаден с Регламент (ЕС) № 236/2014, може да бъде използван за съфинансиране на съвместни оперативни програми, в които участват бенефициери, изброени в приложение I към посочения регламент. Настоящият регламент се прилага по отношение на използването на това съфинансиране.
4. Индикативното разпределение на средства за съвместните оперативни програми се основава на обективни критерии, и по-специално населението в допустимите за финансиране териториални единици, определени в съответствие с член 8, параграф 1, букви а), б) и в). При определянето на индикативното разпределение на средствата могат да се правят корекции за отразяване на нуждата от баланс между финансовото участие на ЕФРР и финансовото участие, предоставено по настоящия регламент, както и други фактори, които засягат интензивността на сътрудничеството, като например особените характеристики на граничните области и капацитета им да управляват и усвояват подкрепата от Съюза.
Член 10
Съвместни оперативни програми
1. Трансграничното сътрудничество се осъществява чрез многогодишни съвместни оперативни програми, които обхващат сътрудничество по граница или група граници и включват многогодишни мерки, които имат последователен набор от приоритети и които могат да бъдат изпълнени с подкрепата от Съюза. Съвместните оперативни програми се основават на програмния документ, посочен в член 9, параграф 1. Те включват кратко описание на системите за управление и контрол, свързани с елементите, посочени в член 11, параграф 2 и член 12, параграф 2.
2. Съвместните оперативни програми за сухоземни и морски граници се установяват за всяка граница на подходящото териториално ниво и включват териториални единици, които отговарят на условията за допустимост и които принадлежат към една или няколко държави членки и към една или няколко други държави, участващи в трансгранично сътрудничество.
3. Съвместните оперативни програми около морски басейни са многостранни, създадени са на подходящото териториално ниво и включват териториални единици, които отговарят на условията за допустимост и които граничат с морски басейн, общ за няколко участващи държави, включително най-малко една държава членка и една друга държава, участваща в трансгранично сътрудничество. Те могат да включват двустранни дейности, които подкрепят сътрудничеството между една държава членка и една друга държава, участваща в трансгранично сътрудничество.
4. В рамките на една година след одобрението на програмния документ, посочен в член 9, параграф 1, и след като бъдат приети правилата за изпълнение, установяващи специални разпоредби за осъществяването на трансграничното сътрудничество, участващите държави съвместно представят на Комисията предложения за съвместни оперативни програми. В срока, посочен в правилата за изпълнение, Комисията приема всяка съвместна оперативна програма след оценка на нейната съгласуваност с настоящия регламент, с програмния документ и с правилата за изпълнение. Комисията представя съвместните оперативни програми на Европейския парламент и на държавите членки за информация в срок от един месец след тяхното приемане.
5. Зони в държави, различни от държавите членки или други държави, участващи в трансгранично сътрудничество, които са съседни на зоните, отговарящи на условията за допустимост, определени в член 8, параграф 1, букви а) и б), или които граничат с общ морски басейн, в който се установява съвместна оперативна програма, могат да бъдат включени в съвместна оперативна програма и могат да се ползват от подкрепа от Съюза по настоящия регламент при условията, определени в програмния документ, посочен в член 9, параграф 1.
6. Комисията и участващите държави вземат необходимите мерки, за да гарантират, че програмите за трансгранично сътрудничество, и по специално тези за морските басейни, създадени съгласно настоящия регламент, и програмите за транснационално сътрудничество, създадени съгласно Регламент (ЕС) № 1299/2013, които имат частично припокриващ се географски обхват, изцяло ще се допълват и взаимно ще се подсилват.
7. Съвместните оперативни програми могат да бъдат преразглеждани по инициатива на участващите държави или на Комисията по причини като:
a)
промени в приоритетите за сътрудничество или социално-икономически промени,
б)
резултати от прилагането на съответните мерки и резултати от процеса на мониторинг и оценка,
в)
необходимост от адаптиране на размера на наличните средства и от преразпределяне на ресурсите.
8. До края на календарната година, която следва годината на приемане на съвместните оперативни програми, Комисията сключва споразумение за финансиране с другите държави, участващи в трансгранично сътрудничество. Това споразумение за финансиране включва правните норми, необходими за изпълнението на съвместна оперативна програма, и може да бъде подписано съвместно от другите участващи държави и от управляващия орган, посочен в член 12, параграф 2, буква в), или от държавата, в която той е установен.
Когато е необходимо, се сключва споразумение (например под формата на меморандум за разбирателство) между участващите държави и управляващия орган, за да се определят конкретните финансови отговорности и условията за изпълнение на програмата от съответните държави, включително техните управленски и административни задачи и отговорности.
9. Съвместна оперативна програма с участието на повече от една от другите участващи в трансграничното сътрудничество държави се създава, ако най-малко една от другите държави, участващи в трансграничното сътрудничество, подпише споразумението за финансиране. Други участващи в трансгранично сътрудничество държави, включени във вече създадена програма, могат да се присъединят към програмата по всяко време чрез подписване на споразумението за финансиране.
10. Ако участваща държава поеме ангажимент да съфинансира съвместна оперативна програма, в тази програма се уточняват условията и необходимите гаранции за одит, отпускане, използване и мониторинг на съфинансирането. Съответното финансово споразумение се подписва от всички участващи държави и управляващия орган на съвместната оперативна програма или от държавата, в която той е установен.
11. Съвместните оперативни програми може също така да предоставят финансово участие от финансови инструменти и на такива инструменти, с които могат да се съчетават безвъзмездни средства, като се спазват правилата на тези инструменти, при условие че това допринася за изпълнение на приоритетите на тези програми.
12. Съгласно принципа на партньорство участващите държави и, когато е приложимо, техните местни органи, избират съвместно действия, които да получат подкрепа от Съюза и които са съгласувани с приоритетите и мерките на съвместната оперативна програма.
13. В конкретни и надлежно обосновани случаи, когато:
а)
не може да бъде представена съвместна оперативна програма, поради проблеми в отношенията между участващите държави или между Съюза и друга държава, участваща в трансгранично сътрудничество; или
б)
съвместната оперативна програма не може да бъде изпълнена поради проблеми, произтичащи от отношенията между участващите държави;
в)
участващите държави не са представили на Комисията съвместна оперативна програма до 30 юни 2017 г.; или
г)
никоя от другите участващи в трансгранично сътрудничество държави по тази програма не е подписала съответното споразумение за финансиране до края на годината, следваща приемането на програмата,
Комисията, след консултации със съответната(ите) държава(и) членка(и), предприема необходимите стъпки, за да се позволи на съответната(ите) държава(и) членка(и) да използва(т) финансовото участие на ЕФРР в съвместната оперативна програма съгласно член 4, параграфи 7 и 8 от Регламент (ЕС) № 1299/2013.
14. Поетите бюджетни задължения, свързани с действия или програми за трансгранично сътрудничество, които се отнасят за период, надхвърлящ една финансова година, могат да се разделят на годишни вноски за няколко финансови години.
Член 11
Управление на съвместни оперативни програми
1. Съвместните оперативни програми обикновено се изпълняват в условията на споделено управление с държавите членки. Участващите държави обаче могат да предложат изпълнение при непряко управление от образувание, посочено във Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012, и в съответствие с правилата за изпълнение, посочени в член 12, параграф 2 от настоящия регламент.
2. Комисията се уверява въз основа на наличната информация, че държавата членка в случаите на споделено управление или другата участваща в трансгранично сътрудничество държава или международната организация - в случаите на непряко управление, са установили и използват системи за управление и контрол, които са в съответствие с разпоредбите на Регламент (EС, Eвратом) № 966/2012, настоящия регламент и правилата за неговото изпълнение, посочени в член 12, параграф 2 от настоящия регламент.
Държавите членки, другите държави, участващи в трансгранично сътрудничество, и съответните международни организации гарантират ефективното функциониране на своите системи за управление и контрол, законосъобразността и редовността на съответните операции и спазването на принципа на добро финансово управление. Те отговарят за управлението и контрола на програмите.
Комисията може да поиска от съответната държава членка или от другата участваща в трансгранично сътрудничество държава, или от международната организация да разгледа жалба, подадена до Комисията, относно подбора или изпълнението на операциите, получили подкрепа по настоящия дял, или относно функционирането на системата за управление и контрол.
3. За да се даде възможност съвместните оперативни програми да бъдат подготвени адекватно за изпълнение, разходите, направени след представянето на съвместна оперативна програма пред Комисията, са допустими от 1 януари 2014 г.
4. Когато допустимостта се ограничава в съответствие с член 8, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 236/2014, образуванието, посочено в параграф 1 от настоящия член, което може да публикува покана за представяне на предложения и оферти, има право да приеме като отговарящи на условията за допустимост оферентите и кандидатите от държави, които не отговарят на условията за допустимост, или стоките с произход, който не отговаря на условията за допустимост, в съответствие с член 8, параграф 2 и член 9, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 236/2014.
Член 12
Правила за осъществяване на трансгранично сътрудничество
1. Правилата за изпълнение, които определят специални разпоредби за прилагането на настоящия дял, се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 16, параграф 3, от Регламент (ЕС) № 236/2014.
2. Въпросите, обхванати от правилата за изпълнение, включват подробни разпоредби относно, наред с другото:
а)
процента и методите на съфинансиране;
б)
съдържанието, подготовката, изменението и приключването на съвместни оперативни програми;
в)
ролята и функцията на програмните структури, например съвместния комитет за надзор, управляващия орган и съвместния технически секретариат към него, включително техния статус, конкретна насоченост, отчетност и отговорност, описание на системите за управление и контрол и условия за техническото и финансовото управление на подкрепата от Съюза, включително допустимост на разходите;
г)
процедурите за възстановяване на средства във всички участващи държави;
д)
мониторинг и оценка;
е)
осигуряване на видимост и информационни дейности;
ж)
споделеното и непрякото управление, посочено в член 6, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 236/2014.
ДЯЛ IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 13
Делегиране на правомощия
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 14 за изменение на приложение II. По-специално, след публикуването на доклада за междинен преглед въз основа на препоръките, съдържащи се в този доклад, Комисията приема делегиран акт за изменение на приложение II до 31 март 2018 г.
Член 14
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 13, се предоставя на Комисията за срок до 31 декември 2020 г.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 13, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 13, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на Европейския парламент и на Съвета за акта или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 15
Комитет
Комисията се подпомага от Комитета по Европейския инструмент за съседство. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 16
Участие на трета държава, която не попада в обхвата на член 1
1. При надлежно обосновани обстоятелства и с цел да се гарантира съгласуваност и ефективност на финансирането от Съюза или да се насърчи регионалното или трансрегионалното сътрудничество, Комисията може, в зависимост от конкретния случай, да вземе решение за разширяване на допустимостта на конкретни действия, в съответствие с член 2 от Регламент (ЕС) № 236/2014, така че да бъдат включени държави, територии и зони, които в противен случай не биха отговаряли на критериите за финансиране.
Независимо от член 8, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 236/2014 физически и юридически лица от съответните държави, територии и зони могат да участват в процедурите за изпълнение на тези действия.
2. В програмните документи, посочени в член 7, може да се предвидят възможностите посочени в параграф 1 от настоящия член.
Член 17
Финансов пакет
1. Финансовият пакет за прилагането на настоящия регламент за периода от 2014 до 2020 г. е 15 432 634 000 EUR по текущи цени. До 5 % от финансовия пакет се разпределят за програмите за трансгранично сътрудничество, посочени в член 6, параграф 1, буква в).
2. Годишните бюджетни кредити се разрешават от Европейския парламент и от Съвета в границите, посочени в многогодишната финансова рамка.
3. В съответствие с член 18, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1288/2013 на Европейския парламент и на Съвета (13) се отпуска сума с ориентировъчен размер от 1 680 000 000 EUR от различните инструменти за финансиране на външната дейност, а именно Инструмента за сътрудничество за развитие, създаден с Регламент (ЕС) № 233/2014 на Европейския парламент и на Съвета (14), ЕИС, Инструмента за предприсъединителна помощ (ИПП II), създаден с Регламент (ЕС) № 231/2014 и Инструмента за партньорство, създаден с Регламент (ЕС) № 234/2014 на Европейския парламент и на Съвета (15), за действия по мобилността с учебна цел към или от държави партньори по смисъла на Регламент (ЕС) № 1288/2013, и за действия по сътрудничеството и политическия диалог с органи, институции и организации от тези държави. Регламент (ЕС) № 1288/2013 се прилага за използването на посочените средства.
Финансирането се предоставя чрез две многогодишни разпределения, обхващащи съответно само първите четири години и останалите три години. Разпределението на това финансиране се отразява в многогодишното индикативно програмиране, предвидено в настоящия регламент, в съответствие с набелязаните нужди и приоритети на съответните държави. Разпределението на средства може да бъде преразгледано в съответствие с приоритетите на външната дейност на Съюза в случай на сериозни непредвидени обстоятелства или значителни политически промени.
Член 18
Европейска служба за външна дейност
Настоящият регламент се прилага в съответствие с Решение 2010/427/ЕС.
Член 19
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 11 март 2014 година.
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) č. 232/2014
z 11. marca 2014,
ktorým sa ustanovuje nástroj európskeho susedstva
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 209 ods. 1 a článok 212 ods. 2,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
so zreteľom na stanovisko Výboru regiónov (2),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (3),
keďže:
(1)
Týmto nariadením sa ustanovuje nástroj európskeho susedstva (ENI) ako jeden z nástrojov zabezpečujúcich priamu podporu pre vonkajšie politiky Európskej únie. Nahrádza sa ním nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1638/2006 (4), ktorého účinnosť uplynula 31. decembra 2013.
(2)
Článok 8 Zmluvy o Európskej únii (Zmluva o EÚ) obsahuje ustanovenie, že Únia má rozvíjať osobitné vzťahy so susednými krajinami s cieľom vytvoriť priestor prosperity a dobrého susedstva, ktorý je založený na hodnotách Únie a charakterizovaný blízkymi a mierovými vzťahmi založenými na spolupráci.
(3)
Únia ponúka krajinám európskeho susedstva v rámci európskej susedskej politiky (ESP) privilegované partnerstvo založené na vzájomnom záväzku voči hodnotám, ako sú demokracia a ľudské práva, právny štát, dobrá správa vecí verejných, zásady trhového hospodárstva a udržateľný a inkluzívny rozvoj, a na podporovaní týchto hodnôt. Ďalej podľa potreby poskytuje rámec pre posilnenú mobilitu a kontakty medzi ľuďmi, a to obzvlášť prostredníctvom dohôd o zjednodušení vízového režimu a dohôd o readmisii a v individuálnych prípadoch prostredníctvom liberalizácie vízového režimu.
(4)
ESP od začiatku svojho uplatňovania posilňuje vzťahy s partnerskými krajinami a prináša hmatateľný prospech pre Úniu aj jej partnerov vrátane spustenia regionálnych iniciatív a podpory demokratizácie v európskom susedstve. Viacero významných zmien v európskom susedstve vyvolalo potrebu súhrnnej strategickej revízie predstavy o ESP, ktorá sa stanovila v roku 2011. Revíziou sa zabezpečila okrem iného väčšia podpora partnerom oddaným budovaniu demokratických spoločností a realizujúcim reformy v súlade s prístupom založenom na stimuloch („viac za viac“) a zásadou „vzájomného skladania účtov“, partnerstvom so spoločnosťami a individuálnejším prístupom viac prispôsobeným podmienkam v jednotlivých partnerských krajinách. Týmto nariadením by sa mali vytvoriť jasné prepojenia medzi rámcom ESP a podporou, ktorá sa má poskytovať v rámci nástroja ustanoveného týmto nariadením.
(5)
Týmto nariadením by sa malo podporovať vykonávanie politických iniciatív, ktoré prispievajú k formovaniu ESP: Východné partnerstvo medzi Úniou a jej východnými susedmi, Partnerstvo pre demokraciu a spoločnú prosperitu a Únia pre Stredozemie v južnom susedstve. Tieto iniciatívy sú všetky strategicky dôležité a ponúkajú rovnako zmysluplné politické rámce pre prehlbovanie vzťahov s partnerskými krajinami a medzi nimi na základe zásad vzájomného skladania účtov, spoločnej zodpovednosti za vlastné záležitosti a zodpovedného prístupu. Týmto nariadením by sa mala podporovať aj realizácia regionálnej spolupráce v celej oblasti európskeho susedstva, okrem iného v rámci politiky Severnej dimenzie alebo Čiernomorskej synergie, ako aj vonkajšie aspekty príslušných makroregionálnych stratégií, predovšetkým v prípade cezhraničnej spolupráce.
(6)
Ciele tohto nariadenia by sa mali dosahovať prostredníctvom primeraného zapájania partnerov vonkajšej činnosti vrátane organizácií občianskej spoločnosti a miestnych orgánov verejnej správy do prípravy, vykonávania a monitorovania podpory zo strany Únie, a to vzhľadom na dôležitosť úloh, ktoré plnia. Týmto nariadením by sa malo podporovať aj posilňovanie kapacít organizácií občianskej spoločnosti, aby sa zaručilo účinné skladanie účtov na domácej úrovni a zodpovednosť za miestne záležitosti a aby zohrávali plnú úlohu v demokratizačnom procese.
(7)
Týmto nariadením by sa malo uznať osobitné postavenie Ruskej federácie ako suseda Únie a zároveň strategického partnera v regióne.
(8)
V rámci tohto nariadenia a Európskeho fondu regionálneho rozvoja (EFRR) by sa mala poskytovať podpora programom cezhraničnej spolupráce medzi členskými štátmi na jednej strane a partnerskými krajinami a/alebo Ruskou federáciou na strane druhej (ďalej len „iné krajiny zúčastňujúce sa na cezhraničnej spolupráci“) pozdĺž vonkajších hraníc Únie na účely posilnenia integrovaného a udržateľného regionálneho rozvoja a spolupráce medzi susediacimi hraničnými oblasťami a harmonickej územnej integrácie v rámci Únie a so susednými krajinami. Na zabezpečenie efektívnej realizácie cezhraničnej spolupráce je dôležité podľa potreby zosúladiť postupy s postupmi v kontexte európskej územnej spolupráce.
(9)
Ďalej je dôležité posilňovať a uľahčovať spoluprácu medzi Úniou a jej partnermi a inými zúčastnenými krajinami v ich spoločný prospech, konkrétne prostredníctvom najlepšej a najúčinnejšej koordinácie poskytnutých zdrojov a združovaním príspevkov z vnútorných a vonkajších nástrojov rozpočtu Únie, predovšetkým v prospech cezhraničnej spolupráce a projektov regionálnej spolupráce, projektov v oblasti infraštruktúry, ktoré sú v záujme Únie a zahŕňajú susedné krajiny, ako aj v ďalších oblastiach spolupráce.
(10)
Na cezhraničnej spolupráci by mali mať možnosť zúčastňovať sa aj územné jednotky pozdĺž hraníc, ktoré patria ku krajinám Európskeho hospodárskeho priestoru (EHP), a príslušné územné jednotky u prijímateľov uvedených v prílohe I k nariadeniu Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 231/2014 (5). Účasť krajín EHP na programoch cezhraničnej spolupráce by mala byť naďalej založená na ich vlastných zdrojoch.
(11)
Očakáva sa, že členské štáty, partnerské krajiny a iné zúčastnené krajiny podieľajúce sa na cezhraničnej spolupráci a na regionálnej spolupráci zabezpečia spolufinancovanie. Posilní sa tým zodpovednosť krajín za vlastné záležitosti, zvýši sa objem finančných zdrojov, ktoré sú k dispozícii pre programy, a uľahčí sa účasť miestnych zainteresovaných strán.
(12)
Na účely zosúladenia terminológie použitej v tomto nariadení s terminológiou v oblasti Európskej územnej spolupráce by sa vykonávacie dokumenty pre programy cezhraničnej spolupráce mali označovať ako spoločné operačné programy.
(13)
Podpora, ktorá sa má poskytovať susedným krajinám na základe rámca stanoveného ESP, by mala byť v súlade s cieľmi a zásadami vonkajších politík Únie, a predovšetkým s jej rozvojovou politikou a so spoločnou zahraničnou a bezpečnostnou politikou. Taktiež by sa mala zabezpečiť súdržnosť s vonkajšími rozmermi vnútorných politík a nástrojov Únie.
(14)
Únia by sa mala usilovať o čo najefektívnejšie využitie dostupných zdrojov v snahe optimalizovať vplyv svojej vonkajšej činnosti. Malo by sa to dosiahnuť súdržnosťou a komplementárnosťou medzi nástrojmi Únie pre vonkajšiu činnosť, ako aj vytvorením synergií medzi ENI, inými nástrojmi Únie na financovanie vonkajšej činnosti a inými politikami Únie. Malo by to ďalej viesť k vzájomnému posilňovaniu programov vytvorených v rámci nástrojov na financovanie vonkajšej činnosti.
(15)
Spoločná stratégia EÚ a Afriky má význam pre vzťahy so stredozemskými susedmi zo severnej Afriky.
(16)
Únia a jej členské štáty by mali zvýšiť súdržnosť, efektívnosť a komplementárnosť svojich príslušných politík v oblasti spolupráce so susednými krajinami. Na zabezpečenie toho, aby sa spolupráca Únie a spolupráca členských štátov vzájomne dopĺňali a posilňovali, je vhodné vytvoriť podmienky pre spoločné programovanie, ktoré by sa malo realizovať vždy, keď je to možné a vhodné. Mala by sa zaistiť aj riadna spolupráca a koordinácia s ostatnými darcami mimo Únie.
(17)
Podpora zo strany Únie na základe tohto nariadenia by mala byť v zásade zosúladená so zodpovedajúcimi celoštátnymi alebo miestnymi stratégiami a opatreniami partnerských krajín a podľa potreby aj so stratégiami a opatreniami Ruskej federácie.
(18)
Komisia by sa mala snažiť o čo najúčinnejšie využitie dostupných finančných prostriedkov využívaním finančných nástrojov s pákovým efektom. Takýto efekt by sa mohol zvýšiť tým, že sa umožní jednorazové aj opakované použitie finančných prostriedkov investovaných a vytvorených prostredníctvom finančných nástrojov.
(19)
Boj v oblasti zmeny klímy predstavuje jednu z významných výziev, ktorým Únia čelí a ktoré si naliehavo vyžadujú medzinárodné opatrenia. V súlade so zámerom uvedeným v oznámení Komisie z 29. júna 2011 s názvom „Rozpočet stratégie Európa 2020“, ktorý sa týka zvýšenia podielu rozpočtu Únie súvisiaceho s klímou minimálne na 20 %, by toto nariadenie malo prispievať k dosiahnutiu tohto cieľa.
(20)
Stabilný rámec pre spoluprácu so susednými krajinami v oblasti energetiky a zdrojov, ktorý je v súlade s pravidlami vnútorného trhu Únie, prispieva k posilneniu bezpečnosti Únie v tejto oblasti.
(21)
Rodová rovnosť, práva osôb patriacich k menšinám a boj proti diskriminácii a nerovnostiam sú prierezovými cieľmi vo všetkých opatreniach realizovaných na základe tohto nariadenia.
(22)
Únia sa vo vzťahoch so svojimi partnermi na celom svete zaväzuje k podporovaniu dôstojnej práce a sociálnej spravodlivosti, ako aj k ratifikácii a účinnému vykonávaniu medzinárodne uznaných pracovných noriem vrátane odstraňovania detskej práce a uplatňovanie mnohostranných environmentálnych dohôd.
(23)
Týmto nariadením sa stanovuje finančné krytie na jeho obdobie uplatňovania, ktoré má predstavovať hlavnú referenčnú sumu v zmysle bodu 17 Medziinštitucionálnej dohody medzi Európskym parlamentom, Radou a Komisiou z 2. decembra 2013 o rozpočtovej disciplíne, spolupráci v rozpočtových otázkach a správnom finančnom riadení (6) pre Európsky parlament a Radu v rámci ročného rozpočtového postupu.
(24)
Finančné záujmy Únie by sa mali chrániť primeranými opatreniami počas celého výdavkového cyklu vrátane predchádzania nezrovnalostiam, ich odhaľovania a vyšetrovania, vymáhania stratených, neoprávnene vyplatených alebo nesprávne použitých finančných prostriedkov a v prípade potreby aj ukladaním sankcií. Tieto opatrenia by sa mali vykonávať v súlade s uplatniteľnými dohodami uzatvorenými s medzinárodnými organizáciami a tretími krajinami.
(25)
S cieľom prispôsobiť podporu zo strany Únie v rámci tohto nariadenia by sa mala na Komisiu delegovať právomoc prijímať akty v súlade s článkom 290 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, pokiaľ ide o zmenu zoznamu priorít pre podporu zo strany Únie v rámci tohto nariadenia a pridelené rozpočtové prostriedky podľa typu programu. Je osobitne dôležité, aby Komisia počas prípravných prác uskutočnila príslušné konzultácie, a to aj na úrovni expertov. Pri príprave a vypracúvaní delegovaných aktov by Komisia mala zabezpečiť, aby sa príslušné dokumenty súčasne, vo vhodnom čase a vhodným spôsobom postúpili Európskemu parlamentu a Rade.
(26)
S cieľom zabezpečiť jednotné podmienky vykonávania tohto nariadenia by sa mali na Komisiu preniesť vykonávacie právomoci.
(27)
Vykonávacie právomoci súvisiace s viacročným jednotným rámcom podpory, ostatnými programovými dokumentmi, a vykonávacími pravidlami stanovujúcimi osobitné ustanovenia pre vykonávanie cezhraničnej spolupráce by sa mali vykonávať v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 182/2011 (7).
(28)
Na prijímanie takýchto vykonávacích aktov by sa mal v zásade uplatňovať postup preskúmania vzhľadom na charakter týchto vykonávacích aktov, najmä ich politickú orientáciu alebo ich finančné dôsledky, a to s výnimkou opatrení malého finančného rozsahu.
(29)
Spoločné pravidlá a postupy pre vykonávanie nástrojov Únie na financovanie vonkajšej činnosti sú ustanovené v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 236/2014 (8).
(30)
Organizácia a fungovanie Európskej služby pre vonkajšiu činnosť (ESVČ) sú ustanovené v rozhodnutí Rady 2010/427/EÚ (9).
(31)
Postavenie Únie je z hľadiska poskytovania tejto pomoci najvhodnejšie v krajinách európskeho susedstva, kde je zosúladenie s pravidlami a normami Únie jedným z kľúčových politických cieľov. Niektoré osobitné druhy podpory sa môžu poskytovať len na úrovni Únie. K úspechu reforiem v krajinách európskeho susedstva a k presadzovaniu univerzálnych hodnôt v regióne európskeho susedstva môžu prispieť aj skúsenosti členských štátov z prechodných období.
(32)
Keďže ciele tohto nariadenia nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni jednotlivých členských štátov, ale z dôvodu rozsahu a dôsledkov činnosti ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o EÚ. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku toto nariadenie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.
(33)
Je vhodné zosúladiť dobu uplatňovania tohto nariadenia s dobou uplatňovania nariadenia Rady (EÚ, Euratom) č. 1311/2013 (10). Toto nariadenie by sa preto malo uplatňovať od 1. januára 2014 do 31. decembra 2020,
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
HLAVA I
CIELE A ZÁSADY
Článok 1
Všeobecný cieľ a rozsah pôsobnosti
1. Týmto nariadením sa ustanovuje nástroj európskeho susedstva (ENI) s cieľom ďalej napredovať smerom k oblasti spoločnej prosperity a dobrého susedstva zahŕňajúcej Úniu a krajiny a územia uvedené v prílohe I (ďalej len „partnerské krajiny“) vybudovaním osobitného vzťahu založeného na spolupráci, mieri a bezpečnosti, vzájomnom skladaní účtov a spoločnom záväzku voči univerzálnym hodnotám, ako sú demokracia, právny štát a dodržiavanie ľudských práv, v súlade so Zmluvou o EÚ.
2. Podpora zo strany Únie na základe tohto nariadenia sa využije v prospech partnerských krajín a oblastí zapojených do cezhraničnej spolupráce. Môže sa využiť aj v spoločný prospech Únie a partnerských krajín.
3. Podpora zo strany Únie sa môže využiť aj na to, aby sa Ruskej federácii umožnila účasť na cezhraničnej spolupráci, na regionálnej spolupráci s účasťou Únie a na príslušných programoch pre viaceré krajiny vrátane spolupráce v oblasti vzdelávania, predovšetkým pokiaľ ide o študentské výmeny.
4. Únia prostredníctvom dialógu a spolupráce s tretími krajinami a pri dodržiavaní zásad medzinárodného práva podporuje, rozvíja a upevňuje hodnoty slobody, demokracie, univerzálnosti a nedeliteľnosti a rešpektovania ľudských práv a základných slobôd, ako aj zásad rovnoprávnosti a právneho štátu, na ktorých je založená. Na základe toho sa pri poskytovaní finančných prostriedkov podľa tohto nariadenia rešpektujú tieto hodnoty a zásady, ako aj záväzky Únie podľa medzinárodného práva, pričom sa zohľadňujú príslušné politiky a pozície Únie.
Článok 2
Špecifické ciele podpory zo strany Únie
1. Podpora zo strany Únie poskytovaná na základe tohto nariadenia sa zameriava na presadzovanie intenzívnejšej politickej spolupráce, prehĺbenej a udržateľnej demokracie, postupnej hospodárskej integrácie a posilneného partnerstva so spoločnosťami vo vzťahu medzi Úniou a partnerskými krajinami, najmä však na plnenie dohôd o partnerstve a spolupráci, dohôd o pridružení alebo iných existujúcich a budúcich dohôd a spoločne dohodnutých akčných plánov alebo rovnocenných dokumentov.
2. Podpora zo strany Únie na základe tohto nariadenia sa zameriava predovšetkým na:
a)
presadzovanie ľudských práv a základných slobôd, právneho štátu, zásad rovnosti a boja proti diskriminácii vo všetkých jej formách, budovanie prehĺbenej a udržateľnej demokracie, podporu dobrej správy vecí verejných, boj proti korupcii, posilnenie inštitucionálnych kapacít na všetkých úrovniach a rozvoj aktívnej občianskej spoločnosti vrátane sociálnych partnerov;
b)
dosiahnutie postupnej integrácie do vnútorného trhu Únie a rozšírenej odvetvovej a medziodvetvovej spolupráce, a to aj prostredníctvom legislatívnej aproximácie a regulačnej konvergencie s právnymi predpismi Únie a ďalšími dôležitými medzinárodnými normami, ako aj zlepšovaním prístupu na trh, napr. aj prostredníctvom prehĺbených a komplexných zón voľného obchodu, a súvisiacim budovaním inštitúcií a investíciami, najmä v oblasti vzájomného prepojenia;
c)
vytváranie podmienok pre lepšiu organizáciu legálnej migrácie a podporu dobre riadenej mobility ľudí, pre vykonávanie existujúcich alebo budúcich dohôd uzatvorených v súlade s globálnym prístupom k migrácii a mobilite a pre podporu kontaktov medzi ľuďmi, predovšetkým pokiaľ ide o kultúrne, vzdelávacie, profesné a športové činnosti;
d)
podporovanie inteligentného, udržateľného a inkluzívneho rozvoja vo všetkých aspektoch; znižovanie chudoby, a to aj prostredníctvom rozvoja súkromného sektora a znižovanie sociálneho vylúčenia; podporovanie budovania kapacít v oblasti vedy, vzdelávania a predovšetkým vysokoškolského vzdelávania, technológií, výskumu a inovácie; podporovanie vnútornej ekonomickej, sociálnej a územnej súdržnosti; presadzovanie rozvoja vidieka; podporovanie verejného zdravia a podporovanie ochrany životného prostredia, opatrenia v oblasti klímy a odolnosť voči katastrofám;
e)
presadzovanie budovania dôvery, dobrých susedských vzťahov a ďalších opatrení prispievajúcich k bezpečnosti vo všetkých jej formách a na predchádzanie konfliktom vrátane dlhodobých konfliktov a na ich urovnávanie;
f)
rozšírenie subregionálnej, regionálnej spolupráce a spolupráce v rámci celého európskeho susedstva, ako aj cezhraničnej spolupráce.
3. Dosahovanie špecifických cieľov stanovených v odsekoch 1 a 2 sa meria predovšetkým prostredníctvom príslušných pravidelných správ Únie o vykonávaní ESP; v prípade písmen a), d) a e) odseku 2 pomocou príslušných ukazovateľov stanovených medzinárodnými organizáciami a inými relevantnými subjektmi; v prípade písmen b), c) a d) odseku 2 na základe rozsahu prevzatia regulačného rámca Únie partnerskými krajinami podľa toho, či je to vhodné; a v prípade písmen c) a f) odseku 2 na základe počtu príslušných dohôd a opatrení v rámci spolupráce.
Ukazovatele použité na meranie pokroku pri dosahovaní špecifických cieľov sú vopred vymedzené, jasné, transparentné, prípadne pre krajinu špecifické a merateľné a zahŕňajú okrem iného primerane monitorované demokratické voľby, dodržiavanie ľudských práv a základných slobôd, nezávislé súdnictvo, spoluprácu v oblasti spravodlivosti, slobody a bezpečnostných otázok, úroveň korupcie, obchodné toky, rodovú rovnosť a ukazovatele umožňujúce meranie vnútorných hospodárskych nerovností vrátane úrovní zamestnanosti.
4. Podpora zo strany Únie na základe tohto nariadenia sa môže využívať aj v iných relevantných oblastiach, ak je to v súlade s celkovými cieľmi ESP.
Článok 3
Politický rámec
1. Dohody o partnerstve a spolupráci, dohody o pridružení a iné existujúce a budúce dohody ustanovujúce vzťah s partnerskými krajinami, zodpovedajúce oznámenia Komisie, závery Európskej rady a závery Rady, ako aj príslušné vyhlásenia zo samitov alebo závery z ministerských porád s partnerskými krajinami ESP, a to aj v kontexte Východného partnerstva a Únie pre Stredozemie, a tiež príslušné uznesenia Európskeho parlamentu predstavujú pri dodržiavaní zásady zodpovednosti za vlastné záležitosti celkový politický rámec tohto nariadenia pre programovanie a realizáciu podpory zo strany Únie na základe tohto nariadenia.
2. Kľúčovými referenčnými bodmi pre stanovenie priorít pre podporu zo strany Únie na základe tohto nariadenia a pre posúdenie pokroku ako sa uvádza v článku 2 ods. 3 sú: akčné plány alebo iné rovnocenné spoločne dohodnuté dokumenty, ako sú programy pridruženia medzi partnerskými krajinami a Úniou v dvojstrannom aj viacstrannom zložení, a to podľa potreby aj v rámci Východného partnerstva a južnej dimenzie ESP.
3. Ak dohody medzi Úniou a partnerskými krajinami podľa odseku 1 neexistujú, podpora zo strany Únie na základe tohto nariadenia sa môže poskytovať, ak sa dokáže jej užitočnosť pre dosahovanie cieľov politiky Únie, a programy na jej poskytovanie sa vytvoria na základe takýchto cieľov, pričom sa zohľadnia potreby dotknutej krajiny.
Článok 4
Diferencovanie, partnerstvo a spolufinancovanie
1. Podpora zo strany Únie na základe tohto nariadenia poskytovaná každej partnerskej krajine v súlade s článkom 6 ods. 1 sa zakladá na stimuloch a je diferencovaná vo svojej forme a sumách a pri jej poskytovaní sa zohľadňujú všetky prvky v súvislosti s partnerskou krajinou, ktoré sa uvádzajú nižšie:
a)
jej potreby, a to na základe ukazovateľov ako počet obyvateľov a stupeň rozvoja;
b)
záväzok realizovať spoločne dohodnuté ciele politických, hospodárskych a sociálnych reforiem a dosahovanie pokroku pri ich realizácii;
c)
záväzok budovať prehĺbenú a udržateľnú demokraciu a dosahovanie pokroku pri jej budovaní;
d)
partnerstvo s Úniou vrátane miery jej ambícií voči tomuto partnerstvu;
e)
absorpčná kapacita a potenciálny vplyv podpory zo strany Únie na základe tohto nariadenia.
Takáto podpora sa zohľadňuje vo viacročných programových dokumentoch uvedených v článku 7.
2. Po prijatí programových dokumentov uvedených v článku 7 a bez toho, aby boli dotknuté iné prvky uvedené v odseku 1 tohto článku, sa časť dostupných zdrojov ponúknutých partnerským krajinám prispôsobuje predovšetkým podľa ich pokroku pri budovaní a upevňovaní prehĺbenej a udržateľnej demokracie a pri realizácii dohodnutých cieľov politickej, hospodárskej a sociálnej reformy v súlade s prístupom založeným na stimuloch.
V prípade zastrešujúcich programov pre viaceré krajiny sa podiel určí podľa pokroku, ktorý tieto partnerské krajiny dosahujú pri budovaní prehĺbenej a udržateľnej demokracie, a zohľadní sa aj ich pokrok pri vykonávaní dohodnutých cieľov reforiem, ktoré prispievajú k dosiahnutiu tohto cieľa.
Pokrok partnerských krajín sa pravidelne posudzuje, najmä prostredníctvom správ o pokroku vypracúvaných v rámci ESP, ktoré zahŕňajú porovnanie vývojových tendencií so situáciou v predchádzajúcich rokoch.
V prípade závažného alebo pretrvávajúceho zhoršenia situácie možno podporu prehodnotiť.
3. Prístup založený na stimuloch sa neuplatňuje na občiansku spoločnosť, kontakty medzi ľuďmi vrátane spolupráce medzi miestnymi orgánmi verejnej správy, podporu zlepšovania ľudských práv alebo podporné opatrenia pri krízach. V prípade závažného alebo pretrvávajúceho zhoršenia situácie sa takáto podpora môže zvýšiť.
4. Prístup založený na stimuloch na základe tohto nariadenia je predmetom pravidelnej výmeny názorov v Európskom parlamente a Rade.
5. Podpora zo strany Únie na základe tohto nariadenia sa v zásade určuje v partnerstve s prijímateľmi. Takýmto partnerstvom sa do prípravy, vykonávania a monitorovania podpory zo strany Únie zahrnú podľa potreby tieto zainteresované strany:
a)
národné orgány a miestne orgány verejnej správy; a
b)
organizácie občianskej spoločnosti,
a to aj prostredníctvom konzultácií a včasného prístupu k relevantným informáciám, ktoré im umožnia zohrávať v tomto procese zmysluplnú úlohu.
6. Podporu zo strany Únie na základe tohto nariadenia v zásade spolufinancujú partnerské krajiny a ďalšie zúčastnené krajiny prostredníctvom verejných fondov, príspevkov od príjemcov a z iných zdrojov. Od požiadaviek na spolufinancovanie možno upustiť v riadne odôvodnených prípadoch a v prípadoch, ak je to potrebné na podporu rozvoja občianskej spoločnosti a neštátnych aktérov - predovšetkým organizácií občianskej spoločnosti malého rozsahu - bez toho, aby to ovplyvnilo súlad s ostatnými podmienkami stanovenými v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 (11).
Článok 5
Súdržnosť a koordinácia darcov
1. Pri vykonávaní tohto nariadenia sa zabezpečí súdržnosť so všetkými oblasťami vonkajšej činnosti Únie, ako aj s ostatnými relevantnými politikami Únie. Na tento účel sa opatrenia financované na základe tohto nariadenia vrátane opatrení riadených Európskou investičnou bankou (EIB) zakladajú na politických dokumentoch o spolupráci uvedených v článku 3 ods. 1 a 2, ako aj na osobitných záujmoch Únie, jej politických prioritách a stratégiách. V takýchto opatreniach sa rešpektujú záväzky vyplývajúce z viacstranných dohôd a medzinárodných dohovorov, ktorých zmluvnými stranami sú Únia a partnerské krajiny.
2. Únia, členské štáty a EIB zabezpečia súdržnosť medzi podporou poskytovanou na základe tohto nariadenia a inou podporou, ktorú poskytuje Únia, členské štáty a európske finančné inštitúcie.
3. Únia a členské štáty koordinujú svoje príslušné programy podpory s cieľom zvyšovať efektívnosť a účinnosť poskytovania podpory a politického dialógu a zabrániť prekrývaniu financovania v súlade so stanovenými zásadami pre posilňovanie operačnej koordinácie v oblasti vonkajšej podpory, ako aj v záujme zosúladenia politík a postupov. Koordinácia zahŕňa pravidelné konzultácie a časté výmeny príslušných informácií v rozličných fázach cyklu poskytovania podpory, predovšetkým v teréne. Spoločné programovanie sa realizuje vždy, keď je to možné a relevantné. Ak to nie je možné, zváži sa využitie iných mechanizmov, ako je napríklad delegovaná spolupráca a dohody o presune, s cieľom zabezpečiť najvyšší stupeň koordinácie.
Komisia podá správu o spoločnom programovaní s členskými štátmi, ako sa uvádza v článku 17 nariadenia (EÚ) č. 236/2014, a v prípade, že sa zámery spoločného programovania nedosiahli v plnom rozsahu, zahrnie do nej odporúčania.
4. Únia spolu s členskými štátmi prijme potrebné opatrenia, vrátane konzultácií v počiatočnej fáze procesu programovania, na zabezpečenie komplementárnosti, riadnej koordinácie a spolupráce s viacstrannými a regionálnymi organizáciami a subjektmi vrátane európskych finančných inštitúcií, medzinárodných finančných inštitúcií, agentúr, fondov a programov Organizácie Spojených národov, súkromných a politických nadácií a darcov z krajín mimo Únie.
5. Dokumenty uvedené v článku 7 ods. 2 a 3 sa v možnom rozsahu týkajú aj činností ostatných darcov z Únie.
HLAVA II
ORIENTAČNÉ PROGRAMOVANIE A PRIDEĽOVANIE FINANČNÝCH PROSTRIEDKOV
Článok 6
Typy programov
1. Podpora zo strany Únie na základe tohto nariadenia sa poskytuje prostredníctvom:
a)
dvojstranných programov, ktoré sa vzťahujú na podporu zo strany Únie jednej partnerskej krajiny;
b)
programov pre viaceré krajiny, ktorých predmetom sú výzvy spoločné pre všetky alebo viacero partnerských krajín na základe priorít Východného partnerstva a južnej dimenzie ESP a v ktorých sa zohľadňuje práca vykonaná v kontexte Únie pre Stredozemie, a prostredníctvom programov regionálnej a subregionálnej spolupráce, predovšetkým medzi dvoma alebo viacerými partnerskými krajinami, a to aj v rámci Severnej dimenzie a Čiernomorskej synergie. Tieto programy môžu v súlade s článkom 1 ods. 3 zahŕňať Ruskú federáciu;
c)
programov cezhraničnej spolupráce, ktorých predmetom je spolupráca medzi jedným alebo viacerými členskými štátmi na jednej strane a jednou alebo viacerými partnerskými krajinami a/alebo Ruskou federáciou (ďalej len „iné krajiny zúčastňujúce sa na cezhraničnej spolupráci“) na strane druhej, pričom sa realizujú pozdĺž spoločnej časti vonkajších hraníc Únie.
2. Priority podpory zo strany Únie na základe tohto nariadenia sa uvádzajú v prílohe II.
3. Podpora zo strany Únie na základe tohto nariadenia sa vykonáva v súlade s nariadením (EÚ) č. 236/2014 a v prípade programov uvedených v článku 6 ods. 1 písm. c) tohto nariadenia aj v súlade s vykonávacími predpismi ustanovujúcimi osobitné ustanovenia pre vykonávanie cezhraničnej spolupráce ako sa uvádza v článku 12 tohto nariadenia.
Článok 7
Programovanie a orientačné prideľovanie finančných prostriedkov na orientačné programy pre jednotlivé krajiny alebo viacero krajín
1. Orientačne pridelené rozpočtové prostriedky na programy pre jednotlivé krajiny sa určujú na základe kritérií ustanovených v článku 4 ods. 1.
2. Pre krajiny, v prípade ktorých existujú dokumenty uvedené v článku 3 ods. 2 tohto nariadenia, sa v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 16 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 236/2014 prijme komplexný viacročný jednotný rámec podpory. Prostredníctvom tohto rámca sa:
a)
preskúma dosiahnutý pokrok v porovnaní s politickým rámcom a úspechy pri dosahovaní vopred dohodnutých cieľov, ako aj súčasný stav vzťahov medzi Úniou a partnerskou krajinou vrátane úrovne ambícií partnerskej krajiny voči partnerstvu s Úniou;
b)
stanovia sa ciele a priority pre podporu zo strany Únie, predovšetkým priority vybrané z tých, ktoré obsahovali dokumenty uvedené v článku 3 ods. 2 tohto nariadenia a stratégie a plány partnerských krajín, ak sú tieto stratégie alebo plány v súlade s celkovým politickým rámcom, a priority, pri ktorých sa potreba podpory preukázala v rámci riadneho posúdenia zo strany Únie;
c)
uvedú sa očakávané výsledky a
d)
určí sa orientačná úroveň financovania rozdeleného podľa priorít.
Orientačne pridelené rozpočtové prostriedky pre každý jednotný rámec podpory sa uvádzajú vo forme rozpätia nepresahujúceho 20 % týchto pridelených rozpočtových prostriedkov.
Obdobie platnosti jednotného rámca podpory zodpovedá v zásade obdobiu platnosti príslušného dokumentu uvedeného v článku 3 ods. 2 tohto nariadenia.
3. Pre krajiny, v ktorých prípade dokumenty uvedené v článku 3 ods. 2 tohto nariadenia neexistujú, prijme sa v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 16 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 236/2014 komplexný programový dokument vrátane stratégie a viacročného orientačného programu. V tomto dokumente:
a)
sa určí stratégia reakcie Únie na základe analýzy situácie dotknutej krajiny, jej vzťahov s Úniou, a stratégií a plánov partnerských krajín, ak sú tieto stratégie alebo plány v súlade s celkovým politickým rámcom;
b)
stanovia sa ciele a priority podpory zo strany Únie;
c)
uvedú sa očakávané výsledky a
d)
určí sa orientačná úroveň financovania rozdeleného podľa priorít.
Súvisiace orientačne pridelené rozpočtové prostriedky sa uvádzajú vo forme rozpätia nepresahujúceho 20 % týchto pridelených rozpočtových prostriedkov. Programový dokument má zodpovedajúcu viacročnú platnosť.
4. V prípade programov pre viaceré krajiny sa v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 16 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 236/2014 prijme komplexný programový dokument vrátane stratégie a viacročného orientačného programu. V tomto dokumente:
a)
sa stanovia ciele a priority podpory zo strany Únie vo vzťahu k regiónu alebo subregiónu, pričom sa podľa potreby zohľadnia priority, o ktorých sa rozhodlo v rámci Východného partnerstva alebo Únie pre Stredozemie;
b)
uvedú sa očakávané výsledky a
c)
určí sa orientačná úroveň financovania rozdeleného podľa priorít.
Orientačne pridelené rozpočtové prostriedky na programy pre viaceré krajiny sa určujú na základe transparentných a objektívnych kritérií.
Programový dokument má zodpovedajúcu viacročnú platnosť.
5. Dokumenty jednotného rámca podpory sa v prípade potreby preskúmajú, a to aj vzhľadom na príslušné pravidelné správy Únie a pri zohľadnení práce spoločných orgánov vytvorených podľa dohôd s partnerskými krajinami, a môžu byť predmetom revízie v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 16 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 236/2014. Programové dokumenty uvedené v odsekoch 3 a 4 tohto článku sa preskúmajú v polovici vykonávania programu alebo podľa potreby a môžu sa revidovať v súlade s tým istým postupom.
6. Na uľahčenie vykonávania prístupu založeného na stimuloch uvedeného v článku 4 ods. 2 sa na zastrešujúce programy pre viaceré krajiny prideľuje suma v rozsahu 10 % finančného krytia stanoveného v článku 17 ods. 1, čím sa doplnia rozpočtové prostriedky pridelené pre jednotlivé krajiny uvedené v článku 7 ods. 2 a 3. V príslušných rozhodnutiach Komisie ustanovujúcich tieto zastrešujúce programy sa určia krajiny, ktoré môžu dané pridelené prostriedky získať, pričom skutočná výška pridelených prostriedkov sa určí na základe pokroku pri budovaní prehĺbenej a udržateľnej demokracie a pri dosahovaní dohodnutých cieľov reforiem, ktoré prispievajú k dosiahnutiu tohto cieľa.
7. Ak je potrebné efektívnejšie vykonávanie opatrení v spoločný prospech Únie a partnerských krajín v takých oblastiach, ako je nadnárodná spolupráca a vzájomné prepojenia, financovanie na základe tohto nariadenia sa môže združiť s financovaním na základe iných relevantných nariadení Únie. V takomto prípade Komisia rozhodne o tom, ktorý samostatný súbor pravidiel sa má na vykonávanie uplatňovať.
8. Členské štáty sa zúčastňujú na procese programovania v súlade s článkom 16 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 236/2014. Obzvlášť úzko sú zapojené tie členské štáty a ďalší darcovia, ktorí sa zaviazali tvoriť programy pre svoju podporu spoločne s Úniou. Programové dokumenty sa prípadne môžu vzťahovať aj na ich príspevky.
9. Ak sa členské štáty a ďalší darcovia zaviazali programovať svoju podporu spoločne, jednotný rámec podpory a programové dokumenty uvedené v odsekoch 3 a 4 sa môžu nahradiť spoločným viacročným programovým dokumentom pod podmienkou, že zodpovedá požiadavkám stanoveným v týchto odsekoch.
10. V prípade krízy alebo ohrozenia demokracie, právneho štátu alebo ľudských práv a základných slobôd alebo v prípade prírodnej katastrofy či katastrofy spôsobenej ľudskou činnosťou sa môže uskutočniť revízia programových dokumentov ad hoc. Takýmto núdzovým preskúmaním sa zabezpečí zachovanie súdržnosti medzi politikami Únie, podporou zo strany Únie poskytovanou na základe tohto nariadenia a podporou poskytovanou na základe iných nástrojov Únie na financovanie vonkajšej činnosti. Núdzové preskúmanie môže viesť k prijatiu revidovaných programových dokumentov. V takom prípade Komisia zašle revidované programové dokumenty v priebehu jedného mesiaca od ich prijatia Európskemu parlamentu a Rade na informačné účely.
11. Pri akomkoľvek programovaní alebo preskúmaní programov, ktoré sa uskutoční po uverejnení správy o preskúmaní v polovici vykonávania uvedenej v článku 17 nariadenia (EÚ) č. 236/2014, sa zohľadnia výsledky, zistenia a závery tejto správy.
HLAVA III
CEZHRANIČNÁ SPOLUPRÁCA
Článok 8
Geografická oprávnenosť
1. Programy cezhraničnej spolupráce uvedené v článku 6 ods. 1 písm. c) sa môžu ustanoviť:
a)
pre pozemné hranice, pričom sa vzťahujú na územné jednotky zodpovedajúce úrovni nomenklatúry územných jednotiek pre štatistické účely (NUTS) úrovne 3 alebo rovnocenné jednotky, ktoré sa nachádzajú pozdĺž pozemných hraníc medzi členskými štátmi a inými krajinami zúčastňujúcimi sa na cezhraničnej spolupráci, a to bez toho, aby boli dotknuté prípadné úpravy potrebné na zabezpečenie súdržnosti a kontinuity opatrení v rámci spolupráce, a v súlade s článkom 9 ods. 4;
b)
pre morské hranice, pričom sa vzťahujú na územné jednotky zodpovedajúce úrovni 3 NUTS alebo rovnocenné jednotky, ktoré sa nachádzajú pozdĺž morských hraníc medzi členskými štátmi a inými krajinami zúčastňujúcimi sa na cezhraničnej spolupráci a sú od seba vzdialené maximálne 150 km, a to bez toho, aby boli dotknuté prípadné úpravy potrebné na zabezpečenie súdržnosti a kontinuity opatrení v rámci spolupráce;
c)
pre okolie morskej panvy, pričom sa vzťahujú na pobrežné územné jednotky zodpovedajúce úrovni 2 NUTS alebo rovnocenné jednotky, ktoré sa nachádzajú pri morskej panve spoločnej pre členské štáty a iné krajiny zúčastňujúce sa na cezhraničnej spolupráci.
2. S cieľom zabezpečiť kontinuitu existujúcich mechanizmov spolupráce a v iných odôvodnených prípadoch a aby sa prispelo k cieľom programu, sa účasť na cezhraničnej spolupráci môže umožniť územným jednotkám, ktoré susedia s jednotkami uvedenými v odseku 1. Podmienky, za ktorých sa môžu susediace územné jednotky zúčastňovať na spolupráci, sa ustanovia v spoločných operačných programoch.
3. V riadne odôvodnených prípadoch sa môžu zahrnúť aj významné spoločenské, hospodárske a kultúrne strediská v členských štátoch alebo iných krajinách zúčastňujúcich sa na cezhraničnej spolupráci, ktoré sa nenachádzajú v susedstve oprávnených územných jednotiek, pod podmienkou, že takáto účasť prispieva k cieľom stanoveným v programovom dokumente. Podmienky, za ktorých sa môžu takéto strediská zúčastňovať na spolupráci, sa ustanovia v spoločných operačných programoch.
4. Ak sa programy stanovia podľa odseku 1 písm. b), môže Komisia po dohode s účastníkmi navrhnúť, aby sa geografická oprávnenosť rozšírila na celú územnú jednotku úrovne 2 NUTS, v oblasti ktorej sa nachádza územná jednotka úrovne 3 NUTS.
5. Cezhraničná spolupráca sa zameriava na zachovanie súdržnosti s cieľmi existujúcich a budúcich makroregionálnych stratégií.
Článok 9
Programovanie a prideľovanie finančných prostriedkov na cezhraničnú spoluprácu
1. Programový dokument sa vypracúva na účely vymedzenia:
a)
strategických cieľov, ktoré sa sledujú cezhraničnou spoluprácou, a priorít a očakávaných výsledkov takejto spolupráce;
b)
zoznamu spoločných operačných programov, ktoré sa majú ustanoviť;
c)
orientačného rozdelenia zdrojov medzi programy týkajúce sa pozemných a morských hraníc uvedené v článku 8 ods. 1 písm. a) a b) a programy týkajúce oblasti morskej panvy uvedené v článku 8 ods. 1 písm. c);
d)
orientačných viacročných rozpočtových prostriedkov pridelených pre jednotlivé spoločné operačné programy;
e)
územných jednotiek oprávnených zúčastňovať sa na jednotlivých spoločných operačných programoch a územných jednotiek a stredísk uvedených v článku 8 ods. 2, 3 a 4;
f)
orientačne pridelených rozpočtových prostriedkov na prípadnú podporu horizontálnych opatrení v oblasti budovania kapacít, tvorby sietí a výmeny skúseností medzi programami;
g)
príspevkov do nadnárodných programov ustanovených na základe nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1299/2013 (12), na ktorých sa zúčastňujú partnerské krajiny a/alebo Ruská federácia.
Programový dokument sa vzťahuje na obdobie siedmich rokov a prijíma ho Komisia v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 16 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 236/2014. Preskúma sa v polovici vykonávania alebo podľa potreby a môže sa revidovať v súlade s uvedeným postupom.
2. Spoločné operačné programy sa spolufinancujú z EFRR. Celková suma príspevku z EFRR sa určuje podľa článku 4 ods. 4 nariadenia (EÚ) č. 1299/2013. Na využívanie uvedeného príspevku sa uplatňuje toto nariadenie.
3. Nástrojom predvstupovej pomoci (IPA II) ustanoveným nariadením (EÚ) č. 236/2014 možno spolufinancovať spoločné operačné programy, na ktorých sa zúčastňujú prijímatelia uvedení v prílohe I k uvedenému nariadeniu. Na využívanie uvedeného spolufinancovania sa uplatňuje toto nariadenie.
4. Orientačne pridelené finančné prostriedky na spoločné operačné programy sa zakladajú na objektívnych kritériách, predovšetkým na počte obyvateľov oprávnených územných jednotiek, ako sa vymedzujú v článku 8 ods. 1 písm. a), b) a c). Pri určovaní orientačne pridelených finančných prostriedkov sa môžu vykonať úpravy zohľadňujúce potrebu dosiahnutia rovnováhy medzi príspevkami z EFRR a príspevkami poskytovanými na základe tohto nariadenia, ako aj iné faktory ovplyvňujúce intenzitu spolupráce, napríklad osobitné charakteristiky pohraničných oblastí a ich schopnosť spravovať a absorbovať podporu zo strany Únie.
Článok 10
Spoločné operačné programy
1. Cezhraničná spolupráca sa realizuje prostredníctvom viacročných spoločných operačných programov týkajúcich sa spolupráce na hraniciach alebo skupine hraníc a obsahujúcich viacročné opatrenia, ktorými sa sleduje konzistentný súbor priorít a ktoré sa môžu vykonávať s podporou zo strany Únie. Spoločné operačné programy vychádzajú z programového dokumentu uvedeného v článku 9 ods. 1. Obsahujú súhrnný opis systémov riadenia a kontroly, ktoré zahŕňajú prvky uvedené v článku 11 ods. 2 a článku 12 ods. 2.
2. Spoločné operačné programy pre pozemné hranice a morské hranice sa stanovia pre každú hranicu na príslušnej územnej úrovni a zahŕňajú oprávnené územné jednotky, ktoré patria do jedného alebo viacerých členských štátov a do jednej alebo viacerých iných krajín zúčastňujúcich sa na cezhraničnej spolupráci.
3. Spoločné operačné programy v okolí morských paniev sú viacstranné, ustanovené na primeranej územnej úrovni a zahŕňajú oprávnené územné jednotky pri spoločnej morskej panve, ktoré patria niekoľkým zúčastneným krajinám vrátane aspoň jedného členského štátu a jednej inej krajiny zúčastňujúcej sa na cezhraničnej spolupráci. Môžu zahŕňať dvojstranné činnosti na podporu spolupráce medzi jedným členským štátom a jednou inou krajinou zúčastňujúcou sa na cezhraničnej spolupráci.
4. Do jedného roka po schválení programového dokumentu uvedeného v článku 9 ods. 1 a po prijatí vykonávacích predpisov ustanovujúcich osobitné podmienky pre vykonávanie cezhraničnej spolupráce zúčastnené krajiny spoločne predložia Komisii návrhy spoločných operačných programov. Komisia prijme v lehote stanovenej vo vykonávacích predpisoch jednotlivé spoločné operačné programy po posúdení ich súladu s týmto nariadením, programovým dokumentom a vykonávacími predpismi. Komisia predloží Európskemu parlamentu a členským štátom na informáciu spoločné operačné programy do jedného mesiaca po prijatí týchto programov.
5. Oblasti v krajinách okrem členských štátov alebo iných krajín zúčastňujúcich sa na cezhraničnej spolupráci, ktoré susedia s oprávnenými oblasťami vymedzenými v článku 8 ods. 1 písm. a) a b) alebo nachádzajúcimi sa pri spoločnej morskej panve, pre ktoré sa ustanovuje spoločný operačný program, môžu byť zahrnuté do spoločného operačného programu a môžu využívať podporu zo strany Únie na základe tohto nariadenia v súlade s podmienkami stanovenými v programovom dokumente uvedenom v článku 9 ods. 1.
6. Komisia a zúčastnené krajiny prijmú primerané opatrenia na zabezpečenie toho, aby sa programy cezhraničnej spolupráce, a najmä tie, ktoré sa týkajú morskej panvy, ustanovené na základe tohto nariadenia a programy nadnárodnej spolupráce ustanovené na základe nariadenia (EÚ) č. 1299/2013, ktorých geografické pokrytie sa čiastočne prekrýva, v plnej miere dopĺňali a vzájomne sa posilňovali.
7. Spoločné operačné programy sa môžu revidovať na podnet zúčastnených krajín alebo Komisie, a to z dôvodov, ako sú napríklad:
a)
zmeny v prioritách spolupráce alebo sociálno-ekonomický vývoj;
b)
výsledky vykonávania dotknutých opatrení a výsledky monitorovacieho a hodnotiaceho postupu;
c)
potreba upraviť sumy dostupných finančných prostriedkov a prerozdeliť zdroje.
8. Najneskôr do konca kalendárneho roka nasledujúceho po roku, v ktorom sa prijali spoločné operačné programy, Komisia s inými krajinami zúčastňujúcimi sa na cezhraničnej spolupráci uzatvorí dohodu o financovaní. Táto dohoda o financovaní obsahuje právne ustanovenia potrebné pre vykonávanie spoločného operačného programu a môže byť podpísaná aj inými zúčastnenými krajinami a riadiacim orgánom uvedeným v článku 12 ods. 2 písm. c) alebo krajinou, v ktorej má riadiaci orgán sídlo.
V prípade potreby sa medzi zúčastnenými krajinami a riadiacim orgánom uzatvorí dohoda, napríklad vo forme memoranda o porozumení, v ktorej sa dotknutým krajinám určia osobitné finančné povinnosti a spôsoby vykonávania programu vrátane ich riadiacich a administratívnych úloh a povinností.
9. Spoločný operačný program týkajúci sa viac ako jednej inej krajiny zúčastňujúcej sa na cezhraničnej spolupráci sa ustanoví vtedy, keď dohodu o financovaní podpíše aspoň jedna iná krajina zúčastňujúca sa na cezhraničnej spolupráci. Ďalšie iné krajiny zúčastňujúce sa na cezhraničnej spolupráci, na ktoré sa vzťahuje ustanovený program, sa môžu kedykoľvek k programu pripojiť podpísaním dohody o financovaní.
10. Ak sa zúčastnená krajina zaviaže spolufinancovať spoločný operačný program, v tomto programe sa spresnia mechanizmy a potrebné zábezpeky týkajúce sa auditu, poskytovania, použitia a monitorovania spolufinancovania. Súvisiacu dohodu o financovaní podpíšu všetky zúčastnené krajiny a riadiaci orgán spoločného operačného programu alebo krajina, v ktorej má riadiaci orgán sídlo.
11. Spoločnými operačnými programami sa môžu zabezpečovať finančné príspevky aj z iných finančných nástrojov alebo pre iné nástroje, s ktorými by sa mohli skombinovať granty na základe pravidiel týchto nástrojov, avšak pod podmienkou, že sa tým prispeje k dosiahnutiu týchto priorít programov.
12. Zúčastnené krajiny a prípadne ich miestne orgány verejnej správy na základe zásady partnerstva spoločne vyberú opatrenia, ktoré dostanú podporu zo strany Únie a ktoré sú v súlade s prioritami a opatreniami spoločného operačného programu.
13. V osobitných a riadne odôvodnených prípadoch, keď:
a)
nemožno predložiť spoločný operačný program vzhľadom na problémy vo vzťahoch medzi zúčastnenými krajinami alebo medzi Úniou a inou krajinou zúčastňujúcou sa na cezhraničnej spolupráci;
b)
spoločný operačný program nie je možné vykonávať vzhľadom na problémy vo vzťahoch medzi zúčastnenými krajinami;
c)
zúčastnené krajiny predložia Komisii spoločný operačný program do 30. júna 2017, alebo
d)
žiadna z iných krajín zúčastňujúcich sa na cezhraničnej spolupráci v súvislosti s programom nepodpíše príslušnú dohodu o financovaní do konca roka nasledujúceho po prijatí programu,
Komisia po konzultácii s dotknutým členským štátom (štátmi) prijme kroky potrebné na to, aby sa dotknutému členskému štátu (štátom) umožnilo využívať príspevok z EFRR na spoločný operačný program podľa článku 4 ods. 7 a 8 nariadenia (EÚ) č. 1299/2013.
14. Rozpočtové záväzky pre opatrenia alebo programy cezhraničnej spolupráce trvajúce viac ako jeden finančný rok sa môžu rozdeliť na viac ročných splátok počas niekoľkých rokov.
Článok 11
Riadenie spoločných operačných programov
1. Spoločné operačné programy sa zvyčajne vykonávajú na základe zdieľaného hospodárenia s členskými štátmi. Zúčastnené krajiny však môžu navrhnúť vykonávanie programov v nepriamom hospodárení prostredníctvom subjektu uvedeného v nariadení (EÚ, Euratom) č. 966/2012 a v súlade s vykonávacími predpismi uvedenými v článku 12 ods. 2 tohto nariadenia.
2. Komisia sa na základe dostupných informácií ubezpečí, či členský štát v prípade zdieľaného hospodárenia alebo iná krajina zúčastňujúca sa na cezhraničnej spolupráci, alebo medzinárodná organizácia v prípade nepriameho hospodárenia, ustanovili a prevádzkujú systémy riadenia a kontroly, ktoré sú v súlade s nariadením (EÚ, Euratom) č. 966/2012, s týmto nariadením a s jeho vykonávacími predpismi uvedenými v článku 12 ods. 2 tohto nariadenia.
Dotknuté členské štáty, iné krajiny zúčastňujúce sa na cezhraničnej spolupráci a medzinárodné organizácie zabezpečia účinné fungovanie svojho systému riadenia a kontroly, zákonnosť a regulárnosť súvisiacich transakcií a dodržiavanie zásady riadneho finančného hospodárenia. Zodpovedajú za riadenie a kontrolu programov.
Komisia môže od dotknutého členského štátu, inej krajiny zúčastňujúcej sa na cezhraničnej spolupráci alebo medzinárodnej organizácie požadovať, aby preskúmali sťažnosť predloženú Komisii v súvislosti s výberom alebo realizáciou operácií podporovaných na základe tejto hlavy alebo v súvislosti s fungovaním systému riadenia a kontroly.
3. Aby bolo možné spoločné operačné programy primerane pripraviť na vykonávanie, výdavky vynaložené po predložení spoločného operačného programu Komisii sú oprávnené od 1. januára 2014.
4. Ak je oprávnenosť obmedzená v súlade s článkom 8 ods. 7 nariadenia (EÚ) č. 236/2014, subjekt uvedený v odseku 1 tohto článku, ktorý môže vydávať výzvy na predkladanie návrhov a vyhlasovať verejné súťaže, má právo akceptovať ako oprávnených uchádzačov, žiadateľov a kandidátov z neoprávnených krajín alebo tovar neoprávneného pôvodu v súlade s článkom 8 ods. 2 a článkom 9 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 236/2014.
Článok 12
Vykonávacie predpisy pre cezhraničnú spoluprácu
1. Vykonávacie predpisy, v ktorých sa stanovujú osobitné ustanovenia na vykonávanie tejto hlavy, sa prijmú v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 16 ods. 3 nariadenia (EÚ) č. 236/2014.
2. Medzi záležitosti, na ktoré sa vzťahujú vykonávacie predpisy, patria podrobné ustanovenia týkajúce sa okrem iného:
a)
miery a metód spolufinancovania;
b)
obsahu, vypracúvania, zmien a ukončovania spoločných operačných programov;
c)
úlohy a funkcie štruktúr programu, napr. spoločného monitorovacieho výboru, riadiaceho orgánu a jeho spoločného technického sekretariátu vrátane ich postavenia, účinnej identifikácie, spoľahlivosti a zodpovednosti, opisu systémov riadenia a kontroly a podmienok, ktorými sa riadi technická správa podpory zo strany Únie a finančné hospodárenie s ňou vrátane oprávnenosti výdavkov;
d)
postupov vymáhania vo všetkých zúčastnených krajinách;
e)
monitorovania a hodnotenia;
f)
činností súvisiacich so zviditeľňovaním a informáciami;
g)
zdieľaného a nepriameho hospodárenia podľa článku 6 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 236/2014.
HLAVA IV
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 13
Delegovanie právomoci
Komisia je splnomocnená v súlade s článkom 14 prijímať delegované akty, ktoré sa týkajú zmeny prílohy II. Komisia konkrétne v nadväznosti na uverejnenie správy o preskúmaní v polovici vykonávania, a na základe odporúčaní uvedených v tejto správe prijme delegovaný akt, ktorými sa mení príloha II, a to do 31. marca 2018.
Článok 14
Vykonávanie delegovania právomoci
1. Komisii sa udeľuje právomoc prijímať delegované akty za podmienok stanovených v tomto článku.
2. Právomoc prijímať delegované akty uvedené v článku 13 sa Komisii udeľuje do 31. decembra 2020.
3. Delegovanie právomoci uvedené v článku 13 môže Európsky parlament alebo Rada kedykoľvek odvolať. Rozhodnutím o odvolaní sa ukončuje delegovanie právomoci, ktoré sa v ňom uvádza. Rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie alebo k neskoršiemu dátumu, ktorý je v ňom určený. Nie je ním dotknutá platnosť delegovaných aktov, ktoré už nadobudli účinnosť.
4. Komisia oznamuje delegovaný akt hneď po prijatí súčasne Európskemu parlamentu a Rade.
5. Delegovaný akt prijatý podľa článku 13 nadobudne účinnosť, len ak Európsky parlament alebo Rada voči nemu nevzniesli námietku v lehote dvoch mesiacov odo dňa oznámenia uvedeného aktu Európskemu parlamentu a Rade alebo ak pred uplynutím uvedenej lehoty Európsky parlament a Rada informovali Komisiu o svojom rozhodnutí nevzniesť námietku. Na podnet Európskeho parlamentu alebo Rady sa táto lehota predĺži o dva mesiace.
Článok 15
Výbor
Komisii pomáha Výbor pre nástroj európskeho susedstva. Uvedený výbor je výborom v zmysle nariadenia (EÚ) č. 182/2011.
Článok 16
Účasť tretích krajín, na ktoré sa nevzťahuje článok 1
1. Za riadne odôvodnených okolností a s cieľom zabezpečiť súdržnosť a efektívnosť financovania zo strany Únie alebo posilniť regionálnu a transregionálnu spoluprácu môže Komisia na individuálnej báze rozhodnúť o rozšírení oprávnenosti konkrétnych opatrení v súlade s článkom 2 nariadenia (EÚ) č. 236/2014 na krajiny, územia a oblasti, ktoré by inak neboli oprávnené na financovanie.
Bez ohľadu na článok 8 ods. 1 nariadenia (EÚ) č. 236/2014 sa môžu na postupoch vykonávania takýchto opatrení zúčastňovať fyzické a právnické osoby z dotknutých krajín, území a oblastí.
2. Možnosti uvedené v odseku 1 tohto článku sa môže poskytnúť v programových dokumentoch uvedených v článku 7.
Článok 17
Finančné krytie
1. Finančné krytie na vykonávanie tohto nariadenia v období rokov 2014 až 2020 sa stanovuje vo výške 15 432 634 000 EUR v bežných cenách. Na programy cezhraničnej spolupráce uvedené v článku 6 ods. 1 písm. c) sa pridelí suma do výšky 5 % finančného krytia.
2. Ročné rozpočtové prostriedky povoľujú Európsky parlament a Rada v rámci limitov viacročného finančného rámca.
3. V súlade s článkom 18 ods. 4 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1288/2013 (13) sa z rôznych nástrojov na financovanie vonkajšej pomoci, konkrétne z nástroja rozvojovej spolupráce, ustanoveného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 233/2014 (14), ENI, nástroja predvstupovej pomoci (IPA II) ustanoveného nariadením (EÚ) č. 231/2014 a nástroja partnerstva ustanoveného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 234/2014 (15) pridelí orientačná suma 1 680 000 000 EUR na opatrenia týkajúce sa mobility v oblasti vzdelávania do partnerských krajín v zmysle nariadenia (EÚ) č. 1288/2013, a z týchto krajín a na spoluprácu a politický dialóg s orgánmi, inštitúciami a organizáciami z týchto krajín. Na využívanie týchto finančných prostriedkov sa uplatňuje nariadenie (EÚ) č. 1288/2013.
Financovanie sa sprístupňuje formou dvoch viacročných prídelov, z toho prvý prídel na prvé štyri roky a druhý na zvyšné tri roky. Pridelenie týchto rozpočtových prostriedkov sa zohľadní vo viacročnom orientačnom programovaní podľa tohto nariadenia v súlade so zistenými potrebami a prioritami dotknutých krajín. Výška pridelených rozpočtových prostriedkov sa môže preskúmať v prípade závažných nepredvídaných okolností alebo dôležitých politických zmien v súlade s prioritami Únie v oblasti vonkajšej činnosti.
Článok18
Európska služba pre vonkajšiu činnosť
Toto nariadenie sa uplatňuje v súlade s rozhodnutím 2010/427/EÚ.
Článok 19
Nadobudnutie účinnosti
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Uplatňuje sa od 1. januára 2014 do 31. decembra 2020.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Štrasburgu 11. marca 2014