31991L0671
L 373/26
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 16 декември 1991 година
за сближаване на законодателствата на държавите-членки във връзка със задължителното използване на обезопасителни колани в моторните превозни средства под 3,5 тона
(91/671/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 75 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че националните закони за задължителното използване на обезопасителни колани се отличават с голямо разнообразие в държавите-членки; като има предвид, че следователно е необходимо хармонизиране на задължителното им използване;
като има предвид, че задължението да се използват обезопасителни колани трябва да се хармонизира за моторните превозни средства под 3.5 тона, за да се гарантира по-голяма безопасност на участниците в движението по пътищата;
като има предвид, че Директиви 76/115/ЕИО (4) и 77/541/ЕИО (5) се отнасят до техническите изисквания за обезопасителните колани, с които моторните превозни средства трябва да бъдат оборудвани, но не и до самото използване на обезопасителните колани;
като има предвид, че в решението си от 19 декември 1984 г. (6) Съветът и представителите на правителствата на държавите-членки на заседание в рамките на Съвета поеха ангажимента да осигурят бързото приемане на мерки за безопасност по пътищата и поканиха Комисията да представи предложения;
като има предвид, че решенията на Европейския парламент за безопасността по пътищата (7) препоръчват задължителното използване на обезопасителни колани от всички пътници, включително от децата, по цялата пътна мрежа и на всички места в пътническите моторни превозни средства (с изключение на моторните превозни средства на обществения транспорт);
като има предвид, че трябва да се предвиди задължителното използване на задържащи системи за деца на местата, оборудвани с обезопасителни колани;
като има предвид, че преди приемането на хармонизирани стандарти на Общността за задържащите системи за деца трябва да се осигури признаването във всички държави-членки на стандартите, които отговарят на националните изисквания на държавите-членки;
като има предвид, че проучванията показват, че задните места са почти толкова опасни, колкото и предните за пътници без обезопасителни колани и че пътниците на задните места без обезопасителни колани увеличават риска от наранявания за пътниците на предните места; като има предвид, че по такъв начин може да се осигури по-нататъшно намаляване на жертвите и ранените, ако използването на обезопасителни колани на задните места стане задължително;
като има предвид, че определянето на дата за влизане в сила на посочените в настоящата директива мерки би трябвало да осигури възможност за разработване на изпълнителни разпоредби, особено в държавите-членки, където все още не съществуват разпоредби по тази материя,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Разпоредбите на настоящата директива се прилагат към всички моторни превозни средства от категориите М1 и М2 (с изключение на задните места, моторните превозни средства с максимално допустимо тегло над 3,5 тона и моторните превозни средства със специално предвидени места за правостоящи пътници) и N1 (с изключение на задните места) съгласно определението в приложение I към Директива 70/156/ЕИО (8), които са предназначени за използване по пътищата, имат най-малко четири колела и максималната им конструктивна скорост надхвърля 25 км/ч.
2. По смисъла на настоящата директива:
1.
„Обезопасителен колан“ или „колан“ означава комплект препаски със закопчаване, приспособления за коригиране на дължината и принадлежности за прикрепване в купето на моторно превозно средство, чиято цел е да намали риска от нараняване на пътника в случай на сблъсък или рязко намаляване на скоростта чрез ограничаване на подвижността на тялото. Комплектът се нарича най-общо „комплект колани“, като понятието включва също всички приспособления за поглъщане на енергията или отпускане на колана;
2.
„Задържаща система“ означава система, която включва седалка, прикрепена към конструкцията на моторното превозно средство с подходящи средства, и обезопасителен колан с най-малко една точка на прикрепване върху седалката;
3.
„Седалка“ означава конструкция, която може да е неразделна част от конструкцията на моторното превозно средство, с подходяща тапицерия за сядане на един възрастен човек. Понятието обхваща както индивидуалните седалки, така и частта от обща седалка, предназначена за сядане на едно лице.
Член 2
Държавите-членки са длъжни да гарантират, че шофьорът и пътниците, които заемат местата в моторните превозни средства по пътищата съгласно член 1, носят обезопасителни колани или са обезопасени със задържащи системи при условие че заетите места са оборудвани по такъв начин. Пътниците на задните места са длъжни първо да заемат обезопасените места и после останалите.
Държавите-членки са длъжни да гарантират, че децата под 12-годишна възраст и под 150 см височина, които пътуват в такива моторни превозни средства и заемат снабдени с обезопасителни колани места, са обезопасени с одобрена задържаща система, която е подходяща за височината и теглото на детето. Тези места трябва да бъдат заемани преди останалите.
Използването на задържаща система, която е одобрена от компетентните органи на съответната държава-членка, трябва да се допуска и от останалите държави-членки.
Член 3
Разпоредбите на настоящата директива се прилагат и към водачи на превозни средства и пътници в превозни средства, които се използват по пътищата на Общността и са регистрирани в трета страна.
Член 4
1. Чрез дерогация от член 2, параграф 2 държавите-членки имат право на собствената си територия да позволяват на деца, навършили три години, които заемат места в моторните превозни средства по член 1, да бъдат обезопасени с обезопасителен колан или друга задържаща система, която е одобрена за използване от възрастни.
2. Освен това държавите-членки на своята територия и при предвидени от националното им законодателство условия позволяват на деца под тригодишна възраст, които заемат задните места, да не бъдат обезопасявани със задържаща система, подходяща за височината и теглото им, ако децата пътуват в моторно превозно средство без такава система.
Член 5
Лицата, които са освободени от компетентните органи с удостоверение за основателни медицински причини, се освобождават от задълженията по член 2. Медицинските удостоверения, издадени от компетентните органи на една държава-членка, са валидни и във всяка друга държава-членка; медицинското удостоверение трябва да посочва срока на неговата валидност и да бъде представяно на упълномощените лица при поискване в съответствие със съществуващите разпоредби във всяка държава-членка. Медицинското удостоверение трябва да съдържа следното обозначение:
Член 6
Със съгласието на Комисията държавите-членки могат да предвиждат освобождаване и в други случаи извън посочените в член 5 с цел да:
-
бъдат отчетени конкретни физически условия или конкретни обстоятелства с ограничен срок;
-
осигурят ефективното изпълнение на определени занятия;
-
гарантират, че полицията, службите за сигурност или службите за извънредни ситуации могат адекватно да изпълняват своите служебни задължения.
Член 7
В срок до 1.8.1994 г. Комисията е длъжна да представи доклад за изпълнението на настоящата директива с цел да се установи дали са необходими по-строги мерки за безопасност и по-тясна хармонизация. При необходимост докладът трябва да бъде придружен от предложения, по които Съветът да вземе отношение с квалифицирано мнозинство в най-кратки срокове.
Член 8
1. Държавите-членки, след съгласуване с Комисията, въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива най-късно до 1.1.1993 г. Те незабавно информират Комисията за това.
2. Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
3. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 9
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 16 декември 1991 година.
RICHTLIJN VAN DE RAAD van 16 december 1991 inzake de onderlinge aanpassing van de wetgevingen van de Lid-Staten betreffende het verplichte gebruik van veiligheidsgordels in voertuigen van minder dan 3,5 ton (91/671/EEG)
DE RAAD VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Economische Gemeenschap, inzonderheid op artikel 75,
Gezien het voorstel van de Commissie (1),
Gezien het advies van het Europese Parlement (2),
Gezien het advies van het Economisch en Sociaal Comité (3),
Overwegende dat de huidige nationale wetgevingen inzake het verplichte gebruik van veiligheidsgordels tussen de Lid-Staten sterk uiteenlopen en dat de regelingen met betrekking tot het verplichte gebruik derhalve moeten worden geharmoniseerd;
Overwegende dat de verplichting om veiligheidsgordels in voertuigen van minder dan 3,5 ton te gebruiken, dient te worden geharmoniseerd opdat de weggebruikers een grotere mate van veiligheid kan worden gewaarborgd;
Overwegende dat in de Richtlijnen 76/115/EEG (4) en 77/541/EEG (5) de technische voorschriften zijn vastgelegd met betrekking tot de veiligheidsgordels waaraan motorvoertuigen moeten voldoen, doch dat daarin niet het gebruik van veiligheidsgordels is geregeld;
Overwegende dat in de door de Raad en de Vertegenwoordigers van de Regeringen der Lid-Staten, in het kader van de Raad bijeen, aangenomen resolutie van 19 december 1984 (6) is toegezegd dat er met spoed voorstellen zullen worden aangenomen inzake de veiligheid op de weg en dat de Commissie is verzocht om ter zake voorstellen in te dienen;
Overwegende dat in de resoluties van het Europese Parlement inzake de verkeersveiligheid (7) werd aanbevolen het gebruik van veiligheidsgordels door alle passagiers, kinderen inbegrepen, op alle wegen en op alle zitplaatsen in personenvoertuigen (voertuigen voor openbaar vervoer uitgezonderd) verplicht te stellen;
Overwegende dat het gebruik van bevestigingssystemen voor kinderen verplicht moet worden gesteld op de zitplaatsen die voorzien zijn van een veiligheidsgordel;
Overwegende dat in afwachting van de geharmoniseerde communautaire normen voor bevestigingssystemen voor kinderen, de normen die overeenkomen met de nationale eisen van de Lid-Staten door alle andere Lid-Staten moeten worden erkend;
Overwegende dat uit studies tevens is gebleken dat voor inzittenden zonder veiligheidsgordel de achterzitplaatsen bijna even gevaarlijk zijn als de voorzitplaatsen en dat door passagiers die zonder veiligheidsgordel op de achterzitplaatsen hebben plaatsgenomen het risico van verwondingen voor de passagiers op de voorzitplaatsen groter wordt; dat het aantal doden en gewonden derhalve verder zou kunnen worden teruggedrongen, indien het gebruik van veiligheidsgordels op de achterzitplaatsen verplicht zou worden gesteld;
Overwegende dat bij de vaststelling van de datum van toepassing van de in deze richtlijn bedoelde maatregelen voldoende tijd moet worden gelaten voor het vaststellen van de nodige bepalingen voor de tenuitvoerlegging, met name in die Lid-Staten die nog geen bepalingen op dit gebied kennen,
HEEFT DE VOLGENDE RICHTLIJN VASTGESTELD:
Artikel 1
1. Deze richtlijn is van toepassing op alle voor deelneming aan het wegverkeer bestemde motorvoertuigen op ten minste vier wielen en met een door de constructie bepaalde maximumsnelheid van meer dan 25 km/h, van de in bijlage I bij Richtlijn 70/156/EEG (1) omschreven categorieën M1, M2 (met uitzondering van de achterzitplaatsen en motorvoertuigen met een toegestaan maximumgewicht van meer dan 3,5 ton en van voertuigen met speciaal voor staande passagiers ontworpen plaatsen) en N1 (met uitzondering van de achterzitplaatsen).
2. In deze richtlijn wordt verstaan onder:
1. "veiligheidsgordel" of "gordel": een geheel van banden met sluiting, verstelinrichtingen en bevestigingsonderdelen, dat in een motorvoertuig kan worden bevestigd en zodanig is ontworpen dat de kans op verwondingen voor de gebruiker bij botsing of plotselinge vertraging van het voertuig wordt verminderd doordat de bewegingsmogelijkheid van het lichaam van de gebruiker wordt beperkt. Dit geheel wordt algemeen met de term "veiligheidsgordel" aangeduid en omvat tevens alle onderdelen die energie kunnen opnemen of waarmede de gordel wordt ingetrokken;
2. "bevestigingssysteem": een systeem dat bestaat uit de combinatie van een met passende middelen aan de constructie van het voertuig bevestigde zitplaats en een veiligheidsgordel waarvoor ten minste één bevestigingspunt aan de constructie van de zitplaats is bevestigd;
3. "zitplaats": een constructie die al dan niet een integrerend deel vormt van de constructie van het voertuig, met inbegrip van de bekleding, en die plaats biedt aan een volwassen persoon. De term dekt zowel een afzonderlijke zitplaats als een gedeelte van een bank dat plaats biedt aan één persoon.
Artikel 2
De Lid-Staten zien erop toe dat de bestuurder en passagiers op de zitplaatsen van de in artikel 1 beoogde voertuigen die aan het wegverkeer deelnemen, een veiligheidsgordel dragen of worden beveiligd door een goedgekeurd bevestigingssysteem, wanneer de door hen ingenomen zitplaatsen daarvan zijn voorzien. Degenen die achterin zitten moeten bij voorrang gebruik maken van de plaatsen die zijn voorzien van een beveiligingssysteem.
De Lid-Staten zien erop toe dat kinderen jonger dan 12 jaar en kleiner dan 150 cm die in deze voertuigen hebben plaatsgenomen op zitplaatsen die met gordels zijn uitgerust, worden beveiligd door een aan hun grootte en gewicht aangepast goedgekeurd bevestigingssysteem. Bij het instappen moeten deze zitplaatsen bij voorrang worden ingenomen.
Het gebruik van een door de bevoegde instantie van een Lid-Staat goedgekeurd bevestigingssysteem wordt ook door de andere Lid-Staten toegestaan.
Artikel 3
Het bepaalde in deze richtlijn geldt eveneens voor de bestuurders en inzittenden van in een derde land ingeschreven voertuigen die in de Gemeenschap aan het wegverkeer deelnemen.
Artikel 4
1. In afwijking van artikel 2, tweede alinea, kunnen de Lid-Staten op hun grondgebied toestaan dat kinderen vanaf drie jaar die hebben plaatsgenomen op de zitplaatsen van de in artikel 1 beoogde voertuigen, worden beveiligd door een veiligheidsgordel of door een ander, voor volwassenen goedgekeurd bevestigingssysteem.
2. De Lid-Staten kunnen op hun grondgebied, onder door hun nationale wetgeving vastgestelde voorwaarden, eveneens toestaan dat kinderen jonger dan drie jaar op de achterzitplaatsen niet worden beveiligd door een aan hun grootte en gewicht aangepast bevestigingssysteem, wanneer die kinderen worden vervoerd in een voertuig waarin een dergelijk systeem niet beschikbaar is.
Artikel 5
Zij die door de bevoegde instanties in het bezit zijn gesteld van een medische verklaring inzake vrijstelling om ernstige medische redenen, worden van de verplichtingen in artikel 2 vrijgesteld. Een door de bevoegde instanties in de ene Lid-Staat afgegeven medische verklaring is ook geldig in de andere Lid-Staten; op de medische verklaring moet de geldigheidsduur vermeld staan en zij dient op verzoek van een bevoegd persoon te worden overgelegd, overeenkomstig de bepalingen die in dit verband in elke Lid-Staat gelden. Op de verklaring moet het volgende symbool voorkomen:
REFERENTIE NAAR EEN FILM
Artikel 6
De Lid-Staten kunnen, na instemming van de Commissie, behalve de vrijstellingen als bedoeld in artikel 5 nog andere vrijstellingen verlenen, ten einde - rekening te houden met bijzondere lichamelijke omstandigheden of bijzondere omstandigheden van beperkte duur,
- de doeltreffende uitoefening van bepaalde beroepsactiviteiten mogelijk te maken,
- de goede werking van diensten van openbare orde, veiligheid of eerste hulp te garanderen.
Artikel 7
De Commissie legt vóór 1 augustus 1994 een verslag voor over de toepassing van deze richtlijn, ten einde met name te beoordelen of aanscherping van de maatregelen die een grotere veiligheid beogen wenselijk is en of verdergaande harmonisatie noodzakelijk is. Het verslag gaat in voorkomend geval vergezeld van voorstellen. De Raad spreekt zich zo spoedig mogelijk met gekwalificeerde meerderheid van stemmen over deze voorstellen uit.
Artikel 8
1. De Lid-Staten doen, na raadpleging van de Commissie, die nodige wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen in werking treden om vóór 1 januari 1993 aan deze richtlijn te voldoen. Zij stellen de Commissie daarvan onverwijld in kennis.
2. Wanneer de Lid-Staten deze bepalingen aannemen, wordt in die bepalingen naar de onderhavige richtlijn verwezen of wordt hiernaar verwezen bij de officiële bekendmaking van die bepalingen. De regels voor deze verwijzing worden vastgesteld door de Lid-Staten.
3. De Lid-Staten delen de Commissie de tekst van de belangrijke bepalingen van intern recht mede die zij op het onder deze richtlijn vallende gebied vaststellen.
Artikel 9
Deze richtlijn is gericht tot de Lid-Staten.
Gedaan te Brussel, 16 december 1991.