31992L0014
L 076/21
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 92/14/ЕИО НА СЪВЕТА
от 2 март 1992 година
за ограничаване експлоатацията на самолети, които са предмет на част II, глава 2, том 1 на приложениe 16 към Конвенцията за международно гражданско въздухоплаване, втора редакция (1988 г.)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 84, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че прилагането на стандарти за шумови емисии към граждански дозвукови реактивни самолети има значителни последици за разпоредбата за услугите на въздушния транспорт, в частност където тези стандарти ограничават полезния живот на самолети, които се експлоатират от авиокомпания; като има предвид, че Директива 80/51/ЕИО на Съвета (4), фиксира максимално допустими равнища на шум;
като има предвид, че Директива 89/629/ЕИО на Съвета (5) ограничава добавянето към граждански въздушни регистри на държавите-членки на самолети, които съответстват единствено на стандартите, посочени в част II, глава 2, том 1 на приложениe 16 от Конвенцията за международно гражданско въздухоплаване, второ издание (1988); като има предвид, че тази директива предвижда, че ограниченията по добавянето представляват само първа стъпка;
като има предвид, че програмата за действие на Европейските общности във връзка с околната среда (6) показва ясно важността на проблема за шума и, по-специално, нуждата от действие срещу шума от въздушния трафик;
като има предвид, че поради нарасналото натоварване на летищата на Общността е важно да се осигури най-доброто използване на съществуващите мощности; като има предвид, че това е възможно единствено ако се използват допустими от гледна точка на околната среда самолети;
като има предвид, че работата, предприета от Общността в сътрудничество с други международни органи, показва, че такива мерки за ограничаването на експлоатацията на самолети, които не съответстват на стандартите в глава 3 на приложениe 16 трябва да следват правила за недобавяне към регистрите с цел това да бъде от полза за околната среда;
като има предвид, че би следвало да се въведат общи правила с тази цел за разумен период от време, за да се осигури хармонизиран подход в рамките на Общността, който да замести съществуващите правила; като има предвид, че това е особено важно от гледна точка на наскоро формиралата се тенденция към прогресивна либерализация на европейския въздушен трафик;
като има предвид, че самолетният шум би следвало да се намали до по-ниски граници, като се отчитат факторите на околната среда, техническата пригодност и икономическите последици;
като има предвид, че е подходящо да се ограничи експлоатацията на граждански дозвукови реактивни самолети, които се водят в регистрите на държавите-членки, до тези, които съответстват на стандартите съгласно глава 3 на приложениe 16; като има предвид, че график за постепенното отписване от регистрите на държавите-членки на тези самолети, които не съответстват на стандартите в глава 3, ще представлява добро помощно средство както за авиокомпаниите, така и за производителите;
като има предвид, че специално внимание следва да се отдели на проблемите на развиващите се нации;
като има предвид, че в случаите на трудности от технически или икономически характер, е разумно да се предоставят ограничени изключения,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Целта на настоящата директива е да се ограничи експлоатацията на граждански дозвукови реактивни самолети, посочени в член 2.
2. Настоящата директива се прилага към самолети със сертифицирана максимална излетна маса 34 000 кг или повече или със сертифициран капацитет за въпросния вид самолети да поместят повече от 19 пътнически седалки, като се изключват местата, предназначени за екипажа.
Член 2
1. Държавите-членки осигуряват, считано от 1 април 1995 г., че граждански дозвукови реактивни самолети, снабдени с двигатели, чиято степен на двуконтурност е по-малка от 2, не могат да бъдат в експлоатация на летища, разположени на тяхна територия, ако нямат сертификация за шум за един от следните случаи:
а)
съгласно стандартите, посочени в част II, глава 3, том 1 на приложениe 16 от Конвенцията за международно гражданско въздухоплаване, второ издание (1988 г.); или
б)
съгласно стандартите, посочени в част II, глава 2, том 1 на приложениe 16 към гореспоменатата конвенция, при условие че първо им е издаден индивидуален сертификат за годност за въздухоплаване с давност не повече от 25 години.
2. Държавите-членки осигуряват, считано от 1 април 2002 г., че всички граждански дозвукови реактивни самолети, експлоатирани на летища, разположени на тяхната територия, съответстват на разпоредбите по параграф 1, буква а).
3. Територията, посочена в параграфи 1 и 2, няма да включва отвъдморските департаменти, споменати в член 227, параграф 2 от Договора.
Член 3
Самолетите, изброени в приложението, се освобождават от разпоредбите на член 2, параграф 1, букви а) и б) дотолкова, доколкото:
а)
такива дозвукови реактивни граждански самолети са с издадена сертификация за шум съгласно стандартите, посочени в част II, глава 2, том 1 на приложениe 16 от Конвенцията за международно гражданско въздухоплаване, второ издание (1988 г.), и са експлоатирани в летища на Общността през 12-месечния референтен период между 1986 и 1990 г., избран с общо решение на въпросните държави; и
б)
тези самолети са се водили на регистър в развиващите се страни, посочени в приложението, през референтната година и продължават да бъдат в експлоатация от физически или юридически лица със седалища в тези държави.
Член 4
Държавите-членки могат да предоставят освобождавания по отношение на 25-годишния срок, посочен в член 2, параграф 1, буква б), за не повече от три години общо за самолети, за които дадена авиокомпания демонстрира, че извършването на нейната дейност би се повлияло неблагоприятно до прекомерна степен.
Член 5
1. Държавите-членки освобождават от член 2, параграф 1 самолети, които не съответстват на стандартите в глава 3 на приложениe 16, но които могат да бъдат модифицирани, за да се постигне съответствие с тези стандарти, при условие че:
а)
подходящо оборудване за конверсия съществува и е действително налично за въпросния тип самолет;
б)
самолетите, на които е монтирано такова оборудване, отговарят на стандартите в глава 3 на приложениe 16, както е определено в съответствие с техническите стандарти и процедури, приети от държавите-членки, до момента, когато се създадат общи стандарти и процедури на общностно равнище;
в)
авиокомпанията е поръчала оборудването преди 1 април 1994 г.;
г)
авиокомпанията е приела най-ранната дата за доставка за такива модификации.
2. Държавите-членки могат да предоставят изключения от член 2 за самолети, които имат историческа стойност.
Член 6
Държавите-членки могат да предоставят, на основание на принципа на единичното освобождаване за всеки поръчан самолет, освобождавания от разпоредбите на член 2, параграф 1 за самолети, за които е постъпила поръчка преди 1 април 1994 г. за замяната им със самолет, които отговаря на стандартите в глава 3 на приложениe 16, при условие че авиокомпанията е приела най-ранната дата за доставка.
Член 7
След одобрение от компетентен орган на държава-членка, от авиокомпанията може да не бъде изисквано, според член 2, параграф 1, да заличат от регистрите си самолети, които не отговарят на стандартите в глава 3 на приложениe 16 при годишна ставка, равностойна на повече от 10 % от целия им граждански флот от дозвукови реактивни самолети.
Член 8
В отделни случаи държавите-членки могат да разрешат временното използване от летища, разположени на тяхна територия, на самолети, които не могат да бъдат в експлоатация съгласно други разпоредби от настоящата директива. Настоящото освобождаване би трябвало да се ограничи до:
а)
самолети, които извършват въздушни операции от изключителен характер, така че да бъде неразумен отказът за тяхното временно освобождаване;
б)
самолети по полети, които не носят приходи, за целите на модификации, ремонт или поддръжка.
Член 9
1. Държава-членка, която предоставя освобождавания според членове 4 до 7, информира за това компетентните органи на другите държави-членки и Комисията относно факта и относно основанието за вземане на решението.
2. Всяка държава-членка признава освобождаванията, предоставени от друга държава-членка по отношение на самолетите, вписани в регистъра на последната.
Член 10
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 1 юли 1992 г.
Когато държавите-членки приемат такива разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното си законодателство в областта, уредена с настоящата директива.
Член 11
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 2 март 1992 година.
DIRECTIVE 92/14/CEE DU CONSEIL du 2 mars 1992 relative à la limitation de l'exploitation des avions relevant de l'annexe 16 de la convention relative à l'aviation civile internationale, volume 1 deuxième partie chapitre 2, deuxième édition (1988)
LE CONSEIL DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté économique européenne, et notamment son article 84 paragraphe 2,
vu la proposition de la Commission(1) ,
vu l'avis du Parlement européen(2) ,
vu l'avis du Comité économique et social(3) ,
considérant que l'application des normes d'émissions sonores aux avions à réaction subsoniques civils a des conséquences importantes pour la prestation de services en matière de transports aériens, en particulier lorsque ces normes limitent la durée de vie utile des avions exploités par les compagnies aériennes; que la directive 80/51/CEE(4) fixe des valeurs limites pour ces émissions sonores;
considérant que la directive 89/629/CEE(5) limite l'adjonction sur les registres des États membres d'avions qui ne répondent qu'aux normes énoncées au chapitre 2 de la deuxième partie du premier volume de l'annexe 16 de la convention relative à l'aviation civile internationale, deuxième édition (1988); que cette même directive précise que la limitation de l'adjonction de ces avions n'est qu'une première étape;
considérant que le programme d'action des Communautés européennes en matière d'environnement(6) souligne l'importance du problème des nuisances sonores et, en particulier, la nécessité de lutter contre le bruit dû au trafic aérien;
considérant que, compte tenu du problème de l'engorgement croissant des aéroports de la Communauté, il est essentiel d'utiliser au mieux les installations existantes; que cela ne sera possible qu'en utilisant des avions écologiquement acceptables;
considérant que le travail entrepris par la Communauté en coopération avec d'autres instances internationales indique que, pour être bénéfique à l'environnement, toute règle de non-adjonction doit être suivie de mesures visant à limiter l'exploitation des avions qui ne répondent pas aux normes du chapitre 3 de l'annexe 16;
considérant que des règles communes doivent être instaurées dans des délais raisonnables de manière à garantir une approche harmonisée à l'échelle de la Communauté et à compléter les dispositions existantes; qu'elles deviennent particulièrement importantes au regard de la tendance observée récemment à procéder à une libéralisation progressive du trafic aérien européen;
considérant qu'il conviendrait de réduire encore davantage le bruit des avions en tenant compte des facteurs de l'environnement, des possibilités techniques et des conséquences économiques;
considérant qu'il convient de limiter l'exploitation des avions à réaction subsoniques civils figurant aux registres des États membres à ceux qui répondent aux normes du chapitre 3 de l'annexe 16; qu'un retrait graduel des registres des États membres des avions qui ne répondent pas aux normes dudit chapitre 3 conviendrait à la fois aux compagnies aériennes et aux constructeurs;
considérant qu'il convient d'accorder une attention particulière aux problèmes des pays en développement;
considérant que, en cas de difficultés techniques ou économiques, il est raisonnable d'accorder des dérogations limitées,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
1. La présente directive a pour objet de limiter l'exploitation des avions à réaction subsoniques civils tels que définis à l'article 2.
2. La présente directive est applicable aux avions dont la masse maximale au décollage est égale ou supérieure à 34 000 kilogrammes ou dont l'aménagement intérieur maximal certifié pour le type donné de l'avion comporte plus de 19 sièges passagers à l'exclusion de tout siège réservé à l'équipage.
Article 2
1. Les États membres veillent à ce que, à partir du 1er avril 1995, les avions à réaction subsoniques civils équipés de moteurs dont le taux de dilution est inférieur à 2 ne puissent être exploités sur les aéroports situés sur leur territoire que s'ils sont pourvus d'un certificat acoustique répondant:
a) soit aux normes énoncées au chapitre 3 de la deuxième partie du premier volume de l'annexe 16 de la convention relative à l'aviation civile internationale, deuxième édition (1988);
b) soit aux normes énoncées aux chapitre 2 de la deuxième partie du premier volume de l'annexe 16 de ladite convention, sous réserve que le premier certificat de navigabilité individuel ait été délivré depuis moins de vingt-cinq ans.
2. Les États membres veillent à ce que, à partir du 1er avril 2002, tous les avions à réaction subsoniques civils qui sont exploités sur les aéroports situés sur leur territoire soient conformes au paragraphe 1 point a).
3. Le territoire mentionné aux paragraphes 1 et 2 ne comprend pas les départements d'outre-mer visés à l'article 227 paragraphe 2 du traité.
Article 3
Les avions énumérés à l'annexe sont exemptés des dispositions de l'article 2 paragraphe 1 points a) et b) dans la mesure où:
a) ces avions à réaction subsoniques civils, pourvus d'un certificat acoustique répondant aux normes énoncées au chapitre 2 de la deuxième partie du premier volume de l'annexe 16 de la convention relative à l'aviation civile internationale, deuxième édition (1988), sont exploités vers des aéroports de la Communauté au cours d'une période de référence de douze mois comprise entre 1986 et 1990, choisie conjointement avec les États concernés
et
b) ces avions étaient immatriculés dans les pays en développement indiqués à l'annexe au cours de l'année de référence et continuent à être exploités par des personnes physiques ou morales établies dans ces pays.
Article 4
Les États membres peuvent accorder des dérogations à la période de vingt-cinq ans prévue à l'article 2 paragraphe 1 point b), pour une durée maximale de trois ans au total, en ce qui concerne les avions à propos desquels une compagnie aérienne apporte la preuve que ses activités risquent, sinon, d'être compromises dans une mesure déraisonnable.
Article 5
1. Les États membres accordent des dérogations à l'article 2 paragraphe 1 pour les avions qui ne répondent pas aux normes du chapitre 3 de l'annexe 16 mais qui peuvent, par une modification, être conformes à ces dernières, à condition que:
a) un équipement de conversion convenant au type d'avion en question existe et soit disponible;
b) les avions ainsi rééquipés répondent aux normes du chapitre 3 de l'annexe 16 déterminées selon les normes et procédures techniques acceptées par les États membres, jusqu'au moment où des normes et procédures communes au niveau communautaire sont établies;
c) la compagnie aérienne ait commandé cet équipement avant le 1er avril 1994;
d) la date de livraison la plus rapprochée pour cette modification ait été acceptée par la compagnie.
2. Les États membres peuvent accorder des dérogations à l'article 2 pour les avions présentant un intérêt historique.
Article 6
Les États membres peuvent accorder, sur la base du principe d'une dérogation pour chaque avion commandé, des dérogations à l'article 2 paragraphe 1 pour les avions dont un remplaçant répondant aux normes du chapitre 3 de l'annexe 16 a été commandé avant le 1er avril 1994, à condition que la date de livraison la plus rapprochée ait été acceptée par la compagnie.
Article 7
Sous réserve de l'approbation de l'autorité compétente d'un État membre, il ne peut être demandé aux compagnies aériennes, aux termes de l'article 2 paragraphe 1, de supprimer des registres les avions ne répondant pas aux normes du chapitre 3 de l'annexe 16 à un rythme annuel correspondant à plus de 10 % de la flotte subsonique civile totale.
Article 8
Dans des cas d'espèce, les États membres peuvent autoriser l'utilisation temporaire sur les aéroports situés sur leur territoire des avions qui ne peuvent être exploités en service en vertu d'autres dispositions de la présente directive. Cette dérogation est limitée:
a) aux avions dont l'utilisation présente un caractère exceptionnel tel qu'il serait déraisonnable de refuser une dérogation temporaire;
b) aux avions effectuant, à des fins de modification, de réparation ou d'entretien, des vols non commerciaux.
Article 9
1. Tout État membre qui accorde des dérogations aux articles 4 à 7 en informe les autorités compétentes des autres États membres et la Commission en indiquant les motifs de sa décision.
2. Tout État membre reconnaît les dérogations accordées par un autre État membre pour les avions qui sont immatriculés sur les registres de ce dernier.
Article 10
1. Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive avant le 1er juillet 1992.
Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d'une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
2. Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions de droit interne qu'ils adoptent dans le domaine régi par la présente directive.
Article 11
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Bruxelles, le 2 mars 1992.