32000L0009
L 106/21
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2000/9/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 20 март 2000 година
относно въжените линии за превоз на хора
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 47, параграф 2, и членове 55 и 95 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (3),
като имат предвид, че:
(1)
Въжените линии за превоз на хора (наричани по-долу „въжени линии“) се проектират, изграждат, пускат в експлоатация и използват с цел да се превозват хора. Въжените линии са съоръжения за превоз, които се използват предимно в планинските курорти и към тях спадат въжените железници, лифтовете, едновъжените кабинкови въздушни линии, седалковите въздушни линии, ски-влековете, но към тях могат да спадат и въжени линии, използвани в градския транспорт. Някои видове въжени линии могат да се основават на други, напълно различни основни принципи, които не могат да бъдат изключени a priori. Поради това би следвало да се приемат мерки за въвеждане на специфични изисквания, които да отговарят на същите условия за сигурност като тези, предвидени в настоящата директива.
(2)
Въжени линии се използват главно в туризма, особено в планинските региони, като този факт играе важна роля за икономиката на съответните региони и придобива все по-голямо значение в търговския баланс на държавите-членки. От техническа гледна точка, секторът на въжените линии има отношение и към индустриалните дейности, свързани с производството на оборудване, както и със сектора на строителните работи и гражданското строителство.
(3)
Държавите-членки отговарят за гарантирането на безопасността на въжените линии при тяхното изграждане, пускане в експлоатация, както и по време на тяхната експлоатация. Също така, заедно с компетентните органи, те носят отговорност в областта на използването на земите, благоустройството и опазването на околната среда. В националните законодателства има съществени различия, свързани с техники, специфични за дадена национална промишленост, както и с местни обичаи и производствени практики. Те предписват специфични размери и устройства, както и специфични характеристики. В светлината на тези обстоятелства производителите се задължават да определят продукцията си съобразно всеки пазар. Този факт възпрепятства намирането на стандартни решения и съответно влияе отрицателно на конкурентоспособността.
(4)
Съществените изисквания за сигурност и опазване на здравето следва да бъдат спазвани, за да се гарантира сигурността на въжените линии. Тези изисквания следва да бъдат прилагани разумно, за да може бъде отчетено същестуващото технологично равнище към момента на изграждането, както и задължителните технически и икономически изисквания.
(5)
Освен това, въжените линии могат да бъдат трансгранични и тогава тяхното изграждане може да се натъкне на противоречиви национални правни уредби.
(6)
Основните изисквания за сигурност и опазване здравето на хората, за опазване на околната среда и за защита на потребителите, които да се прилагат по отношение на въжените линии, на подсистемите и на техните предпазни устройства, би следвало да се определят за цялата Общност. Ако това не бъде направено, взаимното признаване на националните уредби би поставило неразрешими трудности, що се отнася до тълкуването и отговорността както от политическа, така и от техническа гледна точка. Освен това, без предварително определяне на хармонизирани нормативни изисквания, стандартизацията не е в състояние да разреши възникналите проблеми.
(7)
Отговорността за одобряване на въжените линии обикновено е поверена на служба на компетентните национални органи в различните държави-членки. В някои случаи одобрението на устройствата не може да бъде получено a priori, а само по молба на клиента. Освен това, задължителната проверка преди пускането в експлоатация на въжените линии може да доведе до отхвърляне на някои елементи или на някои технологични решения. Подобно състояние на нещата води до оскъпяване и удължаване на сроковете за доставка и е особено неблагоприятно за чуждите производители. От друга страна, въжените линии са обект на строго наблюдение от страна на публичните служби, включително и по време на тяхната експлоатация. Причините за тежки злополуки могат да бъдат свързани с избора на местността, със самата транспортна система, с изпълнението на строителството, или още с начина, по който системата се експлоатира и поддържа.
(8)
При това положение, сигурността на въжените линии зависи в еднаква степен от условията, свързани с местността, от качеството на промишлените продукти и от начина, по който те са сглобени, инсталирани на обекта и наблюдавани по време на експлоатацията. Това подчертава значението на наличието на всеобхватна концепция за въжените линии за оценка степента на сигурност, както и на общ подход на общностно равнище относно гаранциите за качество. При тези условия, за да се даде възможност на производителите да превъзмогнат трудностите, с които се сблъскват понастоящем, а на ползващите ги лица да се възползват пълноценно от въжените линии, както и за да се гарантира еднакво равнище на развитие във всички държави-членки, следва да се определи съвкупност от изисквания, както и процедури на контрол и проверка, които да се прилагат по еднакъв начин във всички държави-членки.
(9)
Ползващите въжени линии лица от всички държави-членки и от други държави трябва да имат гаранции, че ще се ползват със задоволително равнище на сигурност. Това изискване налага определянето на процедури и методи за преглед, контрол и проверка. Това води до използването на стандартизирани технически съоръжения, които трябва да бъдат вградени във въжените линии.
(10)
Когато Директива 85/337/ЕИО (4) на Съвета изисква това, следва да се оценява въздействието на въжените линии върху околната среда. Важно е, освен въздействията, посочени в цитираната директива, едновременно с това да се вземат под внимание опазването на околната среда и изискванията за устойчиво развитие на туризма.
(11)
Въжените линии могат да попаднат в приложното поле на Директива 93/38/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 г. относно съгласуване на процедурите за възлагане на обществени поръчки в областта на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (5).
(12)
Техническите спецификации би следвало да бъдат включени в общите документи и в техническите спецификации, типични за всяка поръчка. Тези технически спецификации следва да бъдат определени чрез позоваване на европейски спецификации, когато има такива.
(13)
За да може по-лесно да се докаже съобразяването със съществените изисквания, е полезно да са налице хармонизирани европейски стандарти, чието спазване дава възможност да се предполага, че продуктът съответства на цитираните съществени изисквания. Хармонизирани европейски стандарти се изготвят от частни организации и следва да запазят статута си на незадължителни стандарти. За тази цел, Европейският комитет по стандартизация (СEN) и Европейският комитет по стандартизация на електротехниката (Cenelec) са признати като органи, които са компетентни да приемат хармонизирани стандарти, съобразени с общите насоки на сътрудничеството между Комисията и тези два органа, подписани на 13 ноември 1984 г.
(14)
За целите на настоящата директива, хармонизиран стандарт е техническа спецификация (европейски стандарт или документ за хармонизиране), приета от единия или от другия от тези органи или и от двата, по заявление на Комисията, съгласно Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 г., предвиждаща процедура за информиране в областта на техническите стандарти и предписания и за правилата, отнасящи се до услугите на информационното общество (6), и в съответствие с посочените по-горе общи насоки. В областта на стандартизацията е добре Комисията да бъде подпомагана от комитета, посочен в цитираната директива, който ползва, когато това е необходимо, съветите на техническите експерти.
(15)
Само за предпазните устройства или подсистемите на съоръжение, съответстващи на национален стандарт, въвеждащ в националното законодателство хармонизиран стандарт, който е бил публикуван в Официален вестник на Европейските общности, се предполага, че отговарят на съответните съществени изисквания на настоящата директива, без да е необходима специална обосновка.
(16)
При липса на европейски спецификации, техническите спецификации би следвало, доколкото е възможно, да бъдат определени чрез позоваване на други стандарти, които се използват в Общността. Главните възложители на съоръжения могат да определят допълнителни спецификации, които са необходими, за да допълнят европейските спецификации или други стандарти. Тези разпоредби трябва, във всички случаи, да гарантират спазването на изискванията, хармонизирани на равнищена Общността, на които трябва да отговарят въжените линии.
(17)
Освен това, държавите-членки са заинтересовани да имат международна система на стандартизация, годна да създава стандарти, които на практика да се използват от партньорите в международната търговия и да отговарят на изискванията на политиката на Общността.
(18)
Понастоящем в някои държави-членки възложителите на съоръжения могат да посочат за всяка поръчка процедури на контрол и проверка в общите документи или в техническите спецификации. Тези процедури трябва в бъдеще, по-специално що се относя до предпазните устройства, да бъдат включени в рамките на Резолюция на Съвета от 21 декември 1989 г. относно общ подход при оценката на съответствието (7). Понятието предпазно устройство се отнася не само до материални обекти, а и до нематериални обекти, като например компютърни програми. Процедурите за оценка на съответствието на предпазните устройства трябва да се базират на използването на модулите, които са предмет на Решение 93/465/ЕИО на Съвета (8). За важните предпазни устройства следва да бъдат определени принципите и условията за прилагането на гаранцията за качество при проектирането. Това е необходимо, за да се подпомогне общото въвеждане на системата за гарантиране на каче ството в самите предприятия.
(19)
В рамките на методическия анализ на сигурността на въжените линии следва да се посочат устройствата, на които се основава сигурността на въжената линия.
(20)
Възложителите на изпълнението на съоръженията, като се позовават на европейските спецификации, определят в техническите си условия характеристиките, по-специално за предпазните устройства, които трябва да бъдат спазени от производителите съгласно договорните им задължения. При това положение, съответствието на устройствата е свързано главно с областта на тяхното използване, а не само с тяхното свободно движение на пазара на Общността.
(21)
Би следвало върху предпазните устройства да фигурира маркировката на ЕО, поставена или от производителя, или от упълномощено от него лице, което е установено в рамките на Общността; маркировката на ЕО означава, че предпазното устройство е съгласувано с разпоредбите на настоящата директива, както и с тези от други приложими директиви на Общността, отнасящи се до поставянето на маркировка на ЕО.
(22)
Не е необходимо да се поставя маркировката на ЕО върху подсистемите, по отношение на които се прилагат разпоредбите на настоящата директива, но въз основа на оценката на съответствие, осъществена според процедурата, предвидена за тази цел в настоящата директива, декларацията за съответствие е достатъчна. Това не засяга задължението на производителите да поставят върху някои подсистеми маркировката на ЕО, удостоверяваща съответствието им на други разпоредби на Общността, приложими за тях.
(23)
Отговорността на държавите-членки за сигурността, здравето и други аспекти, обхванати от съществените изисквания на тяхна територия, трябва да бъде призната в защитна клауза, която предвижда подходящи процедури на общностно равнище;
(24)
Необходима е процедура за проверка на подсистемите на дадена въжена линия преди тяхното пускане в експлоатация. Тази проверка трябва да дава възможност на органите да се уверят, че на всеки етап от проектирането, изграждането и пускането в експлоатация, полученият резултат отговаря на приложимите разпоредби на настоящата директива. Това трябва също да даде възможност на производителите да могат да разчитат на равно третиране в която и да е държава-членка. Следователно, трябва също да се установят принципите и условията на проверката на ЕО на подсистемите на една въжена линия.
(25)
Изискванията, свързани с експлоатацията на въжените линии, трябва да бъдат взети под внимание при анализа на безопасността, без все пак да се поставя под съмнение принципът на свободно движение на стоки или безопасността на въжените линии. Следователно, независимо, че самата експлоатация на въжените линии не е предмет на настоящата директива, Комисията трябва да предложи на държавите-членки серия от препоръки, за да гарантира висока степен на защита на ползващите лица, на персонала по експлоатацията и на третите лица при експлоатацията на въжените линии, разположени на тяхната територия.
(26)
За въжените линии технологични нововъведения могат да бъдат изпробвани в естествена големина само по повод направата на ново съоръжение. При това положение следва да се предвиди процедура, която да дава възможност за създаване на специални условия, като следи за спазване на съществените изисквания.
(27)
Въжените линии, за които вече е било получено разрешение, без да е започнало изпълнение на строителството, или които се намират вече в стадий на изграждане, трябва да бъдат съобразени с разпоредбите на настоящата директива, освен ако държавите-членки не вземат друго решение, което да бъде аргументирано и което същевременно гарантира също толкова високо равнище на защита. Разпоредбите на настоящата директива трябва да се спазват при преустройство на съществуващи въжени линии,, ако националното законодателство предвижда, че за тези изменения трябва да бъде получено разрешение.
(28)
Не е необходимо да се изисква привеждане в съответствие на всички съществуващи въжени линии с разпоредбите, приложими за новите въжени линии. Това обаче може да се окаже необходимо, ако основните цели във връзка със сигурността не са изпълнени. В такъв случай Комисията трябва да предложи серия от препоръки на държавите-членки, за да се осигури високо равнище на защита на потребителите на въжени линии, съществуващи на тяхна територия, в светлината на приложимите в тази област разпоредби за нови въжени линии.
(29)
Уведомените органи, отговорни за процедурите за оценка на съответствието както на предпазните устройства, така и на подсистемите на въжените линии трябва, особено при липса на европейски спецификации, да съгласуват решенията си във възможно най-голяма степен. Комисията трябва да следи за изпълнението на това.
(30)
Прилагането на съществените изисквания, особено по отношение на сигурността на съоръженията, както и съгласуването на процедурите, налага създаването на отделен комитет.
(31)
Необходимите мерки за привеждане в изпълнение на настоящата директива следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяването на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (9),
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
1. Настоящата директива се прилага за въжените линии за превоз на хора.
2. За целите на настоящата директива под „въжени линии за превоз на хора“ се разбират съоръжения, състоящи се от множество съставни части, проектирани, произведени, монтирани и пуснати в експлоатация с цел превоз на хора.
Тези съоръжения, изградени на място, се използват за превоз на хора с транспортни средства или теглени от тегличи, чието окачване и/или теглене се осигурява от въжета, разположени по дължината на трасето.
3. Тези съоръжения включват:
а)
въжени железници и други съоръжения с превозни средства, носени от колела или от други устройства за окачване, където теглителната сила се осигурява от едно или повече въжета;
б)
лифтове, чиито превозни средства се носят и/или преместват посредством едно или повече носещи въжета; тази категория включва също кабинковите и седалковите лифтове;
в)
ски-влекове, при които ползващите ги лица биват изтегляни чрез тегличи посредством въже.
4. Настоящата директива се прилага по отношение на:
-
съоръженията, изградени и пуснати в експлоатация след нейното влизане в сила,
-
подсистемите и предпазните устройства, пуснати на пазара след нейното влизане в сила.
Тя се отнася до разпоредбите за хармонизиране, които са необходими и достатъчни, за да осигурят и гарантират спазването на съществените изисквания, посочени в член 3, параграф 1.
Ако важни характеристики на подсистемите или на предпазните устройства на съществуващи съоръжения са обект на промени, изискващи от страна на съответната държава-членка ново разрешение за пускане в експлоатация, тези изменения и тяхното въздействие върху съоръжението като цяло трябва да отговарят на съществените изисквания, посочени в член 3, параграф 1.
5. По смисъла на настоящата директива:
-
„съоръжение“ е пълната система, изградена на място, включваща инфраструктурата и подсистемите, изброени в приложение I; инфраструктурата, проектирана специално за всяко съоръжение и изградена на място, се съобразява с трасето на линията, характеристиките на системата, съоръженията на линията и станциите, които са необходими за изграждането и функционирането на съоръжението, включително и основите,
-
„предпазно устройство“ е всеки прост елемент, група от елементи, част от оборудване или пълно оборудване и всяко устройство, включено в съоръжението, за да гарантира сигурността му, определено посредством анализ за безопасност, чиято липса създава риск за безопасността на хората: ползващи лица, персонал по експлоатацията или трети лица,
-
„възложител на съоръжението“ е всяко физическо или юридическо лице, което възлага поръчката за изпълнение на въжената линия,
-
„функционална пригодност“ е съвкупността от техническите решения и мерки, които оказват влияние върху проектирането и изграждането и са необходими за безопасното функциониране на въжената линия,
-
„пригодност за поддържане“ е съвкупността от техническите решения и мерки, които имат влияние върху проектирането и изграждането и които са необходими за поддържането с оглед безопасното функциониране на въжената линия.
6. От приложното поле на настоящата директива са изключени:
-
асансьорите по смисъла на Директива 95/16/ЕО (10),
-
трамваите с традиционна конструкция, движени от кабели,
-
съоръжения, използвани за селскостопански цели,
-
специфичното оборудване за панаири, изградено на място или подвижно, както и съоръженията в увеселителните паркове, предназначени за свободното време и неизползвани като превозно средство за хора,
-
съоръжения в мините, както и съоръжения, изградени и използвани за промишлени цели,
-
речните салове, движени с въжета,
-
зъбчатите железници,
-
съоръженията, движени с вериги.
Член 2
1. Разпоредбите на настоящата директива се прилагат, без да се засяга приложението на другите директиви на Общността; спазването на съществените изисквания на настоящата директива може, все пак, да налага да се прибегне до специфични европейски спецификации, изготвени за тази цел.
2. Под „европейска спецификация“ се разбира обща техническа спецификация, европейско техническо одобрение или национален стандарт, въвеждащ в националното законодателство европейски стандарт.
3. Данните за европейските спецификации, които могат да бъдат общи технически спецификации, европейски технически решения по смисъла на Директива 93/38/ЕИО или национални стандарти, въвеждащи хармонизираните европейски стандари, се публикуват в Официален вестник на Европейските общности.
4. Държавите-членки публикуват данните за вътрешноправните норми, въвеждащи хармонизираните европейски стандарти.
5. При липса на европейски хармонизиран стандарт, държавите-членки приемат необходимите мерки, за да бъдат доведени до знанието на заинтересуваните страни вътрешноправните норми и съществуващите технически спецификации, които се смятат за важни или полезни за правилното въвеждане на съществените изисквания, посочени в член 3, параграф 1.
6. Допълнителните технически спецификации, необходими за допълване на европейските спецификации или другите стандарти, не трябва да застрашават спазването на съществените изисквания, посочени в член 3, параграф 1.
7. Когато една държава-членка или Комисията смята, че европейските спецификации, посочени в параграф 2, не отговарят напълно на съществените изисквания, посочени в член 3, параграф 1, Комисията или държавата-членка сезира комитета, посочен в член 17, като излага основанията си. Комитетът излиза със становище незабавно.
В светлината на становището на този комитет и когато се касае за хармонизирани европейски стандарти, след допитване до комитета, учреден по силата на Директива 98/34/ЕО, Комисията съобщава на държавите-членки дали е необходимо или не да се изключат съответните европейски спецификации от публикациите, посочени в параграф 3.
Член 3
1. Съоръженията, както и тяхната инфраструктура, подсистемите, както и предпазните устройства на едно съоръжение, трябва да отговарят на съществените изисквания, посочени в приложение II, и да са приложими за тях.
2. Когато една вътрешноправна норма, въвеждаща хармонизиран европейски стандарт, данните за който са били публикувани в Официален вестник на Европейските общности, отговаря на съществените изисквания за безопасност, посочени в приложение II, се предполага, че съоръженията и тяхната инфраструктура, подсистемите, както и предпазните устройства на едно съоръжение, изградени в съответствие с тази норма, отговарят на съответните съществени изисквания.
Член 4
1. Всеки проект за съоръжение трябва да бъде подложен, по молба на възложителя на съоръжението или на упълномощено от него лице, на анализ за безопасност, извършен в съответствие с приложение III, който взима предвид всички аспекти, отнасящи се до безопасността на системата и на заобикалящата я среда в рамките на проектирането, изграждането и пускането в експлоатация и дава възможност да се определят, въз основа на придобития опит, опасностите, които могат да възникнат по време на експлоатация.
2. Въз основа на анализа на безопасността се изготвя доклад за безопасността, който трябва да посочва предвидените мерки, за да се реагира на опасностите, и който трябва да включва списък на предпазните устройства и на подсистемите, които трябва да бъдат съобразени с разпоредбите на глави II и III.
ГЛАВА II
ПРЕДПАЗНИ УСТРОЙСТВА
Член 5
1. Държавите-членки взимат всички необходими мерки предпазните устройства да:
-
бъдат пуснати на пазара, само ако дават възможност за изграждане на съоръжения, отговарящи на съществените изисквания, посочени в член 3, параграф 1,
-
бъдат пуснати в експлоатация, само ако дават възможност да се създадат съоръжения, които няма опасност да засегнат сигурността и здравето на лицата и, според случая, сигурността на имуществото, когато са монтирани и поддържани по подходящ начин и използвани съобразно предназначението си.
2. Разпоредбите на настоящата директива не засягат възможността за държавите-членки да предписват, при спазване на Договора, изискванията, които те считат необходими за гарантиране защитата на хората, и по-специално на работниците, при използването на въпросните съоръжения, доколкото това не води до изменения на тези съоръжения по начин, който не е предвиден в настоящата директива.
Член 6
Държавите-членки не могат, въз основа на настоящата директива, да забраняват, ограничават или пречат на пускането на тяхна територия на пазара на предпазните устройства, предназначени да бъдат използвани в съоръжения, когато тези устройства отговарят на разпоредбите на настоящата директива.
Член 7
1. Държавите-членки приемат за съответстващи на разпоредбите на настоящата директива, отнасящи се до тях, предпазните устройства, посочени в член 4, параграф 2, които са снабдени с маркировката на ЕО за съответствие, чийто образец е включен в приложение IХ и към които е приложена декларацията на ЕО за съответствие, предвидена в приложение IV.
2. Преди пускането на пазара на едно предпазно устройство, производителят или упълномощено от него лице, установено в Общността, трябва:
а)
да подложи предпазното устройство на процедура по оценка на съответствието в съответствие с приложение V, и
б)
да постави маркировката на ЕО за съответствие върху предпазното устройство и въз основа на модулите на Решение 93/465/ЕИО да състави декларация на ЕО за съответствие съобразно приложение IV.
3. Процедурата за оценка на съответствието на едно предпазно устройство се извършва по заявление на производителя или на упълномощено от него лице, установено в Общността, от уведомения орган посочен в член 16 и се избира от него за тази цел.
4. Когато предпазните устройства са предмет на други директиви, отнасящи се до други аспекти и предвиждащи поставянето на маркировката на ЕО за съответствие, тя трябва да обозначава, че предпазните устройства съответстват и на разпоредбите на тези други директиви.
5. Когато нито производителят, нито упълномощено от него лице, установено в Общността, не са изпълнили задълженията по параграфи от 1 до 4, тези задължения преминават върху всяко лице, което пуска предпазното устройство на пазара в Общността. Същите задължения се прилагат и по отношение на този, който произвежда предпазното устройство за собствени нужди.
ГЛАВА III
ПОДСИСТЕМИ
Член 8
Държавите-членки вземат всички необходими мерки, за да бъдат подсистемите, предвидени в приложение I, пускани на пазара, само ако дават възможност за изграждане на съоръжения, които отговарят на съществените изисквания, посочени в член 3, параграф 1.
Член 9
Държавите-членки не могат, въз основа на настоящата директива, да забраняват, ограничават или затрудняват пускането на тяхна територия на пазара на подсистеми, предназначени да бъдат използвани в съоръжения, когато тези подсистеми отговарят на разпоредбите на настоящата директива.
Член 10
1. По смисъла на член 3, параграф 1 държавите-членки приемат за отговарящи на съответните съществени изисквания подсистемите, посочени в приложение I, към които е приложена декларацията на ЕО за съответствие, предвидена в приложение VI, и техническата документация, предвидена в параграф 3 на настоящия член.
2. Процедурата за изпитване на ЕО на подсистемите се извършва по искане на производителя или на упълномощено от него лице, установено в Общността, или, при липса на такова, на физическото или юридическо лице, което пуска съответната подсистема на пазара, от уведомения орган, посочен в член 16, който е избран от производителя, упълномощено от него лице или гореспоменатото трето лице за тази цел. Декларацията на ЕО за съответствие се изготвя от производителя, упълномощено от него лице или от гореспоменатото трето лице, въз основа на изпитването на ЕО, в съответствие с приложение VII.
3. Уведоменият орган изготвя сертификат на ЕО за изпитване в съответствие с приложение VII и техническата документация, която се прилага към него. Техническата документация трябва да съдържа всички необходими документи, отнасящи се до характеристиките на подсистемата, а в случаите, когато е необходимо, всички документи, удостоверяващи съответствието на предпазните устройства. Тя трябва, освен това, да съдържа всички относими подробности, отнасящи се до условията и ограничението на употребата им и до изискванията за поддръжката.
ГЛАВА IV
СЪОРЪЖЕНИЯ
Член 11
1. Всяка държава-членка определя процедурите за разрешаване строителството и пускането в експлоатация на съоръженията, разположени на нейна територия.
2. Държавите-членки взимат всички подходящи мерки и определят процедурите, необходими, за да се гарантира, че посочените в приложение I предпазни устройства и подсистеми, вградени в съоръженията, изградени на тяхна територия, са монтирани и пуснати в експлоатация, само ако позволяват изграждането на съоръжения, които е малко вероятно да застрашат сигурността и здравето на хората или, в зависимост от случая, сигурността на имуществото, когато са монтирани и поддържани по подходящ начин и използвани в съответствие с тяхното предназначение.
3. Когато една държава-членка прецени, че проектирането или изпълнението на едно предпазно устройство или на една подсистема, посочени в приложение I, съдържа новаторски елементи, тя взима всички подходящи мерки и може да постави специални условия за изграждането и/или пускането в експлоатация на съоръжения, съдържащи такива новаторски предпазни устройства или подсистеми. Тя уведомява незабавно Комисията, като посочва съображенията си. Комисията сезира незабавно комитета, посочен в член 17.
4. Държавите-членки взимат всички подходящи мерки съоръженията да могат да бъдат изграждани и пускани в експлоатация, само ако тяхното проектиране и изграждане гарантират спазването на съществените изисквания, посочени в член 3, параграф 1.
5. Държавите-членки не могат, на основание на разпоредбите, посочени в параграф 1, да забранят, ограничат или затруднят свободното движение на предпазните устройства и на подсистемите, предвидени в приложение I, към които е приложена декларация на ЕО за съответствие, по смисъла на членове 7 или 10.
6. Анализът за безопасност, декларациите на ЕО за съответствие и допълнителната техническа документация за предпазните устройства и за подсистемите, предвидени в приложение I, трябва да бъдат представени на компетентния орган, отговорен за одобрението на съоръжението, от възложителя на съоръжението или от упълномощено от него лице и едно копие трябва да бъде запазено на самото място, където се намира съоръжението.
7. Държавите-членки трябва да се уверят, че анализът за безопасност, докладът за безопасност и техническата документация са налице и че съдържат цялата документация за характеристиките на съоръжението, и в случаите, когато се налага, всички документи, удостоверяващи съответствието на предпазните устройства и на подсистемите, посочени в приложение I. Освен това, трябва да съществуват и документи, съдържащи необходимите условия, включително и ограниченията при експлоатацията, както и пълни указания относно техническото поддържане, надзора, настройването и поддръжката.
Член 12
Без да нарушават други законови разпоредби, държавите-членки не могат на тяхна територия да забраняват, ограничават или затрудняват изграждането и пускането в експлоатация на съоръжения, които отговарят на разпоредбите на настоящата директива.
Член 13
Държавите-членки гарантират едно съоръжение да остане в експлоатация, само ако то отговаря на условията, установени в доклада за безопасност.
ГЛАВА V
ПРЕДПАЗНИ МЕРКИ
Член 14
1. Когато държава-членка установи, че има опасност едно предпазно устройство, притежаващо маркировката на ЕО за съответствие, пуснато на пазара и използвано в съответствие с предназначението си, или една подсистема, към която има декларация на ЕО за съответствие, посочена в член 10, параграф 1, и използвана в съответствие с предназначението си, да застраши здравето и сигурността на хората и, според случая, сигурността на имуществото, тя взима всички подходящи мерки, за да ограничи условията за използване на това устройство или на тази подсистема или да забрани използването им.
Заинтересованата държава-членка уведомява незабавно Комисията за взетите мерки и посочва причините за своето решение, като уточнява дали несъответствието е следствие на, по-специално:
а)
неспазване на съществените изисквания, посочени в член 3, параграф 1;
б)
неточно прилагане на европейските спецификации, посочени в член 2, параграф 2, доколкото има позоваване на прилагането на тези спецификации;
в)
празноти в европейските спецификации, посочени в член 2, параграф 2.
2. Комисията се допитва до заинтересуваните страни в най-кратък срок. Когато в резултат на това допитване Комисията установи:
-
че мерките са оправдани, тя уведомява незабавно държавата-членка, която е поела инициативата, както и другите държави-членки; в случай че решението, посочено в параграф 1, се основава на празнота в европейските спецификации, Комисията, след допитване до заинтересуваните страни, започва процедурата, посочена в член 2, параграф 7, ако държавата-членка, взела решението, смята да продължи действието му,
-
че мерките, отнасящи се до едно предпазно устройство, са неоправдани, тя уведомява незабавно за това производителя или упълномощено от него лице, установено в Общността, както и държавата-членка, която е взела посочените мерки,
-
че мерките, отнасящи се до една подсистема, са неоправдани, тя уведомява незабавно за това производителя, упълномощено от него лице, установено в Общността, или, при липса на такъв, физическото или юридическото лице, пуснало подсистемата на пазара, както и държавата-членка, която е взела посочените мерки.
3. Когато едно предпазно устройство, което има маркировката на ЕО за съответствие, се окаже несъответстващо, компетентната държава-членка взима подходящи мерки срещу този, който е поставил тази маркировка и който е изготвил декларацията на ЕО за съответствие и уведомява за това Комисията и другите държави-членки.
4. Когато една подсистема, към която е приложена декларацията на ЕО за съответствие, се окаже несъответстваща, компетентната държава-членка взима подходящи мерки срещу този, който е изготвил декларацията на ЕО за съответствие, и уведомява за това Комисията и другите държави-членки.
5. Комисията следи държавите-членки да бъдат уведомени за резултатите от процедурата.
Член 15
Когато една държава-членка установи, че едно одобрено съоръжение, използвано в съответствие с предназначението си, би могло да застраши сигурността и здравето на хората и, според случая, сигурността на имуществото, тя взима всички подходящи мерки, за да ограничи условията за експлоатация на това съоръжение или за да забрани експлоатацията му.
ГЛАВА VI
УВЕДОМЕНИ ОРГАНИ
Член 16
1. Държавите-членки съобщават на Комисията и на другите държави-членки за органите, отговорни за извършването на процедурата за оценка на съответствието, посочена в членове 7 и 10, като посочват сферата на компетентност на всеки от тях. Комисията им дава идентификационни номера. Тя публикува в Официален вестник на Европейските общности списъка на тези органи, заедно с идентификационния им номер, както и със сферите им на компетентност, и следи за актуализирането на този списък.
2. Държавите-членки трябва да прилагат критериите, предвидени в приложение VIII, за оценка на органите, които трябва да бъдат уведомени. Предполага се, че органите, които отговарят на критериите за оценка, предвидени в приложимите хармонизирани европейски стандарти, отговарят на посочените критерии.
3. Държава-членка, която е уведомила един орган, трябва да оттегли уведомлението си, ако установи, че този орган не отговаря вече на критериите, посочени в приложение VIII. Тя уведомява незабавно Комисията и другите държави-членки за това.
4. При нужда координирането на уведомените органи се осъществява в съответствие с член 17.
ГЛАВА VII
КОМИТЕТ
Член 17
1. Комисията се подпомага от Комитет.
2. В случай, че се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 3 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, при спазване на разпоредбите на член 8 от него.
3. Комитетът изготвя свой процедурен правилник.
ГЛАВА VIII
МАРКИРОВКА НА ЕО ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ
Член 18
1. Маркировката на ЕО за съответствие се състои от инициалите „ЕО“. Приложение IХ определя типа, който трябва да се използва.
2. Маркировката на ЕО за съответствие се поставя по отчетлив и видим начин върху всяко предпазно устройство или, ако това не е възможно, върху етикет, прикрепен към устройството.
3. Забранено е върху предпазните устройства да се поставят маркировки и надписи, които могат да заблудят трети лица относно значението и външната форма на шрифта на маркировката на ЕО за съответствие. Всяко друго маркиране може да бъде поставено, при условие че не намалява видимостта и възможността за прочитане на маркировката на ЕО за съответствие.
4. Без да се засяга член 14:
а)
всяко констатирано от една държава-членка неоснователно поставяне на маркировката на ЕО за съответствие води до задължение за производителя или за упълномощено от него лице, установено в Общността, да приведе предпазното устройство в съответствие с разпоредбите за маркировката на ЕО за съответствие и да преустанови нарушението при условията, определени от тази държава-членка;
б)
ако несъответствието продължи да съществува, държавата-членка трябва да вземе всички подходящи мерки за ограничаване или забрана на пускането на пазара на съответното предпазно устройство или да гарантира неговото изтегляне от пазара при спазване на процедурите, предвидени в член 14.
ГЛАВА IХ
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 19
Всяко решение, взето в изпълнение на настоящата директива и водещо до ограничаване на използването на предпазните устройства или на подсистемите в едно съоръжение, или на тяхното пускане на пазара, трябва да бъде обосновано. То трябва да бъде съобщено на заинтересованата страна във възможно най-кратък срок, с указание за средствата за правна защита според действащото законодателство в съответната държава-членка и за сроковете на тази правна защита.
Член 20
Съоръженията, за които има разрешение преди влизане в сила на настоящата директива и за които изпълнението на строителството още не е започнало, трябва да бъдат съобразени с разпоредбите на настоящата директива, освен ако държавите-членки вземат друго обосновано решение, с което да се постигне също толкова високо равнище на защита.
Член 21
1. Държавите-членки приемат и публикуват законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 3 май 2002 година. Те информират незабавно Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното си законодателство в областта, уредена с настоящата директива.
3. Държавите-членки допускат, за период от четири години след влизането в сила на настоящата директива:
-
изграждането и пускането в експлоатация на съоръжения,
-
пускането на пазара на подсистеми и на предпазни устройства,
които отговарят на разпоредбите, действащи на тяхна територия към момента на влизане в сила на настоящата директива.
4. Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета за привеждането в действие на настоящата директива, и по-специално на член 1, параграф 6, и член 17 от нея, най-късно до 3 май 2004 година и, ако е необходимо, прави предложения за подходящи изменения.
Член 22
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 23
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 20 март 2000 година.
Richtlijn 2000/9/EG van het Europees Parlement en de Raad
van 20 maart 2000
betreffende kabelbaaninstallaties voor personenvervoer
HET EUROPEES PARLEMENT EN DE RAAD VAN DE EUROPESE UNIE,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap, en met name op artikel 47, lid 2, artikel 55 en artikel 95,
Gezien het voorstel van de Commissie(1),
Gezien het advies van het Economisch en Sociaal Comité(2),
Volgens de procedure van artikel 251 van het Verdrag(3),
Overwegende hetgeen volgt:
(1) Kabelbaaninstallaties voor personenvervoer, hierna "kabelbaaninstallaties" genoemd, worden ontworpen, aangelegd, in bedrijf genomen en geëxploiteerd met het oog op het vervoer van personen. Bij deze kabelbaaninstallaties gaat het in hoofdzaak om vervoersinstallaties die in toeristische centra in de bergen worden gebruikt en kabelspoorwegen, zweefbanen, gondelbanen, stoeltjesliften en skisleepliften omvatten. Het kan evenwel ook gaan om kabelbaaninstallaties voor bepaalde vormen van stadsvervoer. Bepaalde soorten kabelbaaninstallaties kunnen ook berusten op gans andere basisbeginselen, die niet a priori kunnen worden uitgesloten. Het moet derhalve mogelijk zijn specifieke eisen in te voeren die aan dezelfde veiligheidsdoelstellingen beantwoorden als die welke in deze richtlijn worden vastgelegd.
(2) De exploitatie van kabelbaaninstallaties hangt met name samen met het toerisme, vooral in berggebieden, dat een belangrijke factor is voor de economie van die gebieden en van steeds grotere betekenis is voor de handelsbalans van de lidstaten. Uit technisch oogpunt maakt de sector kabelbaaninstallaties deel uit zowel van de kapitaalgoederenindustrie als van de boven- en ondergrondse bouwnijverheid.
(3) Op de lidstaten rust de verantwoordelijkheid de veiligheid van kabelbaaninstallaties bij de aanleg, de inbedrijfstelling en de exploitatie te verzekeren. Samen met de bevoegde instanties hebben zij verantwoordelijkheden ten aanzien van grondgebruik, ruimtelijke ordening en milieubescherming. De voorschriften van de onderscheidene lidstaten vertonen aanzienlijke verschillen die samenhangen met bijzondere technieken van de nationale industrie, plaatselijke gewoonten en knowhow. Daarin worden bijzondere afmetingen en voorzieningen, alsmede speciale karakteristieken opgelegd. Door deze situatie moeten de constructeurs hun producten voor elke markt opnieuw definiëren waardoor zij geen standaardoplossingen kunnen aanbieden, hetgeen hun concurrentievermogen schaadt.
(4) Om de veiligheid van de kabelbaaninstallaties te verzekeren, is naleving van de fundamentele veiligheids- en gezondheidsvoorschriften een dwingende eis. Deze voorschriften moeten oordeelkundig worden toegepast, in die zin dat rekening moet worden gehouden met de stand van de technologie ten tijde van de bouw, alsmede met technische en economische eisen.
(5) Aangezien kabelbaaninstallaties ook grensoverschrijdend kunnen zijn, kunnen tegenstrijdige nationale regelgevingen de aanleg ervan bemoeilijken.
(6) Daarom dienen, voor de gehele Gemeenschap, voor kabelbaaninstallaties, hun subsystemen en hun veiligheidscomponenten essentiële eisen ten aanzien van veiligheid en bescherming van gezondheid van personen, milieu en consumenten te worden vastgesteld. Anders zou de wederzijdse erkenning van nationale voorschriften uit zowel politiek als technisch oogpunt tot onoplosbare interpretatie- en aansprakelijkheidsproblemen leiden. Een normalisatie zonder voorafgaande vaststelling van geharmoniseerde essentiële basiseisen kan evenmin een oplossing bieden voor de problemen die zich voordoen.
(7) De verantwoordelijkheid voor de goedkeuring van kabelbaaninstallaties wordt in de verschillende lidstaten in de regel toevertrouwd aan een instantie van de bevoegde autoriteiten. De goedkeuring van componenten kan in bepaalde gevallen niet a priori worden gegeven, doch slechts op verzoek van een cliënt. Derhalve kan de voor de inbedrijfstelling van de kabelbaaninstallatie vereiste keuring leiden tot het afkeuren van bepaalde componenten of van bepaalde technologische oplossingen. Dergelijke gevallen leiden tot extra kosten en langere levertijden, en zijn met name voor buitenlandse constructeurs bijzonder ongunstig. De kabelbaaninstallaties worden ook gedurende de exploitatie door de autoriteiten streng gecontroleerd. De oorzaken van ernstige ongevallen kunnen verband houden met de keuze van de plaats, met de vervoersinrichting zelf, met de constructie of met de wijze waarop de inrichting wordt gebruikt en onderhouden.
(8) In deze omstandigheden hangt de veiligheid van de kabelbaaninstallaties evenzeer af van de omgeving als van de kwaliteit van de door de industrie geleverde onderdelen en de wijze waarop deze worden geassembleerd en ter plekke geïnstalleerd, en van de controles tijdens de exploitatie. Hieruit blijkt dat de installatie voor de beoordeling van het veiligheidsniveau als één geheel moet worden beschouwd en dat op communautair niveau een uniforme aanpak van kwaliteitsborging moet worden gevolgd. Teneinde de constructeurs in staat te stellen de huidige problemen te overwinnen, de passagiers een optimaal gebruik te bieden en bovendien een gelijk ontwikkelingsniveau in alle lidstaten te garanderen, is het noodzakelijk een reeks eisen en controle- en keuringsprocedures vast te stellen, die in alle lidstaten op eenvormige wijze worden toegepast.
(9) Eenieder die van kabelinstallaties gebruikmaakt, ongeacht of hij al dan niet afkomstig is uit de Gemeenschap, moet verzekerd kunnen zijn van een toereikend veiligheidsniveau. Hiertoe dienen procedures te worden vastgesteld alsmede methoden voor onderzoek, controle en keuring. Dit resulteert in genormaliseerde technische voorzieningen die in de kabelbaaninstallaties dienen te worden ingebouwd.
(10) Indien Richtlijn 85/337/EEG van de Raad(4) zulks voorschrijft, moet de installatie aan een milieueffectbeoordeling worden onderworpen. Ook buiten de gevallen waarop voornoemde richtlijn betrekking heeft, moet rekening worden gehouden met zowel de bescherming van het milieu als de eisen in verband met een duurzame ontwikkeling van het toerisme.
(11) Kabelbaaninstallaties kunnen binnen het toepassingsgebied vallen van Richtlijn 93/38/EEG van de Raad van 14 juni 1993 houdende coördinatie van de procedures voor het plaatsen van opdrachten in de sectoren water- en energievoorziening, vervoer en telecommunicatie(5).
(12) De technische specificaties moeten in de algemene stukken of in het bestek voor elke opdracht worden vermeld. Ingeval Europese specificaties voorhanden zijn, dienen deze technische specificaties te worden vastgesteld door verwijzing daarnaar.
(13) Het is met op Europees niveau geharmoniseerde normen gemakkelijker aan te tonen dat aan de essentiële eisen is voldaan, aangezien voor een product dat daarmee in overeenstemming is het vermoeden geldt dat het aan de essentiële eisen voldoet. Op Europees niveau geharmoniseerde normen worden door particuliere instellingen opgesteld en mogen niet bindend worden. Het Europees Comité voor Normalisatie (CEN) en het Europees Comité voor Elektrotechnische Normalisatie (Cenelec) zijn te dien einde erkend als bevoegde instellingen voor de vaststelling van geharmoniseerde normen overeenkomstig de op 13 november 1984 ondertekende algemene richtsnoeren voor de samenwerking tussen de Commissie en deze beide instellingen.
(14) In deze richtlijn wordt onder een geharmoniseerde norm verstaan, een technische specificatie (Europese norm of harmonisatiedocument) die door één van beide of beide instellingen is vastgesteld in opdracht van de Commissie overeenkomstig de bepalingen van Richtlijn 98/34/EG van het Europees Parlement en de Raad van 22 juni 1998 betreffende een informatieprocedure op het gebied van normen en technische voorschriften en regels betreffende de diensten van de informatiemaatschappij(6) en overeenkomstig bovengenoemde algemene richtsnoeren. Het is dienstig dat de Commissie met betrekking tot normalisatiekwesties wordt bijgestaan door het bij die richtlijn ingestelde Comité. Het Comité wint zo nodig het advies van technische deskundigen in.
(15) Alleen die veiligheidscomponenten of subsystemen van een installatie die voldoen aan een nationale norm ter omzetting van een geharmoniseerde norm waarvan de verwijzing in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen is gepubliceerd, worden geacht te voldoen aan de desbetreffende essentiële eisen van deze richtlijn, waarbij geen bijzondere rechtvaardiging nodig is.
(16) Bij ontbreken van Europese specificaties moeten de technische specificaties voorzover mogelijk worden vastgesteld door verwijzing naar andere in de Gemeenschap gebruikte normen. De opdrachtgevers kunnen aanvullende specificaties bepalen die nodig zijn ter vervollediging van de Europese specificaties of de andere normen. Die bepalingen moeten er in alle gevallen zorg voor dragen dat wordt voldaan aan de op Europees niveau geharmoniseerde eisen voor kabelbaaninstallaties.
(17) De lidstaten hebben belang bij een internationaal normalisatiesysteem dat normen kan voortbrengen die daadwerkelijk door de internationale handelspartners worden gebruikt en die aan de eisen van het Gemeenschapsbeleid voldoen.
(18) Thans kunnen in sommige lidstaten de opdrachtgevers in de algemene stukken of in het bestek voor elke opdracht de controle- en keuringsprocedures vermelden die op de installaties en de veiligheidscomponenten daarvan zullen worden toegepast. Deze procedures dienen in de toekomst, met name voor componenten, te passen in het kader van de resolutie van de Raad van 21 december 1989 betreffende een globale aanpak op het gebied van de conformiteitsbeoordeling(7). Het begrip "veiligheidscomponent" omvat niet uitsluitend materiële, maar ook immateriële elementen, zoals programmatuur. De conformiteitsbeoordelingsprocedures voor de veiligheidscomponenten dienen te zijn gebaseerd op de modules die zijn ogenomen in Besluit 93/465/EEG van de Raad(8). Voor veiligheidscomponenten dienen de beginselen en de voorwaarden voor de kwaliteitsborging in de ontwerpfase te worden vastgesteld. Dit is noodzakelijk om de algemene toepassing van het kwaliteitsborgingssysteem in de ondernemingen te bevorderen.
(19) Bij de methodische veiligheidsanalyse dient een overzicht te worden gemaakt van de componenten waarop de veiligheid van de installatie berust.
(20) De opdrachtgevers stellen in hun bestekken, met name voor de veiligheidscomponenten, onder verwijzing naar de Europese specificaties de kenmerken vast welke de constructeurs volgens contract in acht moeten nemen. De conformiteit van de componenten hangt daarom in wezen samen met hun toepassingsgebied en niet alleen met het vrije verkeer binnen de gemeenschappelijke markt.
(21) Het is passend dat veiligheidscomponenten worden voorzien van een CE-markering die door de fabrikant of zijn in de Gemeenschap gevestigde gemachtigde wordt aangebracht. De CE-markering geeft aan dat de veiligheidscomponent voldoet aan de bepalingen van deze richtlijn en van andere toepasselijke communautaire richtlijnen waarin een CE-markering wordt voorgeschreven.
(22) De CE-markering hoeft niet te worden aangebracht op subsystemen die onder de bepalingen van deze richtlijn vallen, maar er kan mee worden volstaan op basis van de conformiteitsbeoordeling - overeenkomstig de in deze richtlijn vastgestelde procedure uitgevoerd -, de verklaring van overeenstemming op te stellen. Dit doet geen afbreuk aan de verplichting van de constructeur om de CE-markering op bepaalde subsystemen aan te brengen om aan te tonen dat zij overeenstemmen met andere communautaire voorschriften.
(23) De verantwoordelijkheid van de lidstaten op hun grondgebied ten aanzien van de veiligheid, de volksgezondheid en andere onder de essentiële eisen vallende aspecten moet worden erkend in een vrijwaringsclausule die in passende communautaire procedures voorziet.
(24) Er dient een procedure voor de keuring van de subsystemen van een installatie vóór de inbedrijfstelling te zijn. Die keuring moet de bevoegde instanties de verzekering geven dat het resultaat in elk stadium van het ontwerp, de productie en de inbedrijfstelling in overeenstemming is met de bepalingen die van toepassing zijn. De constructeurs moeten kunnen rekenen op een gelijke behandeling ongeacht de lidstaat in kwestie. Derhalve dienen ook de beginselen en voorwaarden voor de EG-keuring van de subsystemen van een installatie te worden vastgesteld.
(25) Bij de veiligheidsanalyse moet rekening worden gehouden met de factoren die verband houden met de exploitatie van de installaties, doch zonder het beginsel van het vrije verkeer van goederen of de veiligheid van deze installaties uit het oog te verliezen. Hoewel de richtlijn geen betrekking heeft op de eigenlijke exploitatie van de installaties, dient de Commissie de lidstaten daarom een reeks aanbevelingen voor te stellen opdat bij de exploitatie van de installaties op hun grondgebied wordt gezorgd voor een hoog beschermingsniveau van de gebruikers, het personeel en derden.
(26) Technologische innovaties bij kabelbaaninstallaties kunnen slechts op ware grootte worden getest bij de bouw van een nieuwe installatie. Daarom moet worden voorzien in een procedure waarin, met inachtneming van de verplichting om aan de essentiële eisen te voldoen, bijzondere voorwaarden worden vastgesteld.
(27) Installaties waarvoor een vergunning is verleend maar waarvan de aanleg nog niet is aangevangen of die reeds in aanbouw zijn, dienen aan de bepalingen van de richtlijn te voldoen, tenzij de lidstaten daarvan onder opgave van redenen afstand nemen en een even hoog beschermingsniveau wordt bereikt. Bij het ombouwen van bestaande installaties moeten de bepalingen van de richtlijn in acht worden genomen wanneer voor het ombouwen een vergunning volgens de wettelijke voorschriften van de lidstaat in kwestie vereist is.
(28) Er bestaat geen noodzaak om alle reeds bestaande installaties in overeenstemming te brengen met de bepalingen die van toepassing zijn op nieuwe installaties. Zulks kan echter wel noodzakelijk blijken wanneer niet is voldaan aan de essentiële veiligheidscriteria. De Commissie moet voor dergelijke gevallen een reeks aanbevelingen aan de lidstaten doen, opdat de installaties op hun grondgebied een hoog beschermingsniveau garanderen, dit in het licht van de bepalingen die van toepassing zijn op nieuwe installaties.
(29) De aangemelde instanties die belast zijn met de uitvoering van de conformiteitsbeoordelingsprocedures dienen zowel voor veiligheidscomponenten als voor subsystemen van installaties hun besluiten zoveel mogelijk te coördineren, met name wanneer Europese specificaties ontbreken. De Commissie dient hierop toe te zien.
(30) Het is noodzakelijk voor de passende uitvoering van de essentiële eisen in het bijzonder op het niveau van de veiligheid van de installatie en de coördinatie van de procedures, een comité in te stellen.
(31) De voor de uitvoering van deze richtlijn vereiste maatregelen worden vastgesteld overeenkomstig Besluit 1999/468/EG van de Raad van 28 juni 1999 tot vaststelling van de voorwaarden voor de uitoefening van de aan de Commissie verleende uitvoeringsbevoegdheden(9),
HEBBEN DE VOLGENDE RICHTLIJN VASTGESTELD:
HOOFDSTUK I
ALGEMEEN
Artikel 1
1. Deze richtlijn heeft betrekking op kabelbaaninstallaties voor personenvervoer.
2. Voor de toepassing van deze richtlijn wordt onder "kabelbaaninstallaties voor personenvervoer" verstaan, installaties bestaande uit verschillende componenten, die ontworpen, gebouwd, geassembleerd en in bedrijf gesteld worden met het oog op het vervoer van personen.
Bij deze op het betrokken terrein aangelegde installaties geschiedt het vervoer van personen met voertuigen of met sleeptoestellen, die worden voortgetrokken door en/of opgehangen zijn aan langsheen het tracé aangebrachte kabels.
3. De betrokken installaties zijn:
a) kabelspoorwegen en andere installaties waarvan de voertuigen worden gedragen door wielen of door andere draagvoorzieningen en voortbewogen met één of meer kabels;
b) zweefbanen waarvan de voertuigen worden gedragen en/of voortbewogen door één of meer kabels; deze categorie omvat ook gondelbanen en stoeltjesliften;
c) skisleepliften die gebruikers welke met passende benodigdheden zijn uitgerust, langs kabels voorttrekken.
4. Deze richtlijn is van toepassing op
- installaties die na de inwerkingtreding van de richtlijn gebouwd en in bedrijf gesteld worden,
- subsystemen en veiligheidscomponenten die na de inwerkingtreding van de richtlijn in de handel gebracht worden.
Deze richtlijn heeft betrekking op de harmonisatiebepalingen die noodzakelijk en voldoende zijn om de naleving van de in artikel 3, lid 1, bedoelde essentiële eisen te waarborgen.
Indien belangrijke bestanddelen, subsystemen of veiligheidscomponenten van bestaande installaties zodanig worden gewijzigd dat de betrokken lidstaat een nieuwe vergunning tot inbedrijfstelling moet afgeven, dienen die wijzigingen en de gevolgen daarvan voor de installatie in haar geheel te voldoen aan de essentiële eisen van artikel 3, lid 1.
5. Voor de toepassing van deze richtlijn wordt verstaan onder:
- installatie: een compleet op het betrokken terrein aangelegd systeem, bestaande uit infrastructuur en de in bijlage I beschreven subsystemen; de infrastructuur, die speciaal voor iedere installatie wordt ontworpen en ter plaatse wordt aangelegd, omvat het tracé, de systeemdata, de voor de bouw en de werking van de installatie noodzakelijke stations- en lijnconstructies, met inbegrip van de funderingen;
- veiligheidscomponent: een elementair onderdeel, een groep van onderdelen, een deelverzameling of een verzameling van materiaal alsmede elke inrichting, dat/die in de installatie ter waarborging van de veiligheid verwerkt is en in de veiligheidsanalyse is geïdentificeerd, en waarvan een defect of een werkingsfout een risico inhoudt voor de veiligheid of de gezondheid van personen, ongeacht of het passagiers, personeel of derden betreft;
- opdrachtgever: iedere natuurlijke of rechtspersoon voor wiens rekening een installatie wordt gebouwd;
- bedrijfstechnische voorwaarden: alle technische voorzieningen en maatregelen die van invloed zijn op het ontwerp en de uitvoering en die vereist zijn voor een veilige werking;
- onderhoudstechnische voorwaarden: alle technische voorzieningen en maatregelen die van invloed zijn op het ontwerp en de uitvoering en die vereist zijn voor het onderhoud ter verzekering van een veilige werking.
6. Van het toepassingsgebied van deze richtlijn zijn uitgesloten:
- liften in de zin van Richtlijn 95/16/EG(10);
- traditioneel gebouwde kabeltrams;
- installaties die gebruikt worden voor landbouwdoeleinden;
- al dan niet vaste kermistoestellen en installaties in pretparken, die worden gebruikt voor vrijetijdsbesteding en niet voor personenvervoer;
- mijnbouwinstallaties en installaties die aangelegd of gebruikt worden voor industriële doeleinden;
- kabelponten;
- tandradbanen;
- met kettingen voortbewogen installaties.
Artikel 2
1. De bepalingen van deze richtlijn zijn van toepassing onverminderd de andere communautaire richtlijnen, doch voor de naleving van de essentiële eisen van deze richtlijn kunnen speciaal daartoe vast te stellen Europese specificaties noodzakelijk zijn.
2. Onder "Europese specificatie" wordt verstaan: een gemeenschappelijke technische specificatie, een Europese technische goedkeuring of een nationale norm waarin een Europese norm omgezet is.
3. De verwijzingen naar de Europese specificaties, die ofwel gemeenschappelijke technische specificaties zijn ofwel Europese technische goedkeuringen in de zin van Richtlijn 93/38/EEG, ofwel nationale normen die worden gebruikt voor de omzetting van geharmoniseerde Europese normen, worden bekendgemaakt in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen.
4. De lidstaten publiceren de verwijzingen naar de nationale normen waarbij de op Europees niveau geharmoniseerde normen zijn omgezet.
5. Bij ontbreken van op Europees niveau geharmoniseerde normen treffen de lidstaten de maatregelen die zij nodig achten om de betrokken partijen in kennis te stellen van de bestaande nationale normen en technische specificaties die belangrijk of nuttig worden geacht voor de juiste toepassing van de essentiële eisen van artikel 3, lid 1.
6. Aanvullende technische specificaties die noodzakelijk zijn ter vervollediging van de Europese specificaties of andere normen, mogen de essentiële eisen van artikel 3, lid 1, niet in het gedrang brengen.
7. Wanneer een lidstaat of de Commissie van mening is dat de in lid 2 bedoelde Europese specificaties niet geheel voldoen aan de in artikel 3, lid 1, bedoelde essentiële eisen, legt de Commissie of de lidstaat de kwestie, met opgave van redenen, voor aan het in artikel 17 bedoelde comité. Het comité brengt met spoed advies uit.
Afhankelijk van het advies van dit comité en - in geval van op Europees niveau geharmoniseerde normen - na raadpleging van het bij Richtlijn 93/34/EG ingestelde comité, deelt de Commissie de lidstaten mee of er al dan niet dient te worden overgegaan tot schrapping van de betreffende Europese specificaties uit de in lid 3, lid 1, bedoelde publicaties.
Artikel 3
1. De installaties en de bijbehorende infrastructuur, de subsystemen en de veiligheidscomponenten van een installatie moeten voldoen aan de in bijlage II vermelde essentiële eisen welke daarop van toepassing zijn.
2. Wanneer een nationale norm ter omzetting van een op Europees niveau geharmoniseerde norm, waarvan de verwijzing in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen is gepubliceerd, de fundamentele eisen van bijlage II afdekt, geldt het vermoeden dat volgens deze norm vervaardigde installaties en bijbehorende infrastructuur, subsystemen en veiligheidscomponenten van een installatie voldoen aan de desbetreffende essentiële eisen.
Artikel 4
1. Elk installatieproject wordt op verzoek van de opdrachtgever of zijn gemachtigde onderworpen aan een veiligheidsanalyse als omschreven in bijlage III. Daarbij wordt rekening gehouden met alle veiligheidsaspecten van het systeem en zijn omgeving in het kader van ontwerp, uitvoering en inbedrijfstelling en kunnen, op basis van de opgedane ervaring, de risico's worden onderkend die zich tijdens de werking kunnen voordoen.
2. Aan de hand van de veiligheidsanalyse wordt een veiligheidsrapport opgesteld dat aangeeft welke maatregelen moeten worden genomen om risico's uit te sluiten en een lijst bevat van de veiligheidscomponenten en de subsystemen waarvoor de in hoofdstuk II respectievelijk hoofdstuk II bedoelde bepalingen gelden.
HOOFDSTUK II
VEILIGHEIDSCOMPONENTEN
Artikel 5
1. De lidstaten nemen alle vereiste maatregelen opdat de veiligheidscomponenten:
- alleen in de handel worden gebracht indien zij de uitvoering mogelijk maken van installaties die aan de in artikel 3, lid 1, bedoelde essentiële eisen voldoen;
- alleen in bedrijf worden genomen indien zij de uitvoering mogelijk maken van installaties die, zolang zij naar behoren worden geïnstalleerd en onderhouden en volgens hun bestemming worden gebruikt, geen gevaar opleveren voor de veiligheid en de gezondheid van personen en eventueel de veiligheid van goederen.
2. De bepalingen van deze richtlijn doen geen afbreuk aan de bevoegdheid van de lidstaten om met eerbiediging van het Verdrag de eisen voor te schrijven die zij bij het gebruik van de betreffende installaties noodzakelijk achten voor de bescherming van personen, inzonderheid van personeel, voorzover deze voorschriften geen wijzigingen van deze installaties ten opzichte van de bepalingen van deze richtlijn inhouden.
Artikel 6
De lidstaten kunnen op hun grondgebied en op grond van deze richtlijn het in de handel brengen van veiligheidscomponenten voor gebruik voor installaties niet verbieden, beperken of belemmeren, wanneer die componenten aan deze richtlijn voldoen.
Artikel 7
1. De lidstaten gaan ervan uit dat de in artikel 4, lid 2, bedoelde veiligheidscomponenten die zijn voorzien van een CE-markering van overeenstemming volgens het model van bijlage IX en van een EG-verklaring van overeenstemming als bedoeld in bijlage IV, in overeenstemming zijn met alle bepalingen van deze richtlijn.
2. Voordat een veiligheidscomponent in de handel wordt gebracht, moet de fabrikant of diens in de Gemeenschap gevestigde gemachtigde
a) de veiligheidscomponent onderwerpen aan een conformiteitsbeoordelingsprocedure volgens bijlage V, en
b) de CE-markering van overeenstemming op de veiligheidscomponent aanbrengen en een EG-verklaring van overeenstemming volgens bijlage IV opstellen op basis van de modules van Besluit 93/465/EEG.
3. De overeenstemmingsbeoordelingsprocedure voor een veiligheidscomponent wordt op verzoek van de fabrikant of diens in de Gemeenschap gevestigde gemachtigde uitgevoerd door de in artikel 16 bedoelde aangemelde instantie die hij daartoe heeft gekozen.
4. Ingeval de veiligheidscomponenten onderworpen zijn aan andere richtlijnen die op andere aspecten betrekking hebben en die voorzien in het aanbrengen van een CE-markering van overeenstemming, dan geeft deze markering aan dat de veiligheidscomponenten geacht worden in overeenstemming te zijn met de eisen van die andere richtlijnen.
5. Indien noch de fabrikant noch diens in de Gemeenschap gevestigde gemachtigde aan de verplichtingen van de leden 1 tot en met 4 heeft voldaan, rusten deze verplichtingen op eenieder die de veiligheidscomponent in de Gemeenschap in de handel brengt. Dezelfde verplichtingen gelden voor degene die veiligheidscomponenten voor eigen gebruik vervaardigt.
HOOFDSTUK III
SUBSYSTEMEN
Artikel 8
De lidstaten nemen alle vereiste maatregelen opdat de in bijlage I bedoelde subsystemen alleen in de handel worden gebracht indien zij de uitvoering mogelijk maken van installaties die aan de in artikel 3, lid 1, bedoelde essentiële eisen voldoen.
Artikel 9
De lidstaten kunnen op hun grondgebied en op grond van deze richtlijn het in de handel brengen van subsystemen voor gebruik op kabelbaaninstallaties niet verbieden, beperken of belemmeren, wanneer die subsystemen aan de bepalingen van deze richtlijn voldoen.
Artikel 10
1. De lidstaten gaan ervan uit dat de in bijlage I bedoelde subsystemen die zijn voorzien van de EG-verklaring van overeenstemming volgens het model in bijlage VI en vergezeld gaan van de in lid 3 van dit artikel bedoelde technische documentatie, in overeenstemming zijn met de in artikel 3, lid 1, bedoelde dienovereenkomstige essentiële eisen.
2. De EG-keuringsprocedure voor subsystemen wordt op verzoek van de fabrikant of diens in de Gemeenschap gevestigde gemachtigde of, indien er geen gemachtigde is, op verzoek van de natuurlijke of rechtspersoon die het subsysteem in de handel brengt, ingeleid door de in artikel 16 bedoelde aangemelde instantie die de fabrikant of diens gemachtigde of de natuurlijke of rechtspersoon daartoe heeft gekozen. De EG-verklaring van overeenstemming wordt opgesteld door de fabrikant of diens gemachtigde of de natuurlijke of rechtspersoon, op grond van de in bijlage VII bedoelde EG-keuringsprocedure.
3. De aangemelde instantie stelt het EG-keuringscertificaat op overeenkomstig bijlage VII en stelt de technische documentatie samen die bij het EG-keuringscertificaat wordt gevoegd. De technische documentatie moet alle noodzakelijke documenten bevatten met betrekking tot de kenmerken van het subsysteem alsook in voorkomend geval alle stukken tot staving van de overeenstemming van de veiligheidscomponenten. De technische documentatie dient tevens alle gegevens te bevatten betreffende de gebruiksvoorwaarden en -beperkingen en de voorschriften inzake onderhoud.
HOOFDSTUK IV
INSTALLATIES
Artikel 11
1. Elke lidstaat stelt een vergunningsprocedure vast voor de bouw en de inbedrijfstelling van de installaties die op zijn grondgebied worden aangelegd.
2. De lidstaten nemen alle passende maatregelen en stellen de procedures vast, om ervoor te zorgen dat de in bijlage I genoemde veiligheidscomponenten en subsystemen bij installaties die op hun grondgebied worden gebouwd, alleen worden ingebouwd en in bedrijf gesteld indien zij ertoe bijdragen dat deze installaties, mits naar behoren geïnstalleerd en onderhouden en in overeenstemming met hun bestemming gebruikt, de veiligheid en de gezondheid van personen en eventueel de veiligheid van de goederen niet in gevaar kunnen brengen.
3. Indien een lidstaat van oordeel is dat een in bijlage I bedoelde veiligheidscomponent of subsysteem ten aanzien van ontwerp of constructie innoverende kenmerken vertoont, neemt hij alle passende maatregelen en kan hij aan de bouw en/of de inbedrijfstelling van een installatie waarbij een dergelijk innoverend veiligheidscomponent of subsysteem zal worden toegepast, bijzondere voorwaarden verbinden. Hij stelt de Commissie onverwijld in kennis van de bijzondere voorwaarden en de redenen daarvoor. De Commissie legt deze kwestie onverwijld voor aan het in artikel 17 bedoelde comité.
4. De lidstaten nemen alle passende maatregelen om ervoor te zorgen dat de installaties slechts gebouwd en in bedrijf gesteld worden indien zij op zodanige wijze zijn ontworpen en uitgevoerd dat zij beantwoorden aan de in artikel 3, lid 1, bedoelde essentiële eisen.
5. De lidstaten kunnen op basis van het bepaalde in lid 1 het vrije verkeer van de in bijlage I bedoelde veiligheidscomponenten en subsystemen die vergezeld gaan van een EG-verklaring van overeenstemming in de zin van artikel 7 of artikel 10 niet verbieden, beperken of belemmeren.
6. De opdrachtgever of diens gemachtigde legt de veiligheidsanalyse, de in bijlage I bedoelde veiligheidscomponenten en de EG-verklaringen van overeenstemming en de bijbehorende technische documentatie van de subsystemen voor aan de voor de goedkeuring van de installatie bevoegde instantie en bewaart een kopie daarvan bij de installatie.
7. De lidstaten vergewissen zich ervan dat de veiligheidsanalyse, het veiligheidsrapport en de technische documentatie beschikbaar zijn en alle documenten bevatten met betrekking tot de kenmerken van de installatie alsook in voorkomend geval alle stukken tot staving van de overeenstemming van de in bijlage I bedoelde veiligheidscomponenten en subsystemen. Tevens dienen alle documenten beschikbaar te zijn betreffende de gebruiksvoorwaarden en gebruiksbeperkingen en de volledige informatie met betrekking tot onderhoud, toezicht, afstelling en instandhouding.
Artikel 12
Onverminderd andere wettelijke bepalingen, mogen de lidstaten de bouw en de inbedrijfstelling op hun grondgebied van installaties die aan de bepalingen van deze richtlijn voldoen, niet verbieden, beperken of belemmeren.
Artikel 13
De lidstaten zorgen ervoor dat een installatie slechts in bedrijf kan worden gehouden wanneer zij voldoet aan de voorwaarden van het veiligheidsrapport.
HOOFDSTUK V
VRIJWARINGSMAATREGELEN
Artikel 14
1. Stelt een lidstaat vast dat een veiligheidscomponent die voorzien is van de CE-markering van overeenstemming en die in overeenstemming met zijn bestemming in de handel werd gebracht en wordt gebruikt, ofwel een subsysteem dat voorzien is van de in artikel 10, lid 1, bedoelde EG-verklaring van overeenstemming en dat in overeenstemming met zijn bestemming wordt gebruikt, gevaar kan opleveren voor de gezondheid en veiligheid van personen, en eventueel voor de veiligheid van goederen, dan neemt die lidstaat alle passende maatregelen om de gebruiksomstandigheden voor deze veiligheidscomponent of dit subsysteem te beperken of om het gebruik ervan te verbieden.
De lidstaat stelt de Commissie onmiddellijk van de getroffen maatregelen in kennis en geeft de redenen van zijn besluit aan, waarbij hij vermeldt of de niet-overeenstemming met name voortvloeit uit:
a) het niet beantwoorden aan de in artikel 3, lid 1, bedoelde essentiële eisen;
b) een verkeerde toepassing van de in artikel 2, lid 2, bedoelde Europese specificaties, voorzover de toepassing van die specificaties wordt aangevoerd;
c) een leemte in de in artikel 2, lid 2, bedoelde Europese specificaties.
2. De Commissie treedt zo spoedig mogelijk met de betrokken partijen in overleg. Wanneer de Commissie na het overleg vaststelt dat:
- de maatregelen gerechtvaardigd zijn, stelt zij de lidstaat die ze heeft genomen en de overige lidstaten, daarvan onmiddellijk in kennis; indien het in lid 1 bedoelde besluit gemotiveerd wordt door een leemte in de Europese specificaties leidt de Commissie, na overleg met de betrokken partijen, de in artikel 2, lid 7, bedoelde procedure in, indien de lidstaat die het besluit heeft genomen, voornemens is het te handhaven;
- de maatregelen betreffende een veiligheidscomponent niet gerechtvaardigd zijn, stelt zij de fabrikant of diens in de Gemeenschap gevestigde gemachtigde en de lidstaat die de maatregelen heeft genomen, daarvan onmiddellijk in kennis.
- de maatregelen betreffende een subsysteem niet gerechtvaardigd zijn, stelt zij de fabrikant of diens in de Gemeenschap gevestigde gemachtigde of, indien er geen gemachtigde is, de natuurlijke of rechtspersoon die het subsysteem in de handel heeft gebracht en de lidstaat die de maatregelen heeft genomen, daarvan onmiddellijk in kennis.
3. Wanneer een veiligheidscomponent die voorzien is van de CE-markering van overeenstemming niet in overeenstemming blijkt te zijn, neemt de bevoegde lidstaat passende maatregelen tegen degene die deze markering op de veiligheidscomponent heeft aangebracht en de EG-verklaring heeft opgesteld en stelt hij de Commissie en de overige lidstaten daarvan in kennis.
4. Wanneer een subsysteem dat voorzien is van de EG-verklaring van overeenstemming niet in overeenstemming blijkt te zijn, neemt de bevoegde lidstaat passende maatregelen tegen degene die de verklaring heeft opgesteld en stelt hij de Commissie en de overige lidstaten daarvan in kennis.
5. De Commissie draagt er zorg voor dat de lidstaten op de hoogte worden gehouden van de resultaten van deze procedure.
Artikel 15
Stelt een lidstaat vast dat een goedgekeurde installatie die conform haar bestemming wordt gebruikt, een gevaar oplevert voor de veiligheid en de gezondheid van personen en eventueel voor de veiligheid van goederen, neemt hij alle passende maatregelen om ervoor te zorgen dat aan alle essentiële eisen wordt voldaan of om de exploitatie van de installatie te verbieden.
HOOFDSTUK VI
AANGEMELDE INSTANTIES
Artikel 16
1. De lidstaten melden bij de Commissie en de overige lidstaten de instanties aan die met de uitvoering van de overeenstemmingsbeoordelingsprocedure bedoeld in artikel 7 en artikel 10 zijn belast, en vermelden daarbij voor elke instantie de bevoegdheden. De Commissie kent deze instanties een identificatienummer toe. De Commissie maakt de lijst van deze instanties met hun respectieve identificatienummer en bevoegdheden bekend in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen en draagt zorg voor de bijwerking van deze lijst.
2. Bij de beoordeling van de aan te melden instanties moeten de lidstaten de in bijlage VIII opgenomen criteria hanteren. De instanties die voldoen aan de beoordelingscriteria welke in de relevante geharmoniseerde Europese normen zijn opgenomen, worden geacht aan de genoemde criteria te voldoen.
3. Indien een lidstaat vaststelt dat een aangewezen instantie niet meer voldoet aan de criteria van bijlage VIII, trekt de betrokken lidstaat zijn aanmelding in. Hij brengt de Commissie en de overige lidstaten daarvan onverwijld op de hoogte.
4. Er komt, indien nodig, een coördinatie van de aangemelde instanties overeenkomstig artikel 17.
HOOFDSTUK VII
COMITÉ
Artikel 17
1. De Commissie wordt bijgestaan door een comité.
2. Wanneer naar dit lid wordt verwezen zijn de artikelen 3 en 7 van Besluit 1999/468/EG van toepassing, met inachtneming van het bepaalde in artikel 8 van dat besluit.
3. Het comité stelt zelf zijn reglement van orde vast.
HOOFDSTUK VIII
CE-MARKERING VAN OVEREENSTEMMING
Artikel 18
1. De CE-markering van overeenstemming bestaat uit de initialen "CE" in de grafische vorm van bijlage IX.
2. De CE-markering van overeenstemming moet zichtbaar en leesbaar worden aangebracht op iedere veiligheidscomponent of indien dit niet mogelijk is, op een vast aan het component bevestigd etiket.
3. Het is verboden om op veiligheidscomponenten merktekens aan te brengen waardoor er bij derden verwarring kan ontstaan ten aanzien van de betekenis en de vorm van de CE-markering van overeenstemming. Er kunnen andere merktekens worden aangebracht, mits zij de zichtbaarheid en de leesbaarheid van de CE-markering niet verminderen.
4. Onverminderd artikel 14:
a) ontstaat, wanneer een lidstaat vaststelt dat de CE-markering ten onrechte is aangebracht, voor de constructeur van het veiligheidscomponent of diens in de Gemeenschap gevestigde gemachtigde, de verplichting om het product weer in overeenstemming te brengen met de voor de CE-markering geldende bepalingen en een einde te maken aan de overtreding onder de door die lidstaat vastgestelde voorwaarden;
b) moet de lidstaat, indien de tekortkoming blijft bestaan, alle passende maatregelen treffen om het in de handel brengen van de betrokken veiligheidscomponent te beperken of te verbieden dan wel om te zorgen dat de component uit de handel wordt genomen volgens de procedure van artikel 14.
HOOFDSTUK IX
SLOTBEPALINGEN
Artikel 19
Ieder krachtens deze richtlijn genomen besluit dat leidt tot beperking van het gebruik van veiligheidscomponenten of subsystemen in een installatie of van het in de handel brengen daarvan wordt gemotiveerd. Het wordt zo spoedig mogelijk aan de belanghebbende ter kennis gebracht, met vermelding van de rechtsmiddelen die volgens de in de betrokken lidstaat geldende wetgeving openstaan, en de termijnen waarbinnen deze rechtsmiddelen moeten worden ingesteld.
Artikel 20
Installaties waarvoor een vergunning is verleend maar waarvan de aanleg vóór de datum van inwerkingtreding van deze richtlijn nog niet is aangevangen, dienen aan de bepalingen van de richtlijn te voldoen, tenzij de lidstaten daarvan onder opgave van redenen afwijken doch zonder afstand te nemen van een even hoog beschermingsniveau.
Artikel 21
1. De lidstaten dragen zorg voor aanneming en bekendmaking van de nodige wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen om uiterlijk op 3 mei 2002 aan deze richtlijn te voldoen. Zij stellen de Commissie daarvan onverwijld in kennis.
Wanneer de lidstaten deze bepalingen aannemen, wordt in die bepalingen naar de onderhavige richtlijn verwezen of wordt hiernaar verwezen bij de officiële bekendmaking van de bepalingen. De regels voor deze verwijzing worden vastgesteld door de lidstaten.
2. De lidstaten delen de Commissie de tekst van de bepalingen van intern recht mee die zij op het onder deze richtlijn vallende gebied vaststellen.
3. De lidstaten geven gedurende vier jaar na de inwerkingtreding van de richtlijn toestemming:
- voor de bouw en inbedrijfstelling van installaties,
- voor het in de handel brengen van subsystemen en veiligheidscomponenten,
die met de op de datum van inwerkingtreding van deze richtlijn op hun grondgebied geldende voorschriften in overeenstemming zijn.
4. De Commissie legt uiterlijk op 3 mei 2004 aan het Europees Parlement en de Raad een verslag voor over de uitvoering van deze richtlijn, en met name artikel 1, lid 6, en artikel 17, en doet eventueel voorstellen.
Artikel 22
Deze richtlijn treedt in werking op de dag van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Gemeenschappen.
Artikel 23
Deze richtlijn is gericht tot de lidstaten.
Gedaan te Brussel, 20 maart 2000.