32006L0012
L 114/9
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2006/12/EО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 5 април 2006 година
относно отпадъците
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 175 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултации с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 г. относно отпадъците (3) е била съществено изменяна няколко пъти (4). С оглед да се изяснят въпросите, следва да се извърши кодификация на въпросните разпоредби.
(2)
Основната цел на всички разпоредби, отнасящи се за управлението на отпадъците следва да бъде опазването на здравето на човека и на околната среда от вредните въздействия, причинени от събирането, транспортирането, третирането, складирането и изхвърлянето на отпадъци.
(3)
Необходима е обща терминология и определение на отпадък с оглед подобряване на ефективността на управлението на отпадъците в Общността.
(4)
С известни изключения, ефективни и последователни правила за обезвреждането и оползотворяването на отпадъците следва да се прилагат към движимата собственост, която притежателят изхвърля или възнамерява да изхвърли.
(5)
Оползотворяването на отпадъците и употребата на възстановени материали като суровини следва да бъде насърчавано с оглед запазването на природните ресурси. Може да бъде необходимо да се приемат специфични правила за отпадъци, които могат да бъдат използвани повторно.
(6)
С оглед постигането на високо равнище на защита на околната среда, освен предприемането на отговорни действия за гарантиране на обезвреждането и оползотворяването на отпадъците, държавите-членки следва да предприемат мерки за ограничаване генерирането на отпадъци, и по-специално чрез насърчаването на чисти технологии и продукти, които могат да бъдат рециклирани и използвани повторно, като се вземат предвид съществуващите или потенциалните пазарни възможности за оползотворени отпадъци.
(7)
Освен това, несъответствията в законодателството на отделните държави-членки по отношение на обезвреждането и оползотворяването на отпадъците може да засегне качеството на околната среда и безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар.
(8)
За Общността като цяло е важно да стане самодостатъчна по отношение на обезвреждането на отпадъците и е желателно държавите-членки поотделно да се стремят към такава самодостатъчност.
(9)
С оглед постигането на тези цели в държавите-членки следва да се разработят планове за управление на отпадъците.
(10)
Движенията на отпадъци следва да бъде намалени и държавите-членки могат да предприемат необходимите мерки за тази цел в своите планове за управление.
(11)
За да се гарантира високо равнище на защита и ефективен контрол, необходимо е да се предвиди разрешителен режим и инспектиране на предприятията, които извършват обезвреждане и оползотворяване на отпадъци.
(12)
При определени условия и ако те спазват изискванията за опазване на околната среда, някои предприятия, които преработват сами своите отпадъци или извършват оползотворяване на отпадъците, могат да бъдат освободени от изискванията за разрешително. Такива предприятия трябва да бъдат предмет на регистрация.
(13)
За да могат отпадъците да бъдат подложени на мониторинг от генерирането им до окончателното им обезвреждане, други предприятия, занимаващи се с отпадъци, като събирачи, превозвачи или брокери на отпадъци, също трябва да бъдат подложени на разрешителен режим или регистрация и подходящо инспектиране.
(14)
Това съотношение на разходите, които не са покрити от приходите от третирането на отпадъците, следва да се поемат в съответствие с принципа „замърсителят плаща“.
(15)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на реда и условията за упражняването на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията. (5)
(16)
Настоящата директива следва да не засяга задълженията на държавите-членки, свързани с крайните срокове за транспониране на директивите, изброени в част Б на приложение III, в националното законодателство,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. По смисъла на настоящата директива:
а)
„отпадък“ означава всяко вещество или предмет от категориите, установени в приложение I, които притежателят изхвърля, възнамерява или се изисква да изхвърли;
б)
„производител“ означава всяко лице, чиито дейности генерират отпадъци („първоначален производител“) и/или всяко лице, което осъществява предпреработка, смесване или други операции, водещи до промяна в естеството или състава на този отпадък;
в)
„притежател“ означава производителят на отпадъци или физическото или юридическо лице, което ги притежава;
г)
„управление“ означава събирането, транспортирането, оползотворяването и обезвреждането на отпадъци, включително надзора на такива операции, както и надзора на площадките за обезвреждане след закриването им;
д)
„обезвреждане“ означава всяка от операциите, предвидени в приложение II А;
е)
„оползотворяване“ означава всяка от операциите, предвидени в приложение II Б;
ж)
„събиране“ означава прибирането, сортирането и/или смесването на отпадъци за целите на транспортирането.
2. За целите на параграф 1, буква а) Комисията в съответствие с процедурата, предвидена в член 18, параграф 3, изготвя списък на отпадъците, принадлежащи към категориите, изброени в приложение I. Този списък се преразглежда периодично и, ако е необходимо се преразглежда в съответствие със същата процедура.
Член 2
1. Следните се изключват от обхвата на настоящата директива:
а)
газови отпадъци, емитирани в атмосферата;
б)
когато те са вече обхванати от друго законодателство:
i)
радиоактивни отпадъци;
ii)
отпадъци, резултат от проучване, екстракция, третиране и складиране на минерални ресурси и дейността на каменни кариери;
iii)
животински трупове и следните земеделски отпадъци: фекална материя и други естествени, неопасни вещества, използвани в земеделието;
iv)
отпадъчни води, с изключение на отпадъците в течна форма;
v)
изведени от експлоатация експлозиви.
2. Специфични правила за определени случаи или за допълването на настоящата директива, както и за управлението на определени категории отпадъци могат да бъдат установени с отделни директиви.
Член 3
1. Държавите-членки предприемат необходими мерки за насърчаване:
а)
първо - предотвратяването или намаляването на генерирането на отпадъци и тяхната вредност, и по-специално чрез:
i)
разработването на чисти технологии, които са по-щадящи при употребата на природни ресурси;
ii)
техническото разработване и търгуване на продукти, проектирани да не допринасят, или най-малко да допринасят, поради естеството на своето произвеждане, употреба или обезвреждане за увеличаващото се количество или вредност на отпадъците и опасностите от замърсяване;
iii)
разработването на подходящи техники за окончателното обезвреждане на опасните вещества, съдържащи се в отпадъците, предназначени за оползотворяване;
б)
второ:
i)
оползотворяването на отпадъците чрез рециклиране, повторна употреба или възстановяване или чрез друг процес с оглед извличането на вторични суровини; или
ii)
използването на отпадъците като източник на енергия.
2. Освен случаите, когато се прилага Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 г. относно определянето на процедура за предоставянето на информация в областта на техническите стандарти и правила (6), държавите-членки информират Комисията за мерките, които възнамеряват да предприемат за постигането на целите, установени в параграф 1. Комисията информира другите държави-членки и Комитета, посочен в член 18, параграф 1 за тези мерки.
Член 4
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират отпадъците да бъдат оползотворени или обезвредени без да застрашават здравето на човека и без да се използват процеси или методи, които биха могли да навредят на околната среда, и по-специално:
а)
без риск за водата, въздуха или почвата или за растенията или животните;
б)
без да причиняват вреда чрез шум или миризми;
в)
без да засягат неблагоприятно околността или местата от особен интерес.
2. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за забраната на изоставянето, изхвърлянето или неконтролираното обезвреждане на отпадъци.
Член 5
1. В сътрудничество с други държави-членки, държавите-членки предприемат необходими мерки, където това е необходимо или препоръчително, за създаването на интегрирана и адекватна мрежа от инсталации за обезвреждане, като вземат предвид най-добрата налична технология, която не предполага прекомерни разходи. Мрежата трябва да позволява на Общността като цяло да стане самодостатъчна по отношение на обезвреждането на отпадъците, както и държавите-членки поотделно да се придвижат към тази цел, като се вземат предвид географските обстоятелства или необходимостта от специализирани инсталации за определени видове отпадъци.
2. Мрежата, посочена в параграф 1, трябва да позволява отпадъците да бъдат обезвреждани в една от най-близките подходящи инсталации, чрез най-подходящите методи и технологии с оглед осигуряването на високо равнище на защита на околната среда и общественото здраве.
Член 6
Държавите-членки създават или назначават компетентен орган или органи, които да са отговорни за прилагането на настоящата директива.
Член 7
1. С оглед постигането на целите, предвидени в членове 3, 4 и 5, компетентният орган или органи, предвидени в член 6, възможно най-рано следва за изготвят един или повече планове за управление на отпадъците. Такива планове трябва да се отнасят по-специално до:
а)
вида, количеството и произхода на отпадъците, които трябва да се оползотворяват или обезвреждат;
б)
общите технически изисквания;
в)
специфични договорености за определени отпадъци;
г)
подходящи места или инсталации за обезвреждане.
2. Плановете, посочени в параграф 1, могат например да обхващат:
а)
физическите или юридическите лица, оправомощени да осъществяват управление на отпадъци;
б)
предвижданите разходи за операции по оползотворяване и обезвреждане;
в)
необходими мерки за насърчаване на рационализирането на събирането, сортирането и третирането на отпадъци.
3. Държавите-членки си сътрудничат, когато е уместно, с други държави-членки и с Комисията за разработването на такива планове. Те нотифицират Комисията за това.
4. Държавите-членки могат да предприемат необходимите мерки за предотвратяване на движения на отпадъци, които не съответстват на техните планове за управление. Те информират Комисията и държавите-членки за тези мерки.
Член 8
Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че всеки притежател на отпадъци:
а)
борави с тях чрез частен или публичен събирач на отпадъци или чрез предприятие, което осъществява операциите, изброени в приложение II А или II Б; или
б)
оползотворява ги или ги обезврежда сам в съответствие с разпоредбите на настоящата директива.
Член 9
1. За целите на прилагането на членове 4, 5 и 7, всеки орган или предприятие, което осъществява операциите, специфицирани в приложение II А следва да получи разрешително от компетентния орган, предвиден в член 6.
Такова разрешително обхваща:
а)
видовете и количествата отпадъци;
б)
техническите изисквания;
в)
предпазните мерки, които трябва да бъдат предприети;
г)
площадка за обезвреждане;
д)
метода за третиране.
2. Разрешителните могат да се предоставят за определен период от време, те могат да се подновяват, могат да съдържат условия и задължения или, ако възнамеряваният метод на обезвреждане е неприемлив от гледна точка на опазването на околната среда, те могат да бъдат отказани.
Член 10
За целите на прилагането на член 4, всеки орган или предприятие, което осъществява операциите, посочени в приложение II А получава разрешително.
Член 11
1. Без да се засяга Директива 91/689/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 г. относно опасните отпадъци (7), следните могат да бъдат освободени от изискването за разрешително, предвидено в членове 9 и 10:
а)
органи или предприятия, които сами осъществяват обезвреждане на собствените си отпадъци на мястото на производство; и
б)
органи или предприятия, които осъществяват оползотворяване на отпадъци.
2. Изключението, посочено в параграф 1, може да се прилага само:
а)
ако компетентните органи са приели общи правила за всеки вид дейност, като се определят видовете и количествата отпадъци и условията, при които въпросната дейност може да бъде освободена от изискването за разрешително; и
б)
ако видовете или количествата отпадъци и методите на обезвреждане или оползотворяване са такива, че условията, предвидени в член 4 са спазени.
3. Органите или предприятията, посочени в параграф 1, се регистрират с компетентните органи.
4. Държавите-членки информират Комисията за общите правила, приети съгласно параграф 2, буква а).
Член 12
Органите или предприятия, които събират или транспортират отпадъци на професионална основа, или които организират обезвреждането или оползотворяването на отпадъци от името на други (дилъри или брокери) се регистрират към компетентния орган, когато не подлежат на разрешителен режим.
Член 13
Органите или предприятия, които осъществяват операциите, предвидени в членове 9-12 са предмет на подходящо периодично инспектиране от компетентните органи.
Член 14
1. Всички органи или предприятия, посочени в членове 9 и 10:
а)
поддържат архив за количеството, естеството, произхода и, когато е релевантно, дестинацията, честотата на събиране, начина на транспортиране и метода на третиране по отношение на отпадъците, посочени в приложение I и по отношение на операциите, посочени в приложение II А или II Б;
б)
при поискване, предоставят тази информация на компетентните органи, посочени в член 6.
2. Държавите-членки могат също така да изискват производителите да спазват разпоредбите на параграф 1.
Член 15
В съответствие с принципа „замърсителят плаща“ разходите за обезвреждане на отпадъците следва да бъдат понесени от:
а)
притежателя, който има отпадъци, които се обработват от събирач на отпадъци или от предприятие, както е предвидено в член 9; и/или
б)
предишните притежатели или производителя на продукта от който са произлезли отпадъците.
Член 16
На интервали от три години държавите-членки изпращат на Комисията информация относно прилагането на настоящата директива. Информацията е под формата на секторен доклад, който трябва да покрива и другите директиви на Общността в тази област. Докладът се изготвя на основата на въпросник или схема, изготвени от Комисията в съответствие с процедурата, предвидена в член 18, параграф 2. Въпросникът или схемата се изпраща на държавите-членки шест месеца преди началото на периода, обхванат от доклада. Докладът до Комисията се представя в рамките на девет месеца след края на тригодишния период, който той обхваща.
Комисията публикува доклад на Общността относно прилагането на директивата в рамките на девет месеца след получаване на докладите от държавите-членки.
Член 17
Измененията, необходими за адаптирането на приложенията към научния и техническия напредък се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 18, параграф 3.
Член 18
1. Комисията се подпомага от комитет.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Периодът, посочен в член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на един месец.
3. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Периодът, установен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
4. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 19
Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби на националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 20
Директива 75/442/ЕИО се отменя, без да се засягат задълженията на държавите-членки, свързани с крайните срокове за транспонирането ѝ в националното законодателство, предвидени в приложение III, част Б.
Позоваванията на отменената директива се считат за направени за настоящата директива и следва да се отчитат в съответствие с таблицата на съответствието в приложение IV.
Член 21
Настоящата директива влиза сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник Европейския съюз.
Член 22
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 5 април 2006 година.
DIRECTIVE 2006/12/CE DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 5 avril 2006
relative aux déchets
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 175,
vu la proposition de la Commission,
vu l'avis du Comité économique et social européen (1),
après consultation du Comité des régions,
statuant conformément à la procédure visée à l'article 251 du traité (2),
considérant ce qui suit:
(1)
La directive 75/442/CEE du Conseil du 15 juillet 1975 relative aux déchets (3) a été modifiée à plusieurs reprises et de façon substantielle (4). Il convient, dans un souci de clarté et de rationalité, de procéder à la codification de ladite directive.
(2)
Toute réglementation en matière de gestion des déchets doit avoir comme objectif essentiel la protection de la santé de l'homme et de l'environnement contre les effets préjudiciables causés par le ramassage, le transport, le traitement, le stockage et le dépôt des déchets.
(3)
Pour rendre plus efficace la gestion des déchets dans la Communauté, il est nécessaire de disposer d'une terminologie commune et d'une définition des déchets.
(4)
Une réglementation efficace et cohérente de l'élimination et de la valorisation des déchets devrait s'appliquer, sous réserve de certaines exceptions, aux biens meubles dont le détenteur se défait ou a l'intention ou l'obligation de se défaire.
(5)
Il importe de favoriser la valorisation des déchets et l'utilisation des matériaux de valorisation comme matières premières afin de préserver les ressources naturelles. Il peut être nécessaire d'arrêter des règles spécifiques pour les déchets réutilisables.
(6)
Pour atteindre un haut niveau de protection de l'environnement, il est nécessaire que les États membres non seulement veillent de manière responsable à l'élimination et à la valorisation des déchets, mais aussi qu'ils prennent des mesures visant à limiter la production de déchets, notamment en promouvant des technologies propres et des produits recyclables et réutilisables, en prenant en considération les débouchés existants ou potentiels des déchets valorisés.
(7)
En outre, une disparité entre la législation des États membres en ce qui concerne l'élimination et la valorisation des déchets peut affecter la qualité de l'environnement et le bon fonctionnement du marché intérieur.
(8)
Il importe que la Communauté, dans son ensemble, soit capable d'assurer elle-même l'élimination de ses déchets et il est souhaitable que chaque État membre tende individuellement vers ce but.
(9)
Pour atteindre ces objectifs, des plans de gestion des déchets devraient être établis dans les États membres.
(10)
Il convient de réduire les mouvements de déchets, et, à cette fin, les États membres peuvent prendre les mesures nécessaires dans le cadre de leurs plans de gestion.
(11)
Pour assurer un haut niveau de protection et un contrôle efficace, il est nécessaire de prévoir l'agrément et le contrôle des entreprises qui assurent l'élimination et la valorisation des déchets.
(12)
Sous certaines conditions et pour autant qu'ils respectent les exigences de protection de l'environnement, certains établissements traitant eux-mêmes leurs déchets ou valorisant des déchets peuvent être dispensés de l'autorisation requise. Ces établissements devraient être soumis à enregistrement.
(13)
Afin d'assurer le suivi des déchets, de leur production à leur élimination définitive, il convient également de soumettre à autorisation ou à enregistrement et à un contrôle approprié d'autres entreprises s'occupant des déchets, telles que collecteurs, transporteurs et courtiers.
(14)
La partie des coûts non couverte par la valorisation des déchets devrait être supportée conformément au principe du «pollueur-payeur».
(15)
Il y a lieu d'arrêter les mesures nécessaires pour la mise en œuvre de la présente directive en conformité avec la décision 1999/468/CE du Conseil du 28 juin 1999 fixant les modalités de l'exercice des compétences d'exécution conférées à la Commission (5).
(16)
La présente directive ne doit pas porter atteinte aux obligations des États membres concernant les délais de transposition en droit interne des directives indiqués à l'annexe III, partie B,
ONT ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
1. Aux fins de la présente directive, on entend par:
a)
«déchet»: toute substance ou tout objet qui relève des catégories figurant à l'annexe I, dont le détenteur se défait ou dont il a l'intention ou l'obligation de se défaire;
b)
«producteur»: toute personne dont l'activité a produit des déchets («producteur initial») et/ou toute personne qui a effectué des opérations de prétraitement, de mélange ou autres conduisant à un changement de nature ou de composition de ces déchets;
c)
«détenteur»: le producteur des déchets ou la personne physique ou morale qui a les déchets en sa possession;
d)
«gestion»: la collecte, le transport, la valorisation et l'élimination des déchets, y compris la surveillance de ces opérations ainsi que la surveillance des sites de décharge après leur fermeture;
e)
«élimination»: toute opération prévue à l'annexe II A;
f)
«valorisation»: toute opération prévue à l'annexe II B;
g)
«collecte»: le ramassage, le tri et/ou le regroupement de déchets en vue de leur transport.
2. Pour les besoins du paragraphe 1, point a), la Commission, agissant selon la procédure visée à l'article 18, paragraphe 3, établit une liste des déchets appartenant aux catégories énumérées à l'annexe I. Cette liste fait l'objet d'un réexamen périodique et, au besoin, est révisée selon la même procédure.
Article 2
1. Sont exclus du champ d'application de la présente directive:
a)
les effluents gazeux émis dans l'atmosphère;
b)
lorsqu'ils sont déjà couverts par une autre législation:
i)
les déchets radioactifs,
ii)
les déchets résultant de la prospection, de l'extraction, du traitement et du stockage de ressources minérales, ainsi que de l'exploitation des carrières,
iii)
les cadavres d'animaux et les déchets agricoles suivants: matières fécales et autres substances naturelles et non dangereuses utilisées dans le cadre de l'exploitation agricole,
iv)
les eaux usées, à l'exception des déchets à l'état liquide,
v)
les explosifs déclassés.
2. Des dispositions spécifiques particulières ou complémentaires de celles de la présente directive, destinées à réglementer la gestion de certaines catégories de déchets, peuvent être fixées par des directives particulières.
Article 3
1. Les États membres prennent des mesures appropriées pour promouvoir:
a)
en premier lieu, la prévention ou la réduction de la production des déchets et de leur nocivité, notamment par:
i)
le développement de technologies propres et plus économes dans l'utilisation des ressources naturelles,
ii)
la mise au point technique et la mise sur le marché de produits conçus de telle sorte qu'ils ne contribuent pas ou qu'ils contribuent le moins possible, par leurs caractéristiques de fabrication, leur utilisation ou leur élimination, à accroître la quantité ou la nocivité des déchets et les risques de pollution,
iii)
la mise au point de techniques appropriées en vue de l'élimination des substances dangereuses contenues dans les déchets destinés à la valorisation;
b)
en second lieu:
i)
la valorisation des déchets par recyclage, réemploi, récupération ou toute autre action visant à obtenir des matières premières secondaires,
ou
ii)
l'utilisation des déchets comme source d'énergie.
2. Sauf dans les cas auxquels s'applique la directive 98/34/CE du Parlement européen et du Conseil du 22 juin 1998 prévoyant une procédure d'information dans le domaine des normes et réglementations techniques (6), les États membres informent la Commission des mesures qu'ils envisagent de prendre pour atteindre les objectifs fixés au paragraphe 1. La Commission informe les autres États membres et le comité visé à l'article 18, paragraphe 1, de ces mesures.
Article 4
1. Les États membres prennent les mesures nécessaires pour assurer que les déchets seront valorisés ou éliminés sans mettre en danger la santé de l'homme et sans que soient utilisés des procédés ou méthodes susceptibles de porter préjudice à l'environnement, et notamment:
a)
sans créer de risque pour l'eau, l'air ou le sol, ni pour la faune et la flore;
b)
sans provoquer d'incommodités par le bruit ou les odeurs;
c)
sans porter atteinte aux paysages et aux sites présentant un intérêt particulier.
2. Les États membres prennent les mesures nécessaires pour interdire l'abandon, le rejet et l'élimination incontrôlée des déchets.
Article 5
1. Les États membres prennent les mesures appropriées, en coopération avec d'autres États membres lorsque cela s'avère nécessaire ou opportun, en vue de l'établissement d'un réseau intégré et adéquat d'installations d'élimination, en tenant compte des meilleures technologies disponibles qui n'entraînent pas de coûts excessifs. Ce réseau doit permettre à la Communauté dans son ensemble d'assurer elle-même l'élimination de ses déchets et aux États membres de tendre individuellement vers ce but, en tenant compte des conditions géographiques ou du besoin d'installations spécialisées pour certains types de déchets.
2. Le réseau visé au paragraphe 1 doit permettre l'élimination des déchets dans l'une des installations appropriées les plus proches, grâce à l'utilisation des méthodes et technologies les plus appropriées pour garantir un niveau élevé de protection de l'environnement et de la santé publique.
Article 6
Les États membres établissent ou désignent la ou les autorités compétentes chargées de la mise en œuvre de la présente directive.
Article 7
1. Pour réaliser les objectifs visés aux articles 3, 4 et 5, les autorités compétentes visées à l'article 6 sont tenues d'établir dès que possible un ou plusieurs plans de gestion des déchets. Ces plans portent notamment sur:
a)
les types, les quantités et les origines des déchets à valoriser ou à éliminer;
b)
les prescriptions techniques générales;
c)
toutes les dispositions spéciales concernant des déchets particuliers;
d)
les sites et installations appropriés pour l'élimination.
2. Les plans visés au paragraphe 1 peuvent, par exemple, inclure:
a)
les personnes physiques ou morales habilitées à gérer les déchets;
b)
l'estimation des coûts des opérations de valorisation et d'élimination;
c)
les mesures appropriées pour encourager la rationalisation de la collecte, du tri et du traitement des déchets.
3. Les États membres collaborent, le cas échéant, avec les autres États membres et la Commission, à l'établissement de ces plans. Ils les communiquent à la Commission.
4. Les États membres peuvent prendre les mesures nécessaires pour empêcher des mouvements de déchets qui ne sont pas conformes à leurs plans de gestion. Ils informent la Commission et les États membres de ces mesures.
Article 8
Les États membres prennent les dispositions nécessaires pour que tout détenteur de déchets:
a)
les remette à un ramasseur privé ou public ou à une entreprise qui effectue les opérations visées aux annexes II A ou II B,
ou
b)
en assure lui-même la valorisation ou l'élimination en se conformant aux dispositions de la présente directive.
Article 9
1. Aux fins de l'application des articles 4, 5 et 7, tout établissement ou toute entreprise qui effectue les opérations visées à l'annexe II A doit obtenir une autorisation de l'autorité compétente visée à l'article 6.
Cette autorisation porte notamment sur:
a)
les types et les quantités de déchets;
b)
les prescriptions techniques;
c)
les précautions à prendre en matière de sécurité;
d)
le site d'élimination;
e)
la méthode de traitement.
2. Les autorisations peuvent être accordées pour une durée déterminée, être renouvelables, être assorties de conditions et d'obligations, ou, notamment si la méthode d'élimination envisagée n'est pas acceptable du point de vue de la protection de l'environnement, être refusées.
Article 10
Aux fins de l'application de l'article 4, tout établissement ou toute entreprise qui effectue les opérations visées à l'annexe II B doit obtenir une autorisation.
Article 11
1. Sans préjudice de la directive 91/689/CEE du Conseil du 12 décembre 1991 relative aux déchets dangereux (7), peuvent être dispensés de l'autorisation visée à l'article 9 ou 10:
a)
les établissements ou entreprises assurant eux-mêmes l'élimination de leurs propres déchets sur les lieux de production,
et
b)
les établissements ou entreprises qui valorisent des déchets.
2. L'exemption visée au paragraphe 1 ne peut s'appliquer que:
a)
si les autorités compétentes ont adopté des règles générales pour chaque type d'activité, fixant les types et quantités de déchets et les conditions requises pour que l'activité soit dispensée de l'autorisation,
et
b)
si les types ou les quantités de déchets et les modes d'élimination ou de valorisation sont tels que les conditions de l'article 4 sont respectées.
3. Les établissements ou entreprises visés au paragraphe 1 sont soumis à un enregistrement auprès des autorités compétentes.
4. Les États membres informent la Commission des règles générales adoptées en vertu du paragraphe 2, point a).
Article 12
Les établissements ou entreprises assurant à titre professionnel la collecte ou le transport de déchets ou qui veillent à l'élimination ou à la valorisation de déchets pour le compte de tiers (négociants ou courtiers), lorsqu'ils ne sont pas soumis à autorisation, sont soumis à un enregistrement auprès des autorités compétentes.
Article 13
Les établissements ou entreprises qui assurent les opérations visées aux articles 9 à 12 sont soumis à des contrôles périodiques appropriés des autorités compétentes.
Article 14
1. Tout établissement ou toute entreprise visé aux articles 9 et 10 doit:
a)
tenir un registre indiquant la quantité, la nature, l'origine et, le cas échéant, la destination, la fréquence de collecte, le moyen de transport et le mode de traitement des déchets visés à l'annexe I et les opérations visées aux annexes II A ou II B;
b)
fournir sur demande ces indications aux autorités compétentes visées à l'article 6.
2. Les États membres peuvent également demander aux producteurs de se conformer aux dispositions du paragraphe 1.
Article 15
Conformément au principe du «pollueur-payeur», le coût de l'élimination des déchets doit être supporté par:
a)
le détenteur qui remet des déchets à un ramasseur ou à une entreprise visée à l'article 9,
et/ou
b)
les détenteurs antérieurs ou le producteur du produit générateur de déchets.
Article 16
Tous les trois ans, les États membres communiquent à la Commission des informations sur la mise en œuvre de la présente directive dans le cadre d'un rapport sectoriel couvrant également les autres directives communautaires pertinentes. Ce rapport est établi sur la base d'un questionnaire ou d'un schéma élaboré par la Commission selon la procédure visée à l'article 18, paragraphe 2. Le questionnaire ou le schéma est adressé aux États membres six mois avant le début de la période couverte par le rapport. Le rapport est transmis à la Commission dans les neuf mois suivant la fin de la période de trois ans qu'il couvre.
La Commission publie un rapport communautaire sur la mise en œuvre de la directive dans les neuf mois suivant la réception des rapports des États membres.
Article 17
Les modifications nécessaires pour adapter les annexes au progrès scientifique et technique sont arrêtées conformément à la procédure visée à l'article 18, paragraphe 3.
Article 18
1. La Commission est assistée par un comité.
2. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, les articles 4 et 7 de la décision 1999/468/CE s'appliquent, dans le respect des dispositions de l'article 8 de celle-ci.
La période prévue à l'article 4, paragraphe 3, de la décision 1999/468/CE est fixée à un mois.
3. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, les articles 5 et 7 de la décision 1999/468/CE s'appliquent, dans le respect des dispositions de l'article 8 de celle-ci.
La période prévue à l'article 5, paragraphe 6, de la décision 1999/468/CE est fixée à trois mois.
4. Le comité adopte son règlement intérieur.
Article 19
Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions essentielles de droit interne qu'ils adoptent dans le domaine régi par la présente directive.
Article 20
La directive 75/442/CEE est abrogée, sans préjudice des obligations des États membres en ce qui concerne les délais de transposition en droit interne indiqués à l'annexe III, partie B.
Les références faites à la directive abrogée s'entendent comme faites à la présente directive et sont à lire selon le tableau de correspondance figurant à l'annexe IV.
Article 21
La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Article 22
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Strasbourg, le 5 avril 2006.