РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 542/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за изменение на Регламент (ЕС) № 1215/2012 по отношение на правилата, които се прилагат към Единния патентен съд и Съда на Бенелюкс
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 81, параграф 2, букви а), в) и д) от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
На 19 февруари 2013 г. Кралство Белгия, Република България, Чешката република, Кралство Дания, Федерална република Германия, Република Естония, Ирландия, Република Гърция, Френската република, Италианската република, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Великото херцогство Люксембург, Унгария, Република Малта, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Португалската република, Румъния, Република Словения, Словашката република, Република Финландия, Кралство Швеция и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия подписаха Споразумение относно Единен патентен съд (3) („Споразумението относно ЕПС“). В Споразумението относно ЕПС се предвижда, че то не влиза в сила преди първия ден от четвъртия месец след датата на влизане в сила на измененията на Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета (4) по отношение на връзката на посочения регламент със Споразумението относно ЕПС.
(2)
На 15 октомври 2012 г. Кралство Белгия, Великото херцогство Люксембург и Кралство Нидерландия - страни по Договора от 31 март 1965 г. относно създаването и статута на Съда на Бенелюкс („Договора за Съда на Бенелюкс“), подписаха протокол за изменение на този договор. С протокола стана възможно да се прехвърли компетентност на Съда на Бенелюкс по конкретни въпроси, попадащи в приложното поле на Регламент (ЕС) № 1215/2012.
(3)
Необходимо е да се уреди връзката между Регламент (ЕС) № 1215/2012, от една страна, и Споразумението относно ЕПС и Договора за Съда на Бенелюкс, от друга страна, посредством изменения на посочения регламент.
(4)
Единният патентен съд и Съдът на Бенелюкс следва да се считат за съдилища по смисъла на Регламент (ЕС) № 1215/2012, за да се гарантира правна сигурност и предвидимост за ответниците, които могат да бъдат изправени пред тези две съдилища на място на територията на държава членка, различна от определената съгласно правилата на Регламент (ЕС) № 1215/2012.
(5)
Измененията на Регламент (ЕС) № 1215/2012, предвидени в настоящия регламент по отношение на Единния патентен съд, целят установяването на международната компетентност на този съд и не засягат вътрешното разпределение на производствата между отделенията на този съд, нито правилата, предвидени в Споразумението относно ЕПС по отношение на упражняването на компетентност, включително изключителна компетентност, по време на преходния период, предвиден в това споразумение.
(6)
В качеството си на съдилища, които са общи за няколко държави членки, Единният патентен съд и Съдът на Бенелюкс не могат, за разлика от съдилищата в една държава членка, да упражняват своята компетентност въз основа на националното право спрямо ответници, които нямат местоживеене в държава членка. Следователно, за да се даде възможност на тези две съдилища да упражняват компетентност спрямо такива ответници, по отношение на въпросите от компетентността съответно на Единния патентен съд и на Съда на Бенелюкс правилата на Регламент (ЕС) № 1215/2012 следва да се прилагат и спрямо ответници с местоживеене в трети държави. Със съществуващите правила за компетентност на Регламент (ЕС) № 1215/2012 се осигурява тясна връзка между производствата, по отношение на които се прилага посоченият регламент, и територията на държавите членки. Следователно е целесъобразно да се разшири приложното поле на тези правила, така че те да се прилагат за производствата срещу всички ответници, независимо от тяхното местоживеене. При прилагането на правилата относно компетентността, предвидени в Регламент (ЕС) № 1215/2012, Единният патентен съд и Съдът на Бенелюкс (всеки от които е наричан по-долу „общ съд“) следва да прилагат само онези правила, които са подходящи за въпроса, по който им е предоставена компетентност.
(7)
Съответният общ съд следва да може да разглежда спорове, които включват ответници от трети държави, въз основа на правилото за субсидиарна компетентност в производства, свързани с нарушение на европейски патент, причиняващо вреди както в рамките на Съюза, така и извън него. Тази субсидиарна компетентност следва да бъде упражнявана, когато имущество, което принадлежи на ответника, се намира на територията на която и да било държава членка - страна по инструмента за създаване на съответния общ съд, и когато спорът е свързан с която и да е такава държава членка в достатъчна степен, например когато ищецът е с местоживеене в тази държава или когато доказателствата във връзка със спора се намират в нея. Когато установява компетентността си, общият съд следва да вземе предвид стойността на въпросното имущество, която не следва да бъде незначителна и която следва да направи изпълнението на съдебното решение възможно, поне отчасти, в държавите членки, които са страни по инструмента за създаване на съответния общ съд.
(8)
Правилата на Регламент (ЕС) № 1215/2012 относно висящ процес (lis pendens) и свързани искове, които имат за цел предотвратяването на успоредни производства и постановяването на противоречиви съдебни решения, следва да се прилагат, когато са предявени искове пред общ съд и пред съд на държава членка, в която Споразумението относно ЕПС или, в зависимост от случая, Договора за Съда на Бенелюкс не се прилага.
(9)
Правилата на Регламент (ЕС) № 1215/2012 относно висящ процес (lis pendens) и свързани искове следва да се прилагат също така в случаите, в които по време на преходния период, предвиден в Споразумението относно ЕПС, искове по някои видове спорове са предявени в Единния патентен съд, от една страна, и в национален съд на държава членка, която е страна по Споразумението относно ЕПС, от друга страна.
(10)
Съдебните решения на Единния патентен съд или на Съда на Бенелюкс следва да се признават и изпълняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 1215/2012 и в държава членка, която не е страна по Споразумението относно ЕПС или по Договора за Съда на Бенелюкс, в зависимост от случая.
(11)
Съдебните решения, постановени от съдилищата на държава членка, която не е страна по Споразумението относно ЕПС или по Договора за Съда на Бенелюкс, в зависимост от случая, следва да се признават и изпълняват в друга държава членка в съответствие с Регламент (ЕС) № 1215/2012.
(12)
Поради това Регламент (ЕС) № 1215/2012 следва да бъде съответно изменен.
(13)
Доколкото целта на настоящия регламент не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата и последиците му може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз (ДЕС). В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(14)
В съответствие с член 3 и член 4а, параграф 1 от Протокол (№ 21) относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към ДЕС и към Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), тези държави членки са нотифицирали желанието си да участват в приемането и прилагането на настоящия регламент.
(15)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол (№ 22) относно позицията на Дания, приложен към ДЕС и към ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане, без да се засяга възможността Дания да прилага измененията на Регламент (ЕС) № 1215/2012, предвидени в настоящия регламент, съгласно член 3 от Споразумението от 19 октомври 2005 г. между Европейската общност и Кралство Дания относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (5),
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
В глава VII на Регламент (ЕС) № 1215/ 2012 се вмъкват следните членове:
„Член 71а
1. За целите на настоящия регламент съд, който е общ за няколко държави членки съгласно параграф 2 („общ съд“), е съд на държава членка, когато съгласно инструмента за неговото създаване същият общ съд упражнява компетентност по въпроси, попадащи в приложното поле на настоящия регламент.
2. За целите на настоящия регламент всяко от следните съдилища представлява общ съд:
а)
Единният патентен съд, създаден със Споразумението относно Единен патентен съд, подписано на 19 февруари 2013 г. („Споразумението относно ЕПС“); и
б)
Съдът на Бенелюкс, създаден с Договора от 31 март 1965 г. относно създаването и статута на Съда на Бенелюкс („Договорът за Съда на Бенелюкс“).
Член 71б
Компетентността на всеки общ съд се определя, както следва:
1)
общият съд е компетентен, когато съгласно настоящия регламент съдилищата на държава членка, която е страна по инструмента за създаване на общия съд, биха били компетентни по въпрос, уреден от този инструмент;
2)
когато ответникът няма местоживеене в държава членка и настоящият регламент не предоставя компетентност спрямо него по друг начин, глава II се прилага, доколкото е уместно, независимо от местоживеенето на ответника.
Може да се подаде молба пред общия съд за временни, включително обезпечителни, мерки, дори ако съдилищата на трета държава са компетентни по съществото на делото;
3)
когато общият съд е компетентен спрямо ответник съгласно точка 2 относно спор, свързан с нарушение на европейски патент, причиняващо вреди в рамките на Съюза, този съд може да упражни компетентност и по отношение на вреди извън Съюза, причинени от това нарушение.
Тази компетентност се предоставя само ако имуществото, което принадлежи на ответника се намира на територията на държава членка, която е страна по инструмента за създаване на общия съд и спорът е свързан в достатъчна степен с тази държава членка.
Член 71в
1. Членове 29-32 се прилагат, когато е предявен иск в общ съд и в съд на държава членка, която не е страна по инструмента за създаване на този общ съд.
2. Членове 29-32 се прилагат, когато по време на преходния период, предвиден в член 83 от Споразумението относно ЕПС, е предявен иск в Единния патентен съд и в съд на държава членка, която е страна по Споразумението относно ЕПС.
Член 71г
Настоящият регламент се прилага по отношение на признаването и изпълнението на:
а)
съдебните решения на общ съд, които трябва да бъдат признати и изпълнени в държава членка, която не е страна по инструмента за създаване на общия съд; и
б)
съдебните решения, постановени от съдилищата на държава членка, която не е страна по инструмента за създаване на общия съд, които трябва да бъдат признати и изпълнени в държава членка - страна по този инструмент.
Когато обаче признаването и изпълнението на съдебно решение, постановено от съответния общ съд, се иска в държава членка - страна по инструмента за създаване на този съд, вместо правилата на настоящия регламент се прилагат правилата на съответния инструмент за признаване и прилагане.“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 10 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
NARIADENIE EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY (EÚ) č. 542/2014
z 15. mája 2014,
ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 1215/2012, pokiaľ ide o pravidlá, ktoré sa majú uplatniť s ohľadom na Jednotný patentový súd a Súdny dvor Beneluxu
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 81 ods. 2 písm. a), c) a e),
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
konajúc v súlade s riadnym legislatívnym postupom (2),
keďže:
(1)
Belgické kráľovstvo, Bulharská republika, Česká republika, Dánske kráľovstvo, Spolková republika Nemecko, Estónska republika, Írsko, Helénska republika, Francúzska republika, Talianska republika, Cyperská republika, Lotyšská republika, Litovská republika, Luxemburské veľkovojvodstvo, Maďarsko, Maltská republika, Holandské kráľovstvo, Rakúska republika, Portugalská republika, Rumunsko, Slovinská republika, Slovenská republika, Fínska republika, Švédske kráľovstvo a Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska podpísali 19. februára 2013 Dohodu o Jednotnom patentovom súde (3) (ďalej len „Dohoda o JPS“). V Dohode o JPS sa ustanovuje, že nenadobudne platnosť skôr ako prvým dňom štvrtého mesiaca po dátume nadobudnutia účinnosti zmien nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 (4), ktoré sa týkajú vzťahu uvedeného nariadenia a Dohody o JPS.
(2)
Belgické kráľovstvo, Luxemburské veľkovojvodstvo a Holandské kráľovstvo, ktoré sú zmluvnými stranami Zmluvy z 31. marca 1965 o zriadení a štatúte Súdneho dvora Beneluxu (ďalej len „Zmluva o Súdnom dvore Beneluxu“), podpísali 15. októbra 2012 protokol, ktorým sa uvedená zmluva mení. Uvedený protokol umožnil v určitých veciach, ktoré patria do pôsobnosti nariadenia (EÚ) č. 1215/2012, preniesť právomoc na Súdny dvor Beneluxu.
(3)
Je potrebné upraviť vzťah medzi nariadením (EÚ) č. 1215/2012 a Dohodou o JPS a Zmluvou o Súdnom dvore Beneluxu, a to zmenou uvedeného nariadenia.
(4)
Aby sa zaistila právna istota a predvídateľnosť pre žalovaných, na ktorých by sa mohla podať žaloba na týchto dvoch súdoch v mieste nachádzajúcom sa v inom členskom štáte ako v členskom štáte určenom podľa ustanovení nariadenia (EÚ) č. 1215/2012, Jednotný patentový súd a Súdny dvor Beneluxu by sa mali považovať za súdy v zmysle nariadenia (EÚ) č. 1215/2012.
(5)
Účelom zmien nariadenia (EÚ) č. 1215/2012 ustanovených v tomto nariadení v súvislosti s Jednotným patentovým súdom je určenie medzinárodnej právomoci tohto súdu, pričom tieto zmeny nemajú vplyv na vnútorné rozdelenie vecí medzi divízie tohto súdu ani na ustanovenia Dohody o JPS týkajúce sa výkonu právomoci, vrátane výlučnej právomoci, počas prechodného obdobia ustanoveného v uvedenej dohode.
(6)
Ako súdy spoločné pre viacero členských štátov nemôžu Jednotný patentový súd a Súdny dvor Beneluxu na rozdiel od súdu jedného členského štátu vykonávať právomoc na základe vnútroštátneho práva, pokiaľ ide o žalovaných, ktorí nemajú bydlisko v členskom štáte. S cieľom umožniť týmto dvom súdom vykonávať právomoc, pokiaľ ide o žalovaných, by sa preto v súvislosti s vecami, ktoré patria do právomoci Jednotného patentového súdu alebo Súdneho dvora Beneluxu, mali ustanovenia nariadenia (EÚ) č. 1215/2012 uplatňovať aj na žalovaných, ktorí majú bydlisko v tretích štátoch. Existujúce normy právomoci ustanovené v nariadení (EÚ) č. 1215/2012 zabezpečujú úzku väzbu medzi konaniami, na ktoré sa uvedené nariadenie vzťahuje, a územím členských štátov. Je preto vhodné rozšíriť uplatňovanie týchto noriem na konania voči všetkým žalovaným, bez ohľadu na ich bydlisko. Jednotný patentový súd a Súdny dvor Beneluxu (ďalej jednotlivo len „spoločný súd“) by pri uplatňovaní noriem právomoci ustanovených v nariadení (EÚ) č. 1215/2012 mali uplatňovať len tie normy, ktoré sú vhodné z hľadiska vecí, pre ktoré sa na ne preniesla právomoc.
(7)
Spoločný súd by mal mať možnosť konať v sporoch, v ktorých sú žalovaní z tretích štátov, na základe subsidiárnej normy právomoci vo veci porušenia európskeho patentu, v dôsledku ktorého vznikla škoda tak v rámci Únie, ako aj mimo nej. Takáto subsidiárna právomoc by sa mala vykonávať vtedy, keď sa majetok, ktorý patrí žalovanému, nachádza v niektorom z členských štátov, ktoré sú zmluvnými stranami nástroja o zriadení spoločného súdu, a keď má predmetný spor dostatočnú väzbu s takýmto členským štátom, napríklad preto, že v ňom má žalobca bydlisko alebo že sú v ňom dostupné dôkazy týkajúce sa sporu. Pri určovaní právomoci by mal spoločný súd zohľadniť hodnotu predmetného majetku, ktorá by nemala byť zanedbateľná a mala by dosahovať takú výšku, ktorá umožní výkon rozsudku aspoň sčasti v členských štátoch, ktoré sú zmluvnou stranou nástroja o zriadení spoločného súdu.
(8)
Ustanovenia nariadenia (EÚ) č. 1215/2012 o prekážke začatej veci a súvisiacich veciach, ktorých cieľom je zabrániť vedeniu súbežných konaní a vydávaniu nezlučiteľných rozsudkov, by sa mali uplatňovať v prípadoch, keď sa začne konanie na spoločnom súde a na súde členského štátu, v ktorom sa neuplatňuje Dohoda o JPS alebo prípadne Zmluva o Súdnom dvore Beneluxu.
(9)
Ustanovenia nariadenia (EÚ) č. 1215/2012 o prekážke začatej veci a súvisiacich veciach by sa mali tiež uplatňovať v prípadoch, keď sa počas prechodného obdobia ustanoveného v Dohode o JPS, začne konanie o niektorých typoch sporov na jednej strane na Jednotnom patentovom súde a na strane druhej na vnútroštátnom súde členského štátu, ktorý je zmluvnou stranou Dohody o JPS.
(10)
Rozsudky vydané Jednotným patentovým súdom alebo Súdnym dvorom Beneluxu by sa mali uznávať a vykonávať v súlade s nariadením (EÚ) č. 1215/2012 v členskom štáte, ktorý nie je zmluvnou stranou Dohody o JPS alebo Zmluvy o Súdnom dvore Beneluxu.
(11)
Rozsudky vydané súdmi členského štátu, ktorý nie je zmluvnou stranou Dohody o JPS alebo Zmluvy o Súdnom dvore Beneluxu, by sa mali uznávať a vykonávať v inom členskom štáte v súlade s nariadením (EÚ) č. 1215/2012.
(12)
Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012 by sa preto malo zodpovedajúcim spôsobom zmeniť.
(13)
Keďže cieľ tohto nariadenia nie je možné uspokojivo dosiahnuť na úrovni samotných členských štátov, ale z dôvodov jeho rozsahu a dôsledkov ho možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie, môže Únia prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 Zmluvy o Európskej únii (ZEÚ). V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku toto nariadenie neprekračuje rámec nevyhnutný na dosiahnutie tohto cieľa.
(14)
V súlade s článkom 3 a článkom 4a ods. 1 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného kráľovstva a Írska s ohľadom na priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, ktorý je pripojený k ZEÚ a Zmluve o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ), uvedené členské štáty oznámili svoje želanie zúčastniť sa na prijatí a uplatňovaní tohto nariadenia.
(15)
V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, ktorý je pripojený k ZEÚ a ZFEÚ, sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tohto nariadenia, nie je ním viazané ani nepodlieha jeho uplatňovaniu, pričom tým nie je dotknutá možnosť, aby Dánsko podľa článku 3 Dohody z 19. októbra 2005 medzi Európskym spoločenstvom a Dánskym kráľovstvom o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach uplatňovalo zmeny nariadenia (EÚ) č. 1215/2012 ustanovené v tomto nariadení (5),
PRIJALI TOTO NARIADENIE:
Článok 1
V kapitole VII nariadenia (EÚ) č. 1215/2012 sa vkladajú tieto články:
„Článok 71a
1. Na účely tohto nariadenia sa súd spoločný pre viacero členských štátov uvedený v odseku 2 („spoločný súd“) považuje za súd členského štátu, ak podľa nástroja, na základe ktorého bol zriadený, takýto spoločný súd vykonáva právomoc vo veciach, ktoré patria do pôsobnosti tohto nariadenia.
2. Na účely tohto nariadenia sú spoločnými súdmi tieto súdy:
a)
Jednotný patentový súd zriadený Dohodou o Jednotnom patentovom súde, ktorá bola podpísaná 19. februára 2013 („Dohoda o JPS“); a
b)
Súdny dvor Beneluxu zriadený zmluvou z 31. marca 1965 o zriadení a štatúte Súdneho dvora Beneluxu („Zmluva o Súdnom dvore Beneluxu“).
Článok 71b
Právomoc spoločného súdu sa určí takto:
1.
Spoločný súd má právomoc, keď by podľa tohto nariadenia mali vo veciach, ktoré upravuje nástroj, ktorým sa zriaďuje spoločný súd, právomoc súdy členských štátov, ktoré sú zmluvnými stranami daného nástroja.
2.
Keď žalovaný nemá bydlisko v členskom štáte a týmto nariadením sa vo vzťahu k nemu právomoc neupravuje, uplatňuje sa primerane kapitola II bez ohľadu na bydlisko žalovaného.
Na spoločný súd možno podať návrh na vydanie predbežných opatrení vrátane ochranných opatrení, aj keď právomoc rozhodovať vo veci samej majú súdy tretieho štátu.
3.
Keď má spoločný súd právomoc v spore so žalovaným podľa odseku 2 týkajúcom sa porušenia európskeho patentu, v dôsledku ktorého vznikla škoda v rámci Únie, môže mať tento súd právomoc aj vo vzťahu k škode, ktorá v dôsledku takéhoto porušenia vznikla mimo Únie.
Takáto právomoc môže vzniknúť, len ak sa majetok žalovaného nachádza v niektorom z členských štátov, ktoré sú zmluvnými stranami nástroja o zriadení spoločného súdu,a spor má dostatočnú väzbu s niektorým z takýchto členských štátov.
Článok 71c
1. Články 29 až 32 sa uplatňujú, keď sa konanie začne na spoločnom súde a na súde členského štátu, ktorý nie je zmluvnou stranou nástroja o zriadení spoločného súdu.
2. Články 29 až 32 sa uplatňujú, keď sa počas prechodného obdobia uvedeného v článku 83 Dohody o JPS začne konanie na Jednotnom patentovom súde a na súde členského štátu, ktorý je zmluvnou stranou Dohody o JPS.
Článok 71d
Toto nariadenie sa uplatňuje na uznávanie a výkon:
a)
rozsudkov vydaných spoločným súdom, ktoré sa majú uznať a vykonať v členskom štáte, ktorý nie je zmluvnou stranou nástroja o zriadení spoločného súdu; a
b)
rozsudkov vydaných súdmi členského štátu, ktorý nie je zmluvnou stranou nástroja o zriadení spoločného súdu, ktoré sa majú uznať a vykonať v členskom štáte, ktorý je zmluvnou stranou uvedeného nástroja.
Ak sa však o uznanie a výkon rozsudku vydaného spoločným súdom žiada v členskom štáte, ktorý je zmluvnou stranou nástroja o zriadení spoločného súdu, namiesto ustanovení tohto nariadenia sa uplatňujú ustanovenia uvedeného nástroja týkajúce sa uznávania a výkonu.“.
Článok 2
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Uplatňuje sa od 10. januára 2015.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné v členských štátoch v súlade so zmluvami.
V Bruseli 15. mája 2014