32003R1217
L 169/44
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1217/2003 НА КОМИСИЯТА
от 4 юли 2003 година
за определяне на общи спецификации за национални програми за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2320/2002 на Европейския парламент и Съвета от 16 декември 2002 г. относно създаване на общи правила за сигурността на гражданското въздухоплаване (1), и по-специално член 7, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Разработването и прилагането на национална програма за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване от всяка държава-членка е извънредно важно за осигуряване на ефективността на нейната национална програма за сигурност на гражданското въздухоплаване в съответствие с член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2320/2002 г.
(2)
Спецификациите за националната програма за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване, която се прилага от държавите-членки, би следвало да осигурява хармонизиран подход в това отношение. Поради това регламентът е най-подходящият инструмент за тази цел.
(3)
Извършването на мониторинг на националните програми за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване на общностно равнище изисква хармонизиран подход към оценката на спазването на национално равнище.
(4)
За да бъдат ефективни, одитите, за които отговаря компетентният орган, би следвало да се извършват редовно. Те не би следвало да се ограничават по отношение на предмета, етапа или момента, в който се извършват. Тяхната форма би следвало да бъде най-подходящата за осигуряване на тяхната ефективност.
(5)
Би следвало да се дава приоритет на разработването на подробна обща методология за извършване на одитите.
(6)
Необходимо е да се разработи хармонизиран начин за докладване на предприетите мерки за изпълнение на задълженията по настоящия регламент и на състоянието на авиационната сигурност на летищата на територията на държавите-членки.
(7)
Националните програми за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване би следвало да се основават на най-добрите практики. Тези най-добри практики би следвало да се споделят между държавите-членки.
(8)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по сигурност на гражданското въздухоплаване,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ЦЕЛ И ДЕФИНИЦИИ
Член 1
Цел
Настоящият регламент постановява общите спецификации за национални програми за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване, които трябва да се прилагат от всяка държава-членка. Това включва определянето на общи изисквания за програмите за контрол на качеството, обща методология за извършване на одити и общи изисквания към одиторите.
Член 2
Дефиниции
За целите на настоящия регламент се прилагат следните дефиниции:
1.
„компетентен орган“ означава националният орган, определен от държава-членка в съответствие с член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2320/2002, да отговаря за координацията и осъществяване на мониторинг на прилагането на нейната национална програма за сигурност на гражданското въздухоплаване;
2.
„одит“ означава всички процедури или процеси, използвани за извършване на мониторинг на спазването на национално равнище. Той обхваща одити на сигурността, инспекции, разследвания, тестове и проучвания;
3.
„одитор“ означава всяко лице, което извършва одити на национално равнище;
4.
„недостатък“ означава неспазване на изискванията за авиационна сигурност;
5.
„инспекция“ означава преглед на прилагането на един или повече аспекти на мерките и процедурите за сигурност, за да се определи колко ефективно те се осъществяват;
6.
„разследване“ означава проучване на произшествие, свързано с сигурността, и обяснение на неговата причина, за да се избегне то да се случи повторно и да се предприемат правни действия;
7.
„програма за контрол на качеството“ означава националната програма за контрол на качеството на сигурността на гражданското въздухоплаване;
8.
„одит на сигурността“ означава задълбочено проучване на всички аспекти на мерките и процедурите за сигурност, за да се определи дали те са били прилагани непрекъснато в съответствие с постоянен стандарт;
9.
„произшествие, свързано със сигурността“ означава събитие с негативни последици за сигурността и сигурността на лица и имущество;
10.
„проучване“ означава оценка на операциите, за да се определят нуждите, свързани със сигурността. Това включва идентифициране на уязвимите места, които могат да се използват за извършване на актове на неправомерно вмешателство, независимо от прилагането на мерките и процедурите за сигурност, и препоръчването на компенсаторни защитни мерки, съизмерими със заплахата на всеки идентифициран риск;
11.
„тест“ означава изпитването на мерки, свързани с авиационната сигурност, когато компетентният орган въвежда или симулира извършването на неправомерен акт за целите на проучване на ефикасността и прилагането на съществуващите мерки за сигурност.
ГЛАВА II
ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ПРОГРАМИТЕ ЗА КОНТРОЛ НА КАЧЕСТВОТО
Член 3
Правомощия на компетентния орган
За да осигурят ефективността на своите национални програми за сигурност на гражданското въздухоплаване, държавите-членки предоставят на компетентните органи необходимите изпълнителни правомощия.
Член 4
Съдържание на програмата за контрол на качеството
1. Програмата за контрол на качеството съдържа всички необходими мерки за извършване на мониторинг на контрола на качеството, предприети, за да се оценява редовно изпълнението на националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване, включително на политиките, върху които тя се основава.
2. Програмата за контрол на качеството включва и засяга следните елементи:
а)
организационна структура, отговорности и ресурси;
б)
длъжностни характеристики и квалификация на всички одитори, които отговарят за осъществяването на програмата за контрол на качеството;
в)
оперативни дейности, свързани с мониторинга, включително типове, цел, съдържание, честота и основна задача на одитите на сигурността, проучванията и тестовете, както и класифициране на спазването и обхвата и на отговорностите на разследванията, когато това е приложимо;
г)
дейности, свързани с отстраняване на недостатъци, предоставящи подробна информация относно докладването на недостатъка, проследяването и отстраняването, за да се осигури ефективно спазване на изискванията на авиационната сигурност;
д)
мерки за изпълнение; и
е)
съобщения и докладване на предприетите дейности и на нивото на спазване на изискванията на авиационната сигурност.
Член 5
Мониторинг за съответствие
1. Върху прилагането на националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване се извършва мониторинг.
2. Мониторингът се извършва в съответствие с програмата за контрол на качеството, като се вземат предвид равнището на заплахите, типът и характерът на операциите, стандартът на прилагане и други фактори и оценки, които изискват по-често извършване на мониторинг.
3. Управлението, определянето на приоритетите и организацията на програмата за контрол на качеството се извършва независимо от оперативното изпълнение на вземаните мерки по националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване.
Член 6
Докладване
1. Държавите-членки предават ежегодно на Комисията доклад относно предприетите мерки за изпълнение на техните задължения по настоящия регламент и за състоянието на авиационната сигурност на летищата, разположени на тяхна територия. Насоки за изготвяне на докладите са изложени в приложение I.
2. Референтният период за доклада е 1 януари - 31 декември. Докладът трябва да се представи в срок от два месеца от приключване на този период. По изключение той трябва да се представи до края на февруари 2004 г. за периода от 19 юли 2003 г. до 31 декември 2003 г.
ГЛАВА III
ОБЩА МЕТОДОЛОГИЯ ЗА ИЗВЪРШВАНЕ НА ОДИТИ
Член 7
Извършване на одити
Дейностите, свързани с извършване на мониторинг на спазването, включват както обявени, така и необявени дейности.
Член 8
Класифициране на съответствието
Одитите, инспекциите и тестовете на сигурността оценяват прилагането на националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване, като използват хармонизираната система за класифициране на спазването, изложена в приложение II.
ГЛАВА IV
ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ОДИТОРИТЕ
Член 9
Наличност на одитори
Всяка държава-членка предприема необходимите мерки, за да осигури достатъчен брой одитори да бъдат на разположение за осъществяване на всички дейности по извършване на мониторинг на съответствието.
Член 10
Критерии за квалификация на одитори
1. Всяка държава-членка трябва да осигури одиторите, които изпълняват функции от името на компетентния орган, да имат подходящи квалификации, които включват достатъчен теоретичен и практически опит в съответната област.
2. Одиторите трябва да имат:
а)
добро разбиране на националната програма за сигурност на гражданското въздухоплаване и как тя се прилага за операциите, на които се извършва преглед;
б)
когато е целесъобразно, познаване на по-строги мерки, приложими в съответната държава-членка, и местоположението, където се извършва прегледът;
в)
добро познаване на работно равнище на технологиите и техниките за сигурност;
г)
познаване на принципите, процедурите и техниките за извършване на одит;
д)
познаване на работно равнище на операциите, на които се извършва одит.
ГЛАВА V
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 11
Споделяне на най-добрите практики
Държавите-членки информират Комисията за най-добрите практики по отношение на програмите за контрол на качеството, методологиите на одита и одиторите. Комисията споделя тази информация с държавите-членки.
Член 12
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след датата на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 4 юли 2003 година.
Verordening (EG) nr. 1217/2003 van de Commissie
van 4 juli 2003
tot vaststelling van gemeenschappelijke specificaties voor nationale programma's voor de kwaliteitscontrole van de beveiliging van de burgerluchtvaart
(Voor de EER relevante tekst)
DE COMMISSIE VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Gemeenschap,
Gelet op Verordening (EG) nr. 2320/2002 van het Europees Parlement en de Raad van 16 december 2002 tot vaststelling van gemeenschappelijke regels op het gebied van de beveiliging van de burgerluchtvaart(1), en met name op artikel 7, lid 1,
Overwegende hetgeen volgt:
(1) De opstelling en uitvoering van een nationaal programma voor de kwaliteitscontrole van de beveiliging van de burgerluchtvaart door elke lidstaat is essentieel om de doeltreffendheid van zijn nationaal programma voor beveiliging van de burgerluchtvaart te waarborgen overeenkomstig artikel 5, lid 3, van Verordening (EG) nr. 2320/2002.
(2) Door de lidstaten toe te passen specificaties voor nationale programma's voor de kwaliteitscontrole van de beveiliging van de burgerluchtvaart moeten in dit verband voor een geharmoniseerde aanpak zorgen. Een verordening is bijgevolg het meest geschikte instrument voor dit doel.
(3) Het toezicht op communautair niveau op de nationale programma's voor de kwaliteitscontrole van de beveiliging van de burgerluchtvaart vereist een geharmoniseerde aanpak van de evaluatie van de naleving op nationaal niveau.
(4) Onder de verantwoordelijkheid van de bevoegde autoriteit uit te voeren audits kunnen alleen doeltreffend zijn indien zij regelmatig plaatsvinden. Zij mogen geen beperkingen kennen qua onderwerp, stadium waarin of tijdstip waarop zij worden uitgevoerd. Zij moeten in een op maximale doeltreffendheid gerichte vorm worden verricht.
(5) Prioriteit dient te worden gegeven aan de ontwikkeling van een gedetailleerde gemeenschappelijke methodologie voor audits.
(6) Er moet een geharmoniseerde procedure worden ontwikkeld voor de rapportage over de maatregelen die worden getroffen om de verplichtingen waarin deze verordening voorziet na te komen, alsook over de beveiligingssituatie op de luchthavens op het grondgebied van de lidstaten.
(7) Nationale programma's voor de kwaliteitscontrole van de beveiliging van de burgerluchtvaart moeten gebaseerd zijn op de beste praktijken. De beste praktijken moeten tussen de lidstaten onderling worden doorgegeven.
(8) De in deze verordening vervatte maatregelen zijn in overeenstemming met het advies van het Comité voor de beveiliging van de burgerluchtvaart,
HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD:
HOOFDSTUK I DOEL EN DEFINITIES
Artikel 1
Doel
Bij deze verordening worden gemeenschappelijke specificaties vastgesteld voor de door elke lidstaat uit te voeren nationale programma's voor de kwaliteitscontrole van de beveiliging van de burgerluchtvaart. Daartoe behoort ook de vaststelling van gemeenschappelijke eisen voor kwaliteitscontroleprogramma's, een gemeenschappelijke methodologie voor de uit te voeren audits en gemeenschappelijke voorschriften voor auditors.
Artikel 2
Definities
In deze verordening wordt verstaan onder:
1. "bevoegde autoriteit": de door een lidstaat overeenkomstig artikel 5, lid 2, van Verordening (EG) nr. 2320/2002 aangewezen nationale autoriteit die verantwoordelijk is voor de coördinatie van en het toezicht op de uitvoering van het nationale programma voor de beveiliging van de burgerluchtvaart;
2. "audit": elke procedure of proces waarvan op nationaal niveau gebruik wordt gemaakt voor het toezicht op de naleving. Daaronder vallen audits, inspecties, beoordelingen, toetsingen en onderzoeken;
3. "auditor": eenieder die op nationaal niveau audits uitvoert;
4. "niet-naleving": het niet nakomen van de voorschriften inzake beveiliging van de luchtvaart;
5. "inspectie": het nagaan van de implementatie van een of meer aspecten van beveiligingsmaatregelen en -procedures om te bepalen in hoeverre deze op effectieve wijze worden uitgevoerd;
6. "onderzoek": het nagaan van een beveiligingsincident en het bepalen van de oorzaak daarvan om herhaling te voorkomen en met het oog op het ondernemen van een eventuele juridische actie;
7. "kwaliteitscontroleprogramma": het nationale programma voor de kwaliteitscontrole van de beveiliging van de burgerluchtvaart;
8. "beveiligingsaudit": een grondige studie van alle aspecten van beveiligingsmaatregelen en -procedures om te bepalen of deze op continue basis en met voortdurende inachtneming van de normen worden uitgevoerd;
9. "beveiligingsincident": een voorval met negatieve implicaties voor de beveiliging en veiligheid van personen en goederen;
10. "beoordeling": een evaluatie van activiteiten om de beveiligingsbehoeften in kaart te brengen. Deze omvat de inventarisatie van zwakke plekken waarvan gebruik kan worden gemaakt voor het plegen van illegale daden, ondanks de getroffen beveiligingsmaatregelen en -procedures, alsook het doen van aanbevelingen voor in verhouding tot de dreiging staande beschermende maatregelen om alle vastgestelde risico's af te dekken;
11. "toetsing": een beproeving van maatregelen ter beveiliging van de luchtvaart, waarbij de bevoegde autoriteit de indruk wekt of voorwendt een illegale daad te beramen met het doel de doeltreffendheid en correcte toepassing van de bestaande beveiligingsmaatregelen te testen.
HOOFDSTUK II GEMEENSCHAPPELIJKE EISEN VOOR KWALITEITSCONTROLEPROGRAMMA'S
Artikel 3
Competenties van de bevoegde autoriteit
Om de doeltreffendheid van de nationale programma's voor de beveiliging van de burgerluchtvaart te waarborgen verlenen de lidstaten hun bevoegde autoriteit de nodige competenties inzake handhaving.
Artikel 4
Inhoud van het kwaliteitscontroleprogramma
1. Het kwaliteitscontroleprogramma omvat alle maatregelen voor toezicht op de kwaliteitscontrole die nodig zijn om op regelmatige basis de uitvoering van het nationale programma voor beveiliging van de burgerluchtvaart alsook van de daaraan ten grondslag liggende beleidsmaatregelen te evalueren.
2. Het kwaliteitscontroleprogramma heeft betrekking op de volgende elementen:
a) organisatiestructuur, verantwoordelijkheden en middelen;
b) functieomschrijvingen en kwalificaties van alle met de uitvoering van het kwaliteitscontroleprogramma belaste auditors;
c) operationeel toezicht met betrekking tot types, doel, inhoud, frequentie en prioriteiten van beveiligingsaudits, inspecties, beoordelingen en toetsingen, alsook classificatie van de nalevingsgraad en de reikwijdte van en verantwoordelijkheden bij onderzoeken waar dit van toepassing is;
d) activiteiten ter correctie van niet-naleving en daarmee verband houdende nadere bijzonderheden over de rapportage inzake en de follow-up en correctie van gevallen van niet-naleving, met het doel de veiligheidsvoorschriften voor de luchtvaart effectief te doen naleven;
e) handhavingsmaatregelen; en
f) mededelingen en rapporten over de ondernomen activiteiten en de mate van naleving van de beveiligingsvoorschriften voor de luchtvaart.
Artikel 5
Toezicht op de naleving
1. Op de uitvoering van het nationale programma voor de beveiliging van de burgerluchtvaart wordt toezicht gehouden.
2. Het toezicht wordt uitgeoefend in overeenstemming met het kwaliteitscontroleprogramma, rekening houdend met het risiconiveau, het type en de aard van de activiteiten, de kwaliteit van de uitvoering alsook andere factoren en evaluatieresultaten die een frequenter toezicht noodzakelijk kunnen maken.
3. Het beheer van, de vaststelling van prioriteiten voor en de organisatie van het kwaliteitscontroleprogramma zijn taken die losstaan van de operationele uitvoering van de in het kader van het nationale programma voor de beveiliging van de burgerluchtvaart getroffen maatregelen, en worden dus afzonderlijk aangepakt.
Artikel 6
Rapportage
1. De lidstaten dienen jaarlijks bij de Commissie een rapport in over de maatregelen die zijn genomen om aan hun uit deze verordening voortvloeiende verplichtingen te voldoen, alsook over de beveiligingssituatie op de luchthavens op hun grondgebied. Instructies voor deze rapportage zijn opgenomen in bijlage I.
2. Dit rapport heeft betrekking op de periode 1 januari tot en met 31 december. Het moet uiterlijk twee maanden na het verstrijken van die periode worden ingediend. Eenmalig moet uiterlijk eind februari 2004 een rapport over de periode van 19 juli 2003 tot en met 31 december 2003 worden ingediend.
HOOFDSTUK III GEMEENSCHAPPELIJKE METHODOLOGIE VOOR AUDITS
Artikel 7
Uitvoering van audits
Het toezicht op de naleving omvat zowel aangekondigde als onaangekondigde acties.
Artikel 8
Classificatie van de nalevingsgraad
De mate van uitvoering van het nationale programma voor de beveiliging van de burgerluchtvaart wordt met behulp van beveiligingsaudits, inspecties en toetsingen geëvalueerd en aan de hand van het geharmoniseerde classificatiesysteem voor de nalevingsgraad in bijlage II ingedeeld.
HOOFDSTUK IV GEMEENSCHAPPELIJKE VOORSCHRIFTEN VOOR AUDITORS
Artikel 9
Beschikbaarheid van auditors
Elke lidstaat neemt passende maatregelen om ervoor te zorgen dat een voldoende aantal auditors beschikbaar is voor de uitvoering van alle werkzaamheden in het kader van het toezicht op de naleving.
Artikel 10
Kwalificatiecriteria voor auditors
1. Elke lidstaat zorgt ervoor dat auditors die namens de bevoegde autoriteit functies uitoefenen over passende kwalificaties beschikken, waaronder voldoende theoretische en praktijkervaring op het betrokken gebied.
2. De auditors moeten in het bezit zijn van:
a) een goed begrip van het nationale programma voor beveiliging van de burgerluchtvaart alsook van de wijze waarop het wordt toegepast op de beschouwde activiteiten;
b) in voorkomend geval, kennis van eventuele stringentere maatregelen die van toepassing zijn in de betrokken lidstaat, alsook van de beschouwde locatie;
c) een goede praktijkkennis van beveiligingstechnologieën en -technieken;
d) kennis van auditprincipes, -procedures en -technieken;
e) praktijkkennis van de beschouwde activiteiten.
HOOFDSTUK V GEMEENSCHAPPELIJKE BEPALINGEN
Artikel 11
Doorgeven van beste praktijken
De lidstaten stellen de Commissie in kennis van de beste praktijken met betrekking tot kwaliteitscontroleprogramma's, auditmethodologieën en auditors. De Commissie geeft deze informatie door aan de lidstaten.
Artikel 12
Deze verordening treedt in werking op de twintigste dag volgende op die van haar bekendmaking in het Publicatieblad van de Europese Unie.
Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke lidstaat.
Gedaan te Brussel, 4 juli 2003.