РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1295/2008 НА КОМИСИЯТА
от 18 декември 2008 r.
относно вноса на хмел от трети страни
(кодифицирана версия)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1), и по-специално член 192, параграф 2 и член 195, параграф 2, във връзка с член 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕИО) № 3076/78 на Комисията от 21 декември 1978 г. относно вноса на хмел от страни, които не са членки (2) и Регламент (ЕИО) № 3077/78 на Комисията от 21 декември 1978 г. относно равностойността на удостоверенията, придружаващи хмел, внесен от страни, които не са членки, със сертификатите на Общността (3) са били неколкократно и съществено изменяни (4). С оглед постигане на яснота и рационалност посочените регламенти следва да бъдат кодифицирани, като бъдат обединени в единен текст.
(2)
Член 158, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 определя, че хмел и продукти от хмел от трети страни, могат да се внасят само ако техните стандарти за качество са най-малкото еквивалентни на тези, приети за хмел или продукти от хмел, отглеждани в Общността, или произвеждани от тези продукти. Въпреки това, параграф 2 от посочения член предвижда, че тези продукти се считат за съответстващи на посочените стандарти, ако са придружени от удостоверение, издадено от органите на страната на техния произход, признато за еквивалентно на сертификата, необходим за търгуването на хмел и продукти от хмел с общностен произход.
(3)
В Регламент (ЕО) № 1850/2006 на Комисията от 14 декември 2006 г. за определяне на подробни правила за сертифицирането на хмел и продукти от хмел (5) са определени много стриктни изисквания за търгуването на продуктите от хмел, и по-специално по отношение на смесите. Понастоящем по границите не съществува ефективен метод за проверка на степента на спазване на тези изисквания. Такава проверка може да бъде заменена единствено с поемане на задължение от страна на страната износител за спазване на общностните изисквания за търгуване на тези продукти. Затова е необходимо да се изисква тези продукти, идващи от трети страни, да се придружават от удостоверението, посочено в член 158, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
(4)
За да гарантират, че правилата на Общността за сертифициране на хмел са спазени, държавите-членки следва да правят проверки, за да потвърдят дали вносния хмел съответства на минималните изисквания за търгуване, приети с Регламент (ЕО) № 1850/2006.
(5)
Някои трети страни са се ангажирали да спазват изискванията, предвидени за търгуването на хмел и продукти от хмел, и са оправомощили определени служби да издават удостоверения за еквивалентност. Тези удостоверения следва да бъдат признати за еквивалентни на общностните сертификати, а продуктите, за които те се отнасят, да бъдат допуснати за свободно обращение.
(6)
Задължение на съответните служби в тези трети страни е да актуализират информацията, съдържаща се в приложение I и да поддържат тясно сътрудничество с Комисията, като ѝ съобщават съответната информация.
(7)
За да се улесни задачата на компетентните органи от държавите-членки от съществено значение е да се установят формата и, доколкото е необходимо, съдържанието на удостоверенията и предвидените извлечения, както и условията за тяхното използване.
(8)
За да се държи сметка за търговските практики, е необходимо компетентните органи да са оправомощени, ако пратката се разделя, да позволят под техен надзор да се изготвя извлечение от удостоверението за всяка нова пратка, получена в резултат на такова разделяне.
(9)
По аналогия със системата за сертифициране на Общността определени продукти следва да се освободят, предвид предназначението им, от представяне на удостоверенията, предвидени в настоящия регламент.
(10)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет за общата организация на селскостопанските пазари,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Допускането за свободно обращение в Общността на продуктите, посочени в член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, които идват от трети страни, е подчинено на представянето на доказателство, че са спазени изискванията, посочени в член 158, параграф 1 от посочения регламент.
2. Доказателството, посочено в член 1, параграф 1 от настоящия регламент, се представя чрез предоставянето на удостоверението, предвидено в член 158, параграф 2 от регламент (ЕО) № 1234/2007, наричано по-нататък „удостоверение за еквивалентност“.
Член 2
За целите на настоящия регламент „пратка“ означава количество от продукти, които имат едни и същи характеристики и са изпратени от един и същ изпращач по едно и също време на един и същ получател.
Член 3
Удостоверенията, придружаващи хмел и продукти от хмел, внесени от трети страни, и които са издадени от агенция, оправомощена от третата страна на произход и фигурираща в в приложение I, се признават за удостоверения за еквивалентност.
Приложение I се преразглежда въз основа на информацията, съобщена от третите страни.
Член 4
1. Удостоверението за еквивалентност, се изготвя за всяка пратка в един оригинал и две копия върху формуляр, съответстващ на образеца, фигуриращ в приложение II, и съгласно указанията, дадени в приложение IV.
2. Удостоверението за еквивалентност е валидно само ако е надлежно попълнено и заверено от една от агенциите, фигуриращи в приложение I.
3. Надлежно заверено удостоверение е това, на което са указани мястото и датата на издаването и което е подписано и подпечатано от издаващия орган.
Член 5
1. Върху всяка опаковъчна единица, за която е издадено удостоверение за еквивалентност, се отбелязват следните данни на един от официалните езици на Общността:
а)
описанието на продукта;
б)
наименованието на сорта или сортовете;
в)
страната на произход;
г)
маркировките и номерата, фигуриращи в, клетка 9 на удостоверението за еквивалентност или в извлечението.
2. Данните, предвидени в параграф 1, се изписват с четливи, неизличими знаци с еднакъв размер върху външната страна на опаковката.
Член 6
1. Когато пратка, която е предмет на удостоверение за еквивалентност, се раздели и изпрати повторно след разделянето, преди допускането ѝ за свободно обращение, за всяка нова пратка в резултат на такова разделяне се изготвя извлечение от удостоверението.
Удостоверението се заменя с необходимия брой на извлеченията.
Извлечението се изготвя от заинтересованата страна в един оригинал и две копия върху формуляр, съответстващ на образеца, фигуриращ в приложение III, и съгласно указанията, дадени в приложение IV в съответствие с разпоредбите.
2. Митническият орган заверява съответно оригинала и двете копия на удостоверението за еквивалентност и приподписва оригинала и двете копия от всяко извлечение.
Той задържа оригинала на удостоверението за еквивалентност, изпраща двете копия на компетентния орган, посочен в член 21 от Регламент (ЕО) № 1850/2006, и връща оригинала и двете копия от всяко извлечение на заинтересованата страна.
Член 7
При приключване на митническите формалности, които се изискват за допускане за свободно обращение в Общността на продукта, за който се отнасят удостоверението за еквивалентност или извлечението, оригиналът и двете копия се представят на митническите органи, които ги приподписват и задържат оригинала. Едното копие се изпраща от митническите органи на компетентния орган, посочен в член 21 от Регламент (ЕО) № 1850/2006, на държавата-членка, в която продуктът се допуска за свободно обращение. Второто копие се връща на вносителя, който е длъжен да го съхранява не по-малко от 3 години.
Член 8
Ако след допускане за свободно обращение, пратката е препродадена или разделена, продуктът трябва да бъде придружен от фактура или друг търговски документ, съставен от продавача, в който се посочва номерът на удостоверението за еквивалентност или на извлечението, както и наименованието на органа, който ги е издал.
Следните данни, взети, според случая, от удостоверението за еквивалентност или от извлечението, трябва да фигурират също върху търговския документ или фактурата:
а)
за шишарки от хмел:
i)
описанието на продукта;
ii)
брутното тегло;
iii)
мястото на производство;
iv)
годината на реколтата;
v)
сорта;
vi)
страната на произход;
vii)
маркировките и номерата, посочени в клетка 9 на удостоверението;
б)
за продукти, произведени от хмел, освен данните, изброени в буква а), мястото и датата на преработка.
Член 9
1. Държавите-членки редовно извършват редовно случайни проверки, за да проверяват дали хмелът, който е внесен съгласно член 158 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, отговаря на минималните изисквания за търгуване, предвидени в приложение I към Регламент (ЕО) № 1850/2006.
2. Държавите-членки докладват на Комисията всяка година преди 30 юни за честотата и типа на проверките, които са били проведени през годината, предхождаща тази дата, както и за резултата от тях. Проверките трябва да обхващат поне 5 % от пратките хмел, които се очаква да бъдат внесени от трета страна в съответната държава-членка през същата година.
3. Ако компетентните органи на държавите-членки открият, че изследваните проби не отговарят на минималните пазарни изисквания за търгуване, посочени в параграф 1, съответните пратки не могат да бъдат търгувани в Общността.
4. Ако дадена държава-членка констатира, че характеристиките на даден продукт не съответстват на данните, фигуриращи в удостоверението за еквивалентност, придружаващо продукта, тя уведомява Комисията за това.
В съответствие с процедурата, посочена в член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, може да бъде взето решение за отстраняване на агенцията, която е издала удостоверението за еквивалентност за този продукт от списъка, съдържащ се в приложение I от настоящия регламент.
Член 10
Чрез дерогация от настоящия регламент, не се изисква представяне на удостоверението, посочено в член 1, параграф 2, нито съответствие с разпоредбите на член 5, по отношение на допускането за свободно обращение на хмел и продукти от хмел в дадените по-долу случаи, ако теглото на отделната опаковка не надвишава 1 килограм, когато се касае за шишарки от хмел и прах от хмел, и 300 грама, когато се касае за извлек на хмел:
а)
малки опаковки, предназначени за продажба на частни лица за лична употреба;
б)
предназначени за научно-технически опити;
в)
предназначени за панаири, които се ползват от съответния митнически режим.
Описанието, теглото и крайната употреба на продукта трябва да са указани върху опаковката.
Член 11
Регламенти (ЕИО) № 3076/78 и (ЕИО) № 3077/78 се отменят.
Позоваванията на отменените регламенти се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение VI.
Член 12
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 18 декември 2008 година.
RÈGLEMENT (CE) N o 1295/2008 DE LA COMMISSION
du 18 décembre 2008
relatif à l'importation du houblon en provenance des pays tiers
(version codifiée)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu le règlement (CE) no 1234/2007 du Conseil du 22 octobre 2007 portant organisation commune des marchés dans le secteur agricole et dispositions spécifiques en ce qui concerne certains produit de ce secteur (règlement «OCM unique») (1), et notamment ses articles 192, paragraphe 2, et 195, paragraphe 2, en liaison avec son article 4,
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement (CEE) no 3076/78 de la Commission du 21 décembre 1978 relatif à l’importation du houblon en provenance des pays tiers (2) et le règlement (CEE) no 3077/78 de la Commission du 21 décembre 1978 relatif à la constatation de l’équivalence des attestations accompagnant les houblons importés des pays tiers aux certificats communautaires (3) ont été modifiés à plusieurs reprises et de façon substantielle (4). Il convient, dans un souci de clarté et de rationalité, de procéder à la codification desdits règlements en les regroupant en un texte unique.
(2)
L'article 158, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1234/2007 dispose que le houblon et les produits du houblon en provenance de pays tiers ne peuvent être importés que s'ils présentent des caractéristiques qualitatives au moins équivalentes à celles adoptées pour les houblons ou produits du houblon récoltés dans la Communauté ou élaborés à partir de tels produits. Le paragraphe 2 dudit article prévoit, toutefois, que ces produits sont considérés comme présentant lesdites caractéristiques s'ils sont accompagnés d'une attestation émise par les autorités de leur pays d'origine et reconnue comme équivalente au certificat exigé pour la commercialisation des houblons et produits du houblon d'origine communautaire.
(3)
Le règlement (CE) no 1850/2006 de la Commission du 14 décembre 2006 relatif aux modalités de certification du houblon et des produits du houblon (5) soumet la commercialisation des produits du houblon à des exigences très strictes, notamment en ce qui concerne les mélanges. Il n'existe pas actuellement aux frontières de méthodes de contrôle permettant de vérifier de façon efficace le respect de ces exigences. Seul l'engagement des pays exportateurs de respecter les exigences communautaires pour la commercialisation de ces produits peut se substituer à un contrôle. Il est donc nécessaire d'exiger que ces produits en provenance des pays tiers soient accompagnés de l'attestation visée à l'article 158, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1234/2007.
(4)
Pour garantir que les règles communautaires sur la certification du houblon sont respectées, les États membres doivent effectuer des contrôles en vue de vérifier si le houblon importé est conforme aux exigences minimales de commercialisation arrêtées par le règlement (CE) no 1850/2006.
(5)
Certains pays tiers se sont engagés à respecter les exigences prescrites pour la commercialisation du houblon et des produits du houblon et ont habilité certains services à émettre des attestations d'équivalence. Il convient dès lors de reconnaître ces attestations comme équivalentes aux certificats communautaires et d'admettre en libre pratique les produits qu'elles couvrent.
(6)
Il incombe aux services concernés des pays tiers de tenir à jour les données figurant à l’annexe I et de les communiquer à la Commission, dans un esprit de coopération étroite.
(7)
Il importe, pour faciliter la tâche des autorités compétentes des États membres, de prescrire la forme et, dans la mesure nécessaire, le contenu des attestations et extraits prévus, ainsi que les conditions de leur utilisation.
(8)
Il est nécessaire, pour tenir compte des pratiques commerciales, de donner aux autorités compétentes le pouvoir, en cas de fractionnement d'un envoi, de faire établir, sous leur contrôle, un extrait de l'attestation pour chaque nouvel envoi issu du fractionnement.
(9)
Il convient, par analogie au régime communautaire de certification, d'exclure de la présentation des attestations prévues au présent règlement certains produits en raison de leur utilisation.
(10)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité de gestion de l'organisation commune des marchés agricoles,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
1. La mise en libre pratique dans la Communauté des produits visés à l'article 1er, point f), du règlement (CE) no 1234/2007 en provenance des pays tiers est subordonnée à la preuve du respect des exigences visées à l'article 158, paragraphe 1, dudit règlement.
2. La preuve visée à l’article 1er, paragraphe 1, du présent règlement, est apportée par la production de l'attestation prévue à l'article 158, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1234/2007, ci-après dénommée «attestation d'équivalence».
Article 2
Aux fins du présent règlement, on entend par «envoi» une quantité de produits ayant les mêmes caractéristiques, expédiés en même temps par un seul et même expéditeur à un seul et même destinataire.
Article 3
Les attestations accompagnant le houblon et les produits élaborés à partir du houblon importés des pays tiers délivrées par un organisme officiel habilité par le pays tiers d'origine et figurant à l'annexe I sont reconnues comme attestations d'équivalence
L'annexe I fera l'objet de révisions en fonction des communications fournies par les pays tiers.
Article 4
1. L'attestation d’équivalence est établie pour chaque envoi en un original et deux copies sur un formulaire conforme au modèle figurant à l'annexe II et selon les dispositions figurant à l'annexe IV.
2. Une attestation d'équivalence n'est valable que si elle est dûment remplie et visée par l'un des organismes figurant à l’annexe I.
3. Une attestation d'équivalence est dûment visée lorsqu'elle indique le lieu et la date d'émission et lorsqu'elle est signée et porte le cachet de l'organisme émetteur.
Article 5
1. Chaque unité d'emballage faisant l'objet d'une attestation d'équivalence doit comporter les indications suivantes dans une des langues officielles de la Communauté:
a)
la désignation du produit;
b)
l'indication de la ou des variétés;
c)
le pays d'origine;
d)
les marques et numéros figurant à la case 9 de l'attestation d'équivalence ou de l'extrait.
2. Les indications prévues au paragraphe 1 sont apposées de manière lisible en caractères indélébiles et d'une dimension uniforme sur l'emballage extérieur.
Article 6
1. Lorsque, avant sa mise en libre pratique, un envoi faisant l'objet d'une attestation d'équivalence est réexpédié après fractionnement, il est établi pour chaque nouvel envoi issu du fractionnement un extrait de l'attestation.
L'attestation est remplacée par le nombre nécessaire d'extraits.
L'extrait est établi par l'intéressé en un original et deux copies sur un formulaire conforme au modèle figurant à l'annexe III et selon les dispositions figurant à l’annexe IV.
2. L'autorité douanière annote en conséquence l'original et les deux copies de l'attestation d'équivalence et vise l'original et les deux copies de chaque extrait.
Elle conserve l'original de l'attestation d'équivalence, fait parvenir les deux copies à l'autorité compétente visée à l'article 21 du règlement (CE) no 1850/2006 et remet l'original et les deux copies de chaque extrait à l'intéressé.
Article 7
Lors de l'accomplissement des formalités douanières requises pour la mise en libre pratique dans la Communauté du produit auquel se rapporte l'attestation d'équivalence ou l'extrait l'original et les deux copies sont présentés aux autorités douanières qui les visent en conséquence et conservent l'original. Une copie est adressée par les autorités douanières à l'autorité compétente visée à l'article 21 du règlement (CE) no 1850/2006 de l'État membre où le produit est mis en libre pratique. La deuxième copie est remise à l'importateur qui doit la conserver pendant au moins trois années.
Article 8
En cas de revente ou de fractionnement d'un envoi, après la mise en libre pratique, le produit doit être accompagné d'une facture ou d'un document commercial établi par le vendeur indiquant le numéro de l'attestation d'équivalence ou de l'extrait ainsi que le nom de l'organisme qui a délivré ces attestations ou extraits.
Les informations suivantes, reprises, selon le cas, de l'attestation d'équivalence ou de l'extrait doivent également figurer sur le document commercial ou la facture:
a)
pour le houblon en cônes:
i)
la désignation du produit;
ii)
le poids brut;
iii)
le lieu de production;
iv)
l'année de récolte;
v)
la variété;
vi)
le pays d'origine;
vii)
les marques et numéros figurant dans la case 9 de l'attestation;
b)
pour les produits élaborés à partir du houblon outre les indications figurant au point a), les lieux et date de transformation.
Article 9
1. Les États membres effectuent régulièrement des contrôles aléatoires en vue de vérifier si le houblon importé conformément aux dispositions de l'article 158 du règlement (CE) no 1234/2007 correspond aux exigences minimales de commercialisation fixées à l'annexe I du règlement (CE) no 1850/2006.
2. Les États membres font un rapport à la Commission au plus tard le 30 juin de chaque année, indiquant la fréquence, le type et le résultat des vérifications qui ont été effectuées au cours de l'année précédant ladite date. Celles-ci portent sur au moins 5 % des envois de houblon attendus à l'importation en provenance de pays tiers dans l'État membre considéré au cours de l'année.
3. Si les autorités compétentes des États membres constatent que les échantillons examinés ne répondent pas aux exigences minimales de commercialisation visées au paragraphe 1 s), les envois correspondants ne peuvent pas être commercialisés dans la Communauté.
4. Lorsqu'un État membre constate que les caractéristiques d'un produit ne sont pas conformes aux indications figurant sur l'attestation d'équivalence accompagnant le produit, il en informe la Commission.
Conformément à la procédure visée à l'article 195, paragraphe 2 du règlement (CE) no 1234/2007, il peut être décidé de retirer l'organisme ayant délivré l’attestation d'équivalence pour ce produit de la liste figurant à l’annexe I du présent règlement.
Article 10
Par dérogation au présent règlement, n'est pas subordonnée à la production de l’attestation visée à l'article 1er, paragraphe 2, ni aux dispositions de l'article 5, la mise en libre pratique des houblons et produits du houblon suivants, dans la limite, pour chaque paquet, de 1 kilogramme pour le houblon en cônes et la poudre de houblon, et de 300 grammes pour les extraits de houblon:
a)
présentés en petits paquets destinés à la vente aux particuliers pour leur usage privé;
b)
destinés à l'expérimentation scientifique et technique;
c)
destinés aux foires bénéficiant du régime douanier prévu à cet effet.
La désignation, le poids et l'utilisation finale du produit doivent figurer sur l'emballage.
Article 11
Les règlements (CEE) no 3076/78 et (CEE) no 3077/78 sont abrogés.
Les références faites aux règlements abrogés s’entendent comme faites au présent règlement et sont à lire selon le tableau de correspondance figurant à l’annexe VI.
Article 12
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 18 décembre 2008.