РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 2 юли 2008 година
относно държавна помощ C 18/07 (ex N 874/2006), която Германия възнамерява да приведе в действие в полза на DHL
(нотифицирано под номер C(2008) 3178)
(само текстът на немски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2008/878/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 88, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си (1) в съответствие с посочените разпоредби,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 21 декември 2006 г. Германия уведоми Комисията за помощ за обучение за DHL.
(2)
С писмо от 27 юни 2007 г. Комисията уведоми Германия, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, по отношение на помощта за DHL. Решението на Комисията да открие процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2). Германия представи мнението си с писмо от 26 септември 2007 г.
(3)
Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си. DHL и UPS Germany представиха мненията си с писма съответно от 15 октомври и 26 октомври 2007 г. Бележките на третите страни бяха препратени на Германия за коментар с писма от 16 ноември и 20 ноември 2007 г. Германия отговори с писмо от 14 декември 2007 г. Комисията поиска допълнителна информация с електронни писма от 12 февруари и 5 юни 2008 г., на които Германия отговори с писма от 14 февруари, 31 март и 17 юни 2008 г.
2. ОПИСАНИЕ НА ПРОЕКТА
2.1. Получателят
(4)
DHL е един от най-големите оператори на експресни куриерски услуги с оборот от дейността си по целия свят, възлизащ на 18,2 млрд. евро през 2005 г. Дружеството е изцяло притежавано от Deutsche Post AG.
(5)
DHL изгради нов център за въздушна логистика за доставка и въздушна спедиция в Лайпциг-Хале, Германия, който се очакваше да заработи до края на октомври 2007 г. Общите инвестиционни разходи по проекта възлязоха на 250 млн. евро. През април 2004 г. DHL получи регионална инвестиционна помощ на стойност около 70 млн. евро, която бе одобрена от Комисията като държавна помощ № 608/2003 с максимален интензитет на помощта от 28 %.
(6)
Центърът за доставка и въздушна спедиция се управлява от двете дружества получатели - DHL Hub Leipzig GmbH („DHL Hub“) и European Air Transport Leipzig GmbH („DHL EAT“), които са изцяло притежавани от Deutsche Post AG чрез други дъщерни дружества. DHL Hub ще предоставя услуги по наземна обработка за дейността по въздушна спедиция, а DHL EAT ще отговаря за инспектирането на въздухоплавателните средства на DHL.
(7)
Дружествата DHL Hub и DHL EAT се намират в подпомагана област съгласно член 87, параграф 3, буква a) от Договора за ЕО.
2.2. Проектът за обучение
(8)
DHL предоставя всички услуги за наземна обработка, както и предполетни проверки и наземни проверки за пристигащи и заминаващи въздухоплавателни средства в логистичния център. За тази цел дружеството планира да наеме поетапно около 1 500 души и да им предостави подходящо обучение. Помощта, за която е отправено уведомление обаче, се отнася само до мерки за обучение на 485 служители.
(9)
Германия отправи уведомление за пряка безвъзмездна помощ за мерките за обучение, предоставена от свободна държава Саксония (50 %) и от провинция Саксония-Анхалт (50 %), на стойност 7 753 307 EUR.
(10)
Планираното от DHL обучение ще бъде предоставено от DHL Hub (320 участници) и от DHL EAT (165 участници) (3).
2.2.1. DHL Hub
(11)
Обучението, което ще бъде предоставено от DHL Hub, представлява в основната си част общо обучение, чиято цел е работниците да получат знания и умения, необходими за изпълнение на определени дейности. Дейността за обучение включва теоретично обучение и практическо обучение на работното място. Обучението в DHL Hub е свързано със следните подробни длъжностни характеристики за 320 служители:
Таблица 1
Длъжност
Брой на служителите
Задачи
Служител на рампа II
210
Товарене и разтоварване на въздухоплавателни средства
Служител по сигурността
110
Проверки на лица и товари
Ръководители(операции)
(110) (4)
Управленски задачи на средно ниво; управление и планиране на персонала; лидерство
a) Служители на рампа II
(12)
Основните дейности, изпълнявани от служителите на рампа, са товарене и разтоварване на въздухоплавателни средства при спазване на строг график. Освен това тези служители трябва да умеят да управляват оборудването за наземно обслужване, да предават полетна документация, да изготвят доклади и да осъществяват комуникация с пилотите и летищните власти.
(13)
Обучението на служителите на рампа включва 19 курса и практическо обучение на работното място с обща продължителност 77 дни, от които 47 дни са предвидени за обучението на работното място. Обучението е предназначено за работници, чиято квалификация е с различен предмет. Теоретичното обучение трябва да се проведе преди влизането в действие на центъра. Обучението включва един курс на тема Unit load device build up, който следва да се счита за специфично обучение, тъй като е посветен на структурата на специфичен тип контейнери, използвани само от DHL. Общите курсове за обучение обхващат също следните теми:
а)
общо обучение по сигурност, включващо противопожарна охрана, работа с товарни люкове, първа помощ, разпознаване на опасни товари и безопасност на рампата;
б)
общо техническо обучение за получаване на разрешения за упражняване на дейности, като управление на превозни средства в зоната на перона, управление на оборудване за наземно обслужване и управление на вилкови товарачи;
в)
друго общо техническо обучение, като теглене на въздухоплавателни средства, размразяване на въздухоплавателни средства и контрол на зоната от страната на съоръженията за излитане и кацане;
г)
общо обучение на теми, включващи управление на околната среда (стандарт ISO/DIN 14001) и управление на качеството и процеси за гарантиране на качеството (стандарт ISO/DIN 9001).
(14)
Националното и европейското законодателство по принцип не регламентира минималния брой служители и не съдържа изисквания за специфично обучение или за разрешения за упражняване на дейността служител на рампа II. Германия посочи обаче, че пет от планираните курсове (включително курсовете по противопожарна охрана, първа помощ, разпознаване на опасни товари и безопасност на рампата) са задължителни съгласно действащите правила за всички служители (5) и че минимален брой служители (около 70) трябва да преминат допълнителни курсове, включващи подходящо обучение на работното място, на тема работа с товарни люкове, а също и общото обучение, за което се изискват разрешения. След това тези лица ще могат да предадат знанията си на своите колеги в рамките на кратки учебни сесии.
(15)
Германия посочи, че алтернативна възможност е възлагане на дейности на подизпълнители, и предостави анализ на разходите.
б) Служители по сигурността
(16)
Дейността на служителя по сигурността включва извършване на проверки на лица и товари с цел предотвратяване на нарушаването на дейността. Обучението на служители по сигурността включва само общо обучение:
а)
общо обучение по сигурност, включващо противопожарна охрана, първа помощ и разпознаване на опасни товари;
б)
общо техническо обучение по сигурност, предвидено в законодателството за служителите по сигурността, като опасност от тероризъм, сигурност на достъпа, контрол и претърсвания, сигурност на багажа и товарите, оръжия и безопасни зони;
в)
друго общо техническо обучение за получаване на разрешения за упражняване на дейности, като управление на превозни средства в зоната на перона;
г)
друго общо техническо обучение в области, като право, работа с оръжия и взривни вещества, основи на контрола и разчитането на изображения, получени с рентгеново оборудване;
д)
общо обучение на теми, включващи управление на качеството и процеси за гарантиране на качеството (стандарт ISO/DIN 9001).
(17)
Мерките за обучение съответстват на приложимото национално и европейско законодателство. DHL планира да предостави на всички служители по сигурността обстойно обучение по аспектите на безопасността, но ако не бъде предоставена помощ, това обучение ще бъде ограничено до минимум, т. е. ще включва само общо техническо обучение по сигурност. Освен това, останалото общо техническо обучение по сигурност и в този случай ще бъде предоставено на ограничен брой служители, които след това ще предадат знанията си на останалите служители.
(18)
И в този случай Германия посочи възможността за подизпълнение като алтернативно решение, разходите за което биха били по-ниски [(с 15-30 %)] (6) от разходите за персонал на DHL.
в) Обучение по управление на средно ниво
(19)
Обучението по оперативно управление на средно ниво е предназначено за служители в логистичния център. На Комисията беше обяснено, че тези служители ще преминат посоченото по-горе обучение, преди да получат по-задълбочени познания върху областите, които следва да управляват. Тяхното обучение ще включва и теми, като трудово право, основи на комуникациите, управление на човешките ресурси и управление на конфликти, езиково обучение и обучение по изграждане на екипи.
2.2.2. DHL EAT
(20)
Извършваната от DHL EAT дейност е свързана основно с техническо обслужване на въздухоплавателни средства преди пускането им в експлоатация, като е предвидено обучение за 165 служители, заемащи следните длъжности:
Таблица 2
Длъжност
Брой служители
Задачи
Механик по техническо обслужване, разрешаващ пускане в експлоатация
категория A
97
Обикновено планово техническо обслужване или отстраняване на прости дефекти преди пускане в експлоатация
Техник механик по техническо обслужване, разрешаващ пускане в експлоатация
категория B 1
68
Техническо обслужване, включващо структура на корпуса, двигатели и електрически системи преди пускане в експлоатация
2.3. Приемливи разходи за обучение и планирана помощ
(21)
В уведомлението Германия представи общ преглед на допустимите разходи, който беше възпроизведен в решението за откриване на процедура. Общите допустими разходи възлизат на [(10-15)] млн. евро за проекта за обучение и на 7 753 000 EUR за планираната помощ за обучение.
3. РЕШЕНИЕ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(22)
Официалната процедура по разследване беше открита, защото Комисията имаше съмнения относно това дали помощта за обучение е съвместима с общия пазар.
(23)
Комисията се съмняваше по-специално дали помощта е действително необходима за изпълнението на проекта за обучение. Тя отбеляза, че може да се счита, че помощта за обучение е съвместима с общия пазар по смисъла на член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО само когато такава помощ не е пряко необходима за оперативните дейности на получателя. Във връзка с това Комисията се позова на своята практика по вземане на решения (7). Тя имаше основания да приеме, че получателят би трябвало да предостави, поне до известна степен, подобно обучение на своите служители, дори ако не получи помощ.
(24)
Първо, беше очевидно, че дружеството DHL е направило големи инвестиции в логистичния център и желае той да започне да функционира. Германия потвърди, че работниците в Белгия по принцип не желаят да преминат на работа в Германия. Поради това DHL трябваше да наеме нови работници, за да може центърът да започне работа.
(25)
Второ, изглежда, че за да функционира логистичният център, персоналът се нуждае от определен обем предимно техническо обучение в следните области:
а)
Предаване на специфични за дружеството знания, необходими за функционирането на предприятието, т. е. знания за специфични индивидуално разработени системи на DHL за обработка на товари.
б)
Придобиване на определени квалификации, изисквани от законодателството във връзка с функционирането на предприятието. Казано с други думи, определен брой работници трябва да бъдат запознати с проблемите на сигурността. Това е законово изискване и изпълнението му трябва да бъде удостоверено посредством някакъв вид официално сертифициране. Това произтича от факта, че предоставяните от DHL услуги са свързани със значителни рискове за безопасността и сигурността.
в)
Провеждане на общо техническо обучение, пряко необходимо за работата на логистичния център. Това включва провеждане на курсове, включващи обучение на служители на рампа II по теглене на въздухоплавателни средства, размразяване на въздухоплавателни средства, управление на превозни средства в зоната на перона, управление на вилкови товарачи и безопасност на рампата.
г)
Предоставяне на обучение на работното място, необходимо за безпроблемната работа на центъра. Обучаващите се ще се запознаят с работните процеси - нещо, което е особено важно за дейностите с въздушни товари, тъй като товаренето на самолети трябва да се осъществява съгласно строг график поради факта, че една единствена грешка може да доведе до големи закъснения.
д)
Предоставяне на други общи знания, които не са описани в букви б)-г).
(26)
Трето, Комисията се съмняваше дали DHL ще успее да привлече на местния или европейския трудов пазар достатъчен брой работници, притежаващи посочените по-горе умения.
(27)
Четвърто, Комисията имаше съмнения дали наемането на квалифицирани работници би било адекватна алтернатива на обучението в рамките на дружеството. Тя прие за даденост, че поне специфичното обучение и обучението по сигурност трябва във всички случаи да се проведе от DHL, тъй като то не може да се проведе от външни обучаващи, а DHL трябва да докаже, че организираното от дружеството обучение по сигурност е адекватно.
(28)
Пето, Комисията имаше съмнения дали DHL ще успее да съкрати някои от курсовете в учебната програма, по-специално тези, отнасящи се до служителите на рампа II, за които е планирано, както е посочено в уведомлението, че дори и работниците, които притежават разрешения, ще трябва да преминат отново целия курс на обучение. Освен това, Комисията се съмняваше дали е възможно да бъдат обучени само ограничен брой хора, тъй като това би могло да има неблагоприятно отражение върху безпроблемното предоставяне на услугите. Всъщност DHL вече беше назначила целия персонал на предприятието с намерението да го обучи, поради което не беше логично да се откаже от планираното обучение и да плаща на служители, които не извършват никаква дейност.
(29)
Шесто, Комисията изпитваше съмнения относно твърдението на DHL, че при липса на помощ различни услуги биха били възложени за подизпълнение с цел да не се провежда планираното обучение, тъй като, от една страна, дори в този случай би било необходимо да се проведе определен обем обучение по букви а), б) и г), а от друга страна, конкретната цел на цялостната инвестиция на DHL в Лайпциг-Хале е дружеството да предоставя всички услуги, свързани с експресни доставки на пратки, със своя собствен персонал, и както бе обяснено на Комисията на срещата с германските органи, дори да предлага тези услуги на конкуренти, извършващи дейности на същото летище.
(30)
От друга страна, с едно изключение Комисията не се съмняваше, че разходите за обучение са по принцип изчислени правилно. Единствените опасения, изразени от Комисията, бяха свързани с наблюдението, че е предвидено голяма част от обучението да се проведе като обучение на работното място, в резултат на което би могло да се наложи обучението да се приспадне от разходите за обучаващите се като производствени часове.
4. МНЕНИЕ НА ГЕРМАНИЯ
(31)
Германия твърди, че помощта за обучение, за която е отправила уведомление, отговаря на всички критерии, предвидени в Регламент (ЕО) № 68/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО по отношение на помощта за обучение (8). Германия предостави достатъчна информация, за да докаже, че за провеждане на обучението на работното място не се отнемат производствени часове.
(32)
Второ, Германия оспорва правото на Комисията да прилага критерия за необходимост в настоящия случай, тъй като това би било нарушение на принципа за недискриминация. Този нов подход не почива на правно основание и не съответства на приложимото законодателство на ЕО или на практиката на Комисията по вземане на решения.
(33)
Германия твърди, че в съображение 11 от Регламент (ЕО) № 68/2001 са посочени трите критерия, съответствието с които трябва да се преценява, когато се определя дали дадена помощ е ограничена до необходимия минимум: видът на осигуреното обучение, типът на предприятието и неговото географско разположение. Тези три критерия позволяват да се определи дали мерките за помощ имат стимулиращ ефект и дали са пропорционални. Съгласно Рамката относно държавните помощи за обучение (9) единствено в случая на специфични мерки за обучение за големи предприятия, разположени извън подпомагани области по член 87, параграф 3, буква a) или в) от Договора за ЕО, не се предполага, че съществува стимулиращ ефект. Тъй като повече от 80 % от проекта за обучение, за който е отправено уведомление, се състои от мерки за общо обучение и този проект обхваща предприятие, разположено в подпомагана област по член 87, параграф 3, буква a), помощта за обучение има стимулиращ ефект. Освен това, тъй като помощта, за която е отправено уведомление, не надхвърля максималния допустим интензитет, положителните ефекти от подпомогнатите мерки за обучение са пропорционални на нарушението на конкуренцията, като по този начин се изпълнява критерият за пропорционалност.
(34)
Трето, Германия подчертава факта, че Комисията е задължена да приложи посочените в параграф 32 критерии за съвместимост също и по отношение на проектите, които не попадат в обхвата на изискването за уведомяване. Тя твърди, че не трябва да се прилагат различни критерии за съвместимост към помощ, освободена от изискването за уведомяване, или към помощ, която надхвърля прага от 1 млн. евро, поради което подлежи на уведомяване; проектите, за които трябва да се отправи уведомление, не трябва да се оценяват въз основа на по-ограничаващи критерии от проектите, освободени от изискването за уведомяване. Следователно помощта за обучение е съвместима с общия пазар, ако отговаря на всички условия, предвидени в Регламент (ЕО) № 68/2001. Германия твърди, че това тълкуване е потвърдено от Комисията в нейната отдавна установена практика по вземане на решения, например в решението по случая Volvo Gent (10). Тя подчертава изрично, че Комисията трябва да има предвид също и факта, че проектът за обучение на DHL отговаря на критериите, изложени в решението по случая Webasto (11).
(35)
Четвърто, прилагането на различни критерии за оценка противоречи на принципите на правна сигурност и равнопоставено третиране.
(36)
Пето, Германия твърди, че решенията на Комисията по случаите Ford Genk и GM Antwerp не представляват подходящи прецеденти, тъй като фактите по тези случаи се различават от фактите по настоящия случай. Докато в първите два случая помощта за обучение е била предвидена за внедряване на нов модел и за запазване работните места на персонала, помощта за обучение за DHL е предназначена за обучение на новоназначени служители за работа в новоизграден логистичен център. Проектът на DHL се различава от останалите два случая и в следните отношения: общото обучение съставлява повече от 80 % от проекта; предприятието е разположено в подпомагана област съгласно член 87, параграф 3, буква a) от Договора за ЕО; DHL планира да разкрие нови работни места в логистичния център; и за разлика от сектора на автомобилостроенето, секторът на въздушния транспорт не е засегнат от свръхкапацитет, а се развива с бързи темпове.
(37)
Накрая, Германия предоставя допълнителна информация във връзка с въпросите, повдигнати в решението за откриване на процедура. Тя обяснява, че приложимите законови разпоредби съдържат минимални норми за равнището на обучение. С тях обаче не се регламентира минималният брой квалифицирани служители, които предприятието трябва да наеме. От друга страна, Германия посочва колко служители са необходими, за да започне работата на логистичния център, и заключава, че мерките за обучение на допълнителните служители надхвърлят необходимото от оперативна гледна точка. Съгласно изследване, проведено от външен консултант по обучение, което Германия предостави и, дружеството DHL би могло да започне успешно работата на центъра в Лайпциг-Хале с по-малък брой обучени служители от предвидения в проекта за обучение, за който е отправено уведомление.
5. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(38)
Мнението си представи и получателят DHL, който, както и Германия, твърди, че Комисията се отклонява в своята оценка на съвместимостта от общата си досегашна практика по вземане на решения в подобни случаи. По мнението на получателя помощта, за която е отправено уведомление, отговаря на всички критерии, предвидени в Регламент (ЕО) № 68/2001. Подходът на Комисията противоречи на принципите на правна сигурност и на равнопоставено третиране, които забраняват третиране, различно от това в предходни решения по случаи на помощ за обучение, в които въпросът за необходимостта не е бил предмет на подробна оценка. Освен това, решенията по случаите Ford Genk и GM Antwerp не отразяват общата практика по вземане на решения, защото обстоятелствата по тези случаи са различни и не могат да се приложат по аналогия към случая на DHL Leipzig. Вместо това DHL се позовава на критериите, определени от Комисията в решението ѝ от юни 2006 г. за одобряване на помощ за обучение за Webasto, според което проектът за обучение на DHL следва също да е съвместим с общия пазар. Накрая, DHL отново изтъква, че различното третиране на проекта за обучение, за който е отправено уведомление, води до недопустима дискриминация срещу дружеството.
(39)
Наред с горното DHL предоставя допълнителна информация по въпросите, повдигнати в решението на Комисията за откриване на процедура. Първо, съответните разпоредби на националното, европейското и международното право определят само съдържанието на обучението и квалификациите за обработка на товари и обслужване на въздухоплавателни средства, но не посочват минимален брой служители. Второ, планираните мерки за обучение не само съответстват на действащите правни изисквания, но отговарят на стандарт, надхвърлящ задължителните изисквания. Следователно за всички мерки, надхвърлящи правните изисквания, могат да бъдат предвидени алтернативни сценарии (напр. изнасяне на дейности и подизпълнение). Обаче, тъй като тези алтернативни сценарии са само възможни варианти, дружеството DHL не е възложило подробен анализ на разходите, който би включил във всички случаи разходите за провеждане на задължителното и/или минималното необходимото обучение и би посочил допълнителните разходи за подизпълнение и/или наемане на квалифицирани служители. DHL не разполага с информация за равнището на обучението, обичайно предоставяно в сектора.
(40)
UPS, конкурент на DHL, предостави мнение, подкрепящо позицията на Комисията. Първо, дружеството обясни, че набирането на нови служители за DHL Hub и DHL EAT е свързано във всички случаи с предприемане на определени мерки за обучение и инструктаж. Поради това мерките за обучение са в известна степен необходими и предприятието би трябвало да ги осъществи, дори ако не получи помощ.
(41)
Второ, според UPS DHL е длъжно съгласно съответното национално и европейско законодателство да предостави минимален обем обучение на своите служители, например на регулираните посредници. Регламент (ЕО) № 2320/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 г. относно създаване на общи правила за сигурността на гражданското въздухоплаване (12) предвижда, че регулираните посредници трябва да бъдат определени, одобрени и изброени от подходящ орган, в случая Федералната администрация по въздухоплаване. За тази цел Администрацията е приела насоки и е публикувала модел на курс за обучение („Musterlehrplan“), където са предвидени задължителните мерки за обучение. Що се отнася до служителите на DHL EAT, задължителните мерки за обучение са предвидени в Регламент (ЕО) № 2042/2003 на Комисията от 20 ноември 2003 г. относно поддържане на летателната годност на въздухоплавателните средства и авиационните продукти, части и устройства и за одобряване на организациите и персонала, изпълняващ тези задачи (13). Трето, тъй като DHL е получило регионална помощ за създаване на работни места, не следва да се приема, че дружеството ще се откаже от мерките за обучение и ще назначи по-малко на брой хора, като същевременно изнесе дейността или я възложи за подизпълнение.
6. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
6.1. Наличие на държавна помощ
(42)
Комисията счита, че мярката представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, която е била предоставена под формата на безвъзмездна помощ, финансирана с държавни ресурси. Мярката е селективна и е ограничена до DHL. Селективната безвъзмездна помощ създава заплаха от нарушаване на конкуренцията посредством облагодетелстване на DHL за сметка на други конкуренти, които не получават помощ. Накрая, пазарът за експресни куриерски услуги, на който DHL е важен участник, се характеризира с интензивна търговия между държавите-членки.
(43)
Германия иска помощта да бъде одобрена на основание на Регламент (ЕО) № 68/2001 на Комисията.
(44)
Съгласно член 5 от този регламент, когато стойността на помощта, предоставена на едно предприятие за еднократен проект за обучение, надвишава 1 млн. евро, помощта не се освобождава от изискването за уведомяване по член 88, параграф 3 от Договора за ЕО. Комисията отбелязва, че предложената помощ в този случай възлиза на 7 753 307 EUR и ще бъде изплатена на едно предприятие, а също и че мерките за обучение представляват еднократен проект. Тя счита, че изискването за уведомяване следователно се прилага към предложената помощ и е спазено от Германия.
(45)
В съображение 16 към Регламент (ЕО) № 68/2001 се повтаря обосновката от член 5 и посочва, че такава помощ не подлежи на освобождаване: „подходящо е големите стойности на помощ да останат обект на индивидуална оценка от страна на Комисията, преди да влязат в сила.“
(46)
Следователно, когато оценява индивидуална помощ за обучение, която не отговаря на изискванията за освобождаването, предвидено в Регламент (ЕО) № 68/2001, Комисията трябва, в съответствие с предходните си решения (14), да направи индивидуална оценка (15) въз основа на член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО, преди да одобри привеждането на помощта в действие. За тази индивидуална оценка Комисията трябва по аналогия да се основе на фундаменталните принципи, залегнали в Регламент (ЕО) № 68/2001. Това включва по-специално проверка на съответствието с формалните критерии за освобождаване, предвидени в член 4 от този регламент, и на това дали помощта е необходима на получателя като стимул да предприеме дейностите за обучение.
6.2. Съвместимост с общия пазар
(47)
В решението за откриване на процедура Комисията оцени съответствието на проекта, за който е постъпило уведомление, с критериите за освобождаване, предвидени в член 4 от Регламент (ЕО) № 68/2001.
(48)
Първо, трябва да се отбележи, че посоченият интензитет на помощта не надхвърля таваните, предвидени в член 4, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 68/2001, т. е. 35 % за специфично обучение (35 % от […] = [(приблизително 5-25 %)]) и 60 % за общо обучение (60 % от […] = [(приблизително 75-95 %)]). Германия може да повиши таваните от 25 % и 50 % с 10 процентни пункта, тъй като проектът е разположен в подпомагана област съгласно член 87, параграф 3, буква a) от Договора за ЕО.
(49)
Второ, допустимите разходи по мярката съответстват на член 4, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 68/2001. Разследването потвърди, че приемливите разходи за персонал за обучаващите се са недвусмислено ограничени до размера на общата сума на останалите допустими разходи. Германия предостави доказателства, от които е видно, че, въпреки че голяма част от обучението е под формата на обучение на работното място, за него не са отделени производствени часове.
6.3. Необходимост на помощта
(50)
Основният аргумент в решението за откриване на процедура беше, че дадена мярка за обучение може да бъде оценена като съвместима с общия пазар съгласно член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО, само ако не е пряко необходима за оперативните дейности на получателя. Комисията отбеляза, че необходимостта на помощта представлява общ критерий за съвместимост и заключи, че когато помощта не води до предприемане на повече мерки, отколкото биха били реализирани само въз основа на пазарните сили, не може да се очаква, че тя ще окаже положително въздействие, компенсиращо нарушаването на търговията, и следователно не може да бъде разрешена. Ако дружеството би предприело подпомогнатите мерки във всички случаи и по-специално, ако не получи помощ, не може да се приеме, че въпросната помощ за обучение „насърчава“ икономическото развитие по смисъла на 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО и че в съответствие със съображение 10 към Регламент (ЕО) № 68/2001 помага за коригиране на пазарно несъвършенство, в резултат на което предприятията обикновено не инвестират достатъчно в обучението на своите работници (16). Този извод не засяга помощ, освободена от изискването за уведомяване съгласно Регламент (ЕО) № 68/2001, където се приема prima facie, че такава помощ насърчава икономическото развитие.
(51)
Фактът, че Комисията оценява дали е налице стимулиращ ефект и отхвърля наличието на такъв ефект, когато обучението трябва да се проведе задължително съгласно закона, е нов подход по мнението на Германия, който не съответства на правилата на ЕО, отклонява от съществуващата практика по вземане на решения по произволен начин и препятства предоставянето на помощ за обучение за целите на регионалната политика. Комисията не може да приеме тези аргументи по причините, посочени по-долу.
(52)
Първо, трябва да се припомни, че помощта за обучение подлежи на оценка съгласно Регламент (ЕО) № 68/2001, където в съображение 4 се посочва, че регламентът „не накърнява възможността за държавите-членки да нотифицират помощта за обучение. Тези нотификации ще бъдат оценени от Комисията, и по-специално в контекста на критериите, установени в настоящия регламент или в съответствие с приложимите насоки и рамки на Общността, ако такива съществуват.“
(53)
Освен това, в съображение 16 се подчертава отново, че „подходящо е големите стойности на помощ да останат обект на индивидуална оценка от страна на Комисията, преди да влязат в сила. Следователно помощта, надвишаваща фиксираната стойност, която следва да бъде установена на 1 000 000 EUR, е освободена от изключението, предвидено в настоящия регламент, и остава да бъде предмет на изискванията на член 88, параграф 3 от Договора.“
(54)
Накрая, в съображение 4 се посочва, че „рамката за помощ за обучение следва да бъде отменена от датата на влизане в сила на настоящия регламент, откогато съдържанието ѝ ще бъде заменено чрез настоящия регламент.“
(55)
Тъй като планираната помощ надхвърля 1 млн. евро, няма съмнение, че тя подлежи на уведомяване и трябва да бъде одобрена от Комисията. Освен това, ясно е, че подобна помощ трябва по принцип да отговаря на критериите за освобождаване, предвидени в член 4 от Регламент (ЕО) № 68/2001.
(56)
Германия обаче поставя под въпрос правомощието на Комисията да разследва дали помощта има стимулиращ ефект. Комисията е на мнение, че понятието за държавна помощ и по-специално критерият за необходимост на помощта предполагат наличието на стимулиращ ефект на помощта за получателя. Помощта не може да съдейства за обществения интерес, ако държавата подпомага мерки (включително мерки за обучение), които получателят би осъществил във всички случаи. Приетите напоследък решения на Комисията включват по-конкретно оценка на стимулиращия ефект за мерки за обучение (Ford Genk, GM Antwerp) в съответствие с Регламент (ЕО) № 68/2001, Плана за действие в областта на държавните помощи и решенията на Съда на Европейските общности относно условията за вземане на решение, че дадена помощ е съвместима с общия пазар.
(57)
За да изтъкне позицията си, Германия твърди, първо, че съвместимостта с общия пазар трябва да се оценява в светлината на критериите, предвидени в регламента, и в тази връзка цитира съображение 4 към Регламент (ЕО) № 68/2001, тълкувайки, че помощта ще „бъде оценена от Комисията, и по-специално в контекста на критериите, установени в настоящия регламент“. Германия пренебрегва факта, че думите „по-специално“ означават недвусмислено, че индивидуалната оценка не е ограничена до оценка на помощта, предвидена в Регламент (ЕО) № 68/2001. Тъй като в съображение 16 е посочено ясно, че такава помощ остава обект на индивидуална оценка, не може да има съмнение, че тази оценка не се ограничава с критериите, предвидени в горепосочения регламент и трябва да се извършва пряко на основание на член 87 от Договора за ЕО.
(58)
Второ, Германия твърди, че Регламент (ЕО) № 68/2001 трябва да се тълкува в светлината на рамката за помощ за обучение от 1998 г., която предшестваше този регламент и посочваше критериите за оценка на наличието на стимулиращ ефект в случаи на значителна помощ. По-специално, Германия твърди, че в рамката се посочва, че следва да се приеме, че е налице стимулиращ ефект, когато обучението се осъществява в подпомагана област съгласно член 87, параграф 3, буква a) или в). Комисията обаче не може да приеме този аргумент, тъй като текстът на съображение 4 към Регламент (ЕО) № 68/2001 не оставя съмнение, че рамката за помощ за обучение е отменена от датата на влизане в сила на регламента. Намерението на Комисията (и последицата от регламента) е рамката да се замени с регламент. От една страна, това се вижда от други езикови версии, в които текстът на съображение 4 към Регламент (ЕО) № 68/2001 ясно посочва, че рамката е „отменена“, тъй като съдържанието ѝ е „заменено“. От друга страна, това обстоятелство е ясно изразено в предходни решения на Комисията (17). Нещо повече, в регламента не е заимствана залегналата в рамката правна презумпция за наличие на стимулиращ ефект, като вместо това съзнателно е посочено с по-общи думи, че при определени условия помощта за обучение може да се приеме за съвместима с общия пазар (18). Въпреки това, ако едно предприятие би предприело във всички случаи мерките, за които е предоставена помощ, и по-специално при липса на помощ, не може да се приеме, че помощта има стимулиращ ефект.
(59)
Трето, Германия и особено получателят твърдят, че една допълнителна оценка на необходимостта на помощта въз основа на член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО би означавала, че Регламент (ЕО) № 68/2001 противоречи в своята цялост на тази разпоредба на Договора. Тук очевидно се приема, че необходимостта на помощта не е предмет на оценка. Комисията не може да приеме и този аргумент, защото той очевидно пренебрегва факта, че за критерия за необходимост също се приема, че е изпълнен за помощ, ненадхвърляща 1 млн. евро, която отговаря на критериите, предвидени в този регламент.
(60)
Четвърто, Германия твърди, че Комисията се отклонява от своята практика по предходни случаи, в които не е оценявала наличието на стимулиращ ефект. Това е така. Комисията обаче посочи, че е променила практиката си въз основа на прецизирания икономически подход. Тази промяна настъпи при задълбочената оценка на случаите за помощ Ford Genk и GM Antwerp и бе изрично изтъкната в тази оценка. Въпреки това, Германия посочи, че практиката на Комисията не е последователна, тъй като след откриването на официалната процедура по разследване по случая Ford Genk тя е приела решения по най-малко два случая: BMW Austria (държавна помощ № 304/2005) (19) и Webasto (държавна помощ № 653/2005), без да извърши аналогични оценки или на основата на друга оценка. Комисията обаче отбеляза, че тези решения са взети без задълбочена оценка и преди довършването на първата от двете посочени по-горе задълбочени оценки, в рамките на които Комисията прецизира своя подход. Не се оспорва принципът, че Комисията може да прецизира и променя своя подход, когато съществуват достатъчно основания за това. Такъв е случаят с Ford Genk и GM Antwerp, но не и с по-ранни решения за държавни помощи. От това следва, че до приемането на окончателното решение по случая Ford Genk Комисията може да се позовава на досегашната си практика по вземане на решения.
(61)
Пето, Германия и получателят оспорват аргумента, че Комисията може да се позовава на решенията по случаите Ford Genk и GM Antwerp, тъй като фактите по тези случаи се различават от тези по случая DHL. Вместо това Комисията би трябвало да се позовава на решението Webasto. Категорично не може да се защити становището, че помощта за DHL трябва да се третира различно, защото не засяга сектора на автомобилостроенето, както другите два случая. Решението по случая Webasto, с което се обосновават Германия и получателят, се отнася до сектора на автомобилостроенето. Единствената разлика е, че първите два случая се отнасят до съществуващи производствени обекти, докато случаите DHL и Webasto се отнасят до нови производствени обекти. Въпреки това, макар че не се оспорва, че в първите два случая всяка помощ за мерки, които биха били реализирани във всички случаи, е оперативна помощ, Комисията не намира основания да приеме твърдението, че няма оперативна помощ в случай на мерки за обучение в нов производствен обект, които биха били реализирани във всички случаи. И в този случай дружеството получава помощ за мерки, които би предприело при всички обстоятелства.
(62)
Нещо повече, мерките за обучение в случая на нов производствен обект, които биха били предприети във всички случаи, не могат да се обосноват също и със съображения за предоставяне на регионална помощ, тъй като регионалните недостатъци трябва да бъдат компенсирани с регионална инвестиционна помощ, а не с помощ за обучение. Във връзка с това Германия твърди, че перспективата за получаване на държавна помощ за необходимите и задълбочени мерки за обучение е имала решаващо значение за окончателното решение на DHL за преместване на центъра. От своя страна Комисията поддържа становището, че е обичайно предприятия в Европейския съюз да вземат решения с цел намаляване на разходите и повишаване на рентабилността. Предприятия, които обмислят преместване на производството си, в много случаи разглеждат няколко конкуриращи се места за установяване на производството в различни държави-членки. Решението относно мястото на преместване се взема с оглед не само на очакваните оперативни разходи (включително разходи за обучение на новоназначени и често неквалифицирани работници) и на други икономически предимства или недостатъци (например местни разпоредби относно работното време), но до известна степен и на възможността за получаване на подкрепа от държавата (например регионална помощ). Комисията не може да приеме аргумента на Германия, тъй като за разлика от регионалната инвестиционна помощ целта на помощта за обучение не е да повлияе върху избора на място за установяване на производството, а да компенсира недостатъчните инвестиции в обучение в Общността. Наличието в дадена подпомагана област на по-ниски равнища на квалификация е регионален проблем, който следва да се решава посредством предоставяне на регионална инвестиционна помощ.
(63)
Въз основа на предоставената информация Комисията стига до заключението, че DHL ще трябва да предостави голяма част от обучението за своите служители във всички случаи, т. е. дори при липса на помощ. Този извод произтича от две основни констатации, които са изложени в подробности по-долу: първо, обучението на служителите е необходимо, за да може да започне работата на логистичния център, и второ, мерките за обучение са до голяма степен задължителни съгласно закона.
а) Необходимост на обучението за работата на новия обект
(64)
Що се отнася до необходимостта от обучение, преместването на DHL в Лайпциг-Хале, Германия има последствия, сходни с тези на установяването на ново предприятие, тъй като DHL трябва да наеме нови работници, за да започне дейността. Изглежда, че дружеството може да посрещне оперативните си потребности по три начина: то би могло да наеме нови работници, които ще се нуждаят от обучение, квалифицирани работници или, ако не е възможно да наеме квалифицирани работници, би могло да възложи определени услуги на подизпълнители.
(65)
Най-напред, Германия не предостави допълнителна информация, която да разсее съмненията на Комисията относно това дали DHL би могла да набере достатъчно квалифицирани работници за новия си обект. Вместо това, тя потвърди, че работниците от Брюксел, съществуващия обект на DHL, по принцип не желаят да преминат на работа в Германия. Освен това, DHL не предостави никакви доказателства, че ще може да привлече достатъчно квалифицирани работници от местния или европейския пазар на труда, за да удовлетвори потребностите на дейността си. На местния пазар на труда очевидно няма работници с подходяща квалификация, а освен това изглежда доста трудно да се намерят такива работници на европейския пазар за услуги за въздушен транспорт.
(66)
Освен това, Германия не подкрепи убедително аргумента на DHL, че ако дружеството не получи помощ, то ще възложи някои услуги за подизпълнение на местни фирми, в резултат на което би могло се откаже от изпълнението на планираните мерки за обучение. Наред с това Германия не предостави никакви доказателства за наличието на такива доставчици на услуги на летище Лайпциг. Тъй като, първо, дори в случай на подизпълнение все пак ще бъдат необходими определени мерки за обучение, и второ, цялостната инвестиция на DHL в Лайпциг-Хале е направена именно с цел дружеството да предоставя всички услуги, свързани с експресни доставки на пратки, със своя персонал и дори да предлага тези услуги на конкуренти, извършващи дейности на същото летище, Комисията заключи, че подизпълнението не отговаря на бизнес-плана и би било свързано с допълнителни разходи.
(67)
Германия твърди също, че тъй като DHL ще разкрие нови работни места в подпомагана област съгласно член 87, параграф 3 от Договора за ЕО, не става дума за обикновена оперативна помощ, както в случаите с белгийските автомобилни предприятия, а за помощ за нов обект, за който няма налични квалифицирани работници. Комисията отхвърля този аргумент, тъй като DHL би трябвало да предприеме мерките за обучение за новия обект извън Брюксел във всички случаи и независимо от местоположението му.
б) Задължителен характер на обучението по закон
(68)
Съгласно информацията, с която разполага Комисията, по-голямата част от мерките за обучение са задължителни според националното и европейското законодателство. Предвид специфичния характер на предоставяните от DHL услуги, които са свързани със значителни рискове за сигурността и безопасността, към тях се прилагат редица минимални стандарти и изисквания за безопасност съгласно националното или европейското законодателство за обработка на товари и проверки и технически инспекции на въздухоплавателни средства.
(69)
Това се отнася до мерките за обучение, свързани с предполетни проверки и проверки на рампа, които ще се извършват от механиците и техниците на DHL EAT. Съгласно Регламент (ЕО) № 2042/2003 персоналът, участващ в техническо обслужване на въздухоплавателни средства, трябва да притежава разрешения за издаване на сертификати за пускане в експлоатация. Условията за получаване на такива разрешения са предвидени в горепосочения регламент и се отнасят до обхвата и съдържанието на съответните мерки за обучение.
(70)
Планираните мерки за обучение съответстват на посочените по-горе задължителни изисквания и се отнасят до две професионални категории: механик, заверяващ линейно техническо обслужване (категория A) и техник/механик, заверяващ техническо обслужване (категория B1). Обучението и за двете специалности включва следните модули:
а)
курсове по английски език, включително технически английски;
б)
основни технически знания, включващи електротехника, електроника и аеродинамика;
в)
практическо прилагане на придобитите основни технически знания;
г)
допълнително обучение за категория B1.
(71)
Всички мерки за обучение на DHL EAT се допълват с дни за обучение на работното място, чиито брой значително надвишава броя на дните, отделени за теоретично обучение.
(72)
На Германия е известно, че без служители, притежаващи подходяща квалификация и разрешения, DHL не може да извършва дейността си. Тъй като цялостната програма за обучение е задължителна съгласно Регламент (ЕО) № 68/2001, германските органи приемат, че DHL не може да се откаже от нито една от мерките за обучение. Въпреки това, те твърдят, че ако не бъде предоставена помощ, DHL няма да предостави никакво обучение, а вместо това ще набере правоспособни служители от конкурентите си или ще прибегне до подизпълнение.
(73)
Съгласно предоставения от Германия анализ на разходите, разходите за подизпълнение са по-ниски от разходите за персонал, включващи разходи за обучение (около [(5-20 %)] за категория A и около [(10-30 %)] за категория B1). Обаче Германия не предостави никакви доказателства за съществуване или наличие на подходящи доставчици на услуги.
(74)
Що се отнася до набирането на квалифицирани работници от конкуренти, Германия не предостави никакви доказателства за наличието на подготвени и квалифицирани работници на европейския пазар на труда, които биха приели да се преместят в Лайпциг-Хале. Тя самата призна, че европейският пазар на труда за услуги за въздушен транспорт изпитва недостиг на подготвени и квалифицирани механици и техници.
(75)
Освен това, Германия предостави анализ на разходите за курсовете по английски език, планирани за механиците и техниците на DHL EAT. Тя твърди, че това са общи мерки, които имат допълнителен характер по отношение на задължителното обучение. Поради това тя е изчислила допустимите разходи за тези курсове на [(0,5-1)] млн. евро. Комисията отбелязва обаче, че, първо, курсовете са по технически английски. Второ, тя посочва, че техническите проверки на въздухоплавателни средства са стандартизирани в цяла Европа, поради което механиците и техниците на DHL EAT трябва да владеят технически английски език. Според Комисията тези курсове по технически английски език са част от стандартизираната задължителна учебна програма. Поради това тя застъпи становището, че DHL би трябвало във всички случаи да предостави курсове по технически английски език, дори ако не получи помощ.
(76)
Съответно Комисията заключава, че посочените по-горе мерки за обучение са задължителни и необходими за успешното функциониране на DHL EAT и биха били предприети от дружеството във всички случаи, дори ако не бъде предоставена помощ. Вследствие на това Комисията счита, че разходите за обучение на техниците и механиците на DHL EAT не са допустими разходи.
(77)
Служителите на рампа II изпълняват следните дейности: управление на оборудването за наземно обслужване, товарене и разтоварване на въздухоплавателни средства, предаване на полетна документация, изготвяне на доклади и комуникация с пилотите и летищните власти. Проектът, за който е отправено уведомление, предвижда да бъдат обучени 210 служители на рампа II, като планираните допустими разходи възлизат на [(2-3)] млн. евро.
(78)
Съгласно германското законодателство, за да получат разрешение за работа на перона, служителите на рампа II трябва да са преминали обучение по управление на оборудване за наземно обслужване (Arbeitsschutzgesetz) и по сигурност (BGV C 10 FBO), а също така трябва да притежават разрешения за управление на превозни средства в зоната на перона (BGG 925 - Ausbildung und Beauftragung der Fahrer von Flurförderzeugen). Те трябва да са преминали обучение и по работа с рискови товари и да са запознати с потенциалните рискове, свързани с тази работа (Gefahrstoffeverordnung). Накрая, те трябва да преминат обучение за работа с опасни товари в съответствие с разпоредбите на Наредбата за опасните стоки на Международната асоциация за въздушен транспорт (IATA).
(79)
От параграфи 77 и 78 е видно, че курсовете за обучение, предвидени в рамките на проекта, за който е отправено уведомление, са в голямата си част задължителни: теглене и избутване на въздухоплавателни средства, размразяване на въздухоплавателни средства (основен курс), размразяване на въздухоплавателни средства (опреснителен курс), разрешение за управление на превозни средства в зоната на перона, контрол на зоната от страната на съоръженията за излитане и кацане, инструктаж по противопожарна охрана, работа с товарни люкове, първа помощ, сертификат за управление на вилков товарач, IATA PK 7/8, оборудване за наземно обслужване, безопасност на рампата, инструктаж по безопасност и информираност по въпросите на сигурността. Курсът на тема „ULD build-up“ е специфична мярка за обучение за работа с контейнерите на DHL.
(80)
Единствените курсове, които не са задължителни, са: G25/41 - здравни проверки на работното място (4 от общо 240 учебни часа), DIN EN 9001:2000 - качество и процеси и DIN EN 14001 - управление на околната среда и организационна структура (8 от общо 240 учебни часа). Обаче, тъй като Германия подчерта, че DHL има намерение да предоставя самостоятелно всички услуги, свързани с центъра, и дори да предлага тези услуги на конкуренти, извършващи дейности на летището Лайпциг-Хале, и тъй като тя не доказа, че при липса на помощ DHL няма да предостави тези курсове за обучение, курсовете очевидно съставляват част от пакета обучение, необходим за служителите на DHL с оглед успешния старт на дейността на центъра за въздушна спедиция, който, заедно с центровете в Хонг Конг (Китай) и Уилмингтън (САЩ), е основен център на дейността на DHL в световен мащаб. По-специално, курсът по здраве на работното място изглежда крайно необходим, тъй като предвижда обучение на служителите да идентифицират членовете на персонала, които биха могли да представляват риск за работната среда, тъй като безпроблемната работа на DHL зависи от предотвратяването и премахването на всички непредвидени закъснения. Според предоставената информация служителите на рампа II, взели участие в обучението, ще бъдат подготвени също да проверяват общите професионални способности на бъдещите служители. В съответствие с приетата от нея рамка за оценка, посочена в параграф (25), Комисията стига до заключението, че, макар че обучението не се изисква по закон, то е необходимо за безпроблемната работа на центъра и поради това би било реализирано във всички случаи от DHL. Курсът за обучение по стандарти за качество, който по принцип не е задължителен, е наложен на клоновете на DHL от централното ръководство на Deutsche Post. DHL обяви, че всички служители на дружеството ще участват в специфично обучение с цел получаване на сертификата DIN EN 9001 (20). Освен това дружеството обяви, че от юли 2008 г. ще бъде въведен стандартът DIN EN 14001 (21). Следователно мерките за обучение, които са предмет на настоящото решение, са очевидно необходими за изпълнение на стандартите, предвидени в бизнес стратегията на дружеството, поради което във всички случаи биха били реализирани при липса на помощ. Освен това, тъй като дъщерните дружества на DHL изтъкват факта, че осъществяват дейността си съгласно най-високите стандарти, както е удостоверено със съответните сертификати DIN, DHL, като водещ доставчик на услуги, може да включи тези разходи в своята стратегия за ценообразуване. Съответно, Комисията счита, че DHL би реализирало описаните по-горе мерки за обучение дори ако не получи помощ.
(81)
С оглед на това Комисията заключава, че една част от мерките за обучение на служители на рампа II са задължителни, а друга част са елемент от стратегията за качество на дружеството, в резултат на което всички тези мерки без изключение са необходими за успешното функциониране на центъра за въздушна спедиция и биха били предприети от дружеството във всички случаи, дори при липса на помощ. Следователно, Комисията счита, че разходите за обучение на служители на рампа II не представляват допустими разходи.
(82)
Приложим законодателен акт в тази област е Регламент (ЕО) № 2320/2002. В раздели 8 и 9 от германския Закон за безопасност на въздушния транспорт (Luftsicherheitsgesetz) са предвидени задължения за летищните оператори и операторите на въздушна спедиция да осъществяват обучението на своите служители по сигурността и на останалите служители.
(83)
До голяма степен планираните от DHL курсове за обучение на служители по сигурността съответстват по отношение както на учебното съдържанието, така и на хорариума на мерките за обучение, предвидени в националното законодателство (Musterlehrplan für Luftsicherheitskontrollkäfte für Personal- und Warenkontrollen), с които се изпълнява Регламент (ЕО) № 2320/2002. Учебният модул IATA PK 7/8 също е задължителен съгласно Наредбата за опасните стоки на IATA (IATA Gefahrgutvorschriften), транспонирана в германското законодателство с нормативния акт NfL II-36/05. В допълнение, курсовете по първа помощ и противопожарна охрана са задължителни съгласно германския Закон за безопасността на работното място (Arbeitsschutzgesetz).
(84)
Единствено курсовете за обучение за придобиване на разрешение за управление на превозни средства в зоната на перона и за управление на качеството (8 от общо 300 учебни часа в двата случая) изглежда имат допълнителен характер, т. е. провеждането им не се изисква задължително от закона. Тъй като обаче Германия подчерта, че DHL желае да предоставя всички услуги, свързани с центъра, самостоятелно и не успя да докаже, че при липса на помощ DHL не би провело тези курсове, Комисията счита, че те представляват част от цялостния пакет за обучение. Освен това курсовете по DIN EN 9001:2000 и DIN EN 14001, които са предвидени за служители по сигурността, са част от обичайната бизнес практика на Deutsche Post и поради това са задължителни за всички служители на DHL (вж. параграф (80)). По същия начин курсът за получаване на разрешение за управление на превозни средства в зоната на перона изглежда е абсолютно необходим за служителите по сигурността, тъй като те трябва да имат достъп по всяко време до пистата за рулиране и перона на летището. Не е логично безпроблемната работа на центъра да бъде застрашена поради това, че служител по сигурността не разполага с достъп до перона (както е обяснено в параграф 90 и следващите, участието в обучението може да бъде ограничено до определен брой служители). Както е посочено в рамката за оценка, посочена в параграф (25), Комисията стига до заключението, че, макар че обучението не се изисква от закона, то е необходимо за безпроблемната работа на центъра и поради това би било реализирано във всички случаи от DHL. Съответно Комисията отбелязва, че тези два курса за обучение няма да бъдат засегнати, дори ако не бъде отпусната помощ.
(85)
С оглед на задължителния характер на курсовете за обучение за служители по сигурността, посочени в параграфи 83 и 84, Комисията не може да приеме приведения от Германия аргумент, че DHL може да наеме минимален брой квалифицирани служители, които след това да обучат останалите служители в процеса на работата. Въз основа на предоставената информация Комисията заключава, че всички служители по сигурността трябва да преминат курсовете.
(86)
С оглед на горепосоченото Комисията стига до заключението, че разходите за обучение на служителите по сигурността не представляват допустими разходи.
(87)
Комисията направи различно заключение само по отношение на оперативното управление. Обучението за тази категория служители включва курсове по английски език, основи на трудовото право, комуникация, техники на презентация, управление на човешките ресурси, основи на наставничеството, управление на конфликти, изграждане на екип, интервюиране на кандидати и корпоративно поведение. Проектът, за който е отправено уведомление, предвижда обучение на 110 оперативни ръководители, приемливите разходи за което възлизат на [(1-2)] млн. евро. Предвидено е, че ръководителите на средно ниво ще се набират измежду служителите, които са преминали другите програми за обучение (т. е. служителите на рампа II и служителите по сигурността).
(88)
Това обучение по управление доразвива споменатите други учебни програми и не изглежда абсолютно необходимо за безпроблемната работа на центъра за въздушна спедиция. Обучението представлява възможност за професионално развитие на съществуващите служители на DHL с оглед развиване на техните лични и социални („личностни“) умения. Мерките за обучение представляват също така общи мерки, които са необходими в други сектори освен въздухоплаването и изграждат умения, които могат да се използват в други предприятия, като същевременно допринасят за подобряване на работната среда и междуличностните отношения в предприятието.
(89)
С оглед на съображенията от параграфи 87 и 88 Комисията заключава, че обучението по оперативно управление не се изисква от закона и надхвърля необходимото за безпроблемната работа на центъра за въздушна спедиция на DHL в Лайпциг-Хале. На това основание разходите за тези мерки за обучение отговарят на критериите за предоставяне на помощ за обучение.
в) Обхват на необходимото обучение
(90)
Съгласно предоставения от Германия анализ на разходите (вж. параграф (37)) 134 служители на рампа II ще гарантират успешната работа на центъра. Посредством замяна в шестчленния наземен екип на двама служители на рампа II, управляващи превозни средства, с двама служители на рампа I, законовите изисквания и оперативните потребности пак биха били удовлетворени. Германия твърди, че в резултат на това няма да е необходимо DHL да обучи допълнителните 76 служители на рампа II, вследствие на което при липса на помощ тяхното обучение няма да се проведе. Допустимите разходи за тези допълнителни 76 служители на рампа II възлизат на [(0,5-1,5)] млн. евро за мерки за общо обучение и на [(0,01-0,03)] млн. евро за мерки за специфично обучение.
(91)
Ако обаче DHL замени служителите на рампа II, управляващи превозни средства, със служители на рампа I, последните също би трябвало да получат определен обем обучение, по-специално във връзка с управлението на оборудване за наземно обслужване (по-конкретно управление на превозни средства в зоната на перона, контрол на зоната от страната на съоръженията за излитане и кацане, управление на вилкови товарачи, безопасност на рампата, инструктаж по противопожарна охрана, първа помощ и др.). Според Германия разходите за обучение за тези допълнителни служители на рампа I възлизат на [(0,1-0,5)] млн. евро за мерки за общо обучение и на [(0,01-0,03)] млн. евро за мерки за специфично обучение.
(92)
Мнението на Комисията е, че разходите за обучението на допълнителните служители на рампа I, които DHL би трябвало да поеме във всички случаи, трябва да бъдат приспаднати, като допустимите разходи за обучение на допълнителните 76 служители на рампа II възлизат на [(0,4-1,0) млн. евро]. Тъй като единствено тези мерки за обучение надхвърлят необходимия минимум, който трябва да бъде покрит от DHL във всички случаи, Комисията стига до заключението, че единствено тази сума отговаря на критериите за предоставяне на помощ.
(93)
Що се отнася до служителите по сигурността, Германия обясни също, че центърът за въздушна спедиция на DHL може да функционира безпроблемно само със 70 вместо със 110 служители, какъвто е броят им съгласно първоначалното уведомление. Разликата от 40 служители може лесно да бъде компенсирана посредством по-активно наблюдение с камери, без от това да пострада сигурността в центъра за въздушна спедиция. В съответното изследване е изчислен минималният възможен брой служители, необходими за осъществяване на проверките за сигурност на лица и товари, който след това е умножен по броя на смените. Изчисленията отчитат и общия брой работни дни в седмицата и допълнителните служители, необходими за обезпечаване с персонал в случаи на празници или отпуски по болест, с цел да се гарантира непрекъснатата работа на центъра. Изследването завършва със заключението, че за това допълнително обучение ще бъдат направени допустими разходи в размер на [(0,05-0,2) млн. евро].
(94)
Германия обаче обяснява също, че DHL предвижда да наеме 110 служители по сигурността, защото като глобално предприятие с висок авторитет дружеството трябва да избегне всякакви инциденти, свързани със сигурността. Подобни инциденти могат да повлияят на качеството на куриерските услуги и да предизвикат сериозни закъснения, с което ще засегнат неблагоприятно отношенията на дружеството с неговите клиенти. Поради това, с цел да не застрашава безпроблемното функциониране на куриерските услуги, дружеството DHL съзнателно е предпочело варианта на „преосигуряване“ („Übersicherung“) на центъра. Вследствие на това Комисията не може да приеме аргумента на Германия, че центърът би могъл да работи успешно със 70 служители по сигурността вместо със 110 служители. В съответствие с приетата от нея рамка за оценка, посочена в параграф (25), Комисията заключава, че, макар че обучението не се изисква от закона, то е необходимо за безпроблемната работа на центъра и поради това би било реализирано във всички случаи от DHL.
(95)
Съответно, може да се направи заключение, че всички мерки за обучение, чиято цел е сто и десетте служители по сигурността да придобият уменията, необходими за старта на дейностите и успешната работа на центъра за въздушна спедиция, биха били реализирани във всички случаи. Вследствие от това Комисията счита, че тези разходи не отговарят на критериите за предоставяне на помощ за обучение.
Таблица 3
Длъжност
Обявена численост
Задължително обучение
Допълнително обучение
Служител на рампа II
210
134
76
Служител по сигурността
110
110
0
Ръководители (операции)
110
0
110
Механик по техническо обслужване, разрешаващ пускане в експлоатация
категория A
97
97
0
Техник-механик по техническо обслужване, разрешаващ пускане в експлоатация
категория B 1
68
68
0
(96)
Въз основа на предоставения от Германия анализ на разходите Комисията изчисли разходите за обучение за допълнителните мерки за обучение, както следва (22):
Таблица 4
(в евро)
Вид разход
Служител на рампа II (23)
Ръководители на средно ниво
Общо
Обучаващ (теория и практика)
[…]
[…]
Административни разходи
[…]
[…]
Пътни разходи
[…] (24)
[…]
Общи разходи: обучаващи
[…]
[…]
[…]
Разходи за персонал: обучаващи се
[…]
[…]
[…]
(само отчасти допустими)
Общи допустими разходи: […]
Максимален интензитет на помощта: 60 %
Помощ: 1 578 109
г) Изчисляване на допустимия размер на помощта
(97)
Мярката, за която е отправено уведомление (с обявен размер на допустимите разходи [(10-15)] млн. евро), включва разходи в размер на [(8-12)] млн. евро, които би трябвало да бъдат поети от DHL във всички случаи, дори ако не бъде предоставена помощ за обучение. Тази част от помощта, за която е отправено уведомление, не води до допълнителни мерки за обучение, а покрива обичайните оперативни разходи на дружеството, като по този начин намалява обичайните разходи на предприятието. Следователно помощта не може да бъде одобрена.
(98)
Останалите мерки включват допустими разходи в размер на [(2-3)] млн. евро. Това отговаря на помощ в размер на 1 578 109 EUR. Единствено тази част от помощта отговаря на критериите за установяване на съвместимост с общия пазар.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(99)
Комисията заключава, че помощта за DHL Leipzig, за която е отправено уведомление, се отнася от една страна до разходи в размер на [(8-12)] млн. EUR, които DHL трябва да поеме във всички случаи, т. е. дори, ако не бъде отпусната помощ, и от друга страна, до разходи за мерки за обучение в размер на 2 630 182 EUR, които надхвърлят законовите изисквания и необходимите разходи, свързани с дейността на предприятието.
(100)
Вследствие от горното Комисията счита, че частта от помощта, за която е отправено уведомление, която не е необходима за изпълнението на разглежданите мерки за обучение, не води до допълнително обучение, а покрива обичайни оперативни разходи на дружеството, като по този начин намалява обичайните му разходи. Поради това, по мнението на Комисията помощта ще наруши конкуренцията и ще засегне условията за търговия до степен, която противоречи на общия интерес. При тези обстоятелства помощта не може да бъде оправдана на базата на член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО. Тъй като в случая не може да се приложи никое друго изключение, предвидено в член 87, параграфи 2 и 3 от Договора за ЕО, помощта в размер на 6 175 198 EUR не отговаря на критериите за установяване на съвместимост с общия пазар.
(101)
Останалите мерки, за които е отправено уведомление, включващи допустими разходи в размер на [(2-3)] млн. евро, за които е планирана помощ в размер на 1 578 109 EUR, отговарят на критериите за установяване на съвместимост с общия пазар съгласно член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, която Германия възнамерява да приведе в действие в полза на DHL, е несъвместима с общия пазар до размер от 6 175 198 EUR.
Останалата част от държавната помощ в размер на 1 578 109 EUR, която Германия възнамерява да приведе в действие в полза на DHL, e съвместима с общия пазар по смисъла на член 87 от Договора за ЕО.
Член 2
Германия уведомява Комисията в срок от два месеца от уведомяването за настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Член 3
Адресат на настоящото решение е Федерална република Германия.
Съставено в Брюксел на 2 юли 2008 година.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 2 juillet 2008
relative à l’aide d’État que l’Allemagne envisage d’accorder à DHL [notifiée sous le numéro C 18/07 (ex N 874/06)]
[notifiée sous le numéro C(2008) 3178]
(Le texte en langue allemande est le seul faisant foi.)
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2008/878/CE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 88, paragraphe 2, premier alinéa,
vu l’accord sur l’Espace économique européen, et notamment son article 62, paragraphe 1, point a),
après avoir invité les intéressés à présenter leurs observations (1) conformément aux dispositions précitées et vu ces observations,
considérant ce qui suit:
1. PROCÉDURE
(1)
Par une lettre du 21 décembre 2006, l’Allemagne a notifié une aide à la formation en faveur de DHL.
(2)
Par une lettre du 27 juin 2007, la Commission a notifié à l’Allemagne sa décision d’ouvrir la procédure prévue à l’article 88, paragraphe 2, du traité CE concernant l’aide en faveur de DHL. La décision de la Commission d’ouvrir la procédure formelle d’examen a été publiée au Journal officiel de l’Union européenne (2). Par lettre du 26 septembre 2007, l’Allemagne a présenté ses observations.
(3)
La Commission a invité les intéressés à lui présenter leurs observations. DHL a présenté ses observations par lettre du 15 octobre 2007 et UPS Deutschland a présenté les siennes par lettre du 26 octobre 2007. Par lettres du 16 novembre 2007 et du 20 novembre 2007, la Commission les a transmises aux autorités allemandes en invitant ces dernières à présenter leurs observations. L’Allemagne a répondu par une lettre du 14 décembre 2007. Le 12 février 2008 et le 5 juin 2008, la Commission a demandé des renseignements complémentaires par courrier électronique. L’Allemagne a répondu par lettres du 14 février 2008, du 31 mars 2008 et du 17 juin 2008.
2. DESCRIPTION DÉTAILLÉE DE L’AIDE
2.1. La bénéficiaire de l’aide
(4)
Forte d’un chiffre d’affaires mondial de 18,2 milliards EUR en 2005, DHL est une des principales sociétés de colis express, détenue à 100 % par la Deutsche Post AG.
(5)
DHL a construit à Leipzig-Halle, Allemagne, un nouveau centre logistique de colis express et de fret aérien qui devait être opérationnel à la fin octobre 2007. Ce projet représentait un investissement global de 250 millions EUR. En avril 2004, DHL s’était vu accorder une aide régionale à l’investissement d’un montant de quelque 70 millions EUR. Dans ce cadre, la Commission avait autorisé l’intensité d’aide maximale de 28 % (aide d’État N 608/2003).
(6)
Le centre de colis express et de fret aérien est exploité par les deux entreprises bénéficiaires, à savoir les sociétés DHL Hub Leipzig GmbH (ci-après «DHL Hub») et European Air Transport Leipzig GmbH (ci-après «DHL EAT»), toutes deux détenues à 100 % par la Deutsche Post AG via d’autres filiales. DHL Hub sera responsable des services d’assistance en escale pour le fret aérien, tandis que DHL EAT sera compétente pour le contrôle technique de la flotte aérienne de DHL.
(7)
DHL Hub et DHL EAT sont toutes deux établies dans une région assistée au sens de l’article 87, paragraphe 3, point a), du traité CE.
2.2. Le projet de formation
(8)
Le centre logistique de DHL assure les services d’assistance en escale ainsi que les contrôles pré-vol et de piste à l’arrivée et au départ de tous les avions. L’entreprise a l’intention d’engager successivement 1 500 personnes pour ces tâches et de leur dispenser une formation adéquate. Or, l’aide notifiée ne prévoit de mesures de formation que pour 485 salariés.
(9)
L’Allemagne a notifié son intention de subventionner directement les mesures de formation à concurrence de 7 753 307 EUR. Ce montant sera apporté pour moitié par l’État libre de Saxe et pour moitié par le Land de Saxe-Anhalt.
(10)
Les activités de formation prévues par DHL seront mises à exécution par DHL Hub (320 personnes) et DHL EAT (165 personnes) (3).
2.2.1. DHL Hub
(11)
Les mesures de qualification offertes par DHL Hub sont surtout des actions de formation générale visant à dispenser aux salariés les connaissances et les compétences nécessaires pour exercer certaines activités. La formation inclut une partie théorique et l’acquisition de connaissances pratiques au poste de travail même. Les activités de formation de DHL Hub concernent un total de 320 salariés dans les domaines ci-après:
Tableau 1
Catégorie professionnelle
Nombre
Tâches
Agents d’assistance en escale (agents de piste II)
210
Chargement et déchargement des aéronefs
Agents de sécurité
110
Contrôle des personnes et du fret
Cadres opérationnels
(110) (4)
Tâches du cadre moyen; gestion et planification du personnel; tâches de direction
a) Agents d’assistance en escale (agents de piste II)
(12)
Les tâches principales des agents de piste sont le chargement et le déchargement en temps utile des aéronefs, la commande et le pilotage des équipements de service au sol (Ground Service Equipment), la remise de documents de bord, la rédaction de rapports, ainsi que la communication avec les pilotes et les autorités aéroportuaires.
(13)
La formation des agents de piste comprend 19 cours complétés par une partie pratique et s’échelonne sur 77 jours, dont 47 au poste de travail. Elle s’adresse aux salariés qui ont déjà suivi une formation sans rapport avec la mesure en cause. La partie théorique de la formation doit précéder la mise en exploitation du Hub. La formation inclut également un cours intitulé «Unit load device build up»; ce cours, consacré à la structure de certains conteneurs utilisés uniquement par DHL, constitue une mesure de formation spécifique. Les autres contenus de la formation générale sont les suivants:
a)
formation générale en sécurité, notamment protection contre l’incendie, manipulation de portes de fret, secourisme, formation sur les produits dangereux et dispositions de sécurité sur les aires de trafic;
b)
formation technique générale sanctionnée par des certificats d’aptitude adéquats, par exemple, permis de conduire sur les aires de trafic, «Ground Service Equipment» (initiation aux équipements d’assistance) et permis de conduire des engins de manutention;
c)
autres mesures de formation technique telles que le transport des avions, les méthodes de dégivrage et l’initiation au travail sur les aires de trafic; ainsi que
d)
quelques formations générales telles que la gestion environnementale (norme ISO DIN 14001) et la gestion de la qualité et des processus (norme ISO DIN 9001).
(14)
Ni la législation nationale ni la législation communautaire ne prévoient de nombre minimal de salariés ou d’exigences de formation ou certificats d’aptitude spécifiques pour exercer l’activité d’agent de piste II. Les autorités allemandes ont toutefois indiqué que cinq des cours prévus sont obligatoires pour tous les salariés, conformément aux dispositions en vigueur (notamment, protection contre les incendies, secourisme, formation sur les produits dangereux et dispositions de sécurité sur les aires de trafic) (5), et qu’un nombre minimal de personnes (environ 70) doivent suivre des cours supplémentaires avec formation au poste de travail, à savoir la manipulation des portes de fret et les mesures de formation générale sanctionnées par un certificat d’aptitude, les personnes qui ont bénéficié de cette formation pouvant ensuite transmettre leur savoir à leurs collègues dans le cadre de petites unités de formation.
(15)
L’Allemagne a précisé que la sous-traitance était également possible et a transmis une analyse des coûts correspondants.
b) Agents de sécurité
(16)
L’activité d’un agent de sécurité inclut le contrôle des personnes et du fret en vue de garantir une exploitation normale. Les contenus de la formation des agents de sécurité sont uniquement d’ordre général:
a)
formation générale en sécurité, notamment protection contre l’incendie, secourisme et formation sur les produits dangereux;
b)
formation technique générale en sécurité imposée par la loi pour les agents de sécurité: défense antiterroriste, contrôle des accès et fouille, sécurité des bagages et du fret, armes et zones de sécurité;
c)
autres mesures de formation technique générale sanctionnées par des certificats d’aptitude adéquats tels que le permis de conduire sur les aires de trafic;
d)
autres formations techniques générales en sécurité, notamment dans les domaines suivants: droit, armes et explosifs, notions fondamentales des opérations de contrôle et évaluation de radiographies;
d)
quelques mesures de formation générale telles que la gestion de la qualité et les processus (norme ISO DIN 9001).
(17)
Les activités de formation sont conformes aux dispositions nationales et communautaires applicables. DHL envisage, pour tous les agents de sécurité, une formation complète en matière de sécurité qui, en l’absence de l’aide d’État, serait toutefois limitée à un minimum, c’est-à-dire à la formation technique générale en sécurité. Dans ce cadre, il est également prévu de ne dispenser les autres formations générales en sécurité qu’à un nombre limité de travailleurs, qui transmettront ensuite leur savoir à leurs collègues.
(18)
Les autorités allemandes ajoutent que, dans ce cas, la sous-traitance serait également envisageable; les coûts seraient d’environ [(15-30 %)] (6) inférieurs aux coûts de personnel de DHL.
c) Formation des cadres moyens
(19)
La formation des cadres moyens opérationnels s’adresse au personnel de tout le centre logistique. La Commission comprend que ces membres du personnel suivent d’abord les mesures de formation précitées avant de recevoir des connaissances plus approfondies dans les domaines dans lesquels ils exercent des fonctions de direction. Les actions de formation incluent également des contenus tels que le droit du travail, les notions fondamentales de la communication, la gestion du personnel et des conflits, les langues étrangères et la formation d’équipes.
2.2.2. DHL EAT
(20)
Les activités de DHL EAT concernent essentiellement la maintenance des aéronefs avant leur autorisation de mise en service. Dans le cas de DHL EAT, les activités de formation concernent les activités suivantes et s’adressent à un total de 165 salariés:
Tableau 2
Catégorie professionnelle
Nombre
Tâches
Mécanicien aéronautique de certification CAT A
97
Maintenance simple régulière («entretien en ligne») et suppression d’anomalies simples avant la délivrance de certificats d’autorisation de mise en service
Technicien mécanicien aéronautique de certification CAT B 1
68
Travaux d’entretien, y compris travaux sur la structure des aéronefs, réacteurs et systèmes électriques avant la délivrance de certificats d’autorisation de mise en service
2.3. Coûts de formation admissibles et aide prévue
(21)
La notification des autorités allemandes était accompagnée d’un relevé des coûts admissibles, repris dans la décision d’ouverture de la procédure. Le montant total des coûts admissibles est de [(10-15)] millions EUR dans le cadre du projet de formation et l’aide à la formation prévue se chiffre à 7 753 307 EUR.
3. MOTIFS D’OUVERTURE DE LA PROCÉDURE FORMELLE D’EXAMEN
(22)
La Commission a ouvert une procédure formelle d’examen en raison de ses doutes quant à la compatibilité de l’aide avec le marché commun.
(23)
La Commission a notamment émis des doutes sur la nécessité réelle de l’aide pour la mise à exécution du projet de formation. Elle a fait observer qu’une aide à la formation ne saurait être jugée compatible avec le marché commun au sens de l’article 87, paragraphe 3, point c), du traité CE que si elle n’est pas directement nécessaire aux activités du bénéficiaire. La Commission s’est référée, à cet égard, à sa pratique décisionnelle antérieure (7). Elle avait tout lieu de penser que la bénéficiaire devrait de toute façon dispenser, au moins dans une certaine mesure, une formation similaire à son personnel, même en l’absence d’aide.
(24)
Premièrement, DHL avait manifestement opéré des investissements massifs dans le centre logistique de fret aérien et entendait bien le mettre en exploitation. L’Allemagne a confirmé que le personnel employé en Belgique n’était pas disposé à se rendre en Allemagne. Pour pouvoir mettre le centre en exploitation, DHL devait donc engager de nouveaux travailleurs.
(25)
Deuxièmement, la Commission a jugé que l’exploitation du centre logistique nécessitait une formation particulière du personnel, en majeure partie de nature spécifique, et que cette formation devrait couvrir les domaines suivants:
a)
acquisition de connaissances spécifiques à l’entreprise et nécessaires aux fins de son exploitation, c’est-à-dire des connaissances relatives à des systèmes de fret spécifiques, créés sur mesure pour DHL;
b)
acquisition de qualifications spécifiques imposées par la loi aux fins de l’exploitation de l’entreprise: en d’autres termes, un certain nombre de salariés doivent connaître les consignes de sécurité. Cette connaissance est imposée par la loi et nécessite une certification formelle. Cette condition s’explique par le fait que les services de DHL comportent par leur nature des risques de sécurité majeurs;
c)
organisation d’une formation technique générale directement nécessaire à l’exploitation du centre logistique: il s’agit des cours pour les agents de piste II portant, par exemple, sur le transport des avions, le dégivrage des avions, le permis de conduire sur les aires de trafic ainsi que la sécurité sur les aires de trafic;
d)
formation au poste de travail afin de garantir le bon fonctionnement de la plate-forme de fret aérien. Dans le cadre de cette formation, les participants se familiarisent avec les différentes opérations, ce qui revêt une importance particulière pour l’exploitation d’un centre de fret aérien. Le chargement des avions doit en effet se dérouler selon un plan horaire précis et une seule erreur peut entraîner des retards considérables;
e)
acquisition de connaissances générales autres que celles mentionnées aux points b), c) et d).
(26)
Troisièmement, la Commission a émis des doutes quant à la possibilité, pour DHL, de recruter le nombre nécessaire de travailleurs dotés des qualifications susvisées sur le marché de l’emploi local ou européen.
(27)
Quatrièmement, la Commission doutait que le recrutement d’une main-d’œuvre préqualifiée permette effectivement de remplacer une formation interne en entreprise. À son avis, au moins les activités de formation spécifiques et les formations en sécurité doivent de toute façon être organisées par DHL, car la formation technique spécifique ne peut être dispensée par des formateurs externes et DHL doit attester une formation adéquate en sécurité.
(28)
Cinquièmement, la Commission s’est demandé si DHL pourrait effectivement renoncer à quelques cours du programme de formation, d’autant plus que, selon la notification, il est prévu, en particulier pour les agents d’assistance en escale, que les personnes déjà titulaires d’un certificat d’aptitude adéquat suivent une nouvelle fois toute la formation. En outre, il semblait difficilement concevable de limiter la formation à un certain nombre de salariés, car cette restriction risquait d’affecter le bon déroulement des opérations. De surcroît, DHL avait déjà procédé à l’engagement ciblé de tout le personnel en vue de la formation de sorte qu’il ne serait guère judicieux de renoncer aux activités prévues et de payer un personnel non occupé.
(29)
Sixièmement, la Commission a émis des doutes sur l’allégation de DHL selon laquelle, à défaut d’aide, elle chargerait des entreprises externes de certains services pour éviter les activités de formation prévues. En effet, d’une part, même dans cette hypothèse, quelques-unes des activités de formation mentionnées sous a), b) et d) auraient été nécessaires et, d’autre part, l’investissement global de DHL sur le site de Leipzig-Halle vise précisément à faire assurer tous les services de livraison de colis express par le personnel de l’entreprise, voire à proposer ces services à d’autres entreprises concurrentes actives au même aéroport, comme la Commission l’a appris des autorités allemandes.
(30)
À l’exception d’un point, la Commission ne doute pas que les frais de formation ont été correctement calculés. Les seules objections qu’elle a soulevées concernaient le fait qu’une grande partie de la formation était censée se dérouler au poste de travail de sorte qu’il faudrait éventuellement la considérer comme heures productives et la déduire, à ce titre, du coût lié aux participants à la formation.
4. OBSERVATIONS DE L’ALLEMAGNE
(31)
L’Allemagne fait valoir que l’aide à la formation qu’elle a notifiée remplit toutes les conditions de compatibilité du règlement (CE) no 68/2001 de la Commission du 12 janvier 2001 concernant l’application des articles 87 et 88 du traité CE aux aides à la formation (8). Premièrement, elle a suffisamment prouvé l’absence d’heures productives dans le cadre de la formation au poste de travail.
(32)
Deuxièmement, l’Allemagne conteste que la Commission soit autorisée à appliquer le critère de nécessité, en l’espèce, car elle violerait ainsi le principe de l’égalité de traitement. À son avis, il n’existe aucune base pour cette approche qu’elle juge contraire aux dispositions communautaires en la matière et à la pratique décisionnelle de la Commission.
(33)
L’Allemagne invoque le onzième considérant du règlement (CE) no 68/2001, qui mentionne les trois critères selon lesquels il convient d’examiner si l’aide est limitée au minimum nécessaire: type de formation dispensée, taille de l’entreprise et situation géographique de l’entreprise. Elle rappelle que c’est sur la base de ces trois critères qu’il y a lieu de déterminer si les aides ont un effet incitatif et sont proportionnées: selon l’encadrement des aides à la formation (9), c’est uniquement dans le cas d’aides aux formations spécifiques en faveur de grandes entreprises non établies dans des régions assistées au sens de l’article 87, paragraphe 3, points a) ou c), du traité CE que l’effet incitatif n’est pas présumé. Comme le projet de formation notifié consiste, pour plus de 80 %, en mesures de formation générale et concerne une entreprise établie dans une région assistée au sens de l’article 87, paragraphe 3, point a), du traité CE, les autorités allemandes en infèrent que l’aide à la formation a bien un effet incitatif. Elles ajoutent que, comme les intensités d’aide maximales autorisées ne sont pas dépassées dans le cas de l’aide notifiée, il y a un rapport raisonnable entre les effets positifs de l’aide à la formation et les distorsions de la concurrence et qu’il est ainsi satisfait au critère de proportionnalité.
(34)
Troisièmement, l’Allemagne souligne que la Commission est liée par les critères de compatibilité énoncés au point (32), même pour les projets qui doivent être notifiés. Elle argue que les critères de compatibilité applicables aux aides exemptées de l’obligation de notification ne sont pas différents de ceux applicables aux aides supérieures à 1 million EUR qui sont soumises à l’obligation de notification. À son avis, l’examen de projets qui doivent être notifiés ne peut être plus restrictif que celui de projets exemptés de cette obligation. Elle en infère qu’une aide à la formation est compatible avec le marché commun dès lors qu’elle remplit toutes les conditions du règlement (CE) no 68/2001. Les autorités allemandes considèrent que la pratique décisionnelle de la Commission, établie de longue date et telle qu’elle ressort notamment de l’affaire Volvo Gent (10), confirme cette interprétation. L’Allemagne insiste pour que la Commission prenne également en considération le fait que le projet de formation de DHL remplit les conditions établies dans la décision Webasto (11).
(35)
Quatrièmement, elle affirme que l’application de critères d’examen différents constitue une violation des principes de la sécurité juridique et de l’égalité de traitement.
(36)
Cinquièmement, l’Allemagne allègue que les décisions de la Commission dans les affaires Ford Genk et GM Antwerp concernant des aides ne sont pas des antécédents pertinents en l’espèce, car les faits en cause sont différents: tandis que, dans les deux cas précédents, l’aide à la formation était prévue pour le lancement d’un nouveau modèle et pour garantir les emplois, elle est destinée, dans le cas de DHL, à la formation d’un nouveau personnel pour exploiter un centre logistique de fret aérien nouvellement construit. L’Allemagne ajoute que le projet de DHL est différent des deux autres cas à plusieurs autres égards: les activités de formation de DHL sont des mesures de formation générale à concurrence de plus de 80 %; l’entreprise est établie dans une région assistée au sens de l’article 87, paragraphe 3, point a), du traité CE; le but de la construction du centre logistique de fret aérien est la création de nouveaux emplois; par ailleurs, le secteur du fret aérien ne souffre pas de surcapacités, à la différence de l’industrie automobile, mais enregistre des taux de croissance élevés.
(37)
Sixièmement, l’Allemagne a transmis des informations complémentaires sur les questions soulevées dans la décision d’ouverture de la procédure. Elle expose que les dispositions légales pertinentes définissent le niveau minimal de la formation sans préciser le nombre minimal de travailleurs possédant les qualifications requises qu’une entreprise doit engager. Parallèlement, elle indique le nombre de salariés nécessaires pour la mise en exploitation du centre logistique et conclut que les activités de formation prévues pour le personnel supplémentaire dépassent la mesure nécessaire à son fonctionnement. Les autorités allemandes invoquent une étude réalisée par un conseiller externe en formation, selon laquelle DHL pourrait aisément mettre en exploitation le centre logistique sur le site de Leipzig-Halle avec un nombre de salariés qualifiés qui serait inférieur à celui prévu dans le projet de formation notifié.
5. OBSERVATIONS DES INTÉRESSÉS
(38)
La bénéficiaire de l’aide, DHL, a également présenté ses observations dans le cadre desquelles elle fait valoir, comme l’Allemagne, que l’examen de la compatibilité effectué par la Commission déroge à la pratique décisionnelle générale telle qu’elle ressort d’affaires antérieures. Elle affirme que l’aide notifiée satisfait à tous les critères énoncés dans le règlement (CE) no 68/2001 et que l’approche suivie viole les principes de la sécurité juridique et de l’égalité de traitement en vertu desquels l’appréciation ne peut s’écarter des décisions antérieures concernant des aides à la formation et dans le cadre desquelles la question de la nécessité n’a pas fait l’objet d’un examen approfondi. Elle considère, en outre, que les décisions rendues dans les affaires Ford Genk et GM Antwerp concernant des aides ne reflètent pas la pratique décisionnelle générale, car ces affaires étaient différentes et les faits en cause ne sauraient être transposés au cas de DHL Leipzig. DHL invoque les critères sur lesquels la Commission s’est fondée en juin 2006 dans sa décision concernant l’octroi d’une aide à la formation en faveur de Webasto et selon lesquels son propre projet de formation devrait également être compatible avec le marché commun. Enfin, DHL se juge lésée par l’approche différente suivie à l’égard du projet de formation qu’elle a notifié.
(39)
Par ailleurs, DHL transmet des renseignements complémentaires sur les questions soulevées dans la décision d’ouverture de la procédure. Elle allègue que, premièrement, les dispositions légales nationales, communautaires et internationales applicables prévoient uniquement des conditions relatives au contenu de la formation et de la qualification du personnel dans le domaine de la manipulation du fret aérien et des aéronefs, mais pas un nombre minimal de salariés; que, deuxièmement, les activités de formation prévues ne servent pas seulement à satisfaire aux conditions légales, puisqu’elles vont au-delà de la mesure prescrite; que, pour toutes les mesures qui vont au-delà des exigences légales, il est possible d’envisager d’autres solutions (par exemple, l’externalisation et la sous-traitance); que, comme ces autres solutions ne sont que des variantes possibles, DHL n’a pas fait établir une analyse des coûts qui tiendrait compte des frais liés à la formation obligatoire et/ou minimale nécessaire en tout état de cause et, parallèlement, des coûts supplémentaires liés à la sous-traitance et/ou au recrutement de personnel qualifié et déjà formé; qu’elle ne dispose pas non plus d’informations sur le niveau de la formation habituelle dans le secteur en cause.
(40)
En outre, UPS, une entreprise concurrente de DHL, a présenté des observations dans lesquelles elle s’aligne sur le point de vue de la Commission. Premièrement, UPS explique que l’engagement de travailleurs chez DHL Hub et DHL EAT impose en tout état de cause l’organisation de certaines activités de formation et de mise au courant; que, de la sorte, les activités de formation sont nécessaires dans une certaine mesure et doivent être organisées par l’entreprise même sans aide.
(41)
Deuxièmement, UPS fait valoir que, conformément aux dispositions légales nationales et communautaires applicables, DHL est tenue d’offrir une formation minimale à son personnel, par exemple, des agents habilités; que, conformément au règlement (CE) no 2320/2002 du Parlement européen et du Conseil du 16 décembre 2002 relatif à l’instauration de règles communes dans le domaine de la sûreté de l’aviation civile (12), les agents habilités sont désignés, agréés ou inscrits par l’autorité compétente, en l’occurrence le Luftfahrt-Bundesamt; que, à cet effet, le Luftfahrt-Bundesamt a adopté des lignes directrices et publié un programme-type des formations imposées; que la formation obligatoire que doivent suivre les salariés de DHL EAT est imposée par le règlement (CE) no 2042/2003 de la Commission du 20 novembre 2003 relatif au maintien de la navigabilité des aéronefs et des produits, pièces et équipements aéronautiques, et relatif à l’agrément des organismes et des personnels participant à ces tâches (13); que, troisièmement, comme DHL a bénéficié d’aides régionales à la création d’emplois, il n’y a pas lieu de considérer qu’elle renoncera aux activités de formation, engagera moins de personnel et optera, pour la sous-traitance ou l’externalisation.
6. APPRÉCIATION
6.1. Existence d’une aide d’État
(42)
La Commission considère que la mesure en cause est une aide d’État au sens de l’article 87, paragraphe 1, du traité CE, qui est octroyée sous la forme d’une subvention au moyen de ressources d’État. Cette mesure est sélective puisqu’elle se limite à DHL. Or, une aide sélective risque de fausser la concurrence dans la mesure où elle favorise DHL par rapport aux entreprises concurrentes non subventionnées. Enfin, on constate des échanges intenses entre les États membres sur le marché des services express sur lequel DHL est une des principales entreprises.
(43)
L’Allemagne demande que l’aide soit autorisée sur le fondement du règlement (CE) no 68/2001.
(44)
L’article 5 du règlement (CE) no 68/2001 dispose que l’exemption de l’obligation de notification prévue à l’article 88, paragraphe 3, du traité CE ne s’applique pas si le montant de l’aide accordée à une même entreprise pour un projet individuel de formation est supérieur à 1 million EUR. Or, la Commission constate que l’aide envisagée se chiffre à 7 753 307 EUR, qu’elle est destinée à une même entreprise et que les activités de formation constituent un projet individuel. Elle en infère que l’obligation de notification s’applique à l’aide envisagée et que l’Allemagne n’a pas satisfait à cette obligation.
(45)
Le seizième considérant du règlement (CE) no 68/2001 confirme et explicite l’article 5 selon lequel ces aides ne sont pas susceptibles d’exemption: «Les aides d’un montant élevé doivent continuer à être évaluées individuellement par la Commission avant d’être attribuées.»
(46)
Par conséquent, en conformité avec ses décisions antérieures (14), la Commission, aux fins de l’appréciation d’une aide à la formation destinée à un même bénéficiaire et à laquelle la règle d’exemption du règlement (CE) no 68/2001 n’est pas applicable, doit procéder à une appréciation individuelle (15) sur le fondement de l’article 87, paragraphe 3, point c), du traité CE avant de pouvoir en autoriser l’attribution. Dans le cadre de cet examen cas par cas, la Commission se fonde toutefois, par analogie, sur les principes de base du règlement (CE) no 68/2001. Cela signifie, en particulier, qu’elle examinera si les critères formels d’exemption établis à l’article 4 dudit règlement sont remplis et si l’aide en cause est une incitation nécessaire pour que le bénéficiaire organise la formation.
6.2. Compatibilité avec le marché commun
(47)
Dans sa décision d’ouvrir la procédure, la Commission avait déjà examiné si le projet notifié remplit les critères d’exemption établis à l’article 4 du règlement (CE) no 68/2001.
(48)
Premièrement, il convient d’établir que l’intensité d’aide indiquée ne dépasse pas les plafonds fixés à l’article 4, paragraphes 2 et 3, du règlement (CE) no 68/2001, soit 35 % pour les projets de formation spécifiques {35 % de […] = [(environ 5-25 %)]) et 60 % pour les projets de formation générale (60 % de […] = [(environ 75-95 %)]}. Comme le projet est prévu dans une région assistée au sens de l’article 87, paragraphe 3, point a), du traité CE, l’Allemagne peut majorer de 10 points de pourcentage les plafonds de 25 % et de 50 %.
(49)
Deuxièmement, les coûts admissibles de la mesure en cause sont conformes à l’article 4, paragraphe 7, du règlement (CE) no 68/2001. L’enquête de la Commission a confirmé que les coûts de personnel admissibles pour les participants sont manifestement limités au total des autres coûts admissibles. L’Allemagne a prouvé qu’une majeure partie de la formation a lieu au poste de travail sans qu’il s’agisse d’heures productives.
6.3. Nécessité de l’aide
(50)
L’argument principal de la décision d’ouverture de la procédure était qu’une formation ne peut être déclarée compatible avec le marché commun au sens de l’article 87, paragraphe 3, point c), du traité CE que si elle n’est pas directement nécessaire aux activités de l’entreprise bénéficiaire. La Commission a établi que la nécessité de l’aide était un critère général de compatibilité et a conclu que si l’aide n’a pas pour effet l’organisation de plus de mesures que sous le seul effet des forces du marché, il n’y a pas lieu d’escompter que l’aide produise des effets positifs compensant la distorsion des échanges, de sorte qu’elle ne saurait être autorisée. En revanche, dans le cas où l’entreprise aurait de toute façon organisé les mesures subventionnées, donc même sans aide, l’aide à la formation en cause ne saurait être considérée comme destinée à «faciliter» le développement économique au sens de l’article 87, paragraphe 3, point c), du traité CE ou à contribuer, conformément au dixième considérant du règlement (CE) no 68/2001, à corriger l’imperfection du marché dont il résulte que les entreprises sous-investissent généralement dans la formation de leurs travailleurs (16). Cela ne concerne pas les aides exemptées de l’obligation de notification en vertu du règlement (CE) no 68/2001, dont il convient de considérer, à première vue, qu’elles sont destinées à faciliter le développement économique.
(51)
Selon l’Allemagne, le fait que la Commission examine l’existence d’un effet incitatif et la nie dans le cas de formations imposées par la loi constitue une nouvelle approche incompatible avec les dispositions communautaires, qui déroge arbitrairement à la pratique décisionnelle courante et rend impossible l’octroi d’aides à la formation à des fins de politique régionale. La Commission ne peut considérer ces arguments comme fondés pour les raisons suivantes.
(52)
Tout d’abord, il convient de rappeler que les aides à la formation sont examinées sur la base du règlement (CE) no 68/2001 dont le quatrième considérant est libellé comme suit: «Le présent règlement n’exclut pas la possibilité pour les États membres de notifier une aide à la formation. La Commission examinera cette notification notamment à la lumière des critères fixés par le présent règlement ou conformément aux lignes directrices et aux encadrements communautaires applicables, lorsque de telles lignes directrices et encadrements communautaires existent.»
(53)
Le seizième considérant le confirme en ces termes: «Les aides d’un montant élevé doivent continuer à être évaluées individuellement par la Commission avant d’être attribuées. De ce fait, les aides supérieures à un montant déterminé, qui devrait être fixé à 1 million d’euros, sont exclues de l’exemption prévue par le présent règlement et demeurent soumises aux dispositions de l’article 88, paragraphe 3, du traité.»
(54)
Enfin, le quatrième considérant précise que «l’encadrement des aides à la formation sera abrogé à la date d’entrée en vigueur du présent règlement puisqu’il sera remplacé par le présent règlement».
(55)
Le montant de l’aide prévue étant supérieur à 1 million EUR, il est hors de doute que cette aide doit être notifiée et qu’elle doit être autorisée par la Commission. En outre, il est certain qu’une telle aide doit toujours respecter les critères d’exemption de l’article 4 du règlement (CE) no 68/2001.
(56)
Les autorités allemandes émettent toutefois des doutes quant à la compétence de la Commission pour examiner si l’aide a un effet incitatif. La Commission, pour sa part, estime que la notion d’aide d’État et, plus particulièrement, le critère de nécessité impliquent que l’aide a un effet incitatif pour son bénéficiaire. Il ne saurait être utile à l’intérêt commun que l’État subventionne des mesures (et notamment de formation) qu’un bénéficiaire de l’aide prendrait de toute façon. Dans ses décisions récentes (Ford Genk, GM Antwerp), la Commission a également examiné les aides à la formation sous l’angle de leur effet incitatif, en conformité avec le règlement (CE) no 68/2001, le plan d’action «Aides d’État» et la jurisprudence relative aux conditions dans lesquelles une aide peut être déclarée compatible avec le marché commun.
(57)
À l’appui de son point de vue, l’Allemagne allègue d’abord que la compatibilité avec le marché commun d’une aide qui doit être notifiée doit être examinée sur la base des critères énoncés dans le règlement; elle cite à cet égard, le quatrième considérant du règlement (CE) no 68/2001 selon lequel «la Commission examinera» les aides «notamment à la lumière des critères fixés par le présent règlement». Dans ce cadre, l’Allemagne semble oublier que le mot «notamment» signifie précisément que l’examen cas par cas ne se limite pas à l’examen au regard de la législation sur les aides prévu par le règlement (CE) no 68/2001. Dans la mesure où le seizième considérant indique explicitement que les aides en question doivent continuer à être évaluées individuellement, il est hors de doute que cet examen ne se limite pas aux critères établis dans ce règlement et doit être effectué directement sur le fondement de l’article 87 du traité CE.
(58)
Deuxièmement, l’Allemagne affirme que le règlement (CE) no 68/2001 doit être interprété compte tenu de l’encadrement des aides à la formation de 1998, applicable avant l’entrée en vigueur de ce règlement, qui définissait les critères d’examen de l’effet incitatif éventuel des aides d’un montant élevé. Elle ajoute que, selon cet encadrement, un effet incitatif était présumé en particulier lorsque le projet de formation était organisé dans une région assistée au sens de l’article 87, paragraphe 3, points a) ou c). La Commission ne peut suivre cet argument. En effet, le quatrième considérant du règlement (CE) no 68/2001 ne laisse aucun doute quant au fait que l’encadrement des aides à la formation a été supprimé à la date de l’entrée en vigueur du règlement. L’intention de la Commission était de remplacer l’encadrement par le règlement (CE) no 68/2001, dont tel fut d’ailleurs l’effet. C’est d’abord ce qui ressort dans d’autres versions linguistiques, dans lesquelles le quatrième considérant du règlement (CE) no 68/2001 énonce clairement que l’encadrement sera «abrogé» puisque son contenu sera «remplacé». Cette considération figurait ensuite déjà dans des décisions antérieures de la Commission (17). En outre, ce règlement ne reprend pas la présomption légale de l’encadrement selon laquelle un effet incitatif est une donnée de fait; ce texte précise expressément, sous une forme plus générale, que les aides à la formation peuvent être jugées compatibles avec le marché commun dans certaines conditions (18). Toutefois, si une entreprise organise de toute façon les mesures subventionnées, donc même en l’absence d’une aide, il y a lieu de considérer que cette aide n’a pas d’effet incitatif.
(59)
Troisièmement, l’Allemagne et, plus particulièrement, la bénéficiaire de l’aide ont prétendu qu’un examen supplémentaire de la nécessité d’une aide sur le fondement de l’article 87, paragraphe 3, point c), du traité CE signifierait que l’intégralité du règlement (CE) no 68/2001 est contraire à cette disposition du traité. À cet égard, elles présument, de toute évidence, que la nécessité de l’aide n’est pas examinée. La Commission ne peut pas non plus suivre cet argument. En effet, il oublie manifestement que, dans le cas d’aides inférieures à 1 million EUR qui satisfont aux critères du règlement, le critère de nécessité est également considéré comme rempli.
(60)
Quatrièmement, l’Allemagne reproche à la Commission de déroger à son approche dans des affaires antérieures dans lesquelles elle n’a pas examiné l’existence d’un effet incitatif. Cette constatation est correcte. Toutefois, la Commission a expliqué que son approche s’est modifiée en fonction de considérations économiques plus nuancées. Cette modification est intervenue dans le cadre de l’examen approfondi des affaires d’aides Ford Genk et GM Antwerp dans lesquelles la Commission a explicitement attiré l’attention sur sa nouvelle approche. Or, l’Allemagne prétend que cette approche n’est pas cohérente dans la mesure où la Commission, après avoir ouvert la procédure formelle d’examen dans l’affaire Ford Genk, a adopté des décisions sans cette analyse ou sur le fondement d’une autre analyse dans au moins deux cas, BMW Autriche (affaire N 304/2005) (19) et Webasto (affaire N 653/2005). La Commission fait observer pour sa part que ces décisions ont été rendues sans examen approfondi et avant l’issue de la première des deux enquêtes susvisées, dans le cadre desquelles elle a adopté une approche plus nuancée. La Commission est incontestablement en droit d’affiner son approche d’examen et de la modifier si elle a des raisons suffisantes d’agir de la sorte. Tel était le cas des aides Ford Genk et GM Antwerp, mais pas des affaires d’aides antérieures. La Commission pouvait donc continuer de se fonder sur son ancienne pratique décisionnelle avant l’adoption de la décision définitive dans l’affaire Ford Genk.
(61)
Cinquièmement, les autorités allemandes et la bénéficiaire de l’aide contestent que la Commission puisse invoquer les affaires Ford Genk et GM Antwerp dans la mesure où les circonstances de l’espèce sont différentes de celles de l’affaire DHL. À leur avis, c’est plutôt sur la décision dans l’affaire Webasto que la Commission aurait dû se fonder. Or, on ne saurait considérer que l’aide en faveur de DHL doive faire l’objet d’un traitement différent parce qu’elle ne concerne pas le secteur automobile, à la différence des deux autres cas. La décision dans l’affaire Webasto, invoquée par l’Allemagne et la bénéficiaire, vise également le secteur automobile. La seule différence est peut-être le fait que, dans les deux premiers cas, il s’agit de sites de production existants, tandis que DHL et Webasto concernent des entreprises nouvellement créées. La Commission ne voit toutefois pas pourquoi l’aide en faveur de mesures qui auraient de toute façon été mises en œuvre constituerait incontestablement une aide au fonctionnement dans les deux premiers cas alors qu’il ne s’agirait pas d’une aide au fonctionnement dans le cas d’une entreprise nouvellement créée et de formations qui auraient de toute façon été dispensées. En effet, dans ce dernier cas également, l’entreprise touche une subvention en faveur d’activités qu’elle devrait de toute façon organiser.
(62)
En outre, dans le cas d’une entreprise nouvelle, des formations qui auraient de toute façon été dispensées ne sauraient se justifier par des considérations qui sont à la base de l’octroi d’aides régionales. En effet, les inconvénients régionaux sont compensés non pas par des aides à la formation, mais par des aides régionales à l’investissement. Dans ce cadre, l’Allemagne fait valoir que la perspective d’aides d’État pour des formations nécessaires et de grande ampleur ont influencé de manière déterminante la décision de DHL de se déplacer vers un nouveau site. La Commission maintient pour sa part qu’il est courant, dans l’Union européenne, que les entreprises prennent des décisions d’implantation ou de délocalisation en cherchant à réduire les coûts et à augmenter leur rentabilité. Les entreprises qui envisagent une délocalisation de leur production examinent souvent plusieurs sites concurrents dans différents États membres. Le choix d’un site dépend finalement non seulement du coût d’exploitation à prévoir (y compris les coûts de formation du nouveau personnel qui, souvent, n’a pas les qualifications adéquates) et d’autres avantages ou inconvénients économiques (réglementation locale des heures de service, par exemple), mais aussi, dans une certaine mesure, de la possibilité d’obtenir des subventions de l’État (c’est-à-dire des aides régionales). La Commission ne peut recevoir cet argument; en effet, les aides à la formation, à la différence d’aides régionales à l’investissement, n’ont pas pour objectif d’influencer les décisions d’implantation, mais de compenser, au niveau communautaire, l’insuffisance des investissements dans les activités de formation. Un niveau de qualification inférieur dans une région assistée est un problème régional auquel il convient de remédier par l’octroi d’une aide régionale à l’investissement.
(63)
Sur la base des informations dont elle dispose, la Commission conclut que DHL devrait de toute façon organiser la majeure partie des activités de formation en faveur de son personnel, c’est-à-dire même sans aide. Cette appréciation résulte, en substance, des deux constatations explicitées ci-après. Premièrement, la formation du personnel est nécessaire pour la mise en exploitation du centre logistique de fret aérien; deuxièmement, une grande partie des formations en cause sont imposées par la loi.
a) Formations nécessaires au fonctionnement
(64)
Concernant la nécessité de la formation, il convient de constater que le déplacement de DHL vers Leipzig-Halle (Allemagne) a des effets analogues à ceux de la création d’une entreprise dans la mesure où DHL doit engager de nouveaux travailleurs pour pouvoir commencer à exploiter le site. À cet égard, il est possible de répondre de trois manières aux exigences de fonctionnement: DHL pourrait engager de nouveaux travailleurs auxquels elle devrait dispenser une formation, elle pourrait recruter une main-d’œuvre déjà formée, ou elle pourrait sous-traiter certains services, à défaut de travailleurs suffisamment qualifiés.
(65)
D’une part, les autorités allemandes n’ont pas produit d’informations complémentaires de nature à dissiper les doutes de la Commission concernant la possibilité, pour DHL, d’engager des travailleurs suffisamment qualifiés pour son nouveau site. L’Allemagne a confirmé au contraire que le personnel de Bruxelles, ancien site de DHL, n’était pas disposé à se rendre en Allemagne. D’autre part, DHL n’a pas prouvé qu’elle serait en mesure de recruter, sur le marché de l’emploi local ou européen, le nombre de travailleurs déjà formés nécessaire pour son fonctionnement. Il n’y a manifestement pas de travailleurs disposant des qualifications requises sur le marché local de l’emploi et il semble relativement difficile de trouver une main-d’œuvre spécialisée sur le marché européen des services de trafic aérien.
(66)
Par ailleurs, l’Allemagne n’a pas étayé d’une manière convaincante l’argument de DHL selon lequel, en l’absence de l’aide, DHL devrait sous-traiter plusieurs services à des entreprises locales, ce qui aurait pour effet de supprimer les formations envisagées. Les autorités allemandes n’ont pas non plus prouvé la présence de prestataires adéquats à l’aéroport de Leipzig. Étant donné que, premièrement, même dans le cas de la sous-traitance, quelques activités de formation seraient néanmoins nécessaires et que, deuxièmement, l’investissement global de DHL sur le site de Leipzig-Halle vise précisément à faire assurer tous les services de livraison de colis express par le personnel de l’entreprise, voire à proposer ces services à d’autres entreprises concurrentes présentes au même aéroport, la Commission conclut que la sous-traitance ne s’inscrit pas dans le programme de l’entreprise et occasionnerait des frais supplémentaires.
(67)
De surcroît, l’Allemagne souligne que DHL crée des emplois dans une région assistée au sens de l’article 87, paragraphe 3, du traité CE de sorte que, à la différence de l’affaire des constructeurs automobiles en Belgique, il ne s’agit pas simplement d’une aide au fonctionnement, mais d’une aide en faveur d’une nouvelle entreprise qui ne trouve pas de personnel disposant des qualifications adéquates. La Commission ne saurait accepter cet argument, car DHL aurait de toute façon dû organiser les activités de formation pour son nouveau centre en dehors de Bruxelles, indépendamment de son nouveau site.
b) Formations imposées par la loi
(68)
D’après les informations dont dispose la Commission, la plupart des formations sont imposées par la législation nationale ou communautaire. Comme les services offerts par DHL comportent naturellement des risques de sécurité élevés, les dispositions légales pertinentes fixent des normes minima et des exigences de sécurité pour la manipulation du fret, ainsi que pour la supervision et le contrôle technique des avions.
(69)
Cette appréciation est valable pour les formations relatives aux activités pré-vol et de piste, prévues pour les mécaniciens et les techniciens de DHL EAT. En vertu du règlement (CE) no 2042/2003, les travailleurs qui participent à l’entretien d’aéronefs doivent être titulaires d’une licence les autorisant à délivrer des certificats d’autorisation de mise en service. Les conditions d’une telle licence sont définies par ce règlement et définissent la portée et le contenu des formations adéquates.
(70)
La formation envisagée est conforme aux dispositions légales susvisées et concerne deux catégories professionnelles: les mécaniciens aéronautiques de certification (CAT A) et les techniciens mécaniciens aéronautiques de certification (CAT B 1). Les activités de formation prévues pour ces deux catégories professionnelles incluent les modules suivants:
a)
cours d’anglais (y compris l’anglais technique);
b)
connaissances techniques de base telles qu’électricité, électronique et aérodynamique;
c)
mise en œuvre pratique des connaissances techniques de base acquises;
d)
formation approfondie pour la catégorie professionnelle CAT B1.
(71)
Toutes ces activités de formation prévues par DHL EAT sont complétées par des journées de formation au poste de travail qui dépassent nettement le nombre de jours de travail correspondant à la partie théorique de la formation.
(72)
L’Allemagne est consciente du fait que DHL ne saurait mettre son site en exploitation sans personnel qualifié, dûment formé et titulaire des licences adéquates. Comme toutes les mesures de formation prévues sont imposées par le règlement (CE) no 68/2001, les autorités allemandes admettent que DHL ne saurait s’y soustraire. Elles objectent toutefois que DHL, faute d’aide, n’organisera aucune activité de formation, mais fera appel aux travailleurs d’entreprises concurrentes qui sont déjà titulaires des licences requises ou optera pour la sous-traitance.
(73)
Selon l’analyse des coûts présentée par l’Allemagne, le coût de la sous-traitance est inférieur aux coûts de personnel, dont les frais de formation, {à raison d’environ [(5-20 %)] pour la catégorie professionnelle CAT A et d’environ [(10-30 %)] pour la catégorie professionnelle CAT B1}. L’Allemagne n’a toutefois pas prouvé l’existence ou la disponibilité de prestataires adéquats.
(74)
En ce qui concerne le recrutement de travailleurs d’entreprises concurrentes déjà formés, il convient de constater que l’Allemagne n’a nullement prouvé l’existence, sur le marché de l’emploi européen, de travailleurs formés et qualifiés qui seraient disposés à se rendre sur le site de Leipzig-Halle. L’Allemagne elle-même a reconnu le manque de mécaniciens et de techniciens formés et qualifiés sur le marché de l’emploi européen pour les services de trafic aérien.
(75)
Par ailleurs, l’Allemagne a produit une analyse des coûts pour les cours d’anglais prévus pour les mécaniciens et les techniciens de DHL EAT. Alléguant qu’il s’agit de mesures de formation générale qui vont au-delà de la formation prescrite, elle estime les coûts admissibles au titre de ces cours à [(0,5-1)] million EUR. Or, la Commission constate d’abord que ces cours ont pour objet l’anglais technique. Deuxièmement, elle fait observer que le contrôle technique des aéronefs est, en pratique, normalisé au niveau européen, de sorte que les mécaniciens et les techniciens de DHL EAT doivent maîtriser l’anglais technique. De plus, elle estime que ces cours d’anglais technique font partie du programme de formation prescrit standardisé. Elle en infère que DHL doit de toute façon proposer ces cours d’anglais technique, c’est-à-dire même en l’absence d’une aide.
(76)
Vu ces constatations, la Commission conclut que les mesures de formation susvisées sont non seulement imposées par la loi, mais aussi nécessaires au bon fonctionnement de DHL EAT et seront de toute façon organisées par l’entreprise, c’est-à-dire même en l’absence d’une aide. Par conséquent, la Commission juge que les coûts de formation pour les mécaniciens et les techniciens de DHL EAT ne sont pas admissibles à ce titre.
(77)
Les tâches des agents de piste II sont les suivantes: commande et pilotage des équipements de service au sol (Ground Service Equipment), remise de documents de bord, rédaction de rapports et communication avec les pilotes et les autorités aéroportuaires. Dans le cadre du projet notifié, 210 agents de piste II devraient bénéficier d’une formation dont le coût admissible est estimé à [(2-3)] millions EUR.
(78)
Conformément à la législation allemande, les agents de piste II ne peuvent être affectés sur les aires de trafic que s’ils ont reçu une formation à la «manipulation des équipements de service au sol» [Arbeitsschutzgesetz (loi sur les conditions de travail)] et à la «sécurité» (BGV C 10 FBO) et sont titulaires d’un permis de conduire des engins de manutention (BGG 925 - Ausbildung und Beauftragung der Fahrer von Flurförderzeugen). En outre, ils doivent être formés à la manipulation de produits dangereux et aux risques connexes [Gefahrstoffeverordnung (règlement sur les substances et préparations dangereuses)]. Enfin, les agents de piste II doivent également avoir suivi une formation sur les produits dangereux conformément aux dispositions de l’IATA sur les matières dangereuses.
(79)
Il ressort des considérations émises aux points 77 et 78 que les mesures de formation prévues dans le cadre du projet notifié sont en grande partie imposées par la loi: manipulation des engins de manutention pour manœuvrer les avions, dégivrage (cours fondamental), dégivrage (cours de remise à niveau), permis de conduire sur les aires de trafic, travaux et dispositions applicables sur les aires de trafic; instructions relatives à la protection contre l’incendie; manipulation des portes de fret; secourisme, permis de conduire des engins de manutention, IATA PK 7/8, Ground Service Equipment (initiation aux appareils d’assistance), risques liés au travail sur les aires de trafic, dispositions de sécurité de l’aéroport. Le cours intitulé «ULD-Build-up», relatif à l’introduction à la structure de conteneurs de fret, concerne particulièrement la manipulation de conteneurs de DHL.
(80)
Seuls les cours intitulés «G25/41 Arbeitsmedizinische Untersuchung» (examen médical du travail G25/41) (4 heures de formation sur un total de 240), «DIN EN 9001:2000 Qualität und Prozesse» (DIN EN 9001:2000 qualité et processus) et «DIN EN 14001 Umweltmanagement und Organisationsstruktur» (DIN EN 14001 gestion environnementale et structure de l’organisation) (8 heures de formation sur un total de 240) ne sont pas prescrits par la loi. Toutefois, comme l’Allemagne a souligné que DHL entendait fournir elle-même tous les services en rapport avec l’exploitation du centre logistique et même les offrir à des entreprises concurrentes à l’aéroport de Leipzig-Halle, et qu’elle n’a pas apporté la preuve que DHL ne dispenserait pas ces cours en l’absence d’une aide, les cours en question font manifestement partie du programme de formation prévu pour les salariés de DHL et nécessaire pour assurer l’exploitation dans de bonnes conditions du centre logistique de fret aérien. Outre Hong-Kong (Chine) et Wilmington (États-Unis d’Amérique), ce centre logistique est le premier centre logistique de DHL au niveau mondial. En particulier, le cours intitulé «Arbeitsmedizinische Untersuchung» (examen médical du travail) semble indispensable dans la mesure où le personnel y apprend à discerner si un travailleur représente un risque pour son environnement professionnel. En effet, le bon fonctionnement de DHL implique d’éviter et de supprimer les retards imprévus. Selon les informations dont dispose la Commission, les agents de piste II qui ont suivi une telle formation sont par ailleurs en mesure d’évaluer l’aptitude professionnelle générale de futurs collègues. En conformité avec le cadre d’évaluation qu’elle a défini au point 25, la Commission conclut que les mesures de formation ne sont pas imposées par la loi, mais nécessaires au bon fonctionnement du centre logistique de sorte qu’elles seraient de toute façon organisées par DHL. Le cours consacré aux normes de qualité n’est pas non plus imposé par la loi, toutefois, la direction de la Deutsche Post l’a rendu obligatoire pour toutes les succursales de DHL. DHL a annoncé son intention de dispenser une formation ciblée à tous ses salariés en vue d’obtenir la certification DIN EN 9001 (20) et a précisé que ladite certification commencerait en juillet 2008 (21). Ainsi, il est clair que les activités de formation en cause sont nécessaires pour satisfaire aux normes visées par la stratégie de l’entreprise et auraient ainsi été organisées même en l’absence d’aide. En outre, les filiales de DHL se vantent que leurs services, ainsi que l’attestent les certifications DIN, satisfont aux normes les plus élevées, de sorte que DHL, leader parmi les prestataires de services, est manifestement en mesure d’intégrer ces coûts dans sa stratégie de prix. Par conséquent, la Commission considère que DHL aurait dispensé cette formation même en l’absence d’aide.
(81)
Sur la base de ces constatations, la Commission conclut que quelques-unes des mesures de formation destinées aux agents de piste II sont imposées par la loi, tandis que d’autres s’inscrivent dans le cadre de la stratégie de qualité de l’entreprise, de sorte que toutes les mesures prévues sont nécessaires au bon fonctionnement du centre logistique de fret aérien et que l’entreprise les organiserait donc de toute façon, c’est-à-dire même en l’absence d’aide. Pour cette raison, la Commission considère que les frais de formation pour les agents de piste II ne sont pas admissibles.
(82)
Ce domaine relève des dispositions du règlement (CE) no 2320/2002. Aux termes des articles 8 et 9 du Luftsicherheitsgesetz (loi allemande sur la sécurité aérienne), les exploitants d’aéroports et les compagnies de navigation aérienne sont tenus de former leur personnel de sécurité et tous les autres travailleurs.
(83)
Les cours prévus par DHL pour les agents de sécurité ont en grande partie le même contenu et le même nombre d’heures que les formations prévues par la législation nationale [Musterlehrplan für Luftsicherheitskontrollkräfte für Personal- und Warenkontrollen transposant le règlement (CE) no 2320/2002]. Le module de formation IATA PK 7/8 est également prescrit par les dispositions de l’IATA sur les matières dangereuses, transposées en droit allemand par Nachrichten für Luftfahrer (NfL) II-36/05. Le cours de secourisme et l’initiation à la protection contre l’incendie sont obligatoires, en vertu du Arbeitsschutzgesetz (loi allemande sur les conditions de travail).
(84)
De toute évidence, seuls les cours sur le «permis de conduire sur les aires de trafic» et la «gestion de la qualité» (de 8 heures chacun sur un total de plus de 300 heures de formation) sont proposés en supplément, c’est-à-dire non prescrits par la loi. Or, comme les autorités allemandes ont souligné que DHL entend fournir elle-même tous les services en rapport avec l’exploitation du centre logistique et qu’elles n’ont pas apporté la preuve que DHL ne dispenserait pas ces cours en l’absence d’aide, la Commission considère qu’ils font partie du programme global de formation. Les cours «DIN EN 9001:2000» et «DIN EN 14001» prévus pour les agents de sécurité sont également conformes à la pratique courante de la Deutsche Post et donc obligatoires pour tout le personnel de DHL (voir le point 80). Le cours visant à l’obtention du permis de conduire semble également indispensable dans le cas des agents de sécurité puisque ces derniers doivent avoir à tout moment accès aux voies de roulement et aux aires de trafic. Il serait insensé de compromettre le bon fonctionnement du centre logistique par le fait qu’un agent de sécurité n’a pas accès à l’aire de trafic (ainsi que cela est expliqué aux points 90 et suivants, il est toutefois possible, dans ce cas, de limiter la formation à un certain nombre de personnes). Conformément au cadre d’évaluation défini au point 25, la Commission conclut que si les mesures de formation ne sont pas imposées par la loi, elles sont nécessaires au bon fonctionnement du centre logistique et que DHL les organiserait donc de toute façon. Elle constate que l’entreprise ne renoncera pas à ces deux cours, même sans aide.
(85)
Comme les cours mentionnés aux points 83 et 84 sont obligatoires pour les agents de sécurité, la Commission ne peut suivre l’argument de l’Allemagne selon lequel DHL pourrait n’employer qu’un nombre minimal de salariés qualifiés, qui formeraient à leur tour les autres travailleurs à leur poste de travail. Elle infère des informations qui lui ont été présentées que tous les agents de sécurité doivent suivre les cours de formation dans leur intégralité.
(86)
Dans ces conditions, la Commission conclut que les coûts de la formation des agents de sécurité ne sont pas admissibles au bénéfice des aides.
(87)
C’est uniquement à l’égard des cadres opérationnels que la conclusion de la Commission est différente. La formation prévue pour cette catégorie de personnel inclut l’anglais, les notions fondamentales du droit du travail, la communication, la conduite de la conversation, la gestion du personnel, les notions fondamentales du tutorat professionnel, la gestion des conflits, la formation d’équipes, la conduite des entretiens de recrutement et la gestion de l’entreprise. Dans le cadre du projet, il est prévu de dispenser cette formation à 110 cadres opérationnels; les coûts admissibles sont estimés à [(1-2)] millions EUR. Les cadres moyens seront recrutés parmi les salariés qui ont déjà accompli les autres mesures de formation (agents de piste II et agents de sécurité).
(88)
Cette formation en gestion fait suite aux mesures de formation prévues pour les agents de piste et les agents de sécurité et ne semble pas absolument indispensable au bon fonctionnement du centre logistique. Elle constitue plutôt une possibilité d’avancement offerte aux travailleurs déjà occupés sur place par DHL, dont il y a lieu d’améliorer les compétences personnelles et sociales. En outre, il s’agit de mesures de formation générale, qui ne sont pas nécessaires uniquement pour le secteur aéronautique; les connaissances acquises sont largement transférables à d’autres entreprises. De surcroît, ces mesures contribuent à améliorer l’environnement professionnel et les relations humaines au sein de l’entreprise.
(89)
Les considérations émises aux points 87 et 88 amènent la Commission à conclure que les activités de formation prévues pour les cadres opérationnels ne sont pas imposées par la loi et vont au-delà de la mesure nécessaire au bon fonctionnement du centre logistique de DHL à Leipzig-Halle. Par conséquent, les coûts liés à ces activités sont admissibles au bénéfice d’une aide à la formation.
c) Importance des mesures de formation nécessaires
(90)
Il ressort de l’étude sur les coûts produite par les autorités allemandes (voir le point 37) que 134 agents de piste II suffisent pour assurer le bon fonctionnement du centre logistique. Si, au sein d’une équipe de chargement composée de 6 travailleurs, les deux agents de piste II qui conduisent les engins étaient remplacés par des agents de piste I, les conditions légales et d’exploitation seraient encore satisfaites. L’Allemagne allègue que, par conséquent, les 76 agents de piste II supplémentaires ne doivent pas nécessairement suivre la formation offerte par DHL et que, sans l’aide à la formation, leur formation serait supprimée. Les coûts admissibles pour ces 76 agents de piste II supplémentaires se chiffrent à [(0,5-1,5)] million EUR pour la formation générale et à [(0,01-0,03)] million EUR pour la formation spécifique.
(91)
Toutefois, si DHL remplaçait effectivement les agents de piste II, en tant que conducteurs, par des agents de piste I, ces derniers devraient, eux aussi, suivre une certaine formation, notamment pour commander les équipements de service au sol (cela concerne surtout le permis de conduire sur les aires de trafic, le travail et les dispositions applicables sur les aires de trafic, le permis de conduire des engins de manutention, l’initiation aux risques du travail sur les aires de trafic, les instructions en matière de protection contre l’incendie, le secourisme, etc.). Selon l’Allemagne, les coûts de formation pour ces agents de piste I supplémentaires sont de [(0,1-0,5)] million EUR pour la formation générale et de [(0,01-0,03)] million EUR pour la formation spécifique.
(92)
La Commission considère qu’il convient de déduire les frais que DHL devrait de toute façon exposer aux fins de la formation complémentaire des agents de piste I en question de sorte que les coûts admissibles au titre de la formation des 76 agents de piste II supplémentaires se chiffrent à [(0,4-1)] million EUR. Étant donné que seules ces activités de formation vont au-delà de la mesure nécessaire que DHL devrait de toute façon assurer, la Commission conclut que seul ce montant est admissible.
(93)
En ce qui concerne les agents de sécurité, l’Allemagne affirme également que seuls 70 suffiraient au bon fonctionnement du centre logistique de fret aérien de DHL, au lieu des 110 personnes mentionnées dans la notification. Elle indique que la suppression des 40 travailleurs supplémentaires pourrait être aisément compensée par un renforcement de la vidéosurveillance sans que la sécurité du centre logistique de fret aérien en soit affectée. L’étude en question détermine le nombre minimal absolu de travailleurs nécessaires aux contrôles de sécurité des personnes et du fret et multiplie ce nombre par le nombre d’équipes. Les calculs tiennent également compte du nombre total de jours de travail par semaine et du recours à du personnel supplémentaire dans le cas de congés ou de maladie pour assurer un service ininterrompu. L’étude parvient à la conclusion que le montant des coûts admissibles exposés pour ces mesures de formation supplémentaires serait de [(0,05-0,2)] million EUR.
(94)
L’Allemagne ajoute toutefois que DHL envisage d’engager 110 agents de sécurité pour la raison que, en sa qualité d’entreprise réputée active dans le monde entier, elle doit éviter tout incident susceptible d’affecter la sécurité. De tels incidents risquent de porter atteinte à la qualité du transport de fret, d’entraîner des retards et d’avoir des effets négatifs sur les relations avec les clients. Elle précise que pour ne pas compromettre le bon transport du fret, DHL a opté en connaissance de cause pour une «sursécurité». Dans ces conditions, la Commission ne saurait suivre l’argument de l’Allemagne selon lequel le centre logistique peut également bien fonctionner avec 70 agents de sécurité au lieu de 110. Conformément au cadre d’évaluation défini au point 25, la Commission conclut que les mesures de formation ne sont pas imposées par la loi, mais sont néanmoins nécessaires au bon fonctionnement du centre logistique et que, par conséquent, DHL les organiserait de toute façon.
(95)
À la lumière de ces considérations, il est permis de conclure que DHL aurait de toute manière organisé toutes les mesures de formation devant dispenser aux 110 agents de sécurité les connaissances nécessaires pour commencer leur activité et assurer le bon fonctionnement du centre logistique de fret aérien. La Commission estime par conséquent que ces coûts ne sauraient être admissibles au bénéfice d’une aide à la formation.
Tableau 3
Catégorie professionnelle
Nombre notifié
Formation obligatoire pour
Formation supplémentaire pour
Agent de piste II
210
134
76
Agents de sécurité
110
110
0
Cadres (opérationnels)
110
0
110
Mécanicien aéronautique de certification CAT A
97
97
0
Technicien mécanicien aéronautique de certification CAT B 1
68
68
0
(96)
Sur la base de l’analyse des coûts présentée par les autorités allemandes, la Commission a calculé le coût des mesures de formation supplémentaires comme suit (22):
Tableau 4
(en euros)
Position de frais
Agent de piste II (23)
Cadres moyens
Total
Formateurs (théorie et pratique)
[…]
[…]
Coûts administratifs
[…]
[…]
Frais de déplacement
[…] (24)
[…]
Total des coûts - formateurs
[…]
[…]
[…]
Coûts de personnel - personnel en formation
[…]
[…]
[…]
(partiellement admissibles)
Total des coûts admissibles: […]
Intensité d’aide maximale: 60 %
Aide: 1 578 109
d) Calcul du montant de l’aide autorisée
(97)
La mesure notifiée {pour laquelle ont été notifiés des coûts admissibles d’un montant de [(10-15)] millions EUR} fait notamment état de frais d’un montant de [(8-12)] millions EUR que DHL devrait de toute façon engager, donc même sans l’aide. Cette tranche de l’aide notifiée ne sera pas investie dans des mesures de formation supplémentaires, mais correspond à des charges d’exploitation normales de l’entreprise, entraînant ainsi une réduction des coûts que celle-ci doit normalement supporter. Par conséquent, l’aide ne saurait être autorisée.
(98)
Les coûts admissibles au titre des autres mesures sont de [(2-3)] millions EUR, soit une aide de 1 578 109 EUR. Seule cette tranche d’aide est conforme aux critères de compatibilité avec le marché commun.
7. CONCLUSION
(99)
La Commission conclut que l’aide notifiée pour DHL Leipzig s’applique, d’une part, à des coûts [(8-12)] millions EUR que DHL devrait de toute façon supporter, même sans l’aide, et, d’autre part, à des coûts de 2 630 182 EUR pour des activités de formation allant au-delà de la mesure imposée par la loi et nécessaire au fonctionnement.
(100)
Par conséquent, la Commission estime que la tranche de l’aide notifiée qui n’est pas nécessaire pour les mesures de formation en cause ne sera pas investie dans des mesures de formation supplémentaires, mais couvre des charges d’exploitation normales de l’entreprise, permettant ainsi de réduire les coûts que celle-ci doit normalement supporter. Pour cette raison, la Commission est d’avis que l’aide est de nature à fausser la concurrence et à affecter les conditions des échanges dans une mesure contraire à l’intérêt commun et que, par conséquent, les aides ne se justifient pas sur la base de l’article 87, paragraphe 3, point c), du traité CE. Comme aucune des autres conditions d’exemption prévues à l’article 87, paragraphes 2 et 3, du traité CE n’est remplie, l’aide de 6 175 198 EUR ne satisfait pas aux critères de compatibilité avec le marché commun.
(101)
Les autres mesures notifiées, représentant un montant admissible de [(2-3)] millions EUR, respectent les critères de compatibilité avec le marché commun établis à l’article 87, paragraphe 3, point c), du traité CE,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
L’aide d’État que l’Allemagne entend accorder à DHL n’est pas compatible avec le marché commun à raison d’un montant de 6 175 198 EUR.
Le reste de l’aide d’État, d’un montant de 1 578 109 EUR, que l’Allemagne entend accorder à DHL, est compatible avec le marché commun au sens de l’article 87 du traité CE.
Article 2
L’Allemagne informe la Commission, dans un délai de deux mois à compter de la notification de la présente décision, des mesures prises pour s’y conformer.
Article 3
La République fédérale d’Allemagne est destinataire de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 2 juillet 2008.