РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 5 август 2008 година
за създаване на съвещателна структура от научни комитети и експерти в областта на безопасността на потребителите, общественото здраве и околната среда и за отмяна на Решение 2004/210/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
(2008/721/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 152 и 153 от него,
като има предвид, че:
(1)
С Решение 2004/210/ЕО на Комисията (1), изменено с Решение 2007/263/ЕО на Комисията (2), бяха създадени три научни комитета: Научният комитет по потребителските продукти (НКПП), Научният комитет по рисковете за здравето и околната среда (НКРЗОС) и Научният комитет по възникващи и идентифицирани нови здравни рискове (НКВИНЗР).
(2)
Някои от задачите на НКРЗОС бяха прехвърлени на Европейската агенция по химикалите (ECHA), създадена с Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета (3), и поради това сферите на компетентност на комитета следва да бъдат преразгледани.
(3)
Опитът, натрупан при работата на трите научни комитета, показва необходимост от въвеждане на изменения и подобрения в структурата и работните процедури на комитетите.
(4)
Мандатите на членовете на трите научни комитета, създадени с Решение 2004/210/ЕО на Комисията, бяха удължени с Решение 2007/708/ЕО на Комисията (4) и изтичат на 31 декември 2008 г. Членовете на тези комитети остават на поста си, докато бъдат заместени или преназначени.
(5)
Поради това, както и с оглед на по-голяма яснота е необходимо Решение 2004/210/ЕО да бъде заменено с ново решение.
(6)
Обоснованите и навременни научни съвети са основно изискване за предложенията, решенията и политиката на Комисията, свързани с безопасността на потребителите, общественото здраве и околната среда. Във връзка с това е налице необходимост от гъвкава съвещателна структура, за да се осигури по-лесен достъп до висококачествена научна експертиза в широк набор от области.
(7)
Научните съвети по въпроси, свързани с безопасността на потребителите, общественото здраве и околната среда, следва да бъдат основани на принципите за съвършенство, независимост, безпристрастност и прозрачност, така както са разработени в Съобщението на Комисията „Събиране и използване на експертни оценки от Комисията: принципи и насоки. По-качествени знания за по-добри политики“ (5), и трябва да бъдат организирани в съответствие с най-добрите практически принципи за оценка на риска.
(8)
От съществено значение е научните комитети да използват по най-добрия начин научните експертни оценки в Европейския съюз, а и извън него, ако даден специфичен въпрос наложи това. В тази връзка е целесъобразно да се създаде група от научни съветници, които да покриват адекватно сферите на компетентност на комитетите.
(9)
Реорганизацията на съвещателната структура трябва да предложи по-голяма гъвкавост, която да ѝ позволява да съветва Комисията по въпроси, които попадат под установените сфери на компетентност, както и по възникващи и идентифицирани нови здравни рискове и въпроси, които не са в рамките на компетентността на други органи на Комисията за оценка на риска. Тя трябва освен това да е в състояние да дава бързи съвети, когато това е необходимо, да осигурява пълна прозрачност и висока степен на съгласуваност и да гарантира сътрудничеството с останалите органи на Общността и със съответните научни организации.
(10)
Твърде вероятно е необходимостта от независими научни съвети както в установени, така и в нови области, за които носи отговорност Общността, попадащи в компетентността на научните комитети, да продължи да нараства. Следователно в научната съвещателна структура за оценка на риска е необходимо да бъдат внесени подобрения както в състава, така и в ефективността на работните практики.
(11)
Сред задачите на множеството създадени органи на Общността е провеждането на оценка на риска в различни области. Налице е необходимост от осигуряване на съгласуваност и насърчаване на сътрудничеството между научните комитети и тези органи. Научните комитети трябва да повишат ефикасността си и с помощта на адекватна обмяна на информация и експертни становища и посредством сътрудничество с други научни органи и организации на национално и международно равнище.
(12)
Работните практики на научните комитети следва да бъдат подобрени, като към вътрешната работа бъдат добавени дейности, като организирането на научни срещи и семинари и създаването на мрежи.
(13)
Важно е да се гарантира, че чрез установяването на адекватни процедури за провеждане на диалог със заинтересованите страни работата на научните комитети е открита и прозрачна, като в същото време се съхрани пълната им независимост.
(14)
Поставените с настоящото решение цели за откритост и прозрачност следва да бъдат постигнати посредством спазването на всички изисквания, заложени в законодателството на Общността по отношение на защитата на личните данни и обществения достъп до документи, в това число и запазването на търговската тайна,
РЕШИ:
ГЛАВА 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Съвещателната структура и нейните сфери на компетентност
1. Създава се съвещателна структура за научна оценка на риска в областите на безопасността на потребителите, общественото здраве и околната среда. Тази структура включва:
а)
Научния комитет по безопасност на потребителите (наричан по-долу „НКБП“);
б)
Научния комитет по рисковете за здравето и околната среда (наричан по-долу „НКРЗОС“);
в)
Научния комитет по възникващи и идентифицирани нови здравни рискове (наричан по-долу „НКВИНЗР“);
г)
група от научни съветници в областта на оценката на риска (наричана по-долу „групата“), които ще подпомагат работата на научните комитети съгласно съответните разпоредби на настоящото решение.
2. Сферите на компетентност на съвещателната структура се определят в приложение I, без да се засягат компетенциите, предоставени от общностното законодателство на други органи на Общността, които извършват оценка на риска, по-специално Европейския орган за безопасност на храните, Европейската агенция по лекарствата, Европейската агенция по химикалите и Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията.
Член 2
Мисия
1. Комисията изисква научно становище от научните комитети в случаите, определени от правото на Общността.
2. Комисията може да изиска становище и от комитетите по въпроси:
а)
които са от особено значение за безопасността на потребителите, общественото здраве и околната среда; и
б)
които не непопадат в рамките на компетентност на други органи на Общността.
3. В случай на спешна необходимост Комисията може също така да поиска от научните комитети бърз съвет относно научните познания, с които те разполагат във връзка с конкретен риск.
4. Комисията може да прикани даден научен комитет да установи изследователските нужди и да направи оценка на изследователските резултати във връзка с тематичните области, които попадат в неговата компетентност.
5. По искане на Комисията или по тяхна собствена инициатива, съгласувана с Комисията, научните комитети могат да вземат решение за организиране на тематични семинари с цел преглед на данните и научните познания във връзка с определени рискове или по по-общи въпроси, свързани с оценката на риска. По искане на Комисията те изготвят доклади, изявления за обявяване на позиция или заключения от тези семинари.
На тези семинари могат да присъстват, наред с членове на комитетите, научни съветници от групата и външни експерти, в това число и експерти от общностни, национални или международни органи, които се занимават с подобна дейност, както е уместно.
Тези семинари се организират от секретариата на научните комитети. Секретариатът определя и осигурява, при необходимост, разпространението на докладите, изявленията за обявяване на позиция или заключенията от тези семинари.
6. Комисията може да покани научните комитети да участват в тематични мрежи с останалите органи на Общността или научни организации, за да следят и допринасят за развитието на научните познания във връзка с оценката на риска в сферите на компетентност, посочени в приложение I.
7. Научните комитети привличат вниманието на Комисията към даден специфичен или възникващ проблем, който попада в рамките на тяхната компетентност, който те смятат, че би могъл да създаде фактически или потенциален риск за безопасността на потребителите, общественото здраве или околната среда, като приемат и представят на Комисията меморандуми или изявления за обявяване на тяхната позиция. Комисията може да реши да публикува тези меморандуми и изявления и определя действията, които трябва да се предприемат, включително искане за научно становище по въпроса, ако това бъде необходимо.
ГЛАВА 2
СЪСТАВ НА НАУЧНИТЕ КОМИТЕТИ И НА ГРУПАТА
Член 3
Назначаване на членовете на научните комитети
1. Всеки един от НКБП, НКРЗОС и НКВИНЗР се състои от максимум 17 членове и може, по своя собствена инициатива, да приобщи към работата си максимум 5 научни съветници от групата, които да подпомагат работата на комитета по конкретни въпроси или дисциплини.
2. Членовете на научните комитети се назначават от Комисията въз основа на квалификацията им и в съответствие с географско разпределение, което отразява разнообразните научни проблеми и подходи, по-специално в Европа. Комисията определя броя на членовете на всеки комитет в съответствие с присъщите нужди.
Членовете на всеки научен комитет са експерти в една или повече от сферите на компетентност на съответния комитет и заедно покриват възможно най-широк кръг от дисциплини.
3. Комисията назначава членовете на научните комитети от списък с подходящи кандидати, съставен след публикуването на покана за изразяване на интерес в Официален вестник на Европейския съюз и на уебсайта на Комисията.
4. Никой член на научен комитет не може да бъде назначен в повече от един от комитетите, предвидени в член 1, параграф 1.
Член 4
Създаване на групата
1. Групата се състои от научни съветници, които са експерти в една или повече от сферите на компетентност, посочени в приложение I, или в свързани с тях сфери, и заедно покриват възможно най-широк кръг от дисциплини.
2. Комисията назначава научните съветници в групата от списък с подходящи кандидати, съставен след публикуването на покана за изразяване на интерес в Официален вестник на Европейския съюз и на уебсайта на Комисията.
3. Решение за броя на научните съветници от групата във всеки един момент се взема от Комисията въз основа на нейните потребности от научен съвет.
Член 5
Мандат
1. Членовете на научните комитети се назначават за срок три години и не могат да работят повече от три последователни мандата в един и същ комитет. Те остават на поста си, докато бъдат заменени или преназначени.
За да се осигури приемственост при предоставянето на експертна оценка, Комисията може, при изключителни обстоятелства, да удължи мандата на членовете на даден научен комитет за период не повече от 18 месеца.
Членове, които са завършват три последователни мандата в даден научен комитет, могат да бъдат избирани за членове на друг научен комитет.
2. Когато даден член не отговаря на критериите за участие, определени в процедурния правилник, посочен в член 12, или желае да подаде оставка, Комисията може да прекрати членството му и да назначи негов заместник от групата.
3. Научните съветници в групата се назначават за период пет години и техният мандат може да бъде подновяван.
ГЛАВА 3
ФУНКЦИОНИРАНЕ НА СЪВЕЩАТЕЛНАТА СТРУКТУРА
Член 6
Прибягване до помощта на групата
1. Всеки научен комитет може да реши да включи максимум петима научни съветници от групата в изготвянето на дадено научно становище. Тези асоциирани членове вземат участие в работата и обсъжданията по разглеждания въпрос и имат същите функции, отговорности и права като членовете на съответния комитет.
2. Освен това всеки научен комитет може да реши да покани други научни съветници от групата за изготвянето на дадено научно становище. Тези съветници вземат участие в работата по разглеждания въпрос, но техните функции и отговорности са ограничени до изготвяне на становището.
3. Научните комитети могат също така да канят научни съветници от групата да им оказват съдействие за предоставянето на бърз съвет, поискан от Комисията в съответствие с член 2, параграф 3, или да вземат участие в тематичните семинари, посочени в член 2, параграф 5.
4. Комисията може да кани научни съветници от групата да вземат участие в научни срещи или да предоставят на службите на Комисията ad hoc информация по конкретни въпроси.
Член 7
Работни групи
1. Научните комитети могат да създават специфични работни групи, чиято работа се състои в подготовка и съставяне на техните научни становища. По-специално тези работни групи се учредяват, когато е налице необходимост от външно експертно мнение по определен въпрос.
2. Съгласувано с Комисията научните комитети могат да канят асоциирани членове, други научни съветници от групата, специализирани външни експерти, както и експерти от други органи на Общността, за които те смятат, че притежават съответните научни знания и квалификация, да допринесат към тяхната работа.
3. Работните групи се председателстват от член на научния комитет, който ги е свикал, и му докладват. Те могат да избират докладчик помежду си. За особено сложни въпроси от мултидисциплинарно естество може да бъде определен повече от един докладчик.
4. Когато даден въпрос е общ за повече от един научен комитет, се съставя обща работна група, която включва членове на съответните комитети, както и асоциирани членове, научни съветници от групата и външни експерти, според нуждите.
Член 8
Участие на стажанти
Със съгласието на Комисията и в съответствие с процедурния правилник, посочен в член 12, научните комитети могат да допускат присъствието на стажанти на техните заседания; това се прави с цел изграждането на капацитет в областта на оценка на риска.
Член 9
Специални изисквания
1. Комисията може да изиска приемането на научно становище от научен комитет в рамките на определен срок.
2. Комисията може да изиска приемането на съвместно становище по въпроси, които не попадат в сферите на компетентност само на един научен комитет или които е необходимо да бъдат разгледани от повече от един комитет. Вследствие на искане за становище, отправено от страна на Комисията, научните комитети могат да приемат и съвместно становище, по инициатива на групата за координация между отделните комитети, посочена в член 11.
3. В искането си за научно становище Комисията може да посочи консултациите, изслушванията или сътрудничеството с други научни органи, които тя смята за необходими за изготвяне на становището. Даден комитет може, със съгласието на Комисията, също да проведе консултации и изслушвания, ако се смята, че това е необходимо за формулирането на становище.
4. Даден научен комитет може да изиска допълнителна информация от заинтересованите страни с оглед формулирането на научно становище. Даден научен комитет може да определи краен срок за представяне на исканата от него информация. В подобен случай научният комитет може да реши да преустанови работата си по съответното научно становище. Ако исканата информация не е била представена в рамките на крайния срок, комитетът може да приеме становището си въз основа на наличната информация.
Член 10
Избиране на председатели и заместник-председатели
1. Всеки научен комитет избира председател и двама заместник-председатели измежду своите членове. Изборът се провежда чрез гласуване с обикновено мнозинство от членовете на комитета. Мандатът на председателя и заместник-председателите е три години и може да бъде подновяван.
2. Процедурата по избиране на председател и заместник-председатели на научните комитети се определя в процедурния правилник, посочен в член 12.
Член 11
Координация на научните комитети
Групата за координация между отделните комитети, съставена от председателите и заместник-председателите на научните комитети, осигурява координацията на трите научни комитета в съответствие с процедурния правилник, посочен в член 12.
Член 12
Процедурен правилник
1. По предложение на Комисията и с нейно съгласие научните комитети приемат общ процедурен правилник.
2. Процедурният правилник гарантира, че научните комитети изпълняват своите задачи в съответствие с принципите за съвършенство, независимост и прозрачност, като същевременно отчитат законовите искания за търговска тайна и принципите за оценка на риска, които могат да бъдат установени от Комисията в светлината на опита и на политиката ѝ в тази област.
3. Процедурният правилник обхваща, по-специално, въпросите, изброени в приложение II.
Член 13
Правила за гласуване
1. Научните комитети приемат своите становища, бързи съвети, меморандуми и/или изявления за обявяване на тяхната позиция с мнозинство от общия брой членове на съответния комитет и броя на асоциираните членове.
2. По всички останали въпроси всеки научен комитет решава с мнозинство от членовете си.
3. Членовете на комитета, които са подали оставка или чието членство е приключило в съответствие с член 5, параграф 2, не се вземат предвид при изчисляването на мнозинството за целите на прилагане на параграфи 1 и 2.
Член 14
Различие в становищата, координация и сътрудничество с други общностни, национални или международни органи
1. Научните комитети подпомагат работата на Комисията и допринасят за ранното определяне на:
а)
нуждите и възможностите за координация на работата и за сътрудничество;
б)
действителните или потенциалните различия на техните научни становища с тези на други компетентни общностни, национални или международни органи със сходни задачи по общи или конкретни въпроси, свързани с оценката на риска.
Те подпомагат Комисията в действията ѝ по избягване, разрешаване или изясняване на различните становища, както и по установяване и поддържане на отношения на сътрудничество с тези органи.
2. Комисията може да поеме инициативата да поиска и организира провеждането на съвместната работа на научните комитети с общностните, националните или международните органи, които изпълняват сходни задачи. По-специално тя може да поиска от научните комитети да изготвят с други органи на Общността съвместни становища, със съгласието на тези органи.
3. В случай че се установи съществено различие по научни въпроси и въпросният орган е орган на Общността, съответният научен комитет, по искане на Комисията, си сътрудничи с въпросния орган с оглед разрешаване на различието или представяне на Комисията на общ документ, в който се изясняват спорните научни въпроси и се посочват съответните съмнения в данните. Този документ се оповестява публично.
ГЛАВА 4
ПРИНЦИПИ
Член 15
Независимост
1. Членовете на научните комитети, асоциираните членове, останалите научни съветници от групата и външните експерти се назначават лично. Те не делегират отговорностите си на други лица.
2. Членовете на научните комитети, научните съветници от групата и външните експерти, които участват в работните групи, се ангажират да действат независимо от всякакво външно влияние.
За тази цел те представят декларация, с която поемат ангажимент да работят в името на обществения интерес, както и декларация за конфликт на интереси, в която се посочва наличието или липсата на пряк или косвен интерес, за който би могло да се смята, че е в ущърб на тяхната независимост.
Тези декларации се представят в писмена форма. Членовете на научните комитети и научните съветници от групата подават годишни декларации.
3. На всяко едно заседание членовете на научните комитети, асоциираните членове, останалите научни съветници и външните експерти, които участват в работните групи, заявяват всеки конкретен интерес, за който би могло да се смята, че е в ущърб на тяхната независимост по отношение на въпросите от дневния ред.
Член 16
Прозрачност
1. Научните комитети изпълняват дейността си при висока степен на прозрачност. По-специално Комисията публикува своевременно на уебсайта си:
а)
исканията за становища, отправени към научните комитети;
б)
дневния ред и протоколите от събранията на научните комитети, групата за координация между отделните комитети и работните групи;
в)
научните становища и бързите съвети, приемани от научните комитети, включително и становищата, получили малцинство от гласовете, и имената на участниците в работните групи, които са допринесли за изготвянето на съответното становище; становищата, получили малцинство от гласовете, се придружават от имената на съответните членове или съветници;
г)
общия процедурен правилник на научните комитети;
д)
имената на членовете на научните комитети, както и на научните съветници от групата, заедно с кратка автобиография на всеки член или съветник;
е)
декларациите за конфликт на интереси на членовете на научните комитети, научните съветници от групата и външните експерти, които са участвали в научна група.
2. Правилата за прозрачност, посочени в параграф 1, се прилагат в съответствие с изискванията на Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (6) и на Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (7), и по-специално относно търговската тайна.
Член 17
Поверителност
Членовете на научните комитети, научните съветници, външните експерти и стажантите не разкриват информация, придобита по време на работата на научните комитети, тематичните семинари, работните групи или по време на друга дейност, свързана с прилагането на настоящото решение, когато са били информирани, че тя е поверителна.
ГЛАВА 5
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 18
Секретариат на научните комитети на Комисията
1. Научните комитети и техните работни групи, групата за координация между отделните комитети, както и останалите срещи, семинари или събития, свързани с прилагането на настоящото решение, се свикват от Комисията.
2. Комисията осигурява научния и административния секретариат на научните комитети и техните работни групи, както и на всички свързани с прилагането на настоящото решение дейности.
3. Секретариатът е отговорен за предоставянето на научното и административното съдействие, необходими за улесняване на ефективното функциониране на научните комитети, за съблюдаване на съответствието с процедурния правилник, особено по отношение на изискванията за съвършенство, независимост и прозрачност, за осигуряване оповестяването на дейностите на комитетите и за гарантиране на адекватен диалог със заинтересованите страни, в това число организиране на изслушвания по въпроси, свързани с дейностите на комитетите, и публикуване на становища и други документи, които са достъпни за обществеността. Освен това секретариатът подпомага работата на комитетите, организира и провежда качествен контрол на становищата, както е предвидено в процедурния правилник, от гледна точка на тяхната изчерпателност, последователност, яснота и съответствие с изискванията и с редакционните стандарти.
4. Секретариатът осигурява научно-техническата координация на дейностите на научните комитети и когато е целесъобразно - координацията на действията им с тези на други общностни, национални и международни органи, както и прилагането на процедурата за диалог със заинтересованите страни, установена в процедурния правилник, и оповестяването на дейностите на комитетите.
Член 19
Възстановяване на разходите и обезщетения
Членовете на научните комитети, научните съветници от групата и външните експерти имат право на обезщетения за своето участие в заседанията на комитетите, тематичните семинари, работните групи и други срещи и събития, организирани от Комисията, и за изпълнение на функцията на докладчик по специфичен въпрос, както е предвидено в приложение III.
Пътните и дневните разноски се възстановяват от Комисията.
Член 20
Заменяне на научните комитети
Научните комитети, които са учредени по силата на член 1, параграф 1 от настоящото решение, заменят съществуващите научни комитети, учредени с Решение 2004/210/ЕО, както следва:
а)
Научният комитет по безопасност на потребителите заменя Научния комитет по потребителските продукти;
б)
Научният комитет по рисковете за здравето и околната среда заменя комитета със същото име;
в)
Научният комитет по възникващи и идентифицирани нови здравни рискове заменя научния комитет със същото име.
Член 21
Отмяна
1. Решение 2004/210/ЕО се отменя.
Въпреки това трите комитета, които са учредени с посоченото решение, ще продължат да действат, докато научните комитети, учредени с настоящото решение, започнат да упражняват дейността си.
2. Позоваванията на отмененото решение се разбират като позовавания на настоящото решение; позоваванията на комитетите, които са учредени с отмененото решение, се разбират като позовавания на комитетите, които са учредени с настоящото решение.
Съставено в Брюксел на 5 август 2008 година.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 5 août 2008
établissant une structure consultative de comités scientifiques et d’experts dans le domaine de la sécurité des consommateurs, de la santé publique et de l’environnement et abrogeant la décision 2004/210/CE
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2008/721/CE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment ses articles 152 et 153,
considérant ce qui suit:
(1)
Trois comités scientifiques ont été établis par la décision 2004/210/CE de la Commission (1), telle que modifiée par la décision 2007/263/CE de la Commission (2): le comité scientifique des produits de consommation (CSPC), le comité scientifique des risques sanitaires et environnementaux (CSRSE) et le comité scientifique des risques sanitaires émergents et nouveaux (CSRSEN).
(2)
Certaines missions du CSRSE ont été confiées à l’Agence européenne des produits chimiques (ECHA) établie par le règlement (CE) no 1907/2006 du Parlement européen et du Conseil (3). Il serait dès lors opportun de revoir les domaines de compétence de ce comité.
(3)
L’expérience tirée du fonctionnement des trois comités scientifiques fait apparaître la nécessité d’apporter des modifications et des améliorations à la structure et aux méthodes de travail des comités.
(4)
Le mandat des membres des trois comités scientifiques établis par la décision 2004/210/CE, prolongé par la décision 2007/708/CE de la Commission (4), viendra à expiration le 31 décembre 2008. Les membres de ces comités restent en fonction jusqu’à leur remplacement ou jusqu’au renouvellement de leur mandat.
(5)
Par conséquent, et dans un souci de clarté, il est nécessaire de remplacer la décision 2004/210/CE par une nouvelle décision.
(6)
Des avis scientifiques de qualité rendus en temps opportun constituent une exigence essentielle pour les propositions, les décisions et la politique de la Commission dans les domaines de la sécurité des consommateurs, de la santé publique et de l’environnement. Dans ce contexte, il est nécessaire de disposer d’une structure consultative souple afin d’accéder plus facilement à une expertise scientifique hautement spécialisée dans un vaste éventail de domaines.
(7)
Les avis scientifiques sur les questions relatives à la sécurité des consommateurs, à la santé publique et à l’environnement doivent être fondés sur les principes d’excellence, d’indépendance, d’impartialité et de transparence, tels qu’exposés dans la communication de la Commission sur «l’obtention et l’utilisation d’expertise par la Commission: principes et lignes directrices - Améliorer la base de connaissances pour de meilleures politiques» (5). Cette expertise doit être organisée dans le respect des principes des meilleures pratiques en matière d’évaluation des risques.
(8)
Il est essentiel que les comités scientifiques fassent le meilleur usage des compétences scientifiques disponibles dans l’Union européenne et ailleurs si une question spécifique l’impose. À cette fin, il serait opportun de constituer un réservoir de conseillers scientifiques couvrant adéquatement les domaines de compétence des comités.
(9)
La réorganisation de la structure consultative doit offrir une flexibilité accrue lui permettant de conseiller la Commission sur des questions relevant des domaines de compétence traditionnels ainsi que sur des risques sanitaires émergents et nouveaux et des questions qui ne relèvent pas de la compétence d’autres organismes communautaires d’évaluation des risques. Elle doit en outre permettre de fournir des avis rapides lorsque cela s’avère nécessaire et d’assurer une transparence totale et un niveau élevé de cohérence et de collaboration avec les autres organismes communautaires et organisations scientifiques concernées.
(10)
Les besoins en matière d’avis scientifiques indépendants dans les domaines de compétence communautaires tant traditionnels qu’émergents traités par les comités scientifiques devraient continuer de croître. La structure consultative scientifique sur l’évaluation des risques doit dès lors être renforcée, aussi bien sur le plan de sa composition que de l’efficacité de ses méthodes de travail.
(11)
Plusieurs organismes communautaires mis sur pied ont, parmi leurs attributions, l’évaluation des risques dans différents domaines. Il est indispensable de garantir la cohérence et d’encourager la coordination entre ces organismes et les comités scientifiques. Ces derniers doivent également renforcer leur efficacité par un échange d’information et d’expertise approprié et par une collaboration avec d’autres instances et organismes scientifiques sur les plans national et international.
(12)
Les méthodes de travail des comités scientifiques devraient être améliorées en y incluant, outre les travaux internes, l’organisation de réunions et d’ateliers de nature scientifique et la constitution de réseaux.
(13)
Il importe de garantir l’ouverture et la transparence des travaux des comités scientifiques, tout en préservant leur totale indépendance, en mettant en place des procédures appropriées pour le dialogue avec les parties prenantes.
(14)
L’ouverture et la transparence recherchées dans la mise en œuvre de la présente décision doivent être assurées en respectant pleinement les exigences de la législation communautaire relatives à la protection des données personnelles et à l’accès du public aux documents, y compris la protection de la confidentialité commerciale,
DÉCIDE:
CHAPITRE 1
DISPOSITIONS GÉNÉRALES
Article premier
La structure consultative et ses domaines de compétence
1. Une structure consultative relative à l’évaluation des risques scientifiques dans les domaines de la sécurité des consommateurs, de la santé publique et de l’environnement est instituée. Cette structure est composée des éléments suivants:
a)
le comité scientifique pour la sécurité des consommateurs (ci-après «CSSC»);
b)
le comité scientifique des risques sanitaires et environnementaux (ci-après «CSRSE»);
c)
le comité scientifique des risques sanitaires émergents et nouveaux (ci-après «CSRSEN»);
d)
une réserve de conseillers scientifiques en matière d’évaluation des risques (ci-après «la réserve»), qui contribueront aux activités des comités scientifiques conformément aux dispositions afférentes de la présente décision.
2. Les domaines de compétence de la structure consultative sont ceux définis à l’annexe I, sans préjudice des compétences conférées par la législation communautaire à d’autres organismes communautaires procédant à des évaluations des risques tels que, en particulier, l’Autorité européenne de sécurité des aliments, l’Agence européenne des médicaments, l’Agence européenne des produits chimiques et le Centre européen de prévention et de contrôle des maladies.
Article 2
Mission
1. La Commission sollicite un avis scientifique auprès des comités scientifiques dans les cas prévus par la législation communautaire.
2. La Commission peut également solliciter l’avis des comités sur des questions:
a)
qui présentent un intérêt particulier pour la sécurité des consommateurs, la santé publique et l’environnement; et
b)
qui ne relèvent pas du mandat d’autres organismes communautaires.
3. La Commission peut en outre demander aux comités scientifiques de fournir, en cas d’urgence, des avis rapides sur l’état des connaissances scientifiques concernant des risques précis.
4. La Commission peut inviter un comité scientifique à définir les besoins en matière de recherche et à évaluer les résultats de celle-ci dans des disciplines relevant de ses domaines de compétence.
5. À la demande de la Commission, ou de leur propre initiative en accord avec la Commission, les comités scientifiques peuvent décider de mettre sur pied des ateliers thématiques afin de faire le point sur les données et les connaissances scientifiques relatives à des risques particuliers ou sur des questions générales liées à l’évaluation des risques. Les comités rédigeront, à la demande de la Commission, des rapports, des documents de synthèse ou des conclusions relatifs à ces ateliers.
Ces ateliers peuvent réunir, outre des membres des comités, des conseillers scientifiques de la réserve et, au besoin, des experts extérieurs, dont les experts d’organismes communautaires, nationaux ou internationaux réalisant des tâches similaires.
Ces ateliers sont organisés par le secrétariat des comités scientifiques. Le secrétariat définit et assure, le cas échéant, la diffusion des rapports, documents de synthèse ou conclusions relatifs aux ateliers.
6. La Commission peut inviter les comités scientifiques à faire partie de réseaux thématiques avec d’autres organismes communautaires ou organisations scientifiques dans le but de suivre l’évolution des connaissances scientifiques relatives aux risques dans les domaines de compétence définis à l’annexe I et d’y contribuer.
7. Les comités scientifiques attirent l’attention de la Commission sur un problème spécifique ou émergent qui relève de leur mandat et dont ils jugent qu’il peut présenter un risque réel ou potentiel pour la sécurité des consommateurs, la santé publique ou l’environnement en adoptant des mémorandums ou prises de position qu’ils transmettent à la Commission. La Commission peut décider de publier ces mémorandums et prises de position et détermine les mesures à prendre, y compris, le cas échéant, une demande d’avis scientifique sur la question en cause.
CHAPITRE 2
CONSTITUTION DES COMITÉS SCIENTIFIQUES ET DE LA RÉSERVE
Article 3
Désignation des membres des comités scientifiques
1. Le CSSC, le CSRSE et le CSRSEN sont composés de 17 membres au maximum et peuvent, de leur propre initiative, s’adjoindre les services d’au maximum cinq conseillers scientifiques de la réserve qui contribueront aux travaux du comité sur certaines questions ou disciplines spécifiques.
2. Les membres de ces comités sont désignés sur la base de leur expertise et, dans le respect de ce critère, d’une répartition géographique qui reflète la diversité des problèmes et démarches scientifiques, en particulier en Europe. La Commission détermine le nombre de membres de chaque comité en fonction des besoins.
Les membres de chaque comité scientifique sont des experts dans un ou plusieurs domaines de compétence de celui-ci, couvrant collectivement le plus large éventail possible de disciplines.
3. La Commission nomme les membres des comités scientifiques à partir d’une liste d’aptitude établie après la publication d’un appel à manifestations d’intérêt au Journal officiel de l’Union européenne et sur le site internet de la Commission.
4. Aucun membre d’un comité scientifique ne peut être nommé dans plusieurs comités visés à l’article 1er, paragraphe 1.
Article 4
Création de la réserve
1. La réserve est composée de conseillers scientifiques qui sont des experts dans un ou plusieurs domaines de compétence définis à l’annexe I ou dans des matières connexes, couvrant collectivement le plus large éventail possible de disciplines.
2. La Commission affecte des conseillers scientifiques à la réserve à partir d’une liste d’aptitude établie après la publication d’un appel à manifestations d’intérêt au Journal officiel de l’Union européenne et sur le site internet de la Commission.
3. Le nombre de conseillers scientifiques présents à tout moment dans la réserve est décidé par la Commission sur la base de ses besoins en matière d’avis scientifiques.
Article 5
Mandat
1. La durée du mandat des membres des comités scientifiques est de trois ans. Les membres ne peuvent pas rester en fonction dans le même comité pendant plus de trois mandats consécutifs. Les membres restent en fonction jusqu’à leur remplacement ou jusqu’au renouvellement de leur mandat.
Pour assurer la continuité de l’expertise, la Commission peut, à titre exceptionnel, prolonger le mandat des membres d’un comité pour une période n’excédant pas dix-huit mois.
Les membres qui viennent d’achever trois mandats consécutifs au sein d’un comité scientifique peuvent se porter candidat pour un mandat dans un autre comité scientifique.
2. Dans le cas où un membre ne répond pas aux critères de participation définis dans le règlement intérieur visé à l’article 12 ou s’il souhaite démissionner, la Commission peut mettre fin au mandat du membre et désigner un remplaçant faisant partie de la réserve.
3. Les conseillers scientifiques affectés à la réserve sont désignés pour une période de cinq ans renouvelable.
CHAPITRE 3
FONCTIONNEMENT DE LA STRUCTURE CONSULTATIVE
Article 6
Recours à l’appui de la réserve
1. Chaque comité scientifique peut décider de s’adjoindre les services d’au maximum cinq conseillers scientifiques de la réserve pour élaborer un avis scientifique. Ces membres associés prennent part aux activités et aux délibérations relatives au sujet considéré avec les mêmes fonctions, responsabilités et droits que les membres du comité concerné.
2. En outre, chaque comité scientifique peut décider d’inviter d’autres conseillers scientifiques de la réserve pour élaborer un avis scientifique. Ces conseillers participent aux activités relatives au sujet considéré, mais leurs fonctions et responsabilités sont limitées à l’élaboration de l’avis.
3 Les comités scientifiques peuvent également inviter des conseillers scientifiques de la réserve à les aider à fournir des avis rapides en cas de demande de la Commission en ce sens conformément à l’article 2, paragraphe 3, ou à prendre part à des ateliers thématiques visés à l’article 2, paragraphe 5.
4. La Commission peut inviter des conseillers scientifiques de la réserve à participer à des réunions scientifiques ou à fournir aux services de la Commission des informations ad hoc sur des questions spécifiques.
Article 7
Groupes de travail
1. Les comités scientifiques peuvent créer des groupes de travail spécifiques chargés de préparer et de rédiger leurs avis scientifiques. Ces groupes de travail sont mis en place notamment lorsqu’une expertise extérieure est nécessaire dans un domaine particulier.
2. En accord avec la Commission, les comités scientifiques peuvent convier à participer à leurs travaux des membres associés, d’autres conseillers scientifiques de la réserve, des experts extérieurs spécialisés ainsi que des experts d’autres organismes communautaires dont ils jugent qu’ils possèdent les connaissances et l’expertise scientifiques appropriées.
3. Les groupes de travail sont présidés par un membre du comité scientifique qui les a créés et rendent compte à ce comité. Ils peuvent désigner un rapporteur parmi leurs membres. Plusieurs rapporteurs peuvent être désignés pour les questions particulièrement complexes à caractère pluridisciplinaire.
4. Lorsqu’une question est commune à plusieurs comités scientifiques, un groupe de travail commun est constitué; il est composé de membres des comités scientifiques concernés, de membres associés, de conseillers scientifiques de la réserve et, s’il y a lieu, d’experts extérieurs.
Article 8
Participation de stagiaires
En accord avec la Commission et conformément au règlement intérieur visé à l’article 12, les comités scientifiques peuvent autoriser des stagiaires à assister à leurs réunions dans le but de contribuer au renforcement des capacités dans le domaine de l’évaluation des risques.
Article 9
Exigences particulières
1. La Commission peut demander que l’adoption d’un avis d’un comité scientifique intervienne dans un délai déterminé.
2. La Commission peut demander l’adoption d’un avis conjoint sur des questions ne relevant pas des domaines de compétence d’un seul comité scientifique ou nécessitant un examen par plus d’un comité. À la suite d’une demande d’avis de la Commission, les comités scientifiques sont également habilités à rendre un avis conjoint à l’initiative du groupe de coordination inter-comités visé à l’article 11.
3. Dans sa demande d’avis scientifique, la Commission peut indiquer les consultations, auditions ou collaborations avec d’autres instances scientifiques qu’elle juge nécessaire pour l’élaboration de l’avis. Un comité peut également décider, moyennant l’accord de la Commission, d’organiser des consultations et auditions s’il l’estime nécessaire pour formuler un avis.
4. Un comité scientifique peut demander un complément d’information auprès des parties concernées pour formuler un avis scientifique. Un comité scientifique peut fixer une date limite à laquelle les informations demandées doivent lui être remises. Dans pareille hypothèse, le comité scientifique peut décider de suspendre ses travaux relatifs à l’avis scientifique en question. Si les informations requises n’ont pas été transmises à l’expiration de ce délai, le comité peut adopter son avis sur la base des informations disponibles.
Article 10
Élection des présidents et vice-présidents
1. Chaque comité scientifique élit un président et deux vice-présidents parmi ses membres. L’élection a lieu à la majorité simple des membres du comité. Le mandat du président et des vice-présidents est de trois ans et renouvelable.
2. La procédure d’élection des présidents et vice-présidents des comités scientifiques est définie dans le règlement intérieur visé à l’article 12.
Article 11
Coordination des comités scientifiques
Un groupe de coordination inter-comités (GCIC), composé des présidents et vice-présidents des comités scientifiques, assure la coordination des trois comités scientifiques conformément au règlement intérieur visé à l’article 12.
Article 12
Règlement intérieur
1. Sur proposition de la Commission et en accord avec celle-ci, les comités scientifiques adoptent un règlement intérieur commun.
2. Ce règlement garantit que les comités scientifiques exécutent leurs tâches dans le respect des principes d’excellence, d’indépendance et de transparence tout en respectant les demandes légitimes de confidentialité commerciale et les principes en matière d’évaluation des risques susceptibles d’être établis par la Commission sur la base de l’expérience et compte tenu de sa politique dans ce domaine.
3. Le règlement intérieur porte notamment sur les points énumérés à l’annexe II.
Article 13
Procédure de vote
1. Les comités scientifiques adoptent leurs avis, avis rapides, mémorandums et/ou prises de position à la majorité du nombre de membres du comité concerné et du nombre de membres associés.
2. Chaque comité scientifique statue à la majorité de ses membres sur toutes les autres questions.
3. Les membres d’un comité qui ont démissionné ou dont le mandat a pris fin conformément à l’article 5, paragraphe 2, ne sont pas pris en compte dans le calcul de la majorité aux fins de l’application des paragraphes 1 et 2 du présent article.
Article 14
Divergences d’avis, coordination et collaboration avec d’autres organismes communautaires, nationaux ou internationaux
1. Les comités scientifiques aident la Commission et contribuent à déterminer à un stade précoce:
a)
les besoins et possibilités en matière de coordination et de collaboration;
b)
les divergences réelles ou potentielles entre leurs avis scientifiques et ceux d’autres organismes communautaires, nationaux ou internationaux s’acquittant de tâches analogues, sur des questions générales ou spécifiques en matière d’évaluation des risques.
Ils aident la Commission à éviter les avis divergents, à apporter une solution ou des éclaircissements les concernant et à entretenir des relations de collaboration avec ces autres organismes.
2. La Commission peut prendre l’initiative de demander et d’organiser les travaux communs des comités scientifiques et des organismes communautaires, nationaux et internationaux s’acquittant de tâches analogues. Elle peut notamment demander aux comités scientifiques de produire des avis conjoints avec d’autres organismes communautaires, avec l’accord de ces derniers.
3. Lorsqu’une divergence de fond sur des questions scientifiques a été identifiée et que l’organisme concerné est un organisme communautaire, le comité scientifique compétent est tenu, à la demande de la Commission, de coopérer avec l’organisme concerné en vue soit de résoudre la divergence soit de présenter à la Commission un document commun clarifiant les questions scientifiques qui sont source de divergence et mettant en évidence les incertitudes importantes relevées dans les données. Ce document est rendu public.
CHAPITRE 4
PRINCIPES
Article 15
Indépendance
1. Les membres des comités scientifiques, les membres associés, les autres conseillers scientifiques de la réserve et les experts extérieurs sont nommés à titre personnel. Ils ne délèguent leurs responsabilités à quiconque.
2. Les membres des comités scientifiques, les conseillers scientifiques de la réserve et les experts extérieurs participant aux travaux des groupes de travail s’engagent à agir indépendamment de toute influence extérieure.
Ils font à cette fin une déclaration d’engagement à agir au service de l’intérêt public ainsi qu’une déclaration d’intérêt qui indique l’absence ou l’existence de tout intérêt direct ou indirect qui pourrait être considéré comme préjudiciable à leur indépendance.
Ces déclarations sont faites par écrit. Les membres des comités scientifiques et les conseillers scientifiques de la réserve font une telle déclaration chaque année.
3. Les membres des comités scientifiques, les membres associés, les autres conseillers scientifiques et les experts extérieurs participant à des groupes de travail déclarent, lors de chaque réunion, les intérêts qui pourraient être considérés comme préjudiciables à leur indépendance par rapport aux points à l’ordre du jour.
Article 16
Transparence
1. Les comités scientifiques mènent à bien leurs activités dans une large transparence. La Commission publie en particulier sur son site Internet et sans délai excessif:
a)
les demandes d’avis adressées aux comités scientifiques;
b)
les ordres du jour et comptes rendus des réunions des comités scientifiques, du groupe de coordination inter-comités et des groupes de travail;
c)
les avis scientifiques et les avis rapides adoptés par les comités scientifiques, y compris les avis minoritaires et le nom des participants des groupes de travail ayant contribué à l’avis considéré; les avis minoritaires sont attribués aux membres ou conseillers concernés;
d)
le règlement intérieur commun des comités scientifiques;
e)
le nom des membres des comités scientifiques et des conseillers scientifiques de la réserve ainsi qu’un curriculum vitae de chaque membre et conseiller;
f)
les déclarations d’intérêt des membres des comités scientifiques, des conseillers scientifiques de la réserve et des experts extérieurs ayant pris part à un groupe de travail.
2. Les règles de transparence visées au paragraphe 1 sont appliquées conformément aux prescriptions du règlement (CE) no 45/2001 du Parlement européen et du Conseil du 18 décembre 2000 relatif à la protection des personnes physiques à l’égard du traitement des données à caractère personnel par les institutions et organes communautaires et à la libre circulation de ces données (6) et du règlement (CE) no 1049/2001 du Parlement européen et du Conseil du 30 mai 2001 relatif à l’accès du public aux documents du Parlement européen, du Conseil et de la Commission (7), notamment en ce qui concerne la confidentialité commerciale.
Article 17
Confidentialité
Les membres des comités scientifiques, les conseillers scientifiques, les experts extérieurs et les stagiaires ne divulguent pas les informations obtenues à la suite des travaux des comités scientifiques, des ateliers thématiques, des groupes de travail ou d’autres activités liées à l’exécution de la présente décision lorsqu’ils sont informés que ces informations sont confidentielles.
CHAPITRE 5
DISPOSITIONS FINALES
Article 18
Secrétariat des comités scientifiques de la Commission
1. Les réunions des comités scientifiques et de leurs groupes de travail, du GCIC ainsi que les autres réunions, ateliers ou manifestations liés à l’exécution de la présente décision font l’objet d’une convocation de la Commission.
2. La Commission assure le secrétariat scientifique et administratif des comités scientifiques et de leurs groupes de travail ainsi que de toutes les autres activités en rapport avec l’exécution de la présente décision.
3. Le secrétariat est chargé d’apporter l’aide scientifique et administrative nécessaire en vue de faciliter le bon fonctionnement des comités scientifiques conformément au règlement intérieur, notamment en ce qui concerne les exigences d’excellence, d’indépendance et de transparence, d’assurer la communication sur les activités des comités et un dialogue adéquat entre les parties prenantes - comprenant notamment l’organisation d’auditions sur les activités des comités -, et la publication des avis et des autres documents destinés au public. De plus, le secrétariat assiste les comités et organise et exécute le contrôle de qualité des avis, comme le prévoit le règlement intérieur, du point de vue de leur exhaustivité, de leur cohérence, de leur clarté et de leur concordance avec les demandes et les normes rédactionnelles.
4. Le secrétariat assure également la coordination scientifique et technique des activités des comités scientifiques et, le cas échéant, la coordination de leurs activités avec celles d’autres organismes communautaires, nationaux et internationaux, ainsi que l’application de la procédure de dialogue entre parties prenantes définie dans le règlement intérieur et la communication sur les activités des comités.
Article 19
Remboursements et indemnités
Les membres des comités scientifiques, les conseillers scientifiques de la réserve et les experts extérieurs ont droit à une indemnité lorsqu’ils participent aux réunions des comités, aux ateliers thématiques, aux groupes de travail et aux autres réunions et manifestations organisées par la Commission ainsi que lorsqu’ils exercent la fonction de rapporteur sur une question spécifique, dans les conditions prévues à l’annexe III.
Le remboursement des frais de déplacement et de séjour est effectué par la Commission.
Article 20
Remplacement des comités scientifiques
Les comités scientifiques institués par l’article 1er, paragraphe 1, de la présente décision remplacent les comités scientifiques actuels institués par la décision 2004/210/CE de la manière suivante:
a)
le comité scientifique pour la sécurité des consommateurs remplace le comité scientifique des produits de consommation;
b)
le comité scientifique des risques sanitaires et environnementaux remplace le comité du même nom;
c)
le comité scientifique des risques sanitaires émergents et nouveaux remplace le comité du même nom.
Article 21
Abrogations
1. La décision 2004/210/CE est abrogée.
Toutefois, les trois comités institués par cette décision restent en fonction jusqu’à la prise de fonction des comités scientifiques institués par la présente décision.
2. Les références à la décision abrogée s’entendent comme faites à la présente décision; les références aux comités institués par la décision abrogée s’entendent comme faites aux comités institués par la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 5 août 2008.