31988L0361
L 178/5
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 24 юни 1988 година
за прилагане на член 67 от Договора
(88/361/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 69 и член 70, параграф 1 от него,
като взе предвид предложението на Комисията, внесено след консултация с Паричния комитет (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като има предвид, че според член 8а от Договора вътрешният пазар обхваща пространство без вътрешни граници, в което е осигурено свободното движение на капитали, без да засяга другите разпоредби на Договора,
като има предвид, че държавите-членки следва да имат възможност да предприемат нужните мерки за регулиране на ликвидността на банките; като има предвид, че тези мерки следва да се ограничават само до постигането на тази конкретна цел,
като има предвид, че при нужда държавите-членки следва да имат възможност да предприемат мерки за ограничаване, временно и в рамките на подходящи процедури на Общността, краткосрочните движения на капитали, които могат сериозно да накърнят осъществяването на тяхната парична политика и политиката им по отношение на обменните курсове, дори и ако липсва видимо различие в икономическата основа,
като има предвид, че в интерес на прозрачността е целесъобразно в съответствие с тази директива да бъде посочен обхватът на преходните мерки, приети в полза на Кралство Испания и Португалската република с Акта за присъединяване от 1985 г. в областта на движенията на капитали,
като има предвид, че при условията на членове от 61 до 66 и членове от 222 до 232, съответно, от Акта за присъединяване от 1985 г. Кралство Испания и Португалската република могат да отложат либерализирането на отделни движения на капитали като изключение от задълженията, изложени в Първата директива на Съвета от 11 май 1960 г. за прилагане на член 67 от Договора (3), последно изменена с Директива 86/566/ЕИО (4); като има предвид, че Директива 86/566/ЕИО също предвижда прилагането на режим за преходни правила, които се прилагат в полза на тези две държави-членки във връзка със задълженията им да либерализират движенията на капитали; като има предвид, че е целесъобразно тези две държави-членки да имат възможност да отложат изпълнението на новите задължения за либерализиране, които произтичат от настоящата директива,
като има предвид, че Република Гърция и Ирландия са изправени, макар и до различна степен, пред трудни ситуации, свързани с платежния баланс, и високо равнище на външна задлъжнялост; като има предвид, че незабавното и пълно либерализиране на движенията на капитали от страна на тези две държави-членки ще ги затрудни да продължат прилагането на мерките, които са предприели, за да подобрят външната си позиция и да засилят способността на своите финансови системи да се приспособят към изискванията на интегрирания финансов пазар в Общността; като има предвид, че в съответствие с член 8в от Договора и с оглед на особените обстоятелства в тези две държави-членки е уместно да им бъде дадено още време, за да изпълнят задълженията, произтичащи от настоящата директива,
като има предвид, че доколкото пълното либерализиране на движенията на капитали в някои държави-членки и особено в граничните райони може да доведе до трудности на пазара за втори жилища; като има предвид, че действащото национално законодателство, което регулира тези продажби, не трябва да бъде засегнато от влизането в сила на настоящата директива;
като има предвид, че периодът за въвеждане на настоящата директива в сила следва да се използва, за да се даде възможност на Комисията да представи предложения за премахването или намаляването на рисковете от нарушаване, избягване на данъчно облагане и неплащане на данъци, които произтичат от различията в националните системи за данъчно облагане, и Съветът да има възможност да изрази становище по тези предложения,
като има предвид, че в съответствие с член 70, параграф 1 от Договора Общността полага усилия за постигане на възможно най-висока степен на либерализиране по отношение на движението на капитали между нейните граждани и тези от трети страни,
като има предвид, че големите по обем краткосрочни движения на капитали до и от трети страни сериозно могат да накърнят паричното или финансовото положение на държавите-членки или да причинят сериозни сътресения на валутните пазари; като има предвид, че такива тенденции могат да накърнят единството на Европейската парична система, доброто функциониране на вътрешния пазар и постепенното изграждане на икономическия и валутен съюз; като има предвид, че поради това е уместно да се създадат условия за съгласувани действия от страна на държавите-членки, когато това е необходимо,
като има предвид, че настоящата директива заменя Директива 72/156/ЕИО на Съвета от 21 март 1972 г. относно регулирането на международните капиталови потоци и неутрализирането на нежеланото въздействие върху вътрешната ликвидност (5); като има предвид, че Директива 72/156/ЕИО съответно трябва да бъде отменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Без да се засягат следните разпоредби, държавите-членки премахват ограниченията относно движението на капитали между лица, които живеят в държавите-членки. За да се улесни прилагането на настоящата директива, движението на капитали се категоризира в съответствие с номенклатурата в приложение I.
2. Преводите, свързани с движения на капитали, се извършват при същите условия на обменния курс както преводите за плащания по текущите сделки.
Член 2
Държавите-членки нотифицират Комитета на управителите на централните банки, Паричния комитет и Комисията най-късно до датата на влизането им в сила за актовете за регулиране на ликвидността на банките, които имат специално отражение върху капиталовите сделки на кредитните институции с чуждестранни лица.
Тези актове се ограничават до нужното за целите на националното парично регулиране. Паричният комитет и Комитетът на управителите на централните банки представят на Комисията становищата си по този въпрос.
Член 3
1. Когато краткосрочни движения на капитали с особено голям обем създават голямо напрежение на валутните пазари и водят до сериозни сътресения при осъществяването на паричните и валутните политики на държавите-членки, които се изразяват по-конкретно в силни колебания на вътрешната ликвидност, след консултации с Паричния комитет и с Комитета на управителите на централните банки Комисията може да разреши на тази държава-членка да предприеме по отношение на движенията на капитали в приложение II защитни мерки при условия и подробности, определени от Комисията.
2. Съответната държава-членка може, ако е необходимо, в неотложни случаи сама да предприеме посочените по-горе защитни мерки. Комисията и другите държави-членки се информират за подобни мерки най-късно до датата на влизането им в сила. След консултации с Паричния комитет и с Комитета на управителите на централните банки Комисията решава дали съответната държава-членка може да продължи да прилага тези мерки, или трябва да ги измени или отмени.
3. Решенията на Комисията съгласно параграфи 1 и 2 могат да бъдат отменени или изменени от Съвета, който действа с квалифицирано мнозинство.
4. Срокът на прилагане на защитните мерки, предприети в съответствие с настоящия член, не може да бъде по-дълъг от шест месеца.
5. Съветът проучва преди 31 декември 1992 г. на основата на доклад от Комисията и след излагане на становище на Паричния комитет и Комитета на управителите на централните банки, дали разпоредбите на настоящия член все още са уместни с оглед на техните принципи и подробности и във връзка с изискванията, на които те са предназначени да отговорят.
Член 4
Настоящата директива не засяга правото на държавите-членки да предприемат всички необходими мерки, inter alia, за да предотвратят нарушаването на техните законови и подзаконови разпоредби, по-специално в областта на данъчното облагане и финансовия надзор върху финансовите институции, или да определят процедури за деклариране на движенията на капитали за нуждите на административната или статистическата информация.
Прилагането на тези мерки и процедури не може да има за последица възпрепятстването на движенията на капитали, които се извършват в съответствие с правото на Общността.
Член 5
По отношение на Кралство Испания и Португалската република в съответствие с номенклатурата на движенията на капитали в приложение I обхватът на разпоредбите на Акта за присъединяване от 1985 г. в областта на движението на капитали се определя според приложение III.
Член 6
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 юли 1990 г. Те незабавно информират Комисията за това. Те също оповестяват, най-късно до датата на влизането ѝ в сила, всяка нова мярка или изменение на разпоредбите, които регулират движенията на капитали, изброени в приложение I.
2. Кралство Испания и Португалската република, като за тези две държави не се засягат членове от 61 до 66 и членове от 222 до 232 от Акта за присъединяване от 1985 г., както и Република Гърция и Ирландия могат временно да продължат да прилагат ограниченията на движенията на капитали, изброени в приложение IV, при спазване на условията и сроковете, определени в същото приложение.
Ако преди изтичането на срока за либерализиране на движенията на капитали, посочени в списъци III и IV от приложение IV, Португалската република или Република Гърция счетат, че не са в състояние да продължат либерализирането, по-специално поради трудности, свързани с платежния баланс, или поради недостатъчната приспособеност на националната финансова система, Комисията, по искане на едната или другата от тези държави-членки, в сътрудничество с Паричния комитет прави преглед на икономическото и финансовото положение в съответната държава. На основата на резултатите от това проучване Комисията предлага на Съвета да удължи срока за либерализиране на всички или някои от посочените движения на капитали. Съветът действа в съответствие с процедурата, определена в член 69 от Договора.
3. Кралство Белгия и Великото херцогство Люксембург могат временно да продължат да поддържат двойния валутен пазар при условията и в сроковете, определени в приложение V.
4. Действащите национални нормативни актове, които регулират покупките на втори жилища, могат да бъдат запазени, докато Съветът приеме по-нататъшни разпоредби в тази област в съответствие с член 69 от Договора. Тази разпоредба не засяга приложимостта на други разпоредби от правото на Общността.
5. Комисията представя на Съвета до 31 декември 1988 г. предложения за премахване или намаляване на рисковете от деформации, частично плащане и неплащане на данъците, свързани с различията в националните системи за данъчно облагане на спестяванията и за контрол върху прилагането на тези системи.
Съветът приема позиция по тези предложения на Комисията до 30 юни 1989 г. Всички данъчни разпоредби с общностен характер се приемат с единодушие в съответствие с договора.
Член 7
1. При регулирането на преводи, свързани с движенията на капитали до и от трети страни, държавите-членки полагат усилия, за да постигнат същата степен на либерализация като постигнатата при операции с местни лица от други държави-членки, при спазване на другите разпоредби от настоящата директива.
Разпоредбите на предходната алинея не засягат прилагането спрямо трети страни на националните правила или на правото на Общността, по-конкретно условията на взаимност, по отношение на операции, свързани с установяване, предоставяне на финансови услуги и допускане на ценни книжа до капиталовите пазари.
2. Когато големият обем на краткосрочни движения на капитали до и от трети страни сериозно нарушава вътрешното или външното парично или финансово положение на държавите-членки или на някои от тях, или поражда сериозно напрежение във валутните отношения с Общността или между Общността и трети страни, държавите-членки се консултират помежду си за мерките, които трябва да бъдат предприети, за да се противодейства на тези трудности. Консултацията се извършва в рамките на Комитета на управителите на централните банки и в Паричния комитет по инициатива на Комисията или на която и да е държава-членка.
Член 8
Паричният комитет проучва състоянието на свободното движение на капитали, достигнато в резултат на прилагането на настоящата директива, най-малко веднъж годишно. Обект на проучването са мерките, които са свързани с националното регулиране на кредитните, финансовите и паричните пазари, и могат да окажат конкретно влияние върху международните движения на капитали, както и върху всички други аспекти на директивата. Комитетът представя на Комисията доклад за резултатите от това проучване.
Член 9
Първа директива от 11 май 1960 г. и Директива 72/156/ЕИО се отменят считано от 1 юли 1990 г.
Член 10
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 24 юни 1988 година.
RICHTLIJN VAN DE RAAD van 24 juni 1988 voor de uitvoering van artikel 67 van het Verdrag (88/361/EEG)
DE RAAD VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN,
Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Economische Gemeenschap, inzonderheid op artikel 69 en op artikel 70, lid 1,
Gezien het voorstel van de Commissie, ingediend na raadpleging van het Monetair Comité (1),
Gezien het advies van het Europese Parlement (2),
Overwegende dat de interne markt volgens artikel 8 A van het Verdrag een ruimte zonder binnengrenzen omvat waarin het vrije verkeer van kapitaal, onverminderd de andere bepalingen van het Verdrag, is gewaarborgd;
Overwegende dat de Lid-Staten de nodige maatregelen moeten kunnen treffen ter regulering van de liquiditeit van het bankwezen en dat die maatregelen tot dat doel beperkt moeten blijven;
Overwegende dat de Lid-Staten maatregelen moeten kunnen nemen om, indien nodig, in het kader van passende communautaire procedures, tijdelijk kapitaalbewegingen op korte termijn te beletten die, zonder dat sprake is van een aanmerkelijke afwijking in de fundamentele economische factoren, het voeren van hun monetaire en deviezenbeleid ernstig zouden verstoren;
Overwegende dat ter wille van de doorzichtigheid dient te worden aangegeven wat volgens de bepalingen van deze richtlijn de werkingssfeer is van de bij de Toetredingsakte van 1985 met betrekking tot het kapitaalverkeer ten behoeve van het Koninkrijk Spanje en de Portugese Republiek vastgestelde overgangsmaatregelen;
Overwegende dat het Koninkrijk Spanje en de Portugese Republiek, krachtens respectievelijk de artikelen 61 tot en met 66 en 222 tot en met 232 van de Toetredingsakte van 1985, in afwijking van de verplichtingen van de Eerste Richtlijn van 11 mei 1960 voor de uitvoering van artikel 67 van het Verdrag (3), laatstelijk gewijzigd bij Richtlijn 86/566/EEG (4), de vrijmaking van bepaalde categorieën kapitaalverkeer kunnen uitstellen; dat Richtlijn 86/566/EEG eveneens voorziet in de toepassing van een overgangsregeling ten gunste van deze twee Lid-Staten ten aanzien van hun verplichtingen tot vrijmaking van het kapitaalverkeer; dat het dienstig is dat deze beide Lid-Staten de toepassing van de uit de onderhavige richtlijn voortvloeiende nieuwe liberalisatieverplichtingen binnen dezelfde termijnen en om dezelfde economische redenen kunnen uitstellen;
Overwegende dat de Helleense Republiek en Ierland, zij het in uiteenlopende mate, worden geconfronteerd met een moeilijke betalingsbalanssituatie en de druk van een grote buitenlandse schuld; dat een onmiddellijke en volledige vrijmaking van het kapitaalverkeer van beide Lid-Staten de voortzetting zou bemoeilijken van de maatregelen die zij hebben genomen om hun externe positie te verbeteren en het vermogen tot aanpassing van hun financiële systeem aan de eisen van een geïntegreerde financiële markt in de Gemeenschap te versterken; dat aan deze twee Lid-Staten, overeenkomstig artikel 8 C van het Verdrag, een op hun specifieke situatie afgestemde, langere termijn dient te worden toegestaan voor het nakomen van de verplichtingen die uit de onderhavige richtlijn voortvloeien;
Overwegende dat de volledige liberalisatie van het kapitaalverkeer in bepaalde Lid-Staten en met name in grensgebieden mede aanleiding kan geven tot moeilijkheden op de markt van tweede woningen; dat de toepassing van deze richtlijn de bestaande nationale wettelijke bepalingen inzake deze aankopen onverlet moet laten;
Overwegende dat gebruik moet worden gemaakt van de termijn die is vastgesteld voor de toepassing van deze richtlijn om de Commissie in staat te stellen voorstellen te doen ten einde risico's van distorsies en belastingontwijking of -fraude, die voortvloeien uit de verschillen in de nationale belastingstelsels, op te heffen of te verkleinen en de Raad de mogelijkheid te bieden zich over die voorstellen uit te spreken;
Overwegende dat de Gemeenschap, overeenkomstig artikel 70, lid 1, van het Verdrag, moet trachten de hoogst mogelijke mate van vrijheid te bereiken op het gebied van het kapitaalverkeer tussen de ingezetenen van de Gemeenschap en de ingezetenen van derde landen;
Overwegende dat omvangrijke kortlopende kapitaalbewegingen van of naar derde landen de positie van de Lid-Staten op de geld- of kapitaalmarkt ernstig kunnen verstoren of ernstige spanningen op de wisselmarkten kunnen veroorzaken; dat dergelijke ontwikkelingen nadelig kunnen blijken voor de samenhang van het Europees Monetair Stelsel, voor de goede werking van de interne markt en voor de geleidelijke verwezenlijking van de economische en monetaire unie; dat derhalve de voorwaarden moeten worden geschapen voor een gecoördineerd optreden van de Lid-Staten indien zulks nodig mocht blijken;
Overwegende dat de onderhavige richtlijn in de plaats komt van Richtlijn 72/156/EEG van de Raad van 21 maart 1972 voor het reguleren van de internationale kapitaalbewegingen en het neutraliseren van de ongewenste effecten daarvan op de interne liquiditeit (5); dat Richtlijn 72/156/EEG derhalve moet worden ingetrokken,
HEEFT DE VOLGENDE RICHTLIJN VASTGESTELD:
Artikel 1
1. Onverminderd de hierna volgende bepalingen heffen de Lid-Staten de beperkingen op met betrekking tot het kapitaalverkeer tussen ingezetenen van de Lid-Staten. Ten einde de toepassing van deze richtlijn te vergemakkelijken, worden de verschillende categorieën kapitaalverkeer ingedeeld volgens de nomenclatuur van bijlage I.
2. Overmakingen in verband met het kapitaalverkeer geschieden op dezelfde koersvoorwaarden als die welke voor betalingen in verband met het lopende verkeer gelden.
Artikel 2
De Lid-Staten stellen het Comité van Presidenten van de centrale banken en het Monetair Comité alsmede de Commissie uiterlijk bij de inwerkingtreding daarvan in kennis van maatregelen tot regulering van de liquiditeit van het bankwezen die een specifieke invloed hebben op de kapitaalverrichtingen van kredietinstellingen met niet-ingezetenen.
Deze maatregelen moeten worden beperkt tot hetgeen voor de interne monetaire regulering noodzakelijk is. Het Monetair Comité en het Comité van Presidenten van de centrale banken brengen hierover advies uit ten behoeve van de Commissie.
Artikel 3
1. Indien kortlopende kapitaalbewegingen van buitengewone omvang sterke spanningen op de wisselmarkten veroorzaken en ernstige storingen bij het voeren van het monetaire en deviezenbeleid van een Lid-Staat teweegbrengen die met name tot uiting komen in belangrijke schommelingen in de binnenlandse liquiditeit, kan de Commissie, na raadpleging van het Monetair Comité en het Comité van Presidenten van de centrale banken, deze Staat machtigen ten aanzien van de in bijlage II genoemde categorieën kapitaalverkeer vrijwaringsmaatregelen te treffen waarvan zij de voorwaarden en wijze van toepassing bepaalt.
2. In spoedeisende gevallen kan de betrokken Lid-Staat zelf de bovenbedoelde vrijwaringsmaatregelen treffen indien zulks noodzakelijk zou zijn. De Commissie en de andere Lid-Staten moeten, uiterlijk op het tijdstip waarop zij in werking treden, van deze maatregelen in kennis worden gesteld. De Commissie besluit, na raadpleging van het Monetair Comité en het Comité van Presidenten van de centrale banken, of de betrokken Lid-Staat de maatregelen mag handhaven dan wel moet wijzigen of intrekken.
3. De overeenkomstig de leden 1 en 2 door de Commissie genomen besluiten kunnen door de Raad met gekwalificeerde meerderheid van stemmen worden ingetrokken of gewijzigd.
4. De geldigheidsduur van de krachtens dit artikel getroffen vrijwaringsmaatregelen mag niet meer dan zes maanden bedragen.
5. Vóór 31 december 1992 onderzoekt de Raad, aan de hand van een verslag van de Commissie en na advies van het Monetair Comité en het Comité van Presidenten van de centrale banken, of de bepalingen van dit artikel in hun beginsel en nadere uitwerking nog steeds zijn afgestemd op de behoeften waarvoor zij zijn ingesteld.
Artikel 4
De bepalingen van deze richtlijn doen niets af aan het recht van de Lid-Staten de nodige maatregelen te nemen om overtredingen van hun wettelijke en bestuursrechtelijke voorschriften tegen te gaan, met name op fiscaal gebied of met betrekking tot het bedrijfseconomische toezicht op financiële instellingen, en te voorzien in procedures voor de kennisgeving van kapitaalbewegingen ter informatie van de overheid of voor statistische doeleinden.
De toepassing van deze maatregelen en procedures mag niet leiden tot een belemmering van kapitaalverkeer dat conform het Gemeenschapsrecht geschiedt.
Artikel 5
Voor het Koninkrijk Spanje en de Portugese Republiek is het toepassingsgebied, volgens de in bijlage I opgenomen nomenclatuur van het kapitaalverkeer, van de bepalingen van de
Toetredingsakte van 1985 betreffende het kapitaalverkeer, zoals aangegeven in bijlage III.
Artikel 6
1. De Lid-Staten treffen de nodige maatregelen om uiterlijk op 1 juli 1990 aan deze richtlijn te voldoen. Zij stellen de Commissie daarvan onverwijld in kennis. Zij stellen de Commissie eveneens in kennis van elke nieuwe maatregel of elke wijziging in de voorschriften betreffende het in bijlage I genoemde kapitaalverkeer, en doen zulks uiterlijk bij de inwerkingtreding van die maatregel of wijziging.
2. Het Koninkrijk Spanje en de Portugese Republiek, voor deze twee Lid-Staten onverminderd de artikelen 61 tot en met 66 en 222 tot en met 232 van de Toetredingsakte van 1985, alsmede de Helleense Republiek en Ierland kunnen tijdelijk beperkingen van het in bijlage IV genoemde kapitaalverkeer handhaven, onder de voorwaarden en binnen de termijnen welke in deze bijlage zijn vermeld.
Indien de Portugese Republiek of de Helleense Republiek vóór het verstrijken van de termijn die is gesteld voor de liberalisatie van het in de lijsten III en IV van bijlage IV genoemde kapitaalverkeer, van oordeel is dat zij, met name als gevolg van betalingsbalansmoeilijkheden of van het feit dat het nationale financiële bestel onvoldoende is aangepast, niet in staat is tot deze liberalisatie over te gaan, verricht de Commissie, op verzoek van de desbetreffende Lid-Staat en in samenwerking met het Monetair Comité, een onderzoek naar de economische en financiële situatie van die Lid-Staat. In het licht van de resultaten van dit onderzoek, stelt de Commissie aan de Raad voor om de voor de liberalisatie gestelde termijn voor het geheel of een deel van het bedoelde kapitaalverkeer te verlengen. De duur van deze verlenging mag niet meer dan drie jaar zijn. De Raad besluit volgens de procedure van artikel 69 van het Verdrag.
3. Het Koninkrijk België en het Groothertogdom Luxemburg mogen met inachtneming van de voorwaarden en termijnen van bijlage V de dubbele wisselmarkt tijdelijk handhaven.
4. De bestaande nationale wettelijke bepalingen inzake aankopen van tweede woningen kunnen gehandhaafd blijven totdat de Raad nadere bepalingen op dit gebied overeenkomstig artikel 69 van het Verdrag vaststelt. Deze bepaling laat de toepasselijkheid van andere bepalingen van het Gemeenschapsrecht onverlet.
5. De Commissie dient uiterlijk op 31 december 1988 bij de Raad voorstellen in ten einde risico's van distorsies en belastingontwijking of -fraude, die voorvloeien uit de verschillen in de nationale regelingen inzake de belasting van spaargelden en de controle op de toepassing daarvan, op te heffen of te verkleinen.
De Raad spreekt zich uiterlijk op 30 juni 1989 over de voorstellen van de Commissie uit. Alle belastingbepalingen met een communautair karakter moeten, overeenkomstig het Verdrag, met eenparigheid van stemmen worden genomen.
Artikel 7
1. De Lid-Staten streven ernaar, in de regeling die zij toepassen op overmakingen in verband met kapitaalverkeer met derde landen, dezelfde mate van liberalisatie te bereiken als bij transacties met ingezetenen van andere Lid-Staten, zulks behoudens de andere bepalingen van deze richtlijn.
Het in de vorige alinea bepaalde laat onverlet de toepassing ten opzichte van derde landen van nationale of communautaire voorschriften, en met name van eventuele wederkerigheidsvoorwaarden, met betrekking tot vestigingen, financiële dienstverrichtingen en toelating van effecten tot de kapitaalmarkten.
2. Indien omvangrijke kortlopende kapitaalbewegingen van of naar derde landen de interne of externe positie van de Lid-Staten of van enkele Lid-Staten op de geld- of kapitaalmarkt ernstig verstoren of ernstige spanningen veroorzaken in de wisselkoersverhoudingen binnen de Gemeenschap of tussen de Gemeenschap en derde landen, beraadslagen de Lid-Staten over alle maatregelen die kunnen worden genomen om de ondervonden problemen op te lossen. Die raadpleging vindt plaats in het Comité van Presidenten van de centrale banken en in het Monetair Comité, op initiatief van de Commissie of van een Lid-Staat.
Artikel 8
Het Monetair Comité onderzoekt ten minste eenmaal per jaar de situatie op het gebied van het vrije kapitaalverkeer zoals deze voortvloeit uit de toepassing van deze richtlijn. Dit onderzoek heeft betrekking op de maatregelen tot interne reglementering van het kredietwezen en de geld- en kapitaalmarkt, die specifieke gevolgen kunnen hebben voor het internationale kapitaalverkeer, alsmede op alle andere onderdelen van deze richtlijn. Het Comité brengt aan de Commissie verslag uit over de resultaten van dit onderzoek.
Artikel 9
De Eerste Richtlijn van de Raad van 11 mei 1960 en Richtlijn 72/156/EEG worden per 1 juli 1990 ingetrokken.
Artikel 10
Deze richtlijn is gericht tot de Lid-Staten.
Gedaan te Luxemburg, 24 juni 1988.