31972R0574
L 074/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕИО) № 574/72 НА СЪВЕТА
от 21 март 1972 година
относно определяне на реда за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1408/71 за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и техните семейства, които се движат в рамките на Общността
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 2, 7 и 51 от него,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 1408/71 (1) на Съвета от 14 юни 1971 г. за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и техните семейства, които се движат в рамките на Общността, и по-специално на член 97 от него,
като взе предвид предложението на Комисията, прието след консултации с Административната комисия за социално осигуряване на работници мигранти,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет,
като има предвид, че Регламент № 3 (2) за социалното осигуряване на работници мигранти, заменен от Регламент (ЕИО) № 1408/71, член 99 от който също отмени Регламент № 4 (3), който определи процедурите за прилагане и допълни разпоредбите на Регламент № 3 за социалното осигуряване на работниците мигранти, е необходимо да се осигурят процедури за прилагане, приведени в съответствие с новите основни правила и с опита, натрупан при прилагането на тези текстове за период от дванадесет години;
като има предвид, че е необходимо в частност да се определят компетентните институции на всяка държава-членка, документите, които трябва да се представят, и формалностите, които трябва да извършат съответните лица, за да получат обезщетения, процедурите за административни проверки и условията за изплащане на социалните обезщетения, предоставени от институцията на една държава-членка за сметка на институцията на друга държава-членка и задълженията на Ревизионната комисия,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Определения
По смисъла на настоящия регламент:
а)
„регламент“ означава Регламент (ЕИО) № 1408/71;
б)
„регламент за прилагане“ означава настоящия регламент;
в)
определенията в член 1 от настоящия регламент имат значението, което им е определено в посочения член.
Член 2
Печатни типови образци - Информация за законодателствата - Ръководства
1. Административната комисия изготвя образци на удостоверенията, заверените заявления, декларациите, молбите и други документи, които са необходими за прилагането на регламента и на регламента за прилагане. Две държави-членки или техните компетентни органи могат, по взаимно съгласие и след като са получили становището на Административната комисия, да приемат опростени образци за употреба помежду им.
2. За да подпомогне компетентните органи на всяка държава-членка, Административната комисия може да събира информация за разпоредбите от националните законодателства, които попадат в приложното поле на настоящия регламент.
3. Административната комисия изготвя ръководства с цел информиране на заинтересованите лица за техните права и за административните формалности, които следва да се извършат за упражняването на тези права.
Преди да се изготвят такива ръководства, се провеждат консултации с Консултативния комитет.
Член 3
Органи за връзка - Обмяна на информация между институциите и между бенефициентите и институциите
1. Компетентните органи могат да определят органи за връзка, които да могат пряко да обменят информация помежду си.
2. Всяка институция на държава-членка и всяко лице, което пребивава или има престой на територията на държава-членка, могат пряко или чрез органите за връзка да подават молба до институцията на друга държава-членка.
Член 4
Приложения
1. Компетентният орган или органи на всяка държава-членка са изброени в приложение 1.
2. Компетентните институции на всяка държава-членка са изброени в приложение 2.
3. Институциите по място на пребиваване и институциите по място на престой на всяка държава-членка са изброени в приложение 3.
4. Органите за връзка, които са назначени в съответствие с разпоредбите на член 3, параграф 1 от регламента за прилагане, са изброени в приложение 4.
5. Разпоредбите, посочени в член 5, член 53, параграф 3, член 104, член 105, параграф 2, член 116 и 121 от регламента за прилагане, са изброени в приложение 5.
6. Избраната процедура за изплащане на обезщетения от институциите, които отговарят за изплащането във всяка държава-членка, в съответствие с разпоредбите на член 53, параграф 1 от регламента за прилагане, е посочена в приложение 6.
7. Наименованията и седалищата на банките, посочени в член 55, параграф 1 от регламента за прилагане, са изброени в приложение 7.
8. Държавите-членки, за които се прилагат разпоредбите на член 10, параграф 2, алинея г) от регламента за прилагане по отношение на взаимоотношенията помежду им, са изброени в приложение 8.
9. Схемите, които следва да бъдат взети предвид при изчисляване на средните годишни разходи за обезщетения в натура в съответствие с разпоредбите на член 94, параграф 3, алинея а) и член 95, параграф 3, алинея а) от регламента за прилагане, са изброени в приложение 9.
10. В приложение 10 са изброени институциите или органите, които са назначени от компетентните органи, по-специално съгласно следните членове на регламента за прилагане: член 6, параграф 1, член 11, параграф 1, член 13, параграфи 2 и 3, член 14, параграфи 1, 2 и 3, член 38, параграф 1, член 70, параграф 1, член 80, параграф 2, член 81, член 82, параграф 2, член 85, параграф 2, член 89, параграф 1, член 91, параграф 2, член 102, параграф 2, член 110, член 113, параграф 2.
ДЯЛ II
ПРИЛАГАНЕ НА ОБЩИТЕ РАЗПОРЕДБИ НА РЕГЛАМЕНТА
Прилагане на разпоредбите на членове 6 и 7 от регламента
Член 5
Замяна на споразуменията за прилагане на конвенции с регламента за прилагане
Разпоредбите на регламента за прилагане заменят разпоредбите на споразуменията за прилагане на конвенциите, посочени в член 6 от регламента; те заменят и разпоредбите за прилагане на разпоредбите на конвенциите, посочени в член 7, параграф 2, алинея в) от регламента, доколкото същите не са изброени в приложение 5 от регламента.
Прилагане на член 9 от регламента
Член 6
Придобиване на право на доброволно или продължено осигуряване по избор на лицето
1. Ако по силата на член 9 и член 15, параграф 3 от регламента, дадено лице отговаря на условията за придобиване на право на доброволно или продължено осигуряване по избор за инвалидност, старост и смърт (пенсии) в няколко схеми съгласно законодателството на една държава-членка, и ако не е подлежало на задължително осигуряване съгласно една от тези схеми по силата на последната си заетост, съгласно разпоредбите на посочените членове лицето може да се включи в определената от законодателството на тази държава-членка схема за доброволно или продължено осигуряване по избор или, ако това условие не бъде изпълнено, в схема по свой избор.
2. За да се позове на разпоредбите на член 9, параграф 2 от регламента, лицето представя на институцията на въпросната държава-членка заверено заявление за завършените осигурителни периоди или периоди на пребиваване съгласно законодателството на която и да е друга държава-членка. Такова заверено заявление се издава по искане на заинтересованото лице от институцията или институциите, които прилагат законодателството, съгласно което лицето е завършило тези осигурителни периоди.
Прилагане на разпоредбите на член 12 от регламента
Член 7
Общи правила за прилагане на разпоредбите за избягване на припокриване на обезщетения - Прилагане на тези разпоредби във връзка с инвалидност, старост или смърт (пенсии)
1. Когато лице, което има право на обезщетение, дължимо съгласно законодателството на една държава-членка, има право също на обезщетение съгласно законодателствата на една или повече други държави-членки, се прилагат следните правила:
а)
ако прилагането на член 12, параграфи 2 или 3 от регламента води до намаляване или едновременно спиране на изплащането на тези обезщетения, нито едно от тях не може да бъде намалено или спряно със сума, по-голяма от сумата, получена при разделянето на сумата, която подлежи на намаление или спиране съгласно законодателството, според което обезщетението е дължимо, броя на обезщетенията, подлежащи на намаление или спиране, на които заинтересованото лице има право;
б)
по отношение на обезщетенията, свързани с инвалидност, старост или смърт (пенсии), отпускани по член 46, параграф 2 от регламента от институцията на държавата-членка, тази институция трябва да вземе предвид всички обезщетения от различен вид и всеки доход или възнаграждение, които биха могли да доведат до намаление или спиране изплащането на обезщетението, дължимо от тази институция, не за изчислението на теоретичната сума, посочена в член 46, параграф 2, алинея а) от регламента, а изключително за намалението или суспендирането на сумата, посочена в член 46, параграф 2, алинея б) от регламента. Независимо от това, само част от общата сума на такива обезщетения, доход или възнаграждение, трябва да се вземат предвид, и тази част се определя пропорционално на продължителността на завършените осигурителни периоди в съответствие с член 46, параграф 2, алинея б) от регламента;
в)
що се отнася до обезщетенията за инвалидност, старост или смърт (пенсии), отпускани съгласно първа алинея на член 46, параграф 1 от регламента от институцията на държава-членка, тази институция трябва, когато се прилагат разпоредбите на член 46, параграф 3 от регламента, да отчита всички обезщетения от различен вид и всеки приход или възнаграждение, които биха могли да доведат до намаляване или суспендиране на обезщетението, дължимо от институцията, не за изчислението на теоретичната сума, посочена в член 46, параграф 1 от регламента, а изключително за намаление или спиране изплащането на сумата, посочена в член 46, параграф 3 от регламента. Независимо от това, само част от общата сума на такива обезщетения, доход или възнаграждение трябва да се вземат предвид; тази част се получава, като се умножи сумата с коефициент, равен на съотношението между сумата на обезщетенията в резултат на прилагането на член 46, параграф 3 от регламента и сумата в резултат на прилагането на първа алинея от член 46, параграф 1 от регламента.
2. За целите на член 12, параграфи 2, 3 и 4 от регламента, компетентните заинтересовани институции, при поискване, обменят цялата необходима информация.
Член 8
Приложими правила в случай на припокриване на права на обезщетения за майчинство съгласно законодателството на няколко държави-членки
Ако работник или член на неговото семейство има право на обезщетение за майчинство съгласно законодателствата на две или повече държави-членки, тези обезщетения ще се отпускат изключително съгласно законодателството на държавата-членка, на чиято територия е станало раждането, или, ако раждането не е станало на територията на една от тези държави, изключително съгласно законодателството на държавата-членка, на която работникът е бил последно субект.
Член 9
Приложими правила в случай на припокриване на права на помощи при смърт съгласно законодателствата на няколко държави-членки
1. При настъпване на смъртта на територията на дадена държава-членка, се запазва само придобитото право на помощи при смърт съгласно законодателството на тази държава-членка, докато придобитото право съгласно законодателството на която и да е друга държава-членка се погасява.
2. При настъпване на смъртта на територията на дадена държава-членка, когато правото на помощи при смърт е било придобито съгласно законодателството на две или повече други държави-членки, или когато смъртта настъпи извън територията на държавите-членки и споменатото право е било придобито съгласно законодателството на две или повече държави-членки, се запазва само придобитото право съгласно законодателството на държавата-членка, по силата на което е завършил последния осигурителен период на починалото лице, докато придобитото право съгласно законодателството на която и да е друга държава-членка се погасява.
Член 10
Приложими правила в случай на припокриване на права на семейни обезщетения или семейни помощи или когато, през същия период или през част от периода, работникът последователно е субект на законодателството на няколко държави-членки
1. Ако по време на същия период семейни помощи или семейни обезщетения се дължат на две лица по отношение на същия член на семейството по силата на член 73, параграфи 1 или 2 или член 74, параграфи 1 или 2 от регламента и съгласно законодателството на страната по пребиваване на този член на семейството, разпоредбите, приложими по отношение на припокриване на права на семейни обезщетения или семейни помощи, са тези, предвидени от законодателството на страната по пребиваване на члена на семейството. За тази цел, правото на семейни помощи или семейни обезщетения по член 73, параграфи 1 или 2 или член 74, параграфи 1 или 2 от регламента се вземат предвид, както ако бяха право, придобито съгласно законодателството на страната по пребиваване на въпросния член на семейството.
2. Ако работник е бил субект последователно на законодателството на две държави-членки през период, разделящ две дати за изплащане на семейни помощи или семейни обезщетения, както е предвидено от законодателството на едната или двете заинтересовани държави-членки, се прилагат следните правила:
а)
семейните помощи или семейните обезщетения, за които може да претендира такъв работник съгласно законодателството на всяка от тези държави, съответстват на броя на дневните помощи или обезщетения, дължими съгласно съответните законодателства. Когато тези законодателства не предвиждат дневни помощи или обезщетения, семейните помощи или семейните обезщетения се отпускат пропорционално на срока, през който такъв работник е бил субект на законодателството на всяка една от държавите-членки по отношение на срока, определен от съответното законодателство;
б)
когато семейните помощи или семейните обезщетения са били предоставени от институция през период, когато те е трябвало да бъдат предоставени от друга институция, между двете споменати институции се извършва корекция на сметките;
в)
за целите на алинеи а) и б), когато периодите на заетост, завършени съгласно законодателството на една държава-членка, са изразени в единици, различни от тези, използвани за изчисляване на семейните помощи или семейните обезщетения съгласно законодателството на друга държава-членка, на която работникът също е бил субект през същия период, преобразуването се осъществява в съответствие с член 15, параграф 3 от регламента за прилагане;
г)
независимо от разпоредбите на алинея а) по отношение на взаимоотношенията между държавите-членки, определени в приложение 8 към регламента за прилагане, институцията, която поема разходите за семейни помощи или семейни обезщетения въз основа на първата заетост през съответния период, поема техните разходи през целия текущ период.
3. Ако членовете на семейството на работник, субект на френското законодателство, или на безработен, който получава обезщетения за безработица съгласно френското законодателство, прехвърлят тяхното пребиваване от територията на една държава-членка на територията на друга държава-членка през същия календарен месец, институцията, отговаряща за предоставяне на семейни помощи в началото на този месец, продължава да ги предоставя през целия текущ месец.
ДЯЛ III
ПРИЛАГАНЕ НА РАЗПОРЕДБИТЕ НА РЕГЛАМЕНТА ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ПРИЛОЖИМОТО ЗАКОНОДАТЕЛСТВО
Прилагане на разпоредбите на членове 13 до 16 от регламента
Член 11
Формалности в случай на командироване
1. В случаите, посочени в член 14, параграф 1, алинея а), i) и параграф 2, алинея а) от регламента, институцията, определена от компетентния орган на държавата-членка, чието законодателство остава приложимо, издава на работника, по негово искане или по искане на неговия работодател, ако са изпълнени изискваните условия, удостоверение за командироване, което потвърждава, че работникът остава субект на законодателството до определената дата.
2. Съгласието, предвидено в член 14, параграф 1, алинея а), ii) от регламента, се иска от работодателя.
Член 12
Особени разпоредби за осигуряване по германската схема за социално осигуряване
1. Когато, съгласно условията на член 14, параграф 1, алинеи б) и в) или параграф 2, алинея а) от регламента, германското законодателство се прилага за работник, нает от предприятие или работодател, чието седалище или място на дейност не се намират на германска територия, това законодателство се прилага все едно работникът е нает в неговото място на пребиваване на германска територия.
2. Когато се плащат вноски за определен период съгласно законодателството на държава-членка, различна от Германия, съгласно задължителна схема за инвалидност, старост или смърт (пенсии), за същия период могат също така да бъдат плащани допълващи вноски за допълнително осигуряване съгласно германското законодателство (Höherversicherung).
Член 13
Упражняване на правото на избор от лица, наети в дипломатически мисии и консулски служби
1. Правото на избор, предвидено в член 16, параграф 2 от регламента, трябва да се упражни за първи път в срок от три месеца след датата на наемане на работника от съответната дипломатическа мисия или консулска служба или след датата, на която лицето е встъпило в отношения на заетост с представители на такава мисия или служба. Изборът влиза в сила в деня на встъпване в горните отношения.
Когато работникът подновява правото си на избор в края на календарната година, изборът влиза в сила на първия ден от следващата календарна година.
2. Лицето, което упражнява правото си на избор, информира институцията, определена от компетентния орган на държавата-членка, чието законодателство то е избрало, като същевременно уведомява за това работодателя си. При необходимост, посочената институция изпраща тази информация до всички други институции на същата държава-членка, съобразно издадените указания от компетентния орган на въпросната държава-членка.
3. Институцията, определена от компетентния орган на държавата-членка, чието законодателство е избрал съответния работник, издава на лицето удостоверение, че за периода, през който лицето е наето във въпросната дипломатическа мисия или консулска служба, или от представители на такава мисия или служба, то е субект на законодателството на тази държава-членка.
4. Когато съответният работник е избрал за него да се прилага германското законодателство, разпоредбите на това законодателство се прилагат все едно, че работникът е нает на мястото, където се намира седалището на германското правителство. Компетентният орган определя компетентната осигурителна институция за болест.
Член 14
Упражняване на право на избор от служители от помощния персонал на Европейските общности
1. Правото на избор, предвидено в член 16, параграф 3 от регламента, трябва да се упражни в момента на сключване на договора за наемане. Органът, който е оправомощен да сключва такъв договор, информира институцията, определена от компетентния орган на държавата-членка, чието законодателство е избрал служителят от помощния персонал. При необходимост, посочената институция изпраща тази информация до всички други институции на същата държава-членка.
2. Институцията, определена от компетентния орган на държавата-членка, чието законодателство е избрал служителят от помощния персонал, му издава удостоверение, че за периода, през който е нает като служител от помощния персонал на Европейските общности, той е субект на законодателството на тази държава-членка.
3. При необходимост, компетентните органи на държавите-членки определят компетентните институции по отношение на служителите от помощния персонал на Европейските общности.
4. Когато служител от помощния персонал, който е нает на територията на държава-членка, различна от Германия, е избрал за него да се прилага германското законодателство, разпоредбите на това законодателство се прилагат все едно, че служителят от помощния персонал е нает на работа на мястото, където се намира седалището на германското правителство. Компетентният орган определя компетентната осигурителна институция за болест.
ДЯЛ IV
ПРИЛАГАНЕ НА РАЗПОРЕДБИТЕ НА РЕГЛАМЕНТА ВЪВ ВРЪЗКА С РАЗЛИЧНИТЕ КАТЕГОРИИ ОБЕЗЩЕТЕНИЯ
ГЛАВА 1
ОБЩИ ПРАВИЛА ЗА СУМИРАНЕТО НА ПЕРИОДИ
Член 15
1. В случаите, посочени в член 18, параграф 1, член 38, член 45, параграфи 1 и 2, член 64 и член 67, параграфи 1 и 2 от регламента, сумирането на периоди се извършва съобразно следните правила:
а)
към осигурителните периоди, завършени съгласно законодателството на една държава-членка, се прибавят осигурителните периоди, завършени съгласно законодателството на всяка друга държава-членка, доколкото това е необходимо, за да се добавят осигурителните периоди, завършени съгласно законодателството на първата държава-членка, за целите на придобиване, запазване или възстановяване на правата на обезщетения, при условие, че тези осигурителни периоди не се припокриват. Когато обезщетения за инвалидност, старост или смърт (пенсии) трябва да се отпускат от институции на две или повече държави-членки в съответствие с член 46, параграф 2 от регламента, всяка заинтересована институция извършва отделно сумиране, като взема предвид осигурителните периоди, завършени от работника съгласно законодателствата на всички държави-членки, на чиито законодателства той е бил субект, без да се накърняват, когато е необходимо, разпоредбите на член 45, параграф 2 и член 46, параграф 2, алинея в) от регламента;
б)
когато период на задължително осигуряване, завършен съгласно законодателството на една държава-членка, съвпада с период на доброволно или продължено осигуряване по избор съгласно законодателството на друга държава-членка, се взема предвид само първото;
в)
когато осигурителен период, различен от период, считан за такъв, завършен съгласно законодателството на една държава-членка, съвпадне с период, считан като осигурителен период съгласно законодателството на друга държава-членка, само първия период се взема предвид;
г)
всеки период, който се счита за осигурителен съгласно законодателството на две или повече държави-членки, се взема под внимание само от институцията на държавата-членка, съгласно чието законодателство осигуреното лице последно е било задължително осигурено преди споменатия период; когато осигуреното лице не е било задължително осигурено съгласно законодателството на държава-членка преди споменатия период, последният се взема под внимание от институцията на държавата-членка, съгласно чието законодателство лицето е било за първи път задължително осигурено след споменатия период;
д)
когато е невъзможно да се определи точно периода от време, през който определени осигурителни периоди са завършени съгласно законодателството на една държава-членка, се приема, че тези периоди не се припокриват със завършени осигурителни периоди съгласно законодателството на друга държава-членка, и когато това е благоприятно, се вземат под внимание;
е)
когато, съгласно законодателството на една държава-членка определени осигурителни периоди се вземат предвид само ако са завършени в рамките на определен срок, институцията, която прилага това законодателство:
i)
взема предвид осигурителните периоди, завършени съгласно законодателството на друга държава-членка, ако те са завършени в рамките на посочения срок, или
ii)
удължава този срок за продължителността на осигурителните периоди, които изцяло или отчасти са завършени в рамките на посочения срок съгласно законодателството на друга държава-членка, когато съответните осигурителни периоди съгласно законодателството на втората държава-членка дават основание единствено за спиране на срока, през който трябва да бъдат завършени осигурителните периоди.
2. Завършените осигурителни периоди съгласно законодателството на държава-членка, за която не се прилага регламентът, но които се вземат под внимание съгласно законодателството на тази държава-членка, за която се прилага настоящият регламент, се считат за осигурителни периоди, които следва да бъдат взети предвид за целите на сумирането.
3. Когато завършените осигурителни периоди съгласно законодателството на една държава-членка се изразяват в различни единици спрямо тези, които се използват от законодателството на друга държава-членка, необходимото превръщане за целите на сумирането се извършва съобразно следните правила:
а)
когато работникът е работил при условията на шестдневна работна седмица:
i)
един ден е равен на осем часа, и обратно;
ii)
шест дни са равни на една седмица, и обратно;
iii)
26 дни са равни на един месец, и обратно;
iv)
три месеца или 13 седмици, или 78 дни са равни на едно тримесечие, и обратно;
v)
за превръщането на седмици в месеци и обратно, седмиците и месеците се превръщат в дни;
vi)
прилагането на предходните правила не води до образуването на обща сума на осигурителните периоди, завършени през една календарна година, по-голяма от 312 дни или 52 седмици, или 12 месеца, или четири тримесечия;
б)
когато работникът е работил при условията на петдневна работна седмица:
i)
един ден е равен на девет часа, и обратно;
ii)
пет дни са равни на една седмица, и обратно;
iii)
22 дни са равни на един месец, и обратно;
iv)
три месеца или 13 седмици, или 66 дни, са равни на едно тримесечие, и обратно;
v)
за превръщането на седмици в месеци и обратно, седмиците и месеците се превръщат в дни;
vi)
прилагането на предходните правила не води до образуването на обща сума на завършените осигурителни периоди през една календарна година по-голяма от 264 дни или 52 седмици, или 12 месеца, или четири тримесечия.
ГЛАВА 2
БОЛЕСТ И МАЙЧИНСТВО
Прилагане на разпоредбите на член 18 от регламента
Член 16
Удостоверяване на осигурителни периоди
1. За да се позове на разпоредбите на член 18 от регламента, работникът представя на компетентната институция заявление, в което са посочени завършените осигурителни периоди съгласно законодателството, чийто субект е било лицето.
2. Това заявление се издава по искане на работника от институцията или институциите на държавата-членка, на чието законодателство той последно е бил субект. Ако той не представи посоченото заявление, компетентната институция го получава директно от съответната институция или институции.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия, ако, за да се удовлетворят изискванията на законодателството на компетентната държава, е необходимо да се вземат предвид преди това завършени осигурителни периоди съгласно законодателството на която и да е друга държава-членка.
Прилагане на разпоредбите на член 19 от регламента
Член 17
Обезщетения в натура в случай на пребиваване в държава-членка, различна от компетентната държава
1. За да получава обезщетения в натура съгласно член 19 от регламента, работникът трябва да регистрира себе си и членовете на семейството си в институцията по мястото на своето пребиваване, като представи заявление, че той и членовете на семейството му имат право на посочените обезщетения. Това заявление, което по целесъобразност се основава на предоставената от работодателя информация, се издава от компетентната институция. Ако работникът или членовете на неговото семейство не представят посоченото заявление, институцията по място на пребиваване го получава директно от компетентната институция.
2. Това заявление важи, докато институцията по място на пребиваване не получи уведомление за анулирането му. Въпреки това, когато посоченото заявление е издадено от френска институция, то важи само за срок от три месеца след датата на издаването му и трябва да се подновява на всеки три месеца.
3. Ако работникът е сезонен работник, посоченото в параграф 1 заявление важи за целия срок на очакваната продължителност на сезонната работа, освен ако междувременно компетентната институция не уведоми институцията по място на пребиваване за неговото анулиране.
4. Институцията по място на пребиваване информира компетентната институция за всяка извършена регистрация в съответствие с разпоредбите на параграф 1.
5. При всяка молба за обезщетения в натура съответното лице представя необходимите документи с доказателствена стойност за отпускането на обезщетения в натура съгласно законодателството на държавата-членка, на чиято територия лицето пребивава.
6. В случай на болнично лечение, институцията по място на пребиваване, в срок от три дни от узнаването на горния факт, уведомява компетентната институция за датата на постъпване в болница, за вероятната продължителност на болничното лечение и за датата на изписване от болницата. Въпреки това, не е необходимо да се извършва уведомление, когато разходите за обезщетенията в натура се изплащат на институцията по място на пребиваване под формата на еднократна сума.
7. Институцията по място на пребиваване предварително уведомява компетентната институция за всяко решение във връзка с отпускането на обезщетения в натура, включени в списъка, посочен в член 24, параграф 2 от регламента. Компетентната институция разполага с 15 дни от датата на изпращане на такава информация, в които да направи мотивирано възражение; ако до изтичането на този срок не бъде направено такова възражение, институцията по място на пребиваване отпуска обезщетенията в натура. Когато такива обезщетения трябва да се отпуснат в изключително спешни случаи, институцията по място на пребиваване незабавно информира за това компетентната институция. Въпреки това, не е необходимо да се извършва уведомление за мотивираното възражение на компетентната институция, когато разходите за обезщетенията в натура се изплащат на институцията по място на пребиваване под формата на еднократна сума.
8. Работникът или членовете на неговото семейство информират институцията по място на пребиваване за всяка промяна в положението им, която има вероятност да промени правото им на обезщетения в натура, по-специално за прекратяване или смяна на заетостта на работника или смяна на пребиваването или престоя на този работник или на член на неговото семейство. По същия начин, ако работникът престане да бъде осигурен или престане да има право на обезщетения в натура, компетентната институция съответно информира институцията по място на пребиваване. Институцията по място на пребиваване може по всяко време да изисква от компетентната институция да ѝ предоставя всякаква информация за осигуряването на работника или за правото му на обезщетения в натура.
9. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки, могат,след получаване на становището на Административната комисия, да договарят други разпоредби за прилагане.
Член 18
Парични обезщетения в случай на пребиваване в държава-членка, различна от компетентната държава
1. За да получава парични обезщетения съгласно член 19, параграф 1, алинея б) от регламента, работник, в срок от три дни от началото на неработоспособността, подава молба до институцията по място на пребиваване, като представя уведомление, че е преустановил работа или удостоверение за неработоспособност, издадено от лекуващия лекар на съответния работник, ако това се предвижда от законодателството, което се прилага от компетентната институция или от институцията по мястото на пребиваване.
2. Когато лекуващите лекари в страната по място на пребиваване не издават удостоверения за неработоспособност, съответният работник директно подава молба до институцията по място на пребиваване в определения срок от законодателството, прилагано от тази институция.
Тази институция незабавно изисква медицинско потвърждение на неработоспособността и съставяне на удостоверението, посочено в параграф 1. В това удостоверение се посочва предполагаемата продължителност на неработоспособността и същото незабавно се изпраща до компетентната институция.
3. В случаите, в които не се прилагат разпоредбите на параграф 2, институцията по място на пребиваване възможно най-бързо, но във всички случаи в срок от три дни след датата, на която работникът е подал молба до нея, подлага лицето на медицински преглед, както ако въпросното лице бе осигурено в тази институция. В доклада на лекаря, извършил прегледа, се посочва по-специално предполагаемата продължителност на неработоспособността и в срок от три дни след датата на прегледа, институцията по място на пребиваване изпраща доклада на компетентната институция.
4. Институцията по място на пребиваване впоследствие извършва всички необходими административни проверки или медицински прегледи на съответния работник, както ако той е бил осигурен в тази институция. Веднага щом установи, че работникът отново е годен за работа, тя съответно незабавно уведомява лицето и компетентната институция, като посочва датата на преустановяване на неговата неработоспособност. Без да се нарушават разпоредбите на параграф 6, уведомлението до съответния работник се счита за решение, взето от компетентната институция.
5. Във всички случаи компетентната институция си запазва правото да подлага съответния работник на преглед от лекар по неин избор.
6. Ако компетентната институция реши да не изплаща паричните обезщетения поради това, че работникът не е изпълнил формалностите, определени от законодателството на страната по място на пребиваване, или ако установи, че работникът отново е годен за работа, тя уведомява работника за решението си и едновременно с това изпраща екземпляр от това решение до институцията по място на пребиваване.
7. Когато работникът започне отново работа, той съответно уведомява компетентната институция, ако такова уведомление се изисква съгласно прилаганото от тази институция законодателството.
8. Компетентната институция изплаща паричните обезщетения по подходящ начин, по-конкретно чрез международен паричен превод и съответно информира институцията по място на пребиваване и работника. Когато паричните обезщетения се изплащат от институцията по място на пребиваване от името на компетентната институция, последната информира работника за правата му и уведомява институцията по място на пребиваване за размера на паричните обезщетения, датите за изплащане и максималния период, през който те следва да бъдат отпускани в съответствие със законодателството на компетентната държава.
9. Две или повече държави-членки, или компетентните органи на тези държави-членки, могат, след получаване на становището на Административната комисия, да договарят други разпоредби за прилагане.
Прилагане на разпоредбите на член 20 от регламента
Член 19
Особени разпоредби за погранични работници и членове на техните семейства
В случай на погранични работници или на членове на техните семейства, могат да се изписват лекарствени средства, превръзки, очила и малки устройства и да се извършват лабораторни анализи и изследвания само на територията на държавата-членка, в която те са предписани или препоръчани, в съответствие с разпоредбите на законодателството на тази държава-членка.
Прилагане на разпоредбите на член 22 от регламента
Член 20
Обезщетения в натура в случай на престой в държава-членка, различна от компетентната държава - Специална хипотеза на работници, командировани другаде, и на работници, заети в международния транспорт, и членове на техните семейства
1. За да получава обезщетения в натура за себе си или за членовете на неговото семейство, които го придружават по време на командировка, работник, който е включен в приложното поле на член 14, параграф 1, алинея а), i) или параграф 2, алинея а) от регламента, представя в институцията по място на престой удостоверението, посочено в член 11 от регламента за прилагане. Работник, който е представил такова удостоверение, се приема, че отговаря на условията за придобиване на правото на обезщетения в натура.
2. За да получава обезщетения в натура за себе си или за придружаващите го членове на неговото семейство, работник в международния транспорт, който е включен в приложното поле на член 14, параграф 2, алинея б) от регламента, и който в хода на своята заетост отива на територията на държава-членка, различна от компетентната държава, възможно най-бързо представя на институцията по място на престой специално заявление, издадено от неговия работодател или негов представител през текущия календарен месец или през двата календарни месеца, предхождащи датата на подаване. В това заявление по-специално се посочва датата, от която работникът е нает от въпросния работодател, и името и адреса на компетентната институция; все пак, ако съгласно законодателството на компетентната държава от работодателя не се изисква да знае коя е компетентната институция, работникът писмено съобщава името и адреса на тази институция при подаване на завереното си заявление до институцията по място на престой. Работник, който е представил такова заявление, се приема, че отговаря на условията за придобиване на правото на обезщетения в натура. Ако работник не е в състояние да се свърже с институцията по място на престой преди да получи медицинско лечение, независимо от това той получава такова лечение при представяне на посоченото заявление все едно, че е осигурен в тази институция.
3. Институцията по място на престой в тридневен срок изпраща запитване до компетентната институция, дали съответното лице отговаря на условията за придобиване на право на обезщетения в натура. Институцията по място на престой предоставя обезщетенията в натура до получаването на отговор от компетентната институция, но в продължение на не повече от 30 дни.
4. Компетентната институция изпраща отговора си на институцията по място на престой в 10-дневен срок от получаване на запитването от тази институция. Ако отговорът е положителен, при необходимост, компетентната институция посочва максималния период, през който могат да се отпускат обезщетенията в натура съобразно прилаганото от нея законодателство, и институцията по място на престой продължава да предоставя въпросните обезщетения.
5. Вместо удостоверението или завереното заявление, предвидени съответно в параграфи 1 и 2, работниците, включени в приложното поле на посочените параграфи, може да представят на институцията по място на престой заявление, в което се посочва, че са изпълнени условията за придобиване на правото на обезщетения в натура. При необходимост, в това заявление, което се издава от компетентната институция, по-конкретно се посочва максималния период, през който могат да се отпускат обезщетения в натура, съгласно законодателството на компетентната държава. В такъв случай не се прилагат разпоредбите на параграфи 1, 2, 3 и 4.
6. Разпоредбите на член 17, параграфи 6, 7 и 9 от регламента за прилагане, се прилагат по аналогия.
7. Обезщетенията в натура, които се предоставят по силата на презумпцията по параграфи 1 или 2, се възстановяват съгласно разпоредбите на член 36, параграф 1 от регламента.
Член 21
Обезщетения в натура в случай на престой в държава-членка, различна от компетентната държава - Работници, освен включените в приложното поле на член 20 от регламента за прилагане
1. За да получава обезщетения в натура съгласно член 22, параграф 1, алинея а), i) от регламента, освен в случай, посочен в член 20 от регламента за прилагане, работник представя на институцията по място на престой заявление, в което се посочва, че лицето има право на обезщетения в натура. При необходимост, в това заявление, което се издава от компетентната институция по искане на заинтересованото лице, по възможност преди да напусне територията на държавата-членка, в която пребивава, по-конкретно, по целесъобразност, се посочва максималния период, през който могат да се отпускат обезщетения в натура съгласно законодателството на компетентната държава. Ако работникът не представи посоченото заверено заявление, институцията по място на престой го получава директно от компетентната институция.
2. Разпоредбите на член 17, параграфи 6, 7 и 9 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия.
Член 22
Обезщетения в натура за работници, които сменят пребиваването си или се завръщат в страната си на пребиваване, и за работници, които са получили разрешение да отидат в друга държава-членка с цел медицинско лечение
1. За да получава обезщетения в натура съгласно член 22, параграф 1, алинея б), i) от регламента, работникът представя на институцията по място на пребиваване заверено заявление, че има право да продължава да получава въпросните обезщетения. При необходимост, в това заверено заявление, което се издава от компетентната институция, по-конкретно се посочва максималния период, през който могат да продължават да се отпускат такива обезщетения съгласно разпоредбите от законодателството на компетентната държава. По искане на заинтересованото лице, завереното заявление може да се издаде след неговото отпътуване, ако поради форсмажорни обстоятелства същото не може да се изготви преди това.
2. Разпоредбите на член 17, параграфи 6, 7 и 9 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия по отношение на разпоредбите за обезщетения в натура в случая, посочен в член 22, параграф 1, алинея в), i) от регламента.
Член 23
Обезщетения в натура за членове на семейството
Разпоредбите на членове 21 или 22 от регламента за прилагане, в зависимост от случая, се прилагат по аналогия по отношение на отпускането на обезщетения в натура на членове на семейството, в съответствие с предвиденото в член 23, параграф 3 от регламента.
Член 24
Парични обезщетения за работници в случай на престой в държава-членка, различна от компетентната държава
Разпоредбите на член 18 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия по отношение на получаването на парични обезщетения съгласно член 22, параграф 1, алинея а), ii) от регламента. Въпреки това, без да се нарушава изискването за представяне на удостоверение за неработоспособност, работникът, който има престой на територията на държава-членка, без да упражнява там никаква професионална или търговска дейност, не е длъжен да представя уведомлението за преустановяване на работа, посочено в член 18, параграф 1 от регламента за прилагане.
Прилагане на разпоредбите на член 23, параграф 3 от регламента
Член 25
Заверено заявление за членовете на семейството, които следва да се вземат предвид при изчисляването на парични обезщетения
1. За да получава обезщетения в съответствие с разпоредбите на член 23, параграф 3 от регламента, работникът представя на компетентната институция заверено заявление за членовете на семейството му, които пребивават на територията на държава-членка, различна от тази, в която се намира посочената институция.
2. Това заверено заявление се издава от институцията по място на пребиваване на членовете на семейството.
То важи 12 месеца от датата на издаването му. То може да бъде подновявано, като в такъв случай същото ще бъде валидно от датата на подновяването му.
Работникът незабавно уведомява компетентната институция за настъпването на всяко обстоятелство, което налага изменение на въпросното заверено заявление. Това изменение влиза в сила от датата на настъпване на обстоятелството.
3. Вместо завереното заявление, предвидено в параграф 1, компетентната институция може да изисква от работника да представи актуални документи за гражданско състояние във връзка с членовете на семейството му, които пребивават на територията на държава-членка, различна от тази, в която се намира посочената институция.
Прилагане на разпоредбите на член 25, параграф 1 от регламента
Член 26
Обезщетения за безработни лица, които отиват в държава-членка, различна от компетентната държава, за да търсят заетост там
1. За да получава парични обезщетения и обезщетения в натура съгласно член 25, параграф 1 от регламента, за себе си и за членовете на своето семейство, безработното лице представя на институцията за осигуряване за болест на мястото, където е отишло, заверено заявление, което преди отпътуването си същото е изискало от компетентната институция за осигуряване за болест. Ако безработното лице не представи въпросното заверено заявление, институцията на мястото, където е отишло лицето, го получава от компетентната институция.
Това заверено заявление трябва да удостоверява наличието на право на посочените обезщетения при условията, определени в член 69, параграф 1, алинея а) от регламента; в него трябва да се посочва срока на действие на това право, като се отчитат разпоредбите на член 69, параграф 1, алинея в) от регламента; и да се посочва размера на паричните обезщетения, които следва да се предоставят, по целесъобразност, под формата на осигуровка за болест през гореспоменатия период в случай на неработоспособност или постъпване в болница.
2. Институцията за осигуряване за безработица на мястото, където е отишло безработното лице, удостоверява върху екземпляр от завереното заявление, посочено в член 83 от регламента за прилагане, който се изпраща на институцията за осигуряване за болест на същото място, че са изпълнени условията, определени в член 69, параграф 1, алинея б) от регламента, и посочва датата, от която безработното лице получава обезщетения за осигуряване за безработица за сметка на компетентната институция.
Това заверено заявление важи за срока, определен в член 69, параграф 1, алинея в) от регламента, докато се изпълняват условията. Институцията за осигуряване за безработица на мястото, където е отишло безработното лице, в тридневен срок информира посочената институция за осигуряване за болест, ако условията престанат да бъдат удовлетворени.
3. Разпоредбите на член 17, параграфи 6 и 7 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия.
Прилагане на разпоредбите на член 25, параграф 3 от регламента
Член 27
Обезщетения в натура за членове на семейството на безработни лица в случай на пребиваване в държава-членка, различна от компетентната държава
Разпоредбите на член 17 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия по отношение на отпускането на обезщетения в натура на членовете на семейството на безработни лица, когато въпросните членове на семейството пребивават на територията на държава-членка, различна от компетентната държава. При регистрирането на членовете на семейството на безработни лица, които получават обезщетения съгласно член 69, параграф 1 от регламента, трябва да се представи завереното заявление, посочено в член 26, параграф 1 от регламента за прилагане. Това заверено заявление важи за периода от време, през който могат да се отпускат обезщетенията съгласно член 69, параграф 1 от регламента.
Прилагане на разпоредбите на член 26 от регламента
Член 28
Обезщетения в натура за лица, претендиращи пенсия и за членове на техните семейства
1. Съгласно разпоредбите на член 26, параграф 1 от регламента, за да получава обезщетения в натура на територията на държавата-членка, в която пребивава, лице, което претендира пенсия и членовете на неговото семейство се регистрират в институцията по място на пребиваване, като представят заверено заявление, че съгласно законодателството на друга държава-членка лицето има право на посочените обезщетения за себе си и за членовете на неговото семейство. Това заверено заявление се издава от институцията на въпросната друга държава-членка, която отговаря за обезщетенията в натура.
2. Институцията по място на пребиваване информира институцията, която е издала завереното заявление, за всяка извършена регистрация в съответствие с разпоредбите на параграф 1.
Прилагане на разпоредбите на член 28 от регламента
Член 29
Обезщетения в натура за пенсионери и членове на техните семейства, които не пребивават в държава-членка, съгласно чието законодателство те имат право на обезщетения
1. Съгласно член 28, параграф 1 от регламента, за да получава обезщетения в натура на територията на държавата-членка, в която пребивава, пенсионер и членовете на неговото семейство се регистрират в институцията по място на пребиваване, като представят заверено заявление, удостоверяващо, че пенсионерът има право на посочените обезщетения за себе си и за членовете на неговото семейство съгласно законодателството или едно от законодателствата, според които се дължи пенсия.
2. Това заверено заявление се издава по искане на пенсионера от институцията или една от институциите, които отговарят за изплащането на пенсията, или по целесъобразност, от институцията, която е оправомощена да определя правото на обезщетения в натура, веднага щом пенсионерът отговаря на условията за придобиване на право на такива обезщетения. Ако пенсионерът не представи завереното заявление, институцията по място на пребиваване го получава директно от институцията или институциите, които отговарят за изплащането на пенсията, или по целесъобразност, от институцията, която е оправомощена да издава такова заверено заявление. Докато чака да получи това заверено заявление, институцията по място на пребиваване може, въз основа на приетите от нея документи с доказателствена стойност, временно да регистрира пенсионера и членовете на неговото семейство. Тази регистрация не се прилага от институцията, която отговаря за изплащането на обезщетения в натура, докато институцията по място на пребиваване е издала предвиденото в параграф 1 заверено заявление.
3. Институцията по място на пребиваване информира институцията, която е издала предвиденото в параграф 2 заверено заявление, за всяка извършена регистрация в съответствие с разпоредбите на посочения параграф.
4. При подаване на молба за обезщетения в натура пенсионерът трябва да докаже на институцията по място на пребиваване, чрез разписката или извлечение от паричен превод за последното извършено плащане, че той продължава да има право на пенсия.
5. Пенсионерът или членовете на неговото семейство информират институцията по място на пребиваване за всяка промяна в положението им, която би повлияла на правото им на обезщетения в натура, по-специално за всяко спиране или отнемане на пенсията и за всяка промяна на пребиваването им. Институциите, които отговарят за пенсията, също информират институцията по място на пребиваване на пенсионера за всяка такава промяна.
6. Административната комисия определя, доколкото е необходимо, процедурата за определяне на институцията, за чиято сметка са разходите за изплащането на обезщетения в натура в случая, посочен в член 28, параграф 2, алинея б) от регламента.
Прилагане на разпоредбите на член 29 от регламента
Член 30
Обезщетения в натура за членове на семейството, които пребивават в държава-членка, различна от държавата, в която пребивава пенсионерът
1. Съгласно разпоредбите на член 29, параграф 1 от регламента, за да получават обезщетения в натура на територията на държавата-членка, в която пребивават, членовете на семейството се регистрират в институцията по мястото на пребиваване, като подават документите с доказателствена стойност, които се изискват от прилаганото от тази институция законодателство за отпускането на такива обезщетения на членове на семейството на пенсионер, заедно със заверено заявление, че пенсионерът има право на обезщетения в натура за себе си и за членовете на неговото семейство. Това заверено заявление, което се издава от институцията по място на пребиваване на пенсионера, важи докато институцията по място на пребиваване на членовете на неговото семейство не бъде уведомена за анулирането му. Въпреки това, когато посоченото заверено заявление е издадено от френска институция, то важи само за срок от една година след датата на издаването му и трябва да се подновява ежегодно.
2. При подаване на молба за обезщетения в натура членовете на семейството представят на институцията по мястото на пребиваването им завереното заявление, посочено в параграф 1, ако прилаганото от тази институция законодателство предвижда такава молба да се придружава от доказателства за наличие на право на пенсия.
3. Институцията по място на пребиваване на пенсионера информира институцията по място на пребиваване на членовете на семейството за спирането или отнемането на пенсията, както и за всяка промяна на пребиваването на пенсионера. Институцията по място на пребиваване на членовете на семейството може по всяко време да изисква от институцията по място на пребиваване на пенсионера да ѝ предоставя всякаква информация относно правото на обезщетения в натура.
4. Членовете на семейството информират институцията по мястото на тяхното пребиваване за всяка промяна в положението им, която има вероятност да промени правото им на обезщетения в натура, по-специално за всяка промяна на пребиваването.
Прилагане на разпоредбите на член 31 от регламента
Член 31
Обезщетения в натура за пенсионери и членове на техните семейства, които имат престой в държава-членка, различна от държавата на тяхното пребиваване
1. За да получава обезщетения в натура съгласно член 31 от регламента, пенсионер представя пред институцията по място на престой заверено заявление, че има право на такива обезщетения. По целесъобразност, в това заверено заявление, което се издава от институцията по място на пребиваване на пенсионера, по възможност преди той да напусне територията на държавата-членка, в която пребивава, по-конкретно се посочва максималния период, през който могат да се отпускат обезщетения в натура съгласно законодателството на тази държава-членка. Ако пенсионерът не представи въпросното заверено заявление, институцията по място на престой го получава директно от институцията по място на пребиваване.
2. Разпоредбите на член 17, параграфи 6, 7 и 9 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия. В такъв случай, институцията по място на пребиваване на пенсионера се счита за компетентна институция.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия по отношение на отпускането на обезщетения в натура на членовете на семейството, включени в приложното поле на член 31 от регламента.
Прилагане на разпоредбите на член 35, параграф 1 от регламента
Член 32
Институции, в които работниците в мини и сходни предприятия и членовете на техните семейства могат да подават молби, когато имат престой или пребивават в държава-членка, различна от компетентната държава
1. В случаите, посочени в член 35, параграф 1 от регламента, и когато в страната на престой или пребиваване предвидените обезщетения по схемата за здравно осигуряване или осигуряване за майчинство за работници, извършващи физически труд в стоманодобивната промишленост, са еднакви с предвидените обезщетения по специалната схема за работниците в мини и сходни предприятия, работниците, които спадат към последната категория, и членовете на техните семейства могат да подават молби в най-близката институция, посочена в приложение 3 към регламента за прилагане, намираща се на територията на държавата-членка, в която имат престой или пребивават, дори и ако последната е институция по приложимата схема за работници, извършващи труд в стоманодобивната промишленост, която в такъв случай предоставя тези обезщетения.
2. Когато предвидените обезщетения по специалната схема за работниците в мини и сходни предприятия са по-благоприятни, такива работници или членовете на техните семейства имат право да избират да подават молби или в институцията, която отговаря за прилагането на тази схема, или в най-близката институция на територията на държавата-членка, в която те имат престой или пребивават, която прилага схемата за работниците в стоманодобивната промишленост. В последния случай, въпросната институция обръща внимание на съответното лице на факта, че при подаване на молба до институцията, която отговаря за прилагането на гореспоменатата специална схема, то ще получава по-благоприятни обезщетения; освен това, тя трябва да го информира за името и адреса на тази институция.
Прилагане на разпоредбите на член 35, параграф 3 от регламента
Член 33
Отчитане на периода, през който вече са предоставяни обезщетения от институцията на друга държава-членка
С цел прилагане на разпоредбите на член 35, параграф 3 от регламента, институцията на държава-членка, която следва да предоставя обезщетения, може да изисква от институцията на друга държава-членка да ѝ предостави информация за периода, през който последната институция вече е предоставяла обезщетения за същия случай на болест или майчинство.
Възстановяване от компетентната институция на една държава-членка на извършените разходи по време на престой в друга държава-членка
Член 34
1. Ако по време на престоя на работника в държава-членка, различна от компетентната държава, е невъзможно да се изпълнят формалностите, предвидени в член 20, параграфи 1, 2 и 5 и членове 21, 23 и 31 от регламента за прилагане, при подаване на молба от съответното лице, разходите му се възстановяват от компетентната институция по място на престой.
2. По искане на компетентната институция, институцията по място на престой ѝ предоставя цялата необходима информация за тези ставки.
ГЛАВА 3
ИНВАЛИДНОСТ, СТАРОСТ И СМЪРТ (ПЕНСИИ)
Подаване и проучване на заявления за обезщетения
Член 35
Заявления за обезщетения за инвалидност, когато работникът е бил осигурен само съгласно законодателството, посочено в приложение III към регламента, и в случая, посочен в член 40, параграф 2 от регламента
1. За да получава обезщетения съгласно членове 37, 38 и 39 от регламента, включително в случаите, посочени в член 40, параграф 2, член 42, параграфи 1 и 2 от регламента, работник подава заявление или до институцията на държавата-членка, на чието законодателство е бил субект при настъпване на неработоспособността, последвана от инвалидност, или на увеличаването на степента на инвалидност, или до институцията по място на пребиваване, която след това изпраща заявлението на първата институция, като посочва датата, на която същото е подадено; тази дата се счита за дата на подаване на заявлението пред първата институция. Въпреки това, ако са били отпускани парични обезщетения за здравно осигуряване, по целесъобразност, датата, на която е прекратено отпускането на тези обезщетения, трябва да се счита за дата на подаване на заявлението за пенсия.
2. В случая, посочен в член 41, параграф 1, алинея б) от регламента, институцията, в която последно е било осигурено лицето, претендиращо обезщетение, уведомява институцията, която първоначално е отговаряла за изплащането на обезщетенията, за размера и датата, от която следва да се отпускат дължимите обезщетения съгласно прилаганото от нея законодателство. Считано от тази дата, дължимите обезщетения преди увеличаването на степента на инвалидност се анулират или намаляват до размер, който не надвишава добавката, посочена в член 41, параграф 1, алинея в) от регламента.
3. Разпоредбите на параграф 2 не се прилагат в случая, посочен в член 41, параграф 1, алинея г) от регламента. В този случай институцията, в която последно е било осигурено лицето, претендиращо обезщетение, се обръща към холандската институция за установяване на дължимия от тази институция размер.
Член 36
Заявления за обезщетения за старост и обезщетения на преживял съпруг (без обезщетения за сираци) и обезщетения за инвалидност в случаи, които не са посочени в член 35 от регламента за прилагане
1. За да получава обезщетения съгласно разпоредбите на членове 40 до 51 от регламента, освен в случаите, посочени в член 35 от регламента за прилагане, съответното лице подава заявление до институцията по място на пребиваване съобразно предвидения за това ред от прилаганото от тази институция законодателство. Ако работникът не е завършил осигурителни периоди съгласно това законодателство, институцията по място на пребиваване препраща заявлението до институцията на държавата-членка, на чието законодателство лицето, претендиращо обезщетение, е било последно субект, като посочва датата на подаване на заявлението. Тази дата се счита за дата на подаване на заявлението до последно посочената институция.
2. Когато лице, претендиращо обезщетение, пребивава на територията на държава-членка, според законодателството на която работникът не е завършил осигурителни периоди, той може да изпрати заявлението си до институцията на държавата-членка, на чието законодателство той последно е бил субект.
3. Когато лице, претендиращо обезщетение, пребивава на територията на държава, която не е държава-членка, той подава заявлението си до компетентната институция на държавата-членка, на чието законодателство работникът последно е бил субект.
Ако лицето, претендиращо обезщетени, подаде заявлението си до институцията на държавата-членка, чийто гражданин е, последната препраща заявлението на компетентната институция.
4. Заявление за обезщетения, което е изпратено до институцията на една държава-членка, автоматично предполага едновременното отпускане на обезщетения съгласно законодателството на всички въпросни държави-членки, на чиито условия отговаря лицето, претендиращо обезщетение, освен когато съгласно разпоредбите на член 44, параграф 2 от регламента лицето, претендиращо обезщетение, иска отлагане на всички обезщетения за старост, на които би имал право съгласно законодателството на една или повече държави-членки.
Член 37
Документи и информация, които следва да съпътстват заявленията за обезщетения, посочени в член 36 от регламента за прилагане
Подаването на заявленията, посочени в член 36 от регламента за прилагане, се подчинява на следните правила:
а)
към заявлението се прилагат необходимите оправдателни документи, а самото заявление трябва да се подаде по образеца, предвиден от законодателството:
i)
на държавата-членка, на чиято територия пребивава заявителят, в случая, посочен в член 36, параграф 1;
ii)
на държавата-членка, чийто субект последно е бил работникът, в случаите, предвидени в член 36, параграфи 2 и 3;
б)
точността на предоставената от лицето, претендиращо обезщетение, информация трябва да се установи чрез приложени към заявлението официални документи или да се потвърди от компетентните органи на държавата-членка, на чиято територия пребивава лицето, претендиращо обезщетение;
в)
лицето, претендиращо обезщетение, трябва да посочи, доколкото е възможно, институцията или институциите, които отговарят за осигуряването за инвалидност, старост или смърт (пенсии) на която и да е държава-членка, в която работникът е бил осигурен, или работодателя или работодателите, за които той е работил на територията на която и да е държава-членка, чрез представяне на всички евентуално притежавани от него удостоверения за заетост;
г)
ако, съгласно разпоредбите на член 44, параграф 2 от регламента, лицето, претендиращо обезщетение, иска да се отложи отпускането на всякакви обезщетения за старост, на които евентуално има право съгласно законодателството на една или повече държави-членки, той трябва да посочи законодателството, съгласно което претендира обезщетения.
Член 38
Заверени заявления за членовете на семейството, които следва да се вземат предвид при установяване на размера на обезщетението
1. За да получава обезщетения съгласно разпоредбите на член 39, параграф 4 или член 47, параграф 3 от регламента, лицето, претендиращо обезщетение, трябва да представи заверено заявление за членовете на семейството си, без децата, които пребивават на територията на държава-членка, различна от тази, в която се намира институцията, която отговаря за отпускането на обезщетения.
Това заверено заявление се издава от институцията за здравно осигуряване по място на пребиваване на членовете на семейството или от друга институция, определена от компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия същите пребивават. Разпоредбите на втора и трета алинея на член 25, параграф 2 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия.
Вместо завереното заявление, предвидено в първа алинея, институцията, която отговаря за отпускането на обезщетения, може да изисква от лицето, претендиращо обезщетение да представи актуални документи за гражданско състояние за членовете на семейството му, без децата, които пребивават на територията на държава-членка, различна от тази, в която се намира посочената институция.
2. В случая по параграф 1, ако прилаганото от съответната институция законодателство изисква членовете на семейството да живеят под един покрив с пенсионера, фактът, че въпросните членове на семейството, които не отговарят на това условие, но въпреки всичко са главно на издръжка на лицето, претендиращо обезщетение, се установява чрез документи, доказващи, че горното лице им изпраща редовно част от своите доходи.
Член 39
Проучване на заявления за обезщетения за инвалидност, когато работникът е бил осигурен само съгласно законодателствата, посочени в приложение III към регламента
1. Ако работникът е подал заявление за обезщетения за инвалидност и институцията установи, че се прилагат разпоредбите на член 37, параграф 1 от регламента, при необходимост тази институция получава от институцията, при която последно е било осигурено заинтересованото лице, заверено заявление за завършените от него осигурителни периоди съгласно прилаганото от последнопосочената институция законодателство.
2. Когато, с оглед удовлетворяване на условията на законодателството на компетентната държава, е необходимо да се вземат предвид преди това завършени осигурителни периоди съгласно законодателството на която и да е друга държава-членка, разпоредбите на параграф 1 се прилагат по аналогия.
3. В случая, посочен в член 39, параграф 3 от регламента, институцията, която е проучила случая на лицето, претендиращо обезщетение, изпраща преписката му на институцията, при която съответното лице последно е било осигурено.
4. Разпоредбите на членове 41-50 от регламента за прилагане не се прилагат за проучването на заявленията, посочени в параграфи 1, 2 и 3.
Член 40
Определяне на степента на инвалидност
За да определи степента на инвалидност, институцията на държавата-членка взема под внимание получените от институцията на всяка друга държава-членка документи и медицински доклади, както и информация от административно естество. Въпреки това, всяка институция си запазва правото да изисква лицето, претендиращо обезщетение, да бъде прегледано от лекар по неин избор, освен в случаите, когато се прилагат разпоредбите на член 40, параграф 3 от регламента.
Проучване на заявления за обезщетения за инвалидност, старост и за преживели наследници в случаите, посочени в член 36 от регламента за прилагане
Член 41
Определяне на проучващата институция
1. Заявленията за обезщетения се проучват от институцията, наричана по-нататък „проучващата институция“, до която са изпратени или препратени в съответствие с разпоредбите на член 36 от регламента за прилагане.
2. Проучващата институция незабавно уведомява чрез специален формуляр всички заинтересовани институции за подадените заявления за обезщетения така, че заявленията да могат едновременно и незабавно да се проучват от всички тези институции.
Член 42
Формуляри, които следва да се използват за проучването на заявления за обезщетения
1. При проучването на заявления за обезщетения проучващата институция използва формуляр, който по-специално ще включва заявление и обобщена справка за завършените от работника осигурителни периоди съгласно законодателството на съответната държава-членка.
2. Когато се препращат до институцията на всяка друга държава-членка, тези формуляри играят ролята на оправдателни документи.
Член 43
Процедура, която заинтересована институция трябва да следва при проучването на заявление
1. Проучващата институция вписва във формуляра, предвиден в член 42, параграф 1 от регламента за прилагане, завършените осигурителни периоди съгласно прилаганото от нея законодателство и изпраща екземпляр от този формуляр до институцията, която отговаря за осигуряването за инвалидност, старост или смърт (пенсии) на която и да е държава-членка, в която работникът е бил осигурен, като по целесъобразност, прилага всички евентуално представени от лицето, претендиращо обезщетение, удостоверения за заетост.
2. Когато участва само една друга институция, тази институция попълва въпросния формуляр, в който посочва:
а)
завършените осигурителни периоди съгласно прилаганото от нея законодателство;
б)
размера на обезщетението, за което заявителят може да претендира само по отношение на тези осигурителни периоди;
в)
теоретичния размер и действителния размер на обезщетенията, изчислени в съответствие с разпоредбите на член 46, параграф 2 от регламента.
Така попълненият формуляр се връща на проучващата институция.
Ако, при отчитане само на завършените осигурителни периоди съгласно прилаганото законодателство от институцията на втората държава-членка, се придобива право на обезщетения, и ако размерът на обезщетението, съответстващо на тези периоди, може веднага да се определи, като се има предвид, че процедурата по изчисляване, предвидена в алинея в), изисква значително по-дълъг период от време, формулярът се връща на проучващата институция, заедно с информацията, посочена в алинеи а) и б); информацията, посочена в алинея в), се изпраща възможно най-бързо на проучващата институция.
3. Ако в процеса участват две или повече други институции, всяка от тези институции попълва въпросния формуляр, като посочва завършените осигурителни периоди съгласно прилаганото от нея законодателство и връща формуляра на проучващата институция.
Ако, при отчитане само на завършените осигурителни периоди съгласно прилаганото законодателство от една или повече от тези институции, се придобива право на обезщетения, и ако размерът на обезщетението, съответстващо на тези периоди, може веднага да се определи, проучващата институция едновременно се уведомява за този размер и за осигурителните периоди; ако определянето на посочения размер предполага известно забавяне, проучващата институция се уведомява за този размер веднага, след като той бъде определен.
При получаване на всички формуляри, предоставящи информация за осигурителните периоди, и по целесъобразност, за дължимата сума или суми съгласно законодателството на една или повече от заинтересованите държави-членки, проучващата институция изпраща екземпляр от така попълнените формуляри до всяка от заинтересованите институции; всяка такава институция посочва върху тях теоретичния размер и действителния размер на обезщетенията, изчислени в съответствие с разпоредбите на член 46, параграф 2 от регламента, след което връща формуляра на проучващата институция.
4. Веднага, щом проучващата институция, след като е получила информацията, посочена в параграфи 2 или 3, установи, че следва да се приложат разпоредбите на член 40, параграф 2 или член 48, параграфи 2 или 3 от регламента, тя съответно информира за това останалите заинтересовани институции.
5. В случая, предвиден в член 37, алинея г) от регламента за прилагане, институциите на държавите-членки, на чието законодателство лицето, претендиращо обезщетение, е било субект, но пред които е подало молба за отлагане на отпускането на обезщетенията, вписват във формуляра, предвиден в член 42, параграф 1 от регламента за прилагане, само завършените от лицето, претендиращо обезщетение, осигурителни периоди съгласно прилаганото от тях законодателство.
Член 44
Институция, която е оправомощена да взема решение за степента на инвалидност
1. Съобразно разпоредбите на параграфи 2 и 3, проучващата институция е единствено оправомощена да взема решението по член 40, параграф 3 от регламента относно степента на инвалидност на лицето, претендиращо обезщетение. Тя взема такова решение веднага, щом е в състояние да определи, дали, след като по целесъобразност бъдат взети предвид разпоредбите на член 45 от регламента, са изпълнени определените от прилаганото от нея законодателство условия за придобиване на право на обезщетения. Тя незабавно уведомява за такова решение другите заинтересовани институции.
2. Ако, след като бъдат взети предвид разпоредбите на член 45 от регламента, не са изпълнени другите условия за придобиване на право на обезщетения, освен тези, които са свързани със степента на инвалидност, определени от прилаганото от проучващата институция законодателство, тази институция незабавно уведомява компетентната институция за инвалидност на другата държава-членка, на чието законодателство работникът последно е бил субект.
Тази институция, ако са изпълнени определените от прилаганото от нея законодателство условия за придобиване на право на обезщетения, е оправомощена да взема решения относно степента на инвалидност на лицето, претендиращо обезщетение; тя незабавно уведомява за решението си другите заинтересовани институции.
3. При необходимост, въпросът може при същите условия да се отнесе обратно до компетентната институция за инвалидност на държавата-членка, на чието законодателство работникът е бил субект първо.
Член 45
Условно изплащане на обезщетения и авансово изплащане на обезщетения
1. Ако проучващата институция установи, че лицето, претендиращо обезщетение, има право на обезщетения съгласно прилаганото от нея законодателство, без да e необходимо да се вземат предвид завършените осигурителни периоди съгласно законодателството на други държави-членки, тя незабавно изплаща тези обезщетения условно.
2. Ако заявителят няма право на обезщетения съгласно параграф 1, но от предоставената информация на проучващата институция съгласно разпоредбите на член 43, параграфи 2 или 3 от регламента за прилагане личи, че се придобива право на обезщетения съгласно законодателството на друга държава-членка, като се вземат предвид само завършените осигурителни периоди съгласно това законодателство, институцията, която прилага въпросното законодателство, условно изплаща обезщетенията веднага, след като проучващата институция я информира за това нейно задължение.
3. Ако в случая, посочен в параграф 2, се придобива право на обезщетения съгласно законодателството на повече от една държава-членка, като се вземат предвид само завършените осигурителни периоди съгласно всяко едно от тези законодателства, отговорна за условното изплащане на обезщетенията е институцията, която първа е информирала проучващата институция за наличието на такова право; проучващата институция е длъжна да информира останалите заинтересовани институции.
4. Институцията, която трябва да изплаща обезщетенията съгласно разпоредбите на параграфи 1, 2 или 3, незабавно информира лицето, претендиращо обезщетение, като изрично му обръща внимание, че предприетата мярка има условен характер и не подлежи на обжалване.
5. Ако на лицето, претендиращо обезщетение, не се дължи никакво условно обезщетение съгласно разпоредбите на параграфи 1, 2 или 3, но от получената информация личи, че се придобива право съгласно разпоредбите на член 46, параграф 2 от регламента, проучващата институция му изплаща подходящ, подлежащ на възстановяване, аванс, чийто размер е възможно най-близък до сумата, която вероятно ще му бъде отпусната съгласно разпоредбите на член 46, параграф 2 от регламента.
6. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки могат да се споразумеят да прилагат други методи за условно изплащане на обезщетения в случаите, когато са заинтересовани само институциите на тези държави.
Административната комисия се уведомява за всички такива споразумения, сключени по този въпрос.
Член 46
Изчисляване на обезщетения в случай на натрупване на осигурителни периоди
1. За изчисляването на теоретичния и действителния размер на обезщетенията в съответствие с разпоредбите на член 46, параграф 2, алинеи а) и б) от регламента, се прилагат правилата, предвидени в член 15, параграф 1, алинеи б), в) и г) от регламента за прилагане.
Така изчислената действителна сума се увеличава със сумата, която съответства на периодите на доброволно или продължено осигуряване по избор и се определя в съответствие със законодателството, съгласно което тези осигурителните периоди са завършени.
2. За целите на член 46, параграф 3 от регламента сумите на обезщетението, съответстващи на периодите на доброволно или продължено осигуряване по избор, не се вземат предвид.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия в случай на допълващо осигуряване по избор, посочено във втора алинея на член 15, параграф 3 от регламента.
За целите на германското законодателство, вноските, които не се вземат предвид по член 15, параграф 1, алинея б) от регламента за прилагане, се вземат предвид при изчисляването на допълнителните суми на допълващото осигуряване по избор. Параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия.
Член 47
Окончателно изчисляване на сумата на дължимите обезщетения от институциите, прилагащи член 46, параграф 3 от регламента
В случая, посочен във втора алинея на член 46, параграф 3 от регламента, проучващата институция изчислява и информира всички заинтересовани институции за окончателния размер на обезщетенията, които всяка институция трябва да отпусне.
Член 48
Уведомяване на лицето, претендиращо обезщетение за решенията на институциите
1. Окончателните решения, взети от всяка от заинтересованите институции, вземайки предвид, когато е необходимо, уведомяването, посочено в член 47 от регламента за прилагане, се изпращат на проучващата институция. Всяко решение трябва да определи правните средства за защита и разрешените срокове за обжалване, предвидени в съответното законодателство.
След като бъдат получени всички тези решения, проучващата институция ги съобщава на лицето, претендиращо обезщетение, на неговия собствен език посредством обобщено заявление, към което се прилагат горепосочените решения. Допустимите срокове за обжалване започват да текат едва от датата на получаване на обобщеното заявление от лицето, претендиращо обезщетение.
2. При изпращане на лицето, претендиращо обезщетение, на обобщеното заявление, предвидено в параграф 1, проучващата институция същевременно изпраща екземпляр до всяка от заинтересованите институции, към който прилага екземпляр от решенията на другите институции.
Член 49
Преизчисляване на обезщетения
1. Разпоредбите на членове 45 и 47 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия за прилагането на член 49, параграфи 2 и 3 и член 51, параграф 2 от регламента.
2. В случай на преизчисляване, отнемане или спиране на обезщетение, институцията, която е взела това решение, трябва незабавно да уведоми за това заинтересованото лице и всяка институция, в която заинтересованото лице има установено право на обезщетение, ако е необходимо, чрез посредничеството на проучващата институция. Решението трябва да определи правните средства за защита и разрешените срокове за обжалване, предвидени от съответното законодателство. Сроковете за обжалване започват да текат единствено от датата на получаване на решението от заинтересованото лице.
Член 50
Мерки за ускоряване на отпускането на обезщетения
1.
а)
i)
Когато работник, който е гражданин на една държава-членка, стане субект на законодателството на друга държава-членка, компетентната институция за пенсиите на последната държава-членка с помощта на всички средства, с които разполага в момента на регистрирането на съответния работник, изпраща на органа, определен от компетентния орган на същата държава-членка (страна на заетост), цялата информация за установяване на самоличността на работника, датата на встъпване в отношения на заетост и името на споменатата компетентна институция и определения от тази институция осигурителен номер;
ii)
освен това, компетентната институция, посочена в подточка i), доколкото е възможно, изпраща също на органа, определен в съответствие с разпоредбите на подточка i), всякаква друга информация, която може да улесни и ускори финалното отпускане на пенсиите;
iii)
такава информация се изпраща, при определените от Административната комисия условия, на органа, който е определен от компетентния орган на съответната държава-членка;
iv)
за прилагането на разпоредбите на подточки i), ii) и iii), лицата без гражданство и бежанците се считат за граждани на държавата-членка, на чието законодателство първо са били субекти;
б)
по искане на работника или на институцията, в която той понастоящем е осигурен, съответните институции изготвят осигурителна справка за него най-късно една година преди датата, на която лицето ще достигне пенсионна възраст.
2. Административната комисия определя начините за прилагане на разпоредбите на параграф 1.
Административни проверки и медицински прегледи
Член 51
1. Когато лице, което получава обезщетения, и по-конкретно:
а)
обезщетения за инвалидност;
б)
обезщетения за старост, които се отпускат в случай на неработоспособност;
в)
обезщетения за старост, които се отпускат на възрастни безработни лица;
г)
обезщетения за старост, които се отпускат в случай на преустановяване на професионална или търговска дейност;
д)
обезщетения за преживели лица, които се отпускат в случай на инвалидност или неработоспособност;
е)
обезщетения, които се отпускат при условие, че средствата за издръжка на получателя не надвишават определен таван,
има престой или пребивава на територията на държава-членка, различна от държавата, в която се намира институцията, която отговаря за изплащането, по искане на тази институция се извършват административни проверки и медицински прегледи от институцията по място на престой или място на пребиваване на получателя съобразно реда, определен от прилаганото от последно посочената институция законодателство. Въпреки това, институцията, която отговаря за изплащането, си запазва правото да подлага получателя на преглед от лекар по неин избор.
2. Ако се установи, че посоченият в параграф 1 получател е заето лице или има средства за издръжка, които надвишават определения таван, институцията по място на престой или място на пребиваване изпраща доклад на институцията, която отговаря за изплащането, и която е поискала извършването на проверката или прегледа. По-специално, в този доклад се посочва естеството на заетостта, размера на доходите или средствата, с които лицето е разполагало през последното завършено тримесечие, обичайно изплащаното възнаграждение в същата област на работник на същото ниво като заинтересованото лице в упражняваната от него професия преди да стане инвалид през референтен период, който се определя от институцията, която отговаря за изплащане на обезщетенията, и по целесъобразност, становището на медицински специалист относно здравословното състояние на съответното лице.
Член 52
Когато, след спиране на обезщетенията, които е получавало, заинтересованото лице възстанови правото си на обезщетения, докато пребивава на територията на държава-членка, различна от компетентната държава, заинтересованите институции взаимно си обменят цялата съответна информация с оглед възобновяване на предоставянето на въпросните обезщетения.
Изплащане на обезщетения
Член 53
Начин за изплащане на обезщетения
1. Ако институцията, която отговаря за плащанията в дадена държава-членка, не изплаща директно дължимите обезщетения на лицата, които имат право на обезщетения, и които пребивават на територията на друга държава-членка, по искане на институцията, която отговаря за плащанията, тези обезщетения се изплащат от органа за връзка на последната държава-членка или от институцията по място на пребиваване на въпросните лица, които имат право на обезщетения съобразно реда, предвиден в членове 54-58 от регламента за прилагане; ако институцията, която отговаря за плащанията, директно изплаща обезщетенията на лицата, които имат право на тях, тя уведомява за това институцията по място на пребиваване. Процедурата за изплащане, която трябва да се прилага от институциите на държавите-членки, е посочена в приложение 6.
2. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави могат да договарят други процедури за изплащането на обезщетения в случаите, когато компетентните институции на тези държави-членки са единствените заинтересовани институции. Административната комисия бива уведомена за всички сключени по този въпрос споразумения.
3. Разпоредбите на споразумения за изплащането на обезщетения, които се прилагат в деня преди влизането в сила на регламента, продължават да се прилагат при условие, че са изброени в приложение 5.
Член 54
Уведомяване на разплащателния орган за подробния график на подлежащите на извършване плащания
Институцията, която отговаря за изплащането на обезщетения, изпраща на органа за връзка на държавата-членка, на чиято територия пребивава лицето, което има право на обезщетения, или на институцията по място на пребиваване (двете наричани по-нататък „разплащателен орган“) подробен график за плащанията на подлежащите на извършване плащания, който следва да бъде получен от разплащателния орган не по-късно от 20 дни преди датата, на която стават дължими тези обезщетения.
Член 55
Плащане на дължими суми по сметката на разплащателния орган
1. Десет дни преди датата, на която обезщетенията стават дължими, институцията, която отговаря за изплащането, плаща необходимата сума за плащанията, посочени в графика, предвиден в член 54 от регламента за прилагане, във валутата на държавата-членка, на чиято територия се намира институцията. Плащането се извършва чрез националната банка или чрез друга банка на държавата-членка, на чиято територия се намира институцията, която отговаря за плащането, по открита сметка на името на националната банка или друга банка на държавата-членка, на чиято територия се намира разплащателният орган, в полза на този орган. Институцията, която отговаря за плащането, същевременно изпраща уведомление за плащането до разплащателния орган.
2. Банката, по чиято сметка е извършено плащането, кредитира разплащателния орган с обменната стойност на плащането във валутата на държавата-членка, на чиято територия се намира въпросният орган.
3. Наименованията и седалищата на банките, посочени в параграф 1, са изброени в приложение 7.
Член 56
Изплащане на дължими суми от разплащателния орган на лицата, които имат право на обезщетения
1. Плащанията, посочени в графика, предвиден в член 54 от регламента за прилагане, се изплащат на лицата, които имат право на обезщетения, от разплащателния орган от името на институцията, която отговоря за плащането. Такива плащания се извършват съобразно реда, определен от прилаганото от разплащателния орган законодателство.
2. Веднага, щом разплащателният орган или всеки друг определен орган узнае за обстоятелство, което дава основание за спиране или отнемане на обезщетения, той преустановява всички плащания. Същото важи и за случая, когато лицето, което има право на обезщетения, смени пребиваването си на територията на друга държава.
3. Разплащателният орган уведомява институцията, която отговаря за изплащането на обезщетения, за мотивите за всяко неизвършено плащане. При смърт на лицето, което има право на обезщетения или на неговия съпруг, или в случай на повторна женитба на овдовял съпруг/а, разплащателният орган уведомява посочената институция за датата, на която е настъпило такова събитие.
Член 57
Уреждане на сметки по отношение на плащането, посочено в член 56 от регламента за прилагане
1. Сметките по отношение на плащанията, посочени в член 56 от регламента за прилагане, се уреждат в края на всеки платежен период, за да се определят действително изплатените суми на лицата, които имат право на обезщетения или на техните законни или упълномощени представители, както и неизплатените суми.
2. Общата сума, изразена с цифри и думи във валутата на държавата-членка, на чиято територия се намира институцията, която отговаря за плащането, се заверява по отношение на съответствието ѝ с извършените от разплащателния орган плащания и се подписва от представител на този орган.
3. Разплащателният орган гарантира правилното извършване на така определените плащания.
4. Разликата между изплатените суми от институцията, която отговаря за изплащането, изразена във валутата на държавата-членка, на чиято територия се намира тази институция, и стойността, изразена в същата валута, на осчетоводените от разплащателния орган плащания се вписва срещу подлежащите впоследствие на изплащане суми по същата позиция от институцията, която отговаря за изплащането.
Член 58
Разходи, извършени при изплащането на обезщетения
Разплащателният орган може да си възстановява от получателите извършените разходи при изплащането на обезщетения, по-специално пощенски и банкови такси, при условията, които са предвидени от прилаганото от този орган законодателство.
Член 59
Уведомление за смяна на пребиваването на лицето, което има право на обезщетения
Когато лице, което има право на дължими обезщетения съгласно законодателството на една или повече държави-членки, сменя пребиваването си от територията на една държава на територията на друга държава, то уведомява за това институцията или институциите, които отговарят за изплащането на такива обезщетения, както и разплащателния орган.
ГЛАВА 4
ТРУДОВИ ЗЛОПОЛУКИ И ПРОФЕСИОНАЛНИ БОЛЕСТИ
Прилагане на разпоредбите на членове 52 и 53 от регламента
Член 60
Обезщетения в натура в случай на пребиваване в държава-членка, различна от компетентната държава
1. За да получава обезщетения в натура съгласно член 52, алинея а) от регламента, работник трябва да представи на институцията по място на пребиваване заверено заявление, че има право на такива обезщетения в натура. Това заверено заявление, което по целесъобразност се основава на предоставената от работодателя информация, се издава от компетентната институция. Освен това, ако това се предвижда от законодателството на компетентната държава, работникът представя на институцията по място на пребиваване разписка от компетентната институция за уведомление за трудова злополука или професионална болест. Ако работникът не представи посочените документи, институцията по място на пребиваване ги получава директно от компетентната институция, а до пристигането им, тя отпуска на лицето обезщетенията в натура по осигуряването за болест при условие, че работникът отговаря на условията за придобиване на право на такива обезщетения.
2. Въпросното заверено заявление важи, докато институцията по място на пребиваване не получи уведомление за анулирането му. Въпреки това, когато посоченото заверено заявление е издадено от френска институция, то важи само за срок от три месеца след датата на издаването му и трябва да се подновява на всеки три месеца.
3. Ако работникът е сезонен работник, посоченото в параграф 1 заверено заявление важи за целия срок на очакваната продължителност на сезонната работа, освен ако междувременно компетентната институция не уведоми институцията по място на пребиваване за неговото анулиране.
4. При всяко заявление за обезщетения в натура работникът представя оправдателните документи, изискуеми за отпускането на обезщетения в натура съгласно законодателството на държавата-членка, на чиято територия той пребивава.
5. В случай на болнично лечение, институцията по място на пребиваване, в срок от три дни от узнаването на факта, уведомява компетентната институция за датата на постъпване в болница, за вероятната продължителност на болничното лечение и за датата на изписване от болница.
6. Институцията по място на пребиваване предварително уведомява компетентната институция за всяко решение във връзка с отпускането на обезщетения в натура, включени в списъка, посочен в член 24, параграф 2 от регламента, като се прилагат необходимите оправдателни документи. Компетентната институция разполага с 15 дни от датата на изпращане на тази информация, в които да повдигне мотивирано възражение; ако в края на този срок не бъде повдигнато такова възражение, институцията по място на пребиваване отпуска обезщетенията в натура. Когато такива обезщетения в натура трябва да се отпуснат в изключително спешни случаи, институцията по място на пребиваване незабавно информира компетентната институция за това.
7. Работникът информира институцията по място на пребиваване за всяка промяна в положението му, която има вероятност да променя правото му на обезщетения в натура, по-специално прекратяване или смяна на заетостта, или смяна на пребиваването или престоя. По същия начин, ако работникът престане да бъде осигурен или престане да има право на обезщетения в натура, компетентната институция съответно информира институцията по място на пребиваване . Институцията по място на пребиваване може, по всяко време, да изисква от компетентната институция да ѝ предоставя всякаква информация за осигуряването на работника или за правото му на обезщетения в натура.
8. При погранични работници могат да се изписват лекарствени средства, превръзки, очила и малки устройства и да се извършват лабораторни анализи и изследвания само на територията на държавата-членка, в която са предписани или препоръчани и в съответствие с разпоредбите на законодателството на тази държава-членка.
9. Две или повече държави-членки, или компетентните органи на тези държави-членки, могат, след получаване на становището на Административната комисия, да договарят други разпоредби за прилагане.
Член 61
Парични обезщетения, различни от пенсии, в случай на пребиваване в държава-членка, различна от компетентната държава
1. За да получава парични обезщетения, различни от пенсиите съгласно член 52, алинея б) от регламента, работникът, в срок от три дни от началото на неработоспособността, подава молба до институцията по място на пребиваване, като представя уведомление, че е преустановил работа или ако това се предвижда от законодателството, което се прилага от компетентната институция или от институцията по място на пребиваване, заинтересованият работник представя удостоверение за неработоспособност, издадено от лекуващия го лекар.
2. Ако лекуващите лекари на съответния работник в страната по място на пребиваване не издават удостоверения за неработоспособност, работникът директно подава молба до институцията по място на пребиваване в определения от прилаганото от тази институция законодателство срок.
Институцията незабавно изисква потвърждаването на неработоспособността и съставянето на удостоверението, посочено в параграф 1. В това удостоверение се посочва предполагаемата продължителност на неработоспособността и същото незабавно се изпраща до компетентната институция.
3. В случаите, в които не се прилагат разпоредбите на параграф 2, институцията по място на пребиваване възможно най-бързо, но във всички случаи в срок от три дни след датата, на която работникът е подал молба до нея, подлага работника на медицински преглед, както ако въпросният работник би бил осигурен в тази институция. В доклада на лекаря, извършил прегледа, се посочва по-специално предполагаемата продължителност на неработоспособността и в срок от три дни след датата на прегледа институцията по място на пребиваване изпраща доклада на компетентната институция.
4. Институцията по място на пребиваване впоследствие извършва всички необходими административни проверки или медицински прегледи на работника, както ако той е осигурен в тази институция. Веднага щом установи, че работникът отново е годен за работа, тя съответно незабавно уведомява заинтересования работник и компетентната институция, като посочва датата на преустановяване на неговата неработоспособност. Без да се нарушават разпоредбите на параграф 6, уведомлението до работника се счита за решение, взето от компетентната институция.
5. Във всички случаи компетентната институция си запазва правото да подлага работника на преглед от лекар по неин избор.
6. Ако компетентната институция реши да не изплаща паричните обезщетения, поради това, че работникът не е извършил формалностите, определени от законодателството на страната по пребиваване, или ако установи, че работникът е годен за работа, тя уведомява работника за решението си и едновременно с това изпраща екземпляр от това решение до институцията по място на пребиваване.
7. Когато работникът поднови работа, той съответно уведомява компетентната институция, ако съгласно прилаганото от тази институция законодателство се изисква такова уведомление.
8. Компетентната институция изплаща паричните обезщетения по подходящ начин, по-конкретно чрез международен паричен запис и съответно информира институцията по място на пребиваване и работника. Когато паричните обезщетения се изплащат от институцията по място на пребиваване от името на компетентната институция, последната информира работника за правата му и уведомява институцията по място на пребиваване за размера на паричните обезщетения, датите за изплащане и максималния период, през който те следва да се отпускат в съответствие със законодателството на компетентната държава.
9. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки могат, след получаване на становището на Административната комисия, да договарят въвеждането на други разпоредби за прилагане.
Прилагане на разпоредбите на член 55 от регламента
Член 62
Обезщетения в натура в случай на престой в държава-членка, различна от компетентната държава
1. За да получава обезщетения в натура, работник, който е включен в приложното поле на член 14, параграф 1, алинея а), i) или параграф 2, алинея а) от регламента, представя на институцията по място на престой удостоверението, предвидено в член 11 от регламента за прилагане. Работник, който е представил такова удостоверение, ще се счита, че е удовлетворил условията за придобиване на право на обезщетения в натура.
2. За да получи обезщетения в натура, работник, нает в международен транспорт, както е посочено в член 14, параграф 1, алинея б) от регламента, който, в хода на неговата заетост, отива на територията на държава-членка, различна от компетентната държава, трябва, колкото е възможно по-скоро, да представи на институцията по място на престой специално заверено заявление, издадено през текущия календарен месец или през двата предходни календарни месеца от работодателя или негов представител. Това заверено заявление трябва да удостоверява, в частност, датата, от която работникът е в отношения на заетост със споменатия работодател, и наименованието и адреса на компетентната институция. Работникът, който е представил такова заверено заявление, се счита, че е удовлетворил условията за придобиване на право на обезщетения в натура.
Ако работник не е в състояние да се свърже с институцията по място на престой преди получаване на медицинско лечение, той трябва, независимо от това, да получи такова лечение при представяне на споменатото заверено заявление, както ако той е осигурен в тази институция.
3. Институцията по място на престой в тридневен срок изпраща запитване до компетентната институция, дали работник, който е включен в приложното поле на параграфи 1 или 2, отговаря на условията за придобиване на право на обезщетения в натура. Институцията по място на престой предоставя обезщетенията в натура до получаването на отговор от компетентната институция, но в продължение на не повече от 30 дни.
4. Компетентната институция изпраща отговора си на институцията по място на престой в 10-дневен срок от получаване на запитването от тази институция. Ако отговорът е положителен, при необходимост компетентната институция посочва максималния период, през който могат да се отпускат обезщетенията в натура съобразно прилаганото от нея законодателство, и институцията по място на престой продължава да предоставя въпросните обезщетения.
5. Обезщетенията в натура, които се предоставят по силата на презумпцията по параграфи 1 или 2, се възстановяват съгласно разпоредбите на член 36, параграф 1 от регламента.
6. Вместо удостоверение или заверено заявление, предвидено в параграфи 1 или 2, работниците, посочени в същите параграфи, може да представят на институцията по място на престой заверено заявление, в съответствие с предвиденото в параграф 7.
7. За да получава обезщетения в натура съгласно член 55, параграф 1, алинея а), i) от регламента, освен по презумпция съгласно параграфи 1 и 2, работникът представя на институцията по място на престой заверено заявление, в което се посочва, че той има право на обезщетения в натура. При необходимост, в това заверено заявление, което се издава от компетентната институция, по възможност преди работникът да напусне територията на държавата-членка, в която пребивава, по-конкретно, по целесъобразност се посочва максималния период, през който могат да се отпускат обезщетения в натура съгласно законодателството на компетентната държава. Ако работникът не представи посоченото заверено заявление, институцията по място на престой го получава от компетентната институция.
8. Разпоредбите на член 60, параграфи 5, 6 и 9 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия.
Член 63
Обезщетения в натура за работници, които сменят пребиваването си или се завръщат в страната си на пребиваване, и за работници, които са получили разрешение да отидат в друга държава-членка с цел получаване на медицинско лечение
1. За да получава обезщетения в натура съгласно член 55, параграф 1, алинея б), i) от регламента, работник представя на институцията по място на пребиваване заверено заявление, че има право да продължава да получава въпросните обезщетения. При необходимост, в това заверено заявление, което се издава от компетентната институция, по-конкретно се посочва максималният период, през който могат да продължават да се отпускат такива обезщетения съгласно разпоредбите на законодателството на компетентната държава. По искане на заинтересованото лице, завереното заявление може да се издаде след неговото отпътуване, ако поради форсмажорни обстоятелства същото не може да се изготви преди това.
2. Разпоредбите на член 60, параграфи 5, 6 и 9 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия по отношение на разпоредбите за обезщетенията в натура в случая, посочен в член 55, параграф 1, алинея в), i) от регламента.
Член 64
Парични обезщетения, различни от пенсии, в случай на престой в държава-членка, различна от компетентната държава
Разпоредбите на член 61 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия по отношение на получаването на парични обезщетения, различни от пенсии, съгласно член 55, параграф 1, алинея а), ii) от регламента. Въпреки това, без да се нарушава задължението за представяне на удостоверение за неработоспособност, работник, който има престой на територията на държава-членка, без да упражнява там никаква професионална или търговска дейност, не е длъжен да представя уведомлението за преустановяване на работа, посочено в член 61, параграф 1 от регламента за прилагане.
Прилагане на разпоредбите на членове 52-56 от регламента
Член 65
Декларации, разследване и обмяна на информация между институциите за претърпяна трудова злополука или заболяване от професионална болест в държава-членка, различна от компетентната държава
1. При претърпяване на трудова злополука или диагностициране за първи път на професионална болест на територията на държава-членка, различна от компетентната държава, трябва да се изготви декларация за трудовата злополука или професионалната болест в съответствие с разпоредбите на законодателството на компетентната държава, без да се нарушават никакви действащи законови разпоредби на територията на държавата-членка, в която е настъпила трудовата злополука или за първи път е диагностицирана професионалната болест, които остават приложими в такъв случай. Тази декларация се изпраща до компетентната институция с копие до институцията по място на пребиваване или институцията по място на престой.
2. Институцията на държавата-членка, на чиято територия е претърпяна трудовата злополука или за първи път е диагностицирана професионалната болест, изпраща в два екземпляра на компетентната институция изготвените на тази територия медицински свидетелства и всякаква евентуално изискана от последната институция информация по случая.
3. Ако в случай на претърпяна злополука по време на пътуване на територията на държава-членка, различна от компетентната държава, има основания за провеждане на разследване на територията на първата държава-членка, за целта компетентната институция може да назначи следовател, за което информира органите на въпросната държава-членка. Тези органи оказват съдействие на следователя, по-специално чрез назначаване на лице, което да му оказва съдействие при извършването на справки с официалните доклади и всякакви други документи във връзка със злополуката.
4. В края на лечението, на компетентната институция се изпраща подробен доклад заедно с медицинските свидетелства за трайните последици от злополуката или болестта, и по-специално, за състоянието на потърпевшото лице към съответния момент и за възстановяването му след уврежданията или стабилизирането на състоянието му. Съответните такси се заплащат от институцията по място на пребиваване или институцията по място на престой, в зависимост от случая, в съответствие с прилагания от институцията размер, но те са за сметка на компетентната институция.
5. При поискване, компетентната институция уведомява институцията по място на пребиваване или институцията по място на престой, в зависимост от случая, за решението, с което се определя датата на възстановяване след уврежданията или стабилизиране на състоянието на лицето, и по целесъобразност, за решението за отпускане на пенсия.
Член 66
Спорове относно професионалния характер на злополуката или болестта
1. Когато в случаите, посочени в член 52 или 55, параграф 1 от регламента, компетентната институция оспорва прилагането на законодателството за трудови злополуки или професионални болести, тя незабавно уведомява за това институцията по място на пребиваване или институцията по място на престой, която е предоставила обезщетенията в натура; след това тези обезщетения се счита, че произтичат от осигуряването за болест и продължават да се предоставят на това основание при представяне на удостоверенията или заверените заявления, посочени в членове 20 и 21 от регламента за прилагане.
2. След вземането на окончателно решение по този въпрос, компетентната институция незабавно уведомява за това институцията по място на пребиваване или институцията по място на престой, която е предоставила обезщетенията в натура. В случай, че не се касае за трудова злополука или професионална болест, тази институция продължава да предоставя посочените обезщетения в натура, произтичащи от осигуряването за болест, ако работникът има право на това. В останалите случаи, получените от работника обезщетения в натура, произтичащи от осигуряването за болест се считат за обезщетения за трудова злополука или професионална болест.
Прилагане на разпоредбите на член 57 от регламента
Член 67
Процедура в случай на излагане на риск от професионална болест в няколко държави-членки
1. В случая, посочен в член 57, параграф 1 от регламента, уведомлението за професионалната болест се изпраща или на компетентната институция за професионални болести на държавата-членка, съгласно чието законодателство страдащото от болестта лице последно е упражнявало дейност, която има вероятност да причинява въпросната болест, или на институцията по място на пребиваване, която препраща уведомлението на посочената компетентна институция.
2. Ако компетентната институция, посочена в параграф 1, установи, че дейност, която би могла да причини въпросната професионална болест, последно е упражнявана съгласно законодателството на друга държава-членка, тя изпраща уведомлението и съпътстващите документи до съответната институция на тази държава-членка.
3. Когато институцията на държавата-членка, съгласно чието законодателство страдащото от болестта лице последно е упражнявало дейност, която би могла да причини въпросната професионална болест, установи, че лицето или неговите преживели наследници не отговарят на условията на това законодателство, като отчита разпоредбите на член 57, параграф 2 и член 57, параграф 3, алинеи а) и б) от регламента, посочената институция:
а)
незабавно изпраща на институцията на държавата-членка, съгласно чието законодателство страдащото от болестта лице преди това е упражнявало дейност, която би могла да причини въпросната болест, уведомлението и всички съпътстващи документи, включително констатациите и докладите от организираните от първата институция медицински прегледи, както и екземпляр от решението по алинея б);
б)
същевременно уведомява заинтересованото лице за решението си, като по-конкретно посочва мотивите за отказа за обезщетения, основанията и сроковете за обжалване и датата, на която преписката е изпратена на институцията по алинея а).
4. При необходимост, в съответствие със същата процедура, случаят се връща на съответната институция на държавата-членка, съгласно чието законодателство страдащото от болестта лице за първи път е упражнявало дейността, която би могла да причинява въпросната професионална болест.
Член 68
Обмяна на информация между институциите в случай на обжалване на решение за отхвърляне на иск - Авансови плащания в случай на такова обжалване
1. При подаване на жалба срещу решение за отхвърляне на иск, взето от институцията на една от държавите-членки, съгласно чието законодателство страдащото от болестта лице е упражнявало дейност, която би могла да причини въпросната професионална болест, тази институция информира за това институцията, до която е изпратено уведомлението в съответствие с процедурата, определена в член 67, параграф 3 от регламента за прилагане, след което я уведомява за окончателно взетото решение.
2. Ако правото на обезщетения е придобито съгласно прилаганото законодателство от последната институция, като отчита разпоредбите на член 57, параграфи 2 и 3, алинеи а) и б) от регламента, тази институция извършва авансови плащания до размер, който при необходимост се определя след провеждане на консултации с институцията, срещу чието решение е подадена жалбата. Последната институция възстановява сумата на изплатения аванс, ако в резултат на обжалването, тя е длъжна да предоставя обезщетенията. След това тази сума се приспада от общата сума на дължимите обезщетения на съответното лице.
Член 69
Разпределение на разходите за парични обезщетения в случаи на склерогенна пневмокониоза
За прилагането на разпоредбите на член 57, параграф 3, алинея в) от регламента се прилагат следните правила:
а)
компетентната институция на държавата-членка, съгласно чието законодателство се отпускат парични обезщетения съгласно разпоредбите на член 57, параграф 1 от регламента (наричана по-нататък „институцията, която отговаря за изплащането на парични обезщетения“) използва формуляр, който по-конкретно съдържа заявление и обобщена справка за всички осигурителни периоди (осигуровка за старост), които са завършени от страдащото от болестта лице съгласно законодателството на всяка от заинтересованите държави-членки;
б)
институцията, която отговаря за изплащането на парични обезщетения, изпраща този формуляр до институциите за осигуряване за старост в държавите-членки, при които страдащото от болестта лице е било осигурено; всяка от посочените институции вписва във формуляра осигурителните периоди (осигуровка за старост), завършени съгласно прилаганото от нея законодателство и връща формуляра на институцията, която отговаря за изплащането на парични обезщетения;
в)
след това институцията, която отговаря за изплащането на парични обезщетения разпределя разходите между нея и другите заинтересовани компетентни институции; тя уведомява последно посочените институции за това разпределение, с оглед получаване на тяхното одобрение, заедно с подходящи подкрепящи доказателства, по-специално по отношение на общата сума на отпуснатите парични обезщетения и изчисляването на процентите на разпределението;
г)
в края на всяка календарна година институцията, която отговаря за изплащането на парични обезщетения, изпраща на всяка от другите заинтересовани компетентни институции заявление за изплатените парични обезщетения през съответната финансова година, в която се посочва дължимата сума от всяка от тези институции съгласно предвиденото в алинея в) разпределение; всяка от тези институции възможно най-бързо, но най-късно в срок от три месеца, възстановява дължимата сума на институцията, която отговаря за изплащането на парични обезщетения.
Прилагане на разпоредбите на член 58, параграф 3 от регламента
Член 70
Заверено заявление за членовете на семейството, които следва да се вземат предвид при изчисляването на парични обезщетения, включително пенсии
1. За да получава обезщетения съгласно разпоредбите на член 58 от регламента, лицето, претендиращо обезщетение представя заверено заявление за членовете на семейството му, които пребивават на територията на държава-членка, различна от тази, в която се намира институцията, която отговаря за отпускането на парични обезщетения.
Това заверено заявление се издава от институцията за здравно осигуряване по мястото на пребиваване на членовете на семейството или от друга институция, определена от компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия същите пребивават. Разпоредбите на втора и трета алинея от член 25, параграф 2 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия.
Вместо завереното заявление, предвидено в първа алинея, институцията, която отговаря за отпускането на парични обезщетения, може да изисква от заявителя да представи актуални документи за гражданско състояние за членовете на семейството му, които пребивават на територията на държава-членка, различна от тази, в която се намира посочената институция.
2. В случая по параграф 1, ако прилаганото от съответната институция законодателство изисква членовете на семейството да живеят под един покрив с лицето, претендиращо обезщетение, фактът, че въпросните членове на семейството, които не отговарят на това условие, но въпреки всичко са главно на издръжка на лицето, претендиращо обезщетение, се установява чрез документи, доказващи редовното предаване на част от доходите на лицето, претендиращо обезщетение.
Прилагане на разпоредбите на член 60 от регламента
Член 71
Усложняване на професионална болест
1. В случаите по член 60, параграф 1 от регламента, работникът предоставя на институцията на държавата-членка, пред която претендира права на обезщетения, цялата информация за отпуснатите преди това обезщетения за въпросната професионална болест. Тази институция може да подаде запитване до всяка друга институция, която преди това е била компетентна, с оглед получаване на всякаква информация, която счита за необходима.
2. В случая по член 60, параграф 1, алинея в) от регламента, компетентната институция, която е длъжна да изплаща паричните обезщетения, уведомява другата заинтересована институция, с оглед получаване на нейното одобрение, за сумата на разходите, които ще са за сметка на последно споменатата институция в резултат на усложняването, заедно с подходящи подкрепящи доказателства. В края на всяка календарна година първата институция изпраща на втората институция заявление за изплатените парични обезщетения през въпросната финансова година, в която се посочва дължимата сума от последната институция, която възможно най-бързо, но най-късно в срок от три месеца, я възстановява на първата институция.
3. В случая, посочен в първото изречение на член 60, параграф 2, алинея б) от регламента, институцията, която отговаря за изплащането на парични обезщетения, уведомява заинтересованите компетентни институции, с оглед получаване на тяхното одобрение, за извършените промени в предишното разпределение на разходите, заедно с подходящи подкрепящи доказателства.
4. В случая, посочен във второто изречение на член 60, параграф 2, алинея б) от регламента, разпоредбите на параграф 2 се прилагат по аналогия.
Прилагане на разпоредбите на член 61, параграф 5 от регламента
Член 72
Оценка на степента на неработоспособност в случай на претърпяна преди това трудова злополука или на диагностицирана преди това професионална болест
1. За да се оцени степента на неработоспособност в хипотезата на член 61, параграф 5 от регламента, работник трябва да предостави на компетентната институция на държава-членка, на чието законодателство е бил субект при претърпяването на трудовата злополука или при първото диагностициране на професионалната болест, цялата информация за претърпени от него преди това трудови злополуки или професионални болести, към момента, когато е бил субект на законодателството на която и да е друга държава-членка, независимо от степента на причинената неработоспособност вследствие на тези предишни случаи.
2. В съответствие с прилаганото от нея законодателство по отношение на придобиването на право на обезщетения и определянето на размера на обезщетението, компетентната институция отчита степента на причинената неработоспособност вследствие на тези предишни случаи.
3. Компетентната институция може да отправя запитване до всяка друга институция, която преди това е била компетентна, с оглед получаването на всякаква информация, която тя счита за необходима.
При предишна неработоспособност, причинена от претърпяна злополука, докато работникът е бил субект на законодателството на държава-членка, съгласно което не се прави разграничение по отношение на причината за неработоспособността, институцията, компетентна относно предишна неработоспособност или органът, определен от компетентния орган на съответната държава-членка, по искане на компетентната институция на друга държава-членка, предоставя информация относно степента на предишната неработоспособност и доколкото е възможно, всякаква информация, която би позволила да се определи, дали неработоспособността е била резултат от трудова злополука по смисъла на прилаганото законодателство от институцията на втората държава-членка. В такъв случай се прилагат по аналогия разпоредбите на параграф 2.
Прилагане на разпоредбите на член 62, параграф 1 от регламента
Член 73
Институции, в които могат да подават молби работниците в мини и сходни предприятия, когато имат престой или пребивават в държава-членка, различна от компетентната държава
1. В случаите, посочени в член 62, параграф 1 от регламента, и когато в страната на престой или пребиваване предвидените обезщетения по схемата за осигуряване за трудови злополуки и професионална болест за работници, полагащи физически труд в стоманодобивната промишленост са еднакви с предвидените обезщетения по специалната схема за работниците в мини и сходни предприятия, работниците, които спадат към последната категория могат да подават молби в най-близката институция, посочена в приложение 3 към регламента за прилагане, на територията на държавата-членка, в която имат престой или пребивават, дори и ако последната е институция по приложимата схема за работници, полагащи физически труд в стоманодобивната промишленост, която в такъв случай предоставя тези обезщетения.
2. Когато предвидените обезщетения по специалната схема за работниците в мини и сходни предприятия са по-благоприятни, такива работници имат право да подадат молба или в институцията, която отговаря за прилагането на тази схема, или в най-близката институция на територията на държавата-членка, в която имат престой или пребивават, която прилага схемата за работниците, полагащи физически труд в стоманодобивната промишленост. В последния случай, въпросната институция обръща внимание на работника за факта, че при подаване на молба до институцията, която отговаря за прилагането на гореспоменатата специална схема, той ще получава по-благоприятни обезщетения; освен това, тя трябва да го информира за наименованието и адреса на тази институция.
Прилагане на разпоредбите на член 62, параграф 2 от регламента
Член 74
Отчитане на периода, през който вече са предоставяни обезщетения от институцията на друга държава-членка
С цел прилагане на разпоредбите на член 62, параграф 2 от регламента, институцията на държава-членка, която следва да предоставя обезщетения, може да изисква от институцията на друга държава-членка да ѝ предостави информация за периода, през който последната институция вече е предоставяла обезщетения за същия случай на трудова злополука или професионална болест.
Подаване и проучване на молби за пенсии, без пенсиите за професионални болести, посочени в член 57 от регламента
Член 75
1. За да получават пенсия или допълнителни помощи съгласно законодателството на дадена държава-членка, работникът или неговите преживели наследници, които пребивават на територията на друга държава-членка, подават молба или пред компетентната институция, или пред институцията по място на пребиваване, която препраща молбата до компетентната институция. Подаването на молбата се подчинява на следните правила:
а)
към молбата се прилагат необходимите подкрепящи документи, а самата молба трябва да се подаде по образеца, предвиден от прилаганото от компетентната институция законодателство;
б)
точността на предоставената от лицето, претендиращо пенсия, информация трябва да се установи чрез приложени към молбата официални документи или да се потвърди от компетентните органи на държавата-членка, на чиято територия пребивава лицето, претендиращо пенсия.
2. Компетентната институция уведомява лицето, претендиращо пенсия за решението си, пряко или чрез органа за връзка на компетентната държава; тя изпраща екземпляр от това решение на органа за връзка на държавата-членка, на чиято територия пребивава лицето, претендиращо пенсия.
Административни проверки и медицински прегледи
Член 76
1. Предвидените административни проверки и медицинските прегледи в случай на преразглеждане на пенсии се извършват по искане на компетентната институция от институцията на държавата-членка, на чиято територия се намира лицето, което има право на обезщетения, в съответствие с предвидения за това ред от прилаганото от последно посочената институция законодателство. Въпреки това, компетентната институция си запазва правото да подлага лицето, което има право на обезщетения, на преглед от лекар по неин избор.
2. Всяко лице, което получава пенсия за себе си или за сирак, информира институцията, която отговаря за изплащането, за всяка промяна в положението му или в положението на сирака, която има вероятност да измени пенсионните права.
Изплащане на пенсии
Член 77
Изплащането на дължимите пенсии от институцията на една държава-членка на лица, претендиращи пенсия, които пребивават на територията на друга държава-членка, се извършва в съответствие с разпоредбите на членове 53 до 58 от регламента за прилагане.
ГЛАВА 5
ПОМОЩИ ПРИ СМЪРТ
Прилагане на разпоредбите на членове 64, 65 и 66 от регламента
Член 78
Подаване на заявление за помощи
За да получава помощи при смърт съгласно законодателството на държава-членка, различна от държавата, на чиято територия пребивава, лицето, претендиращо помощи, подава молбата си или до компетентната институция, или до институцията по място на пребиваване.
Молбата трябва да се съпътства от оправдателните документи, които се изискват от прилаганото от компетентната институция законодателство.
Точността на предоставената от лицето, претендиращо помощи, информация трябва да се установи чрез приложени към заявлението официални документи или да се потвърди от компетентните органи на държавата-членка, на чиято територия пребивава лицето, претендиращо помощи.
Член 79
Заверено заявление за периоди
1. За да се позове на разпоредбите на член 64 от регламента, лицето, претендиращо помощи, представя на компетентната институция заверено заявление, в което са посочени осигурителните периоди, завършени от работника, съгласно законодателството, чийто субект последно е било лицето.
2. Това заверено заявление се издава по искане на лицето, претендиращо помощи от институцията за здравно осигуряване или институцията за осигуряване за старост, в зависимост от случая, в която работникът последно е бил осигурен. Ако лицето, претендиращо помощ не представи посоченото заверено заявление, компетентната институция го получава от една от двете гореспоменати институции.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия, ако, за да се изпълнят условията на законодателството на компетентната държава, е необходимо да се вземат предвид осигурителните периоди, завършени преди това, съгласно законодателството на която и да е друга държава-членка.
ГЛАВА 6
ОБЕЗЩЕТЕНИЯ ЗА БЕЗРАБОТИЦА
Прилагане на разпоредбите на член 67 от регламента
Член 80
Заверено заявление за осигурителни периоди или периоди на заетост
1. За да се позове на разпоредбите на член 67, параграфи 1, 2 или 4 от регламента, съответното лице, претендиращо обезщетение, представя на компетентната институция заверено заявление, в което са посочени осигурителни периоди или периодите на заетост, завършени преди това съгласно законодателството, чийто субект последно е било лицето, заедно с всякаква допълнителна информация, която се изисква от прилаганото от тази институция законодателство.
2. Това заверено заявление се издава по искане на заинтересованото лице или от компетентната институция за безработица на държавата-членка, на чието законодателство последно е било субект лицето, или от друга институция, определена от компетентния орган на същата държава-членка. Ако лицето не представи посоченото заверено заявление, компетентната институция го получава от една от двете гореспоменати институции.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия, ако, за да се изпълнят условията на законодателството на компетентната държава, е необходимо да се вземат предвид осигурителните периоди или периодите на заетост, завършени преди това съгласно законодателството на която и да е друга държава-членка.
Прилагане на разпоредбите на член 68 от регламента
Член 81
Заверено заявление за изчисляване на обезщетения
Когато за изчисляването на обезщетения отговаря институция, посочена в член 68, параграф 1 от регламента, и когато лицето е упражнявало последната си заетост в продължение на по-малко от четири седмици на територията на държавата-членка, в която се намира тази институция, то подава пред посочената институция заверено заявление, в което се посочва естеството на последната заетост, която е упражнявана в продължение на най-малко четири седмици на територията на друга държава-членка, както и икономическия отрасъл, в който е упражнявана тази заетост. Ако заинтересованото лице не представи това заверено заявление, споменатата институция го получава или от компетентната институция за безработица на последно посочената държава-членка, при която лицето последно е било осигурено, или от друга институция, определена от компетентния орган на същата държава-членка.
Член 82
Заверено заявление за членовете на семейството, които следва да се вземат предвид при изчисляването на обезщетения
1. За да се позове на разпоредбите на член 68, параграф 2 от регламента, заинтересованото лице представя на компетентната институция заверено заявление за членовете на семейството му, които пребивават на територията на държава-членка, различна от тази, в която се намира посочената институция.
2. Това заверено заявление се издава от институцията, определена от компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия пребивават членовете на семейството. То трябва да удостоверява, че членовете на семейството не се вземат предвид за изчисляването на дължими обезщетения за безработица на друго лице съгласно законодателството на посочената държава-членка. Завереното заявление важи 12 месеца от датата на издаването му и може да се подновява; в такъв случай то важи от датата на подновяването му. Заинтересованото лице незабавно уведомява компетентната институция за настъпването на всяко обстоятелство, което налага изменение на въпросното заверено заявление. Това изменение влиза в сила от датата на настъпване на обстоятелството.
Прилагане на разпоредбите на член 69 от регламента
Член 83
Условия и срокове за запазване на правото на обезщетения, когато безработно лице отива в друга държава-членка
1. За да запази правото си на обезщетения, безработно лице, посочено в член 69, параграф 1 от регламента, подава пред институцията по мястото, където е отишло, заверено заявление, в което компетентната институция удостоверява, че то продължава да има право на обезщетения при условията, определени в параграф 1, алинея б) на същия член. По-специално, в това заверено заявление компетентната институция посочва:
а)
размера на обезщетението, което следва да се изплаща на безработното лице съгласно законодателството на компетентната държава;
б)
датата, на която безработното лице е престанало да бъде на разположение на службите по заетостта на компетентната държава;
в)
срока по член 69, параграф 1, алинея б) от регламента за регистрация като лице, търсещо работа в държавата-членка, в която е отишло безработното лице;
г)
максималният период в съответствие с разпоредбите на член 69, параграф 1, алинея в) от регламента, през който може да се запазва правото на обезщетение;
д)
факти, които биха могли да променят правото на обезщетение.
2. Безработно лице, което възнамерява да отиде в друга държава-членка, за да търси там заетост, преди отпътуването си подава молба за издаване на посоченото в параграф 1 заверено заявление. Ако безработното лице не представи въпросното заверено заявление, институцията на мястото, където е отишло лицето, го получава от компетентната институция. Службите по заетостта на компетентната държава трябва да гарантират, че безработното лице е било информирано за задълженията си съгласно член 69 от регламента и съгласно настоящия член.
3. Институцията на мястото, където е отишло безработното лице, уведомява компетентната институция за датата, на която безработното лице се е регистрирало и за датата, на която е започнало изплащането на обезщетения, както и изплаща обезщетенията на компетентната държава в съответствие с предвидения за това ред от законодателството на държавата-членка, в която е отишло безработното лице.
Институцията по мястото, където е отишло безработното лице, извършва или възлага извършването на проверка все едно, че се касае за безработно лице, което има право на обезщетения съгласно прилаганото от нея законодателство. Тя информира компетентната институция за всяко обстоятелство по параграф 1, алинея д) по-горе веднага след узнаването му, а в случаите, когато обезщетението трябва да бъде спряно или отнето, незабавно преустановява плащането на обезщетението. Компетентната институция незабавно я информира до каква степен и от коя дата този факт засяга правото на обезщетение на безработното лице. По целесъобразност, изплащането на обезщетения може да се възобновява само след получаването на такава информация. Когато обезщетението трябва да бъде намалено, институцията по мястото, където е отишло безработното лице, продължава да му изплаща обезщетение в намален размер, който подлежи на коригиране след получаване на отговора от компетентната институция.
4. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки, могат, след получаване на становището на Административната комисия, да договарят въвеждането на други разпоредби за прилагане.
Прилагане на разпоредбите на член 71 от регламента
Член 84
Безработни лица, които по време на последната си заетост са пребивавали в държава-членка, различна от компетентната държава
1. С оглед прилагане на разпоредбите на член 80 от регламента за прилагане, в случаите, посочени в член 71, параграф 1, алинея а), ii) и в първото изречение на член 71, параграф 1, алинея б), ii) от регламента, институцията по място на пребиваване се счита за компетентна институция.
2. За да претендира за обезщетения съгласно разпоредбите на член 71, параграф 1, алинея б), ii) от регламента, освен завереното заявление, предвидено в член 80 от регламента за прилагане, безработното лице представя пред институцията по мястото си на пребиваване заверено заявление от институцията на държавата-членка, на чието законодателство последно е било субект, в което се посочва, че лицето няма право на обезщетения по член 69 от регламента.
3. С оглед прилагането на член 71, параграф 2 от регламента, институцията по място на пребиваване изисква от компетентната институция всякаква информация във връзка с правата на обезщетения на безработното лице от последната институция.
ГЛАВА 7
СЕМЕЙНИ ОБЕЗЩЕТЕНИЯ И СЕМЕЙНИ ПОМОЩИ
Прилагане на разпоредбите на член 72 от регламента
Член 85
Заверено заявление за периоди на заетост
1. За да се позове на разпоредбите на член 72 от регламента, лицето представя на компетентната институция заверено заявление, в което са посочени периодите на заетост, завършени съгласно законодателството, чийто субект последно е било лицето.
2. Това заверено заявление се издава по искане на заинтересованото лице или от компетентната институция за семейни обезщетения на държавата-членка, при която лицето последно е било осигурено, или от друга институция, определена от компетентния орган на същата държава-членка. Ако лицето не представи посоченото заверено заявление, компетентната институция го получава от една от двете гореспоменати институции, освен ако осигурителната институция за болест може да му изпрати екземпляр от завереното заявление, предвидено в член 16, параграф 1 от регламента за прилагане.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия, ако, за да се изпълнят условията на законодателството на компетентната държава, е необходимо да се вземат предвид периоди на заетост, завършени преди това съгласно законодателството на която и да е друга държава-членка.
Прилагане на разпоредбите на член 73, параграф 1 и член 75, параграф 1, алинеи а) и б)
Член 86
Работници, които са субекти на законодателството на държава-членка, различна от Франция
1. За да получава семейни обезщетения съгласно разпоредбите на член 73, параграф 1 от регламента, работникът подава молба до компетентната институция, при необходимост чрез работодателя си.
2. В подкрепа на молбата си, работникът представя декларация за гражданско състояние, издадена от компетентните органи по гражданско състояние в страната на пребиваване на въпросните членове на семейството. Тази декларация трябва да се подновява ежегодно.
3. Когато законодателството на компетентната държава предвижда, че семейните обезщетения могат или трябва да се изплащат на друго лице, а не на работника, в подкрепа на своята молба работникът представя и информация за физическото лице, на което следва да се изплащат семейните обезщетения в страната на пребиваване (име, фамилия, пълен адрес).
4. Компетентните органи на две или повече държави-членки могат да договарят специален ред за изплащането на семейни обезщетения, по-специално с оглед улесняване на прилагането на разпоредбите на член 75, параграф 1, алинеи а) и б) от регламента. Такива споразумения се съобщават на Административната комисия.
5. Работникът уведомява компетентната институция, при необходимост чрез работодателя си:
-
за всяка промяна в положението на членовете на неговото семейство, която би могла да промени правото на семейни обезщетения,
-
за всяка промяна в броя на членовете на неговото семейство, за които се дължат семейни обезщетения,
-
за всяка промяна на пребиваването или престоя на въпросните членове на семейството,
-
за всяко упражняване на професионална или търговска дейност, по силата на което се дължат семейни обезщетения и съгласно законодателството на държавата-членка, на чиято територия пребивават членовете на семейството.
Прилагане на разпоредбите на член 73, параграф 2 от регламента
Член 87
Работници, които са субекти на френското законодателство
1. За да получи семейни помощи по член 73, параграф 2 от регламента, работникът трябва да подаде молба до компетентната институция, която му издава заверено заявление, че той изпълнява условията за отношения по заетост, които регулират придобиването на право на семейни помощи съгласно френското законодателство. В същото време работникът трябва да подпише декларация, че той няма право на семейни помощи съгласно законодателството на страната по място на пребиваване на членовете на семейството по силата на професионална или търговска дейност.
Когато френското законодателство предвижда правото на получаване на семейни помощи да продължава за период, съответстващ на продължителността на периодите на заетост, завереното заявление следва да определя продължителността на заетостта, завършена през съответния период.
Членовете на семейството трябва да се регистрират в институцията по тяхното място на пребиваване при представяне на това заверено заявление и на оправдателните документи, изисквани от законодателството, прилагано от тази институция за предоставяне на семейни помощи.
Ако членовете на семейството не представят споменатото заверено уверение, институцията по място на пребиваване трябва да го получи от компетентната институция.
2. Завереното заявление, предвидено в параграф 1, остава валидно за срок от три месеца от датата на неговото издаване и трябва да се подновява автоматично на всеки три месеца от компетентната институция.
3. В случай на сезонен работник, завереното заявление, предвидено в параграф 1, е валидно за очакваната продължителност на сезонната работа, освен ако междувременно компетентната институция не уведоми институцията по място на пребиваване за неговото анулиране.
4. Ако законодателството на държава-членка, на чиято територия пребивават членовете на семейството, предвижда ежемесечно или тримесечно предоставяне на семейни помощи, докато френското законодателство предвижда правото на семейни помощи да продължава през период, съответстващ на продължителността на заетостта, семейните помощи следва да се предоставят в съотношение между тази продължителност и продължителността, определена от законодателството на страната по място на пребиваване на членовете на семейството.
5. Ако законодателството на държавата-членка, на чиято територия пребивават членовете на семейството, предвижда предоставяне на помощи за брой на дните, съответстващ на броя на дните на заетост, докато френското законодателство предвижда правото на семейни помощи да продължава един месец, тогава семейните помощи се предоставят за един месец.
6. В случаите, посочени в параграфи 4 и 5, когато периодите на заетост, завършени съгласно френското законодателство, се изразяват в единици, различни от тези, които се използват за изчисляване на семейни помощи съгласно законодателството на държавата-членка, на чиято територия пребивават членовете на семейството, преобразуването се извършва в съответствие с разпоредбите на член 15, параграф 3 от регламента за прилагане.
7. Компетентната институция трябва незабавно да информира институцията по място на пребиваване на членовете на семейството за датата, на която работникът спира да има право на семейни помощи или на която променя своето място на пребиваване от територията на една държава-членка на територията на друга държава-членка.
Институцията по място на пребиваване на членовете на семейството може по всяко време да поиска от компетентната институция да ѝ предостави всякаква информация, свързана с правото на работника на семейни помощи.
Ако компетентната институция го счита за необходимо, институцията по място на пребиваване следва, по нейно искане, да провери декларацията, посочена в първа алинея от параграф 1.
8. От членовете на семейството се изисква да информират институцията по тяхното място на пребиваване за всяка промяна в положението им, която би могла да промени правото им на семейни помощи, в частност всяка промяна на пребиваването.
Прилагане на разпоредбите на член 74, параграф 1 от регламента
Член 88
Безработни лица, които са субекти на законодателството на друга държава-членка, различна от Франция
Разпоредбите на член 86 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия за безработни лица, които са включени в приложното поле на член 74, параграф 1 от регламента.
Прилагане на член 74, параграф 2 от регламента
Член 89
Безработни лица, които са субекти на френското законодателство
1. За да получават семейни помощи на територията на държавата-членка, където те пребивават, членовете на семейството по член 74, параграф 2 от регламента, следва да представят на институцията по тяхното място на пребиваване заверено заявление, потвърждаващо, че безработното лице получава обезщетения за безработица съгласно френското законодателство.
Това заверено заявление се издава от френската институция, компетентна по въпросите на безработицата, или от институцията, определена от компетентния френски орган, при поискване от безработното лице, което трябва да подпише декларация, удостоверяваща, че той няма право на семейни помощи съгласно законодателството на страната по място на пребиваване на членовете на семейството по силата на професионална или търговска дейност.
Ако членовете на семейството не представят споменатото заверено заявление, институцията по място на пребиваване следва да го получи от компетентната институция.
2. Член 87, параграфи 2-8 от регламента за прилагане се прилага по аналогия.
ГЛАВА 8
ОБЕЗЩЕТЕНИЯ ЗА ДЕЦА НА ИЗДРЪЖКА НА ПЕНСИОНЕРИ И ОБЕЗЩЕТЕНИЯ ЗА СИРАЦИ
Прилагане на разпоредбите на членове 77, 78 и 79 от регламента
Член 90
1. За да получава обезщетения съгласно разпоредбите на членове 77 или 78 от регламента, лицето, претендиращо обезщетение, подава молба до институцията по своето място на пребиваване съобразно реда, определен от прилаганото от тази институция законодателство.
2. Въпреки това, ако лицето, претендиращо обезщетение, не пребивава на територията на държавата-членка, в която се намира компетентната институция, то може да подаде своята молба или пред компетентната институция, или пред институцията по своето място на пребиваване, която след това препраща молбата до компетентната институция, като посочва датата на подаване на въпросната молба. Тази дата се счита за дата на подаване на молбата пред компетентната институция.
3. Ако компетентната институция, посочена в параграф 2, установи, че не е налице право на обезщетения съгласно прилаганото от нея законодателство, тя незабавно изпраща молбата, заедно с всички необходими документи и информация, до институцията на държавата-членка, съгласно чието законодателство работникът има най-дългия си завършен осигурителен период.
При необходимост, въпросът може при същите условия да бъде върнат обратно за разглеждане от институцията на държавата-членка, съгласно чието законодателство съответното лице има най-краткия си завършен осигурителен период.
4. При необходимост, Административната комисия определя всички евентуално необходими допълнителни процедури за подаването на молби за обезщетения.
Член 91
1. Изплащането на дължимите обезщетения съгласно разпоредбите на членове 77 или 78 от регламента се извършва в съответствие с разпоредбите на членове 53-58 от регламента за прилагане.
2. При необходимост, компетентните органи на държавите-членки определят компетентната институция за изплащането на дължимите обезщетения съгласно разпоредбите на членове 77 или 78 от регламента.
Член 92
Всяко лице, на което се изплащат обезщетения съгласно разпоредбите на членове 77 или 78 от регламента за деца на пенсионери или за сираци, информира институцията, която отговаря за изплащането на такива обезщетения:
-
за всяка промяна в положението на децата или сираците, която има вероятност да промени правото на обезщетения,
-
за всяка промяна в броя на децата или сираците, за които се дължат обезщетения,
-
за всяка промяна на пребиваването на децата или сираците,
-
за всяко упражняване на професионална или търговска дейност, което дава право на семейни обезщетения или семейни помощи за въпросните деца или сираци.
ДЯЛ V
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
Член 93
Възстановяване на осигурителни обезщетения за болест и майчинство, различни от предвидените в членове 94 и 95 от регламента за прилагане
1. Действителният размер на обезщетенията в натура, предоставени съгласно разпоредбите на член 19, параграфи 1 и 2 от регламента на работници и на членовете на техните семейства, които пребивават на територията на една и съща държава-членка, и на обезщетенията в натура, предвидени в разпоредбите на член 21, параграф 2, член 22, член 25, параграфи 1, 3 и 4, член 26, член 29, параграф 1 или член 31 от регламента, се възстановява от компетентната институция на институцията, която е предоставила посочените обезщетения съгласно данните в счетоводните сметки на тази институция.
2. В случаите, посочени в член 29, параграф 1 и член 31 от регламента, и за целите на прилагането на разпоредбите на параграф 1, институцията по място на пребиваване на пенсионера се счита за компетентна институция.
3. Ако в счетоводните сметки на институцията, която е предоставила обезщетенията по параграф 1, не е посочен действителният размер на тези обезщетения и няма сключено споразумение съгласно разпоредбите на параграф 6, подлежащата на възстановяване сума се определя на основата на еднократно плащане, което се изчислява въз основа на цялата подходяща справочна информация, получена от наличните данни. Административната комисия оценява основите, които следва да се използват за изчисляването на еднократните плащания и взема решение за техния размер.
4. За целите на възстановяването на суми, не могат да се вземат под внимание стойности, които са по-високи от приложимите стойности за обезщетенията в натура, предоставяни на работници, които са субекти на прилаганото законодателство от институцията, която е предоставила обезщетенията по параграф 1.
5. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия за възстановяването на парични обезщетения, изплатени в съответствие с разпоредбите на второто изречение на член 18, параграф 8 от регламента за прилагане.
6. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки, могат, след като са получили становището на Административната комисия, да договарят други методи за оценка на подлежащите на възстановяване суми, по-специално на основата на еднократни плащания.
Член 94
Възстановяване на обезщетения в натура, предоставяни при здравно осигуряване и майчинство на членовете на семейството на работник, които не пребивават в същата държава-членка, в която пребивава въпросния работник
1. Сумата на обезщетенията в натура, предоставени съгласно разпоредбите на член 19, параграф 2 от регламента, на членовете на семейството на работник, които не пребивават на територията на същата държава-членка, в която пребивава съответния работник, се възстановява от компетентните институции на институциите, които са предоставили въпросните обезщетения, на основата на еднократно плащане за всяка календарна година, което е възможно най-близко по размер до действително направените разходи.
2. Размерът на еднократното плащане се определя чрез умножаване на средните годишни разходи за семейство по средния годишен брой на семействата, които следва да бъдат взети предвид, и чрез намаляване на получения резултат с 20 %.
3. Необходимите фактори за изчисляване на посоченото еднократно плащане се определят, както следва:
а)
за всяка държава-членка, средните годишни разходи за семейство се получават чрез разделяне на годишните разходи за всички предоставени обезщетения в натура от институциите на съответната държава-членка на всички членове на семействата на работници, които са субекти на законодателството на въпросната държава-членка по схемите за социално осигуряване, които следва да бъдат взети предвид, на средния годишен брой на тези работници, заедно с членовете на техните семейства; схемите за социално осигуряване, които следва да бъдат взети предвид за целта, са посочени в приложение 9 към регламента за прилагане;
б)
при взаимоотношения между институциите на две държави-членки, средният годишен брой на семействата, които следва да бъдат взети предвид, е равен на средния годишен брой на работниците, които са субекти на законодателството на една от тези държави-членки, и чиито членове на семейства имат право на обезщетения в натура, които следва да се предоставят от институция на другата държава-членка.
4. Броят на семействата, които следва да бъдат взети предвид в съответствие с разпоредбите на параграф 3, алинея б), се определя по списък, който се води за целта от институцията по място на пребиваване въз основа на предоставени от компетентната институция документни доказателства за правата на съответните лица. В случай на спор, съответните институции представят съображенията си на Контролната комисия, предвидена в член 101, параграф 3 от регламента за прилагане.
5. Административната комисия определя начините и реда за определяне на посочените в параграфи 3 и 4 фактори за изчисляване.
6. Две или повече държави-членки, или компетентните органи на тези държави-членки, могат, след като са получили становището на Административната комисия, да договарят други начини за оценка на подлежащите на възстановяване суми.
Член 95
Възстановяване на обезщетения в натура, предоставяни при здравно осигуряване и осигуряване за майчинство на пенсионери и членове на техните семейства, които нямат право на обезщетения съгласно законодателството на държавата-членка, където пребивават
1. Сумата на обезщетенията в натура, предоставени съгласно разпоредбите на член 28, параграф 1 от регламента, се възстановява от компетентните институции на институциите, които са предоставили въпросните обезщетения, на основата на еднократно плащане, което е възможно най-близко по размер до действително направените разходи.
2. Размерът на еднократното плащане се определя чрез умножаване на средните годишни разходи за пенсионер по средния годишен брой на пенсионерите, които следва да бъдат взети предвид, и чрез намаляване на получения резултат с 20 %.
3. Необходимите коефициенти за изчисляване на посочената еднократна сума се определят, както следва:
а)
за всяка държава-членка, средните годишни разходи за пенсионер се получават чрез разделяне на годишните разходи за всички предоставени обезщетения в натура от институциите на съответната държава-членка на всички пенсионери, чиито пенсии са дължими съгласно законодателството на въпросната държава-членка по схемите за социално осигуряване, които следва да бъдат взети предвид и на членовете на техните семейства, на средния годишен брой на пенсионерите; схемите за социално осигуряване, които следва да бъдат взети предвид за целта, са посочени в приложение 9;
б)
при взаимоотношения между институциите на две държави-членки, средният годишен брой на пенсионерите, които следва да бъдат взети предвид, е равен на средния годишен брой на пенсионерите, посочени в член 28, параграф 2 от регламента, които, докато пребивават на територията на една от държавите-членки, имат право на обезщетения в натура за сметка на институцията на другата държава-членка.
4. Броят на пенсионерите, които следва да бъдат взети предвид в съответствие с параграф 3, алинея б), се определя по списък, който се води за целта от институцията по място на пребиваване въз основа на предоставени от компетентната институция документални доказателства за правата на съответните лица. В случай на спор, съответните институции представят съображенията си на Контролната комисия, предвидена в член 101, параграф 3 от регламента за прилагане.
5. Административната комисия определя начините и реда за определяне на посочените в параграфи 3 и 4 фактори за изчисляване.
6. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки, могат, след като са получили становището на Административната комисия, да договарят други методи за оценка на подлежащите на възстановяване суми.
Прилагане на разпоредбите на член 63, параграф 2 от регламента
Член 96
Възстановяване на обезщетения в натура, предоставени по осигурителни схеми за трудови злополуки и професионални болести от институцията на една държава-членка за сметка на институцията на друга държава-членка
С оглед прилагане на разпоредбите на член 63, параграф 2 от регламента, разпоредбите на член 93 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия.
Прилагане на разпоредбите на член 70, параграф 2 от регламента
Член 97
Възстановяване на изплатени обезщетения за безработица на безработни лица, които отиват в друга държава, за да търсят там заетост
1. Сумата на изплатените обезщетения съгласно разпоредбите на член 69 от регламента се възстановяват от компетентната институция на институцията, която е изплатила въпросните обезщетения, в съответствие с данните в счетоводните сметки на последната институция.
2. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави, могат:
-
след като са получили становището на Административната комисия, да договарят други методи за определяне на подлежащите на възстановяване суми, по-специално еднократни плащания, или други методи за плащане, или
-
да премахнат възстановяването на разходи между институциите.
Възстановяване на семейни помощи, изплатени по член 73, параграф 2 и член 74, параграф 2 от регламента
Член 98
Членове на семейства на работници, субекти на френското законодателство, или на безработни лица, получаващи обезщетения за безработица съгласно френското законодателство
1. Действителната сума на семейните помощи, изплатени по силата на член 73, параграф 2 и член 74, параграф 2 от регламента, се възстановяват от компетентната френска институция на институцията, която е изплатила тези семейни помощи, както е показано в счетоводните сметки на последната институция.
2. Франция и всяка от другите държави-членки или компетентните органи на Франция и тези на другите държави-членки могат, по взаимна договореност, да предвидят възстановяване на еднократната сума на тези семейни помощи. В случай на възстановяване на еднократна сума, тази еднократна сума се определя чрез умножаване на средната годишна стойност на семейство по средния брой семейства, които трябва да бъдат взети предвид всяка година.
3. Факторите, необходими за изчисляването на споменатата еднократна сума, се определят съгласно следните правила:
а)
средната годишна стойност на семейство се получава за всяка държава-членка, като се раздели годишният разход за всички семейни помощи, изплатени от институциите на държавата-членка, на чиято територия членовете на семействата пребивават, спрямо общия брой членове на семействата на работници или безработни лица, които пребивават на територията на тази държава-членка на средния годишен брой на семействата, които имат право да получават обезщетения;
б)
средният годишен брой на семейства, който трябва да се вземе предвид, е равен на средния годишен брой на работниците, които са субекти на законодателството на компетентната държава, и когато е необходимо, на безработните лица, получаващи обезщетения за безработица за сметка на институция на тази компетентна държава, членовете на чиито семейства имат правото да получават семейни помощи, изплащани от институция на другата държава-членка, на чиято територия те пребивават.
4. Административната комисия, въз основа на доклад на Ревизионната комисия, предвиден в член 101, параграф 3 от регламента за прилагане, постановява начините и процедурите за определяне на факторите за изчисление, посочени в параграф 3.
5. Франция и всяка от другите държави-членки или компетентните органи на Франция и всяка от другите държави-членки, могат да договорят въвеждането на други начини за определяне на еднократната сума, след като са получили становището на Административната комисия.
Общи разпоредби за възстановяването на разходи
Член 99
Административни разходи
Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки могат, в съответствие с разпоредбите на член 84, параграф 2, третото изречение от регламента, да се договорят за увеличаване на размера на обезщетенията, посочени в членове 93 до 98 от регламента за прилагане, с конкретен процент с оглед отчитане на административните разходи. Този процент може да е различен, в зависимост от съответните обезщетения.
Член 100
Забавени претенции
1. При уреждането на сметки между институциите на държавите-членки, институцията, която отговаря за плащанията, може да оставя без уважение претенциите за възстановяване на разходи за предоставени обезщетения през календарна година, която предшества с три години или повече датата на предявяване на тези претенции, независимо дали същите са предявени от орган за връзка или от институцията, която отговаря за плащанията в компетентната държава.
2. За претенциите във връзка с възстановяването на разходи под формата на еднократни плащания, тригодишният срок тече от датата на публикуване в Официален вестник на Европейските общности на средните годишни разходи за обезщетения в натура, определени в съответствие с разпоредбите на членове 94 и 95 от регламента за прилагане.
Член 101
Справка за претенции
1. Съгласно разпоредбите на членове 36, 63, 70 и 75, параграф 2 от регламента, Административната комисия изготвя справка за претенциите за всяка календарна година.
2. Административната комисия може да предвиди подходящи проверки за проучването на необходимите статистически и счетоводни данни за изготвянето на предвидената в параграф 1 справка за претенции, по-специално, за да гарантира съответствието им с правилата, определени в дял 2.
3. Административната комисия взема решенията по настоящия член относно доклада на Ревизионната комисия, която го представя заедно със становище, като посочва мотивите, на които се основава това становище. Административната комисия определя методите на работа и състава на Ревизионната комисия.
Член 102
Функции на Ревизионната комисия - Процедура за възстановяване на парични средства
1. Ревизионната комисия:
а)
събира необходимите данни и организира необходимите изчисления за прилагането на разпоредбите на настоящия дял;
б)
представя на Административната комисия периодични счетоводни отчети за резултатите от прилагането на регламентите, по-конкретно от гледна точка на финансовия аспект;
в)
отправя всякакви полезни предложения до Административната комисия във връзка с разпоредбите на алинеи а) и б);
г)
представя на Административната комисия предложения по изпратените до нея съображения в съответствие с разпоредбите на член 94, параграф 4 и член 95, параграф 4 от регламента за прилагане;
д)
представя пред Административната комисия предложения във връзка с прилагането на разпоредбите на член 101 от регламента за прилагане;
е)
извършва цялата работа, проучвания или задачи по въпроси, за които е сезирана от Административната комисия.
2. Възстановяването на суми, предвидено в членове 36, 63, 70 и член 75, параграф 2 от регламента, се извършва от всички компетентни институции на дадена държава-членка в полза на институциите кредитори на друга държава-членка с посредничеството на органите, които са определени от компетентните органи на държавите-членки. Органите, чрез които е извършено възстановяване на парични средства, уведомяват Административната комисия за възстановените суми в сроковете и съобразно реда, определен от посочената комисия.
3. Когато подлежащите на възстановяване суми се определят въз основа на действителния размер на предоставените обезщетения според данните в счетоводните сметки на институциите, възстановяването за всяко календарно полугодие се извършва през следващото календарно полугодие.
4. Когато подлежащите на възстановяване суми се определят на основата на еднократно плащане, възстановяването се извършва за всяка календарна година; в такъв случай институциите извършват авансови плащания към институциите кредитори на първо число от всяко календарно полугодие в съответствие с процедурата, определена от Административната комисия.
5. Компетентните органи на две или повече държави-членки могат да се договарят за други срокове за възстановяването на суми или за други процедури за извършване на авансовите плащания.
Член 103
Съставяне на статистически и счетоводни данни
Компетентните органи на държавите-членки предприемат всички необходими мерки за прилагането на разпоредбите на настоящия дял, по-специално на онези от тях, които изискват съставянето на статистически или счетоводни данни.
Член 104
Вписване в приложение 5 на споразумения за възстановяване на парични средства между държави-членки или между компетентните органи на държавите-членки
1. Разпоредбите, които са сходни с разпоредбите на член 36, параграф 3, член 63, параграф 3 и член 70, параграф 3 от регламента, и член 93, параграф 6, член 94, параграф 6 и член 95, параграф 6 от регламента за прилагане, и които са действащи в деня преди влизането в сила на регламента, продължават да се прилагат при условие, че са включени в приложение 5 към регламента за прилагане.
2. Разпоредбите, които са сходни с разпоредбите, посочени в параграф 1 и които, с оглед на взаимоотношенията между две или повече държави-членки, ще се прилагат след влизането в сила на регламента, се вписват в приложение 5 към регламента за прилагане. Същото важи за договорените разпоредби съгласно член 97, параграф 2 и член 98, параграф 2 от регламента за прилагане.
Разходи за административни проверки и медицински прегледи
Член 105
1. Извършените разходи за административни проверки и медицински прегледи, наблюдения, лекарски прегледи и проверки от всякакво естество, необходими за отпускането, предоставянето или преразглеждането на обезщетения, се възстановяват от институцията, за сметка на която са извършени, на институцията, която е отговаряла за тях, въз основа на прилаганите такси от последно споменатата институция.
2. Въпреки това, две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки могат да се договарят за други начини за възстановяване на парични средства, по-специално под формата на еднократни плащания, или могат да премахват изискването за възстановяване на разходи между институциите.
Такива споразумения се вписват в приложение 5 към регламента за прилагане. Действащите споразумения в деня преди влизането в сила на регламента продължават да се прилагат при условие, че са включени в споменатото приложение.
Общи разпоредби за изплащането на парични обезщетения
Член 106
Компетентните органи на всяка държава-членка уведомяват Административната комисия, в допустимите срокове и съобразно реда, определен от Комисията, за размера на изплатените парични обезщетения от институциите, попадащи под тяхна юрисдикция, на получатели, които пребивават или имат престой на територията на която и да е друга държава-членка.
Член 107
Конвертиране на валути
1. По смисъла на разпоредбите, изброени по-долу, превръщането на сумите, посочени в различни национални валути, се извършва по официалните номинални стойности, декларирани от националните валутни органи и признати от Международния валутен фонд:
а)
разпоредби на регламент: член 12, параграфи 2, 3 и 4, последно изречение от член 19, параграф 1, алинея б), член 22, параграф 1, ii), последно изречение, член 25, параграф 1, алинея б), предпоследно изречение, член 41, параграф 1, алинеи в) и г), член 46, параграфи 3 и 4, член 50, член 52, алинея б), последно изречение, член 55, параграф 1, ii), последно изречение, член 57, параграф 3, алинея в), член 60, параграф 1, алинея в), член 60, параграф 2, алинея б), член 70, параграфи 1 и 2 и член 71, параграф 1, алинея б), ii), предпоследното изречение;
б)
разпоредбите на регламент за прилагане: член 34, член 101, параграф 1, член 102, параграф 1, алинея б), член 119, параграф 2.
2. В случаите, които не попадат в приложното поле на параграф 1, превръщането се извършва по обменен курс, който действително се прилага по време на извършване на плащането.
ДЯЛ VI
ДРУГИ РАЗПОРЕДБИ
Член 108
Доказване на статут на сезонен работник
За да докаже, че е сезонен работник, работникът, включен в приложното поле на член 1, алинея в) от регламента, следва да представи договора си за заетост, подпечатан от службите по заетостта на държавата-членка, на чиято територия е отишъл да работи или е работил, или друг документ, подпечатан от тези служби, удостоверяващ сезонния характер на работата му.
Член 109
Споразумение за плащане на вноски
Работодателят, който няма място на дейност в държавата-членка, на чиято територия работникът е нает на работа, може да се споразумее с работника той да поеме задълженията на работодателя по отношение на плащането на вноски.
Работодателят уведомява компетентната институция или, при необходимост, институцията, която е определена от компетентния орган на въпросната държава-членка, за всяко такова споразумение.
Член 110
Взаимна административна помощ във връзка с възстановяването на обезщетения, които не са били дължими
Ако институцията на държава-членка, която е предоставила обезщетения, възнамерява да заведе дело срещу лице, което е получило обезщетения, които не са му били дължими, институцията по място на пребиваване на въпросното лице или институцията, определена от компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия пребивава това лице, оказва съдействие на първата институция.
Член 111
Възстановяване на недължими плащания от институции за социално осигуряване и искания от спомагателни органи
1. Ако при отпускането или преразглеждането на обезщетения за инвалидност, старост или смърт (пенсии) съгласно разпоредбите на глава 3 на дял III от регламента, институцията на държава-членка е изплатила на получателя на обезщетения сума над тази, на която той има право, тази институция може да изиска от институцията на всяка друга държава-членка, която отговаря за изплащането на съответните обезщетения на въпросния получател, да приспадне надплатената сума от просрочените суми, които изплаща на същия получател. Последната институция превежда приспадната сума на институцията кредитор. Когато надплатената сума не може да бъде приспадната от просрочени плащания, се прилагат разпоредбите на параграф 2.
2. Когато институцията на дадена държава-членка е изплатила на получател на обезщетение сума над тази, на която той има право, тази институция може, при условията и в сроковете, определени от прилаганото от нея законодателство, да изиска от институцията на всяка друга държава-членка, която отговаря за изплащането на обезщетения на въпросния получател, да приспадне надплатената сума от сумите, които изплаща на същия получател. Последната институция извършва приспадането при условията и в сроковете, предвидени за такова прихващане от прилаганото от нея законодателство, все едно, че сумите са надплатени от нея и превежда приспадната сума на институцията кредитор.
3. Когато лице, за което се прилагат разпоредбите на регламента, е получило помощи на територията на държава-членка през период, през който е имало право на обезщетения съгласно законодателството на друга държава-членка, органът, който е оказал съдействие, ако има законово право да изисква обратно дължимите обезщетения на въпросното лице, може да изиска от институцията на всяка друга държава-членка, която отговаря за изплащането на обезщетения в полза на това лице, да приспадне сумата, изплатена за подпомагане, от сумите, които последната институция изплаща на същото лице.
Когато член на семейството на лице, за което се прилагат разпоредбите на регламента, е получил подпомагане на територията на държава-членка през период, през който въпросното лице е имало право на обезщетения за съответния член на семейството съгласно законодателството на друга държава-членка, органът, който е оказал подпомагането, ако има законово право да изисква обратно дължимите обезщетения на въпросното лице за съответния член на семейството, може да изиска от институцията на всяка друга държава-членка, която отговаря за изплащането на такива обезщетения в полза на това лице, да приспадне сумите, изплатени за подпомагане, от сумите, които последната институция изплаща на същото лице за съответния член на семейството.
Институцията, която отговаря за плащанията, извършва приспадането при условията и в сроковете, предвидени за такова прихващане от прилаганото от нея законодателство, и превежда приспадната сума на органа кредитор.
Член 112
Когато дадена институция, пряко или чрез друга институция, е извършила недължими плащания, чието възстановяване е станало невъзможно, в крайна сметка въпросните суми остават за сметка на първата институция, освен когато недължимото плащане е било в резултат от измама.
Член 113
Възстановяване на предоставени, но недължими обезщетения в натура на работници в сферата на международния транспорт
1. Ако правото на обезщетения в натура не бъде признато от компетентната институция, предоставените обезщетения в натура на работник в сферата на международния транспорт от институцията по място на престой по силата на презумпцията по член 20, параграф 2 или член 62, параграф 2 от регламента за прилагане, се възстановява от компетентната институция.
2. Извършените разходи от институцията по място на престой по отношение на всеки работник в сферата на международния транспорт, който преди това не е подавал молба до институцията по място на престой и няма право на обезщетения в натура, но въпреки това е получил обезщетения в натура при представяне на завереното заявление, посочено в член 20, параграф 2 или член 62, параграф 2 от регламента за прилагане, се възстановяват от институцията, която е посочена като компетентна във въпросното заверено заявление, или от всяка друга институция, определена за целта от компетентния орган на съответната държава-членка.
3. Компетентната институция или посочената като компетентна институция, в случая, предвиден в параграф 2, или определената за целта институция дебитира сметката на получателя на обезщетение със стойността на предоставените му, но недължими обезщетения в натура. Въпросната институция уведомява за тези дебитни операции Ревизионната комисия, посочена в член 101, параграф 3 от регламента за прилагане, който изготвя справка за тях.
Член 114
Условни плащания на обезщетения в случаи на спорове относно приложимото законодателство или институцията, която следва да предоставя обезщетенията
В случай на спор между институциите или компетентните органи на две или повече държави-членки относно приложимото законодателство съгласно разпоредбите на дял II от регламента или коя институция следва да предоставя обезщетенията на съответното лице, което при отсъствие на спор би могло да претендира за обезщетения, лицето условно получава обезщетенията, предвидени от законодателството, което се прилага от институцията по място на пребиваване или, ако съответното лице не пребивава на територията на една от заинтересованите държави-членки, обезщетенията, предвидени от законодателството, което се прилага от институцията, до която първо е подадена неговата молба.
Член 115
Процедури за извършване на медицински прегледи в държава-членка, различна от компетентната държава
Институцията по място на престой или място на пребиваване, която съгласно разпоредбите на член 87 от регламента е длъжна да извърши медицински преглед, извършва това в съответствие с процедурите, определени от прилаганото от нея законодателство.
При отсъствие на такива процедури, тя отправя запитване до компетентната институция за информация относно процедурите, които следва да се приложат.
Член 116
Споразумения за възстановяването на вноски
1. Сключените споразумения съгласно разпоредбите на член 92, параграф 2 от регламента се вписват в приложение 5 към регламента за прилагане.
2. Сключените споразумения за прилагането на разпоредбите на член 51 от Регламент № 3 продължават да се прилагат при условие, че са включени в приложение 5 към регламента за прилагане.
Член 117
Обработка на данни
1. Една или повече държави-членки, или техните компетентни органи, могат, след като са получили становището на Административната комисия, да адаптират за обработка на данни образците на удостоверения, заверените заявления, декларациите, молбите и други документи, заедно с операциите и начините за предаване на данните, предвидени за прилагането на регламента и регламента за прилагане.
2. Когато постигнатото развитие в обработката на данни в държавите-членки позволява това, Административната комисия предприема необходимите проучвания за стандартизация и въвеждане в обща употреба на методите за корекция съгласно разпоредбите на параграф 1.
ДЯЛ VII
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 118
Преходни разпоредби относно пенсиите
1. Молбите за пенсии, които не са били още отпуснати преди влизането в сила на регламента, подлежат на двойно изплащане:
-
за периода преди тази дата, в съответствие с разпоредбите на регламент № 3,
-
за периода, започващ от тази дата, в съответствие с разпоредбите на регламента.
2. Молба за обезщетение за инвалидност, старост или за преживели наследници, представени на институция към датата на влизане в сила на регламента, автоматично налагат преоценка на обезщетенията, които са били отпуснати за същия случай преди тази дата от институцията или институциите на една или повече от другите държави-членки, в съответствие с разпоредбите на регламента.
Член 119
Преходни разпоредби, свързани със семейните обезщетения
1. Правата, посочени в член 94, параграф 9 от регламента, са тези, от които се ползват работниците по отношение на членовете на техните семейства, даващи право на семейни обезщетения, при ставка и в границите, приложими в деня, предхождащ деня на влизане в сила на регламента, по член 41 или на Регламент № 3 приложение Г, на член 20 или на приложение 1 към Регламент 36/63/ЕИО на Съвета от 2 април 1963 г. за социалното осигуряване на пограничните работници (4).
2. При условие, че сумата на семейните обезщетения, посочени в параграф 1, е по-висока от сумата на семейните помощи, които биха били дължими по член 73, параграф 2 от регламента, компетентната френска институция е отговорна да осигури тяхното изплащане на работника или пряко на членовете на неговото семейство по мястото им на пребиваване или по отношение на децата, даващи право на тези обезщетения.
3. Когато семейни обезщетения трябва да се изплащат по член 73, параграф 2 от регламента, институцията по място на пребиваване на членовете на семейството трябва да осигури изплащането на тези помощи в съответствие с разпоредбите на законодателството, което прилага, при условие, че те се възстановяват от компетентната френска институция.
4. В двустранните отношения между заинтересованите държави-членки, процедурата за прилагането на настоящия член се определя от тези държави-членки или компетентните органи на тези държави.
Член 120
Допълващи споразумения за прилагане
1. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки могат, когато е необходимо, да сключват споразумения, които имат за цел да допълнят административната процедура за прилагане на регламента. Тези споразумения се изброяват в приложение 5 към регламента за прилагане.
2. Споразумения, подобни на посочените в параграф 1, които са в сила в деня, предхождащ деня на влизане в сила на регламента за прилагане, продължават да се прилагат при условие, че те са включени в приложение 5 към регламента за прилагане.
Член 121
Характер и изменение на приложенията
1. Приложенията към регламента за прилагане представляват неразделна част от него.
2. Тези приложения могат да бъдат изменяни с регламент на Съвета, приет по предложение на Комисията, по искане на държава-членка или съответни държави-членки или техните компетентни органи след получаване на становището на Административната комисия.
3. Приложение V към регламента, част „Б Германия“, се допълва със следния текст:
„7.
За целите на регламента, еднократната сума на вноските към разходите за раждане, предоставяни съгласно германското законодателство на членовете на семействата на работниците, безработните лица, пенсионерите и претендиращите пенсия, се считат за обезщетения в натура.“
Член 122
Влизане в сила на регламента за прилагане
Регламентът за прилагане влиза в сила на първия ден от седмия месец след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 21 март 1972 година.
Règlement (CEE) no 574/72 du Conseil
du 21 mars 1972
fixant les modalités d'application du règlement (CEE) no 1408/71 relatif à l'application des régimes de sécurité sociale aux travailleurs salariés et à leur famille qui se déplacent à l'intérieur de la Communauté
LE CONSEIL DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté économique européenne, et notamment ses articles 2, 7 et 51,
vu le règlement (CEE) no 1408/71 du Conseil, du 14 juin 1971, relatif à l'application des régimes de sécurité sociale aux travailleurs salariés et à leur famille qui se déplacent à l'intérieur de la Communauté [1], et notamment son article 97,
vu la proposition de la Commission établie après consultation de la commission administrative pour la sécurité sociale des travailleurs migrants,
vu l'avis de l'Assemblée,
vu l'avis du Comité économique et social,
considérant que, le règlement no 3 concernant la sécurité sociale des travailleurs migrants [2] ayant été remplacé par le règlement (CEE) no 1408/71 dont l'article 99 a abrogé également le règlement no 4 fixant les modalités d'application et complétant les dispositions du règlement no 3 concernant la sécurité sociale des travailleurs migrants [3], il y a lieu de prévoir des modalités d'application adaptées aux nouvelles règles de fond et à l'expérience acquise au cours des douze années d'application de ces textes;
considérant qu'il y a lieu, notamment, de préciser les institutions compétentes de chaque État membre, les documents à fournir et les formalités à remplir par les intéressés pour bénéficier des prestations, les modalités du contrôle administratif et médical, ainsi que les conditions de remboursement des prestations servies par l'institution d'un État membre pour le compte de l'institution d'un autre État membre et les attributions de la commission des comptes,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
TITRE I
DISPOSITIONS GÉNÉRALES
Article premier
Définitions
Aux fins de l'application du présent règlement:
a) le terme "règlement" désigne le règlement (CEE) no 1408/71;
b) le terme "règlement d'application" désigne le présent règlement;
c) les définitions de l'article 1er du règlement ont la signification qui leur est attribuée audit article.
Article 2
Modèles d'imprimés - Informations sur les législations - Guides
1. Les modèles des certificats, attestations, déclarations, demandes et autres documents nécessaires à l'application du règlement et du règlement d'application sont établis par la commission administrative.
Deux États membres ou leurs autorités compétentes peuvent, d'un commun accord, et après avis de la commission administrative, adopter des modèles simplifiés dans leurs relations mutuelles.
2. La commission administrative peut réunir, à l'intention des autorités compétentes de chaque État membre, des informations sur les dispositions des législations nationales comprises dans le champ d'application du règlement.
3. La commission administrative prépare des guides destinés à faire connaître aux intéressés leurs droits, ainsi que les formalités administratives à accomplir pour les faire valoir.
Le Comité consultatif est consulté avant l'établissement de ces guides.
Article 3
Organismes de liaison - Communication des institutions entre elles et entre bénéficiaires et institutions
1. Les autorités compétentes peuvent désigner des organismes de liaison habilités à communiquer directement entre eux.
2. Toute institution d'un État membre, ainsi que toute personne résidant ou séjournant sur le territoire d'un État membre, peut s'adresser à l'institution d'un autre État membre, soit directement, soit par l'intermédiaire des organismes de liaison.
Article 4
Annexes
1. L'annexe 1 mentionne l'autorité compétente ou les autorités compétentes de chaque État membre.
2. L'annexe 2 mentionne les institutions compétentes de chaque État membre.
3. L'annexe 3 mentionne les institutions du lieu de résidence et les institutions du lieu de séjour de chaque État membre.
4. L'annexe 4 mentionne les organismes de liaison désignés en vertu de l'article 3 paragraphe 1 du règlement d'application.
5. L'annexe 5 mentionne les dispositions visées à l'article 5, à l'article 53 paragraphe 3, à l'article 104, à l'article 105 paragraphe 2, à l'article 116 et à l'article 120 du règlement d'application.
6. L'annexe 6 mentionne la procédure de paiement des prestations choisie par les institutions débitrices de chaque État membre, conformément aux dispositions de l'article 53 paragraphe 1 du règlement d'application.
7. L'annexe 7 mentionne le nom et le siège des banques visées à l'article 55 paragraphe 1 du règlement d'application.
8. L'annexe 8 mentionne les États membres pour lesquels les dispositions de l'article 10 paragraphe 2 alinéa d) du règlement d'application sont applicables dans leurs relations mutuelles.
9. L'annexe 9 mentionne les régimes à prendre en considération pour le calcul du coût moyen annuel des prestations en nature, conformément aux dispositions de l'article 94 paragraphe 3 alinéa a) et de l'article 95 paragraphe 3 alinéa a) du règlement d'application.
10. L'annexe 10 mentionne les institutions ou organismes désignés par les autorités compétentes, notamment en vertu de l'article 6 paragraphe 1, de l'article 11 paragraphe 1, de l'article 13 paragraphes 2 et 3, de l'article 14 paragraphes 1, 2 et 3, de l'article 38 paragraphe 1, de l'article 70 paragraphe 1, de l'article 80 paragraphe 2, de l'article 81, de l'article 82 paragraphe 2, de l'article 85 paragraphe 2, de l'article 89 paragraphe 1, de l'article 91 paragraphe 2, de l'article 102 paragraphe 2, de l'article 110 et de l'article 113 paragraphe 2 du règlement d'application.
TITRE II
APPLICATION DES DISPOSITIONS GÉNÉRALES DU RÈGLEMENT
Application des articles 6 et 7 du règlement
Article 5
Substitution du règlement d'application aux arrangements relatifs à l'application des conventions
Les dispositions du règlement d'application se substituent à celles des arrangements relatifs à l'application des conventions visées à l'article 6 du règlement; elles se substituent également, pour autant que celles-ci ne soient pas mentionnées à l'annexe 5, aux dispositions relatives à l'application des dispositions des conventions visées à l'article 7 paragraphe 2 alinéa c) du règlement.
Application de l'article 9 du règlement
Article 6
Admission à l'assurance volontaire ou facultative continuée
1. Si, compte tenu des dispositions de l'article 9 et de l'article 15 paragraphe 3 du règlement, l'intéressé satisfait aux conditions requises pour l'admission à l'assurance volontaire ou facultative continuée en cas d'invalidité, de vieillesse et de décès (pensions) dans plusieurs régimes, au titre de la législation d'un État membre, et s'il n'a pas été assujetti à l'assurance obligatoire dans l'un de ces régimes au titre de son dernier emploi, il peut bénéficier desdites dispositions pour l'admission à l'assurance volontaire ou facultative continuée dans le régime déterminé par la législation de cet État membre ou, à défaut, au régime de son choix.
2. Pour bénéficier des dispositions de l'article 9 paragraphe 2 du règlement, l'intéressé est tenu de présenter à l'institution de l'État membre en cause une attestation relative aux périodes d'assurance accomplies sous la législation de tout autre État membre. Cette attestation est délivrée, à la demande de l'intéressé, par l'institution ou les institutions qui appliquent les législations sous lesquelles il a accompli ces périodes d'assurance.
Application de l'article 12 du règlement
Article 7
Règles générales concernant l'application des dispositions de non-cumul - Application de ces dispositions aux prestations d'invalidité, de vieillesse et de décès (pensions)
1. Lorsque le bénéficiaire d'une prestation, due au titre de la législation d'un État membre, a également droit à prestations au titre de la législation de l'un ou de plusieurs des autres États membres, les règles suivantes sont applicables:
a) si l'application des dispositions de l'article 12 paragraphes 2 ou 3 du règlement entraîne la réduction ou la suspension concomitante de ces prestations, chacune d'elles ne peut être réduite ni suspendue pour un montant supérieur au montant obtenu en divisant le montant sur lequel porte la réduction ou la suspension en vertu de la législation au titre de laquelle cette prestation est due, par le nombre des prestations sujettes à réduction ou à suspension auxquelles le bénéficiaire a droit;
b) s'il s'agit de prestations d'invalidité, de vieillesse ou de décès (pensions) liquidées par l'institution d'un État membre conformément aux dispositions de l'article 46 paragraphe 2 du règlement, cette institution tient compte des prestations de nature différente, revenus ou rémunérations susceptibles d'entraîner la réduction ou la suspension de la prestation due par elle, non pour le calcul du montant théorique visé à l'article 46 paragraphe 2 alinéa a) du règlement, mais exclusivement pour la réduction ou la suspension du montant visé à l'article 46 paragraphe 2 alinéa b) du règlement. Toutefois, ces prestations, revenus ou rémunérations ne sont comptés que pour une fraction de leur montant, déterminée au prorata de la durée des périodes d'assurance accomplies, conformément aux dispositions de l'article 46 paragraphe 2 alinéa b) du règlement;
c) s'il s'agit de prestations d'invalidité, de vieillesse ou de décès (pensions) liquidées par l'institution d'un État membre conformément aux dispositions de l'article 46 paragraphe 1 premier alinéa du règlement, cette institution tient compte, dans les cas où les dispositions de l'article 46 paragraphe 3 du règlement sont applicables, des prestations de nature différente, revenus ou rémunérations susceptibles d'entraîner la réduction ou la suspension de la prestation due par elle, non pour le calcul du montant visé à l'article 46 paragraphe 1 du règlement, mais exclusivement pour la réduction ou la suspension du montant qui résulte de l'application de l'article 46 paragraphe 3 du règlement. Toutefois, ces prestations, revenus ou rémunérations ne sont comptés que pour une fraction de leur montant, obtenue en affectant ce montant d'un coefficient égal au rapport entre le montant de la prestation qui résulte de l'application des dispositions de l'article 46 paragraphe 3 du règlement et celui qui résulte de l'application des dispositions de l'article 46 paragraphe 1 premier alinéa du règlement.
2. Pour l'application des dispositions de l'article 12 paragraphes 2, 3 et 4 du règlement, les institutions compétentes en cause se communiquent, sur leur demande, tous renseignements appropriés.
Article 8
Règles applicables en cas de cumul de droits à prestations de maternité au titre des législations de plusieurs États membres
Si un travailleur ou un membre de sa famille peut prétendre au bénéfice des prestations de maternité au titre des législations de deux ou plusieurs États membres, ces prestations sont octroyées exclusivement au titre de la législation de celui de ces États membres sur le territoire duquel a eu lieu l'accouchement ou, si l'accouchement n'a pas eu lieu sur le territoire de l'un de ces États membres, exclusivement au titre de la législation de l'État membre à laquelle ce travailleur a été soumis en dernier lieu.
Article 9
Règles applicables en cas de cumul de droits à allocations de décès au titre des législations de plusieurs États membres
1. En cas de décès survenu sur le territoire d'un État membre, seul le droit à l'allocation de décès acquis au titre de la législation de cet État membre est maintenu, tandis que s'éteint le droit acquis au titre de la législation de tout autre État membre.
2. En cas de décès survenu sur le territoire d'un État membre, alors que le droit à l'allocation de décès est acquis au titre des législations de deux ou plusieurs autres États membres, ou en cas de décès survenu hors du territoire des États membres, alors que ce droit est acquis au titre des législations de deux ou plusieurs États membres, seul est maintenu le droit acquis au titre de la législation de l'État membre sous laquelle le travailleur a accompli sa dernière période d'assurance, tandis que s'éteint le droit acquis au titre de la législation de tout autre État membre.
Article 10
Règles applicables en cas de cumul de droits à prestations ou allocations familiales ou lorsque le travailleur est soumis successivement à la législation de plusieurs États membres au cours d'une même période ou partie de période
1. Si, au cours d'une même période, des prestation-ou des allocations familiales sont dues à deux perssonnes pour un même membre de la famille en vertu de l'article 73 paragraphes 1 ou 2 ou de l'article 74 paragraphes 1 ou 2 du règlement et en vertu de la législation du pays de résidence de ce membre de la famille, les dispositions à appliquer en ce qui concerne le cumul de droits à des prestations ou des allocations familiales sont celles prévues par la législation du pays de résidence du membre de la famille. A cette fin, le droit aux prestations ou aux allocations familiales dues en vertu de l'article 73 paragraphes 1 ou 2 ou de l'article 74 paragraphes 1 ou 2 du règlement est pris en compte comme s'il s'agissait d'un droit acquis en vertu de la législation du pays de résidence du membre de la famille considéré.
2. Si un travailleur a été soumis successivement à la législation de deux États membres au cours de la période séparant deux échéances telles qu'elles sont prévues par la législation de l'un ou de deux États membres en cause pour l'octroi des prestations ou allocations familiales, les règles suivantes sont applicables:
a) les prestations ou allocations familiales auxquelles ce travailleur peut prétendre du chef de son assujettissement à la législation de chacun de ces États correspondent au nombre de prestations ou allocations journalières dues en application de la législation considérée. Si ces législations ne prévoient pas de prestations ou allocations journalières, les prestations ou allocations familiales sont octroyées au prorata de la durée pendant laquelle ce travailleur a été soumis à la législation de chacun des États membres, par rapport à la période fixée par la législation en cause;
b) lorsque les prestations ou allocations familiales ont été servies par une institution pendant une période où elles auraient dû être servies par une autre institution, il y a lieu à décompte entre ces institutions;
c) pour l'application des dispositions des alinéas a) et b), lorsque les périodes d'emploi accomplies sous la législation d'un État membre sont exprimées en unités différentes de celles qui servent au calcul des prestations ou allocations familiales en vertu de la législation d'un autre État membre à laquelle le travailleur a été également soumis au cours d'une même période, la conversion s'effectue conformément aux dispositions de l'article 15 paragraphe 3 du règlement d'application;
d) par dérogation aux dispositions de l'alinéa a), dans le cadre des relations entre les États membres mentionnées à l'annexe 8 du règlement d'application, l'institution qui supporte la charge des prestations ou allocations familiales du chef de la première occupation au cours de la période considérée, supporte cette charge pendant toute la période en cours.
3. Si des membres de la famille d'un travailleur soumis à la législation française ou d'un chômeur qui bénéficie de prestations de chômage en vertu de la législation française, transfèrent leur résidence du territoire d'un État membre sur le territoire d'un autre État membre au cours du même mois civil, l'institution chargée du service des allocations familiales au début du mois, continue de les servir pour tout le mois en cours.
TITRE III
APPLICATION DES DISPOSITIONS DU RÈGLEMENT RELATIVES A LA DÉTERMINATION DE LA LÉGISLATION APPLICABLE
Application des articles 13 à 16 du règlement
Article 11
Formalités en cas de détachement
1. Dans les cas visés à l'article 14 paragraphe 1 alinéa a) i) et paragraphe 2 alinéa a) du règlement, l'institution désignée par l'autorité compétente de l'État membre dont la législation reste applicable remet au travailleur, à la demande de celui-ci ou de son employeur, si les conditions requises sont remplies, un certificat de détachement attestant qu'il demeure soumis à cette législation et indiquant jusqu'à quelle date.
2. L'accord prévu à l'article 14 paragraphe 1 alinéa a) ii) du règlement est à demander par l'employeur.
Article 12
Dispositions particulières concernant l'affiliation au régime allemand de sécurité sociale
1. Lorsque la législation allemande est applicable en vertu de l'article 14 paragraphe 1 alinéas b) ou c) ou du paragraphe 2 alinéa a) du règlement, à un travailleur occupé par une entreprise ou un employeur dont le siège ou le domicile ne se trouvent pas sur le territoire de l'Allemagne, cette législation est appliquée comme si le travailleur était occupé au lieu de sa résidence sur le territoire de l'Allemagne.
2. Lorsque des cotisations sont versées pour une période déterminée en vertu de la législation d'un État membre autre que l'Allemagne, au titre de l'assurance obligatoire en cas d'invalidité, de vieillesse ou de décès (pensions), des cotisations complémentaires pour l'assurance complémentaire au titre de la législation allemande (Höherversicherung) peuvent également être versées pour la même période.
Article 13
Exercice du droit d'option par le personnel de service des missions diplomatiques et des postes consulaires
1. Le droit d'option prévu à l'article 16 paragraphe 2 du règlement doit être exercé pour la première fois dans les trois mois suivant la date à laquelle le travailleur a été engagé dans la mission diplomatique ou le poste consulaire dont il s'agit ou est entré au service personnel d'agents de cette mission ou de ce poste. L'option prend effet à la date d'entrée en service.
Lorsque le travailleur exerce à nouveau son droit d'option à la fin d'une année civile, l'option prend effet au premier jour de l'année civile suivante.
2. Le travailleur qui exerce son droit d'option en informe l'institution désignée par l'autorité compétente de l'État membre pour la législation duquel il a opté, en avisant en même temps son employeur. Cette institution en informe, en tant que de besoin, toutes autres institutions du même État membre, conformément aux directives émises par l'autorité compétente de cet État membre.
3. L'institution désignée par l'autorité compétente de l'État membre pour la législation duquel le travailleur a opté, lui remet un certificat attestant qu'il est soumis à la législation de cet État membre, pendant qu'il est occupé dans la mission diplomatique ou le poste consulaire dont il s'agit, ou au service personnel d'agents de cette mission ou de ce poste.
4. Si le travailleur a opté pour l'application de la législation allemande, les dispositions de cette législation sont appliquées comme si le travailleur était occupé au lieu où le gouvernement allemand a son siège. L'autorité compétente désigne l'institution compétente en matière d'assurance-maladie.
Article 14
Exercice du droit d'option par les agents auxiliaires des Communautés européennes
1. Le droit d'option prévu à l'article 16 paragraphe 3 du règlement doit être exercé au moment de la conclusion du contrat d'engagement. L'autorité habilitée à conclure ce contrat informe l'institution désignée par l'autorité compétente de l'État membre pour la législation duquel l'agent auxiliaire a opté. Ladite institution en informe, en tant que de besoin, toutes autres institutions du même État membre.
2. L'institution désignée par l'autorité compétente de l'État membre pour la législation duquel l'agent auxiliaire a opté, lui remet un certificat attestant qu'il est soumis à la législation de cet État membre pendant qu'il est occupé au service des Communautés européennes en sa qualité d'agent auxiliaire.
3. Les autorités compétentes des États membres désignent, en tant que de besoin, les institutions compétentes pour les agents auxiliaires des Communautés européennes.
4. Si l'agent auxiliaire, occupé sur le territoire d'un État membre autre que l'Allemagne, a opté pour l'application de la législation allemande, les dispositions de cette législation sont appliquées comme si l'agent auxiliaire était occupé au lieu où le gouvernement allemand a son siège. L'autorité compétente désigne l'institution compétente en matière d'assurance-maladie.
TITRE IV
APPLICATION DES DISPOSITIONS DU RÈGLEMENT PARTICULIÈRES AUX DIFFÉRENTES CATÉGORIES DE PRESTATIONS
CHAPITRE 1
RÈGLES GÉNÉRALES RELATIVES A LA TOTALISATION DES PÉRIODES D'ASSURANCE
Article 15
1. Dans les cas visés à l'article 18 paragraphe 1, à l'article 38, à l'article 45 paragraphes 1 et 2, à l'article 64 et à l'article 67 paragraphes 1 et 2 du règlement, la totalisation des périodes d'assurance s'effectue conformément aux règles suivantes:
a) aux périodes d'assurance accomplies sous la législation d'un État membre s'ajoutent les périodes d'assurance accomplies sous la législation de tout autre État membre, dans la mesure où il est nécessaire d'y faire appel pour compléter les périodes d'assurance accomplies sous la législation du premier État membre, en vue de l'acquisition, du maintien ou du recouvrement du droit aux prestations, à condition que ces périodes d'assurance ne se superposent pas. S'il s'agit de prestations d'invalidité, de vieillesse ou de décès (pensions) à liquider par les institutions de deux ou plusieurs États membres conformément aux dispositions de l'article 46 paragraphe 2 du règlement, chacune des institutions en cause procède séparément à cette totalisation, en tenant compte de l'ensemble des périodes d'assurance accomplies par le travailleur sous les législations de tous les États membres auxquelles il a été soumis, sans préjudice, le cas échéant, des dispositions de l'article 45 paragraphe 2 et de l'article 46 paragraphe 2 alinéa c) du règlement;
b) lorsqu'une période d'assurance accomplie au titre d'une assurance obligatoire sous la législation d'un État membre coïncide avec une période d'assurance accomplie au titre d'une assurance volontaire ou facultative continuée sous la législation d'un autre État membre, seule la première est prise en compte;
c) lorsqu'une période d'assurance autre qu'une période assimilée accomplie sous la législation d'un État membre coïncide avec une période assimilée en vertu de la législation d'un autre État membre, seule la première est prise en compte;
d) toute période assimilée en vertu des législations de deux ou plusieurs États membres n'est prise en compte que par l'institution de l'État membre à la législation duquel l'assuré a été soumis à titre obligatoire en dernier lieu avant ladite période; au cas où l'assuré n'aurait pas été soumis à titre obligatoire à la législation d'un État membre avant ladite période, celle-ci est prise en compte par l'institution de l'État membre à la législation duquel il a été soumis à titre obligatoire pour la première fois après ladite période;
e) au cas où l'époque à laquelle certaines périodes d'assurance ont été accomplies sous la législation d'un État membre ne peut être déterminée de façon précise, il est présumé que ces périodes d'assurance ne se superposent pas à des périodes d'assurance accomplies sous la législation d'un autre État membre et il en est tenu compte, dans la mesure où elles peuvent être utilement prises en considération,
f) au cas où, selon la législation d'un État membre, certaines périodes d'assurance ne sont prises en compte que si elles ont été accomplies dans un délai déterminé, l'institution qui applique cette législation,
i) ne tient compte des périodes d'assurance accomplies sous la législation d'un autre État membre que si elles ont été accomplies dans ledit délai, ou
ii) prolonge ce délai de la durée des périodes d'assurance accomplies en tout ou en partie dans ledit délai, sous la législation d'un autre État membre lorsqu'il s'agit de périodes d'assurance entraînant uniquement, selon la législation du deuxième État membre, la suspension du délai dans lequel des périodes d'assurance doivent être accomplies.
2. Les périodes d'assurance accomplies sous une législation d'un État membre non comprise dans le champ d'application du règlement, mais qui sont prises en compte en vertu d'une législation de cet État membre comprise dans le champ d'application du règlement, sont considérées comme des périodes d'assurance à prendre en compte aux fins de la totalisation.
3. Lorsque les périodes d'assurance accomplies sous la législation d'un État membre sont exprimées dans des unités différentes de celles qui sont utilisées par la législation d'un autre État membre, la conversion nécessaire aux fins de la totalisation s'effectue selon les règles suivantes:
a) si le travailleur a été soumis au régime de la semaine de six jours:
i) un jour est équivalent à huit heures et inversement;
ii) six jours sont équivalents à une semaine et inversement;
iii) vingt-six jours sont équivalents à un mois et inversement;
iv) trois mois ou treize semaines ou soixante-dix-huit jours sont équivalents à un trimestre et inversement;
v) pour la conversion des semaines en mois et inversement, les semaines et les mois sont convertis en jours;
vi) l'application des règles précédentes ne peut avoir pour effet de retenir, pour l'ensemble des périodes d'assurance accomplies au cours d'une année civile, un total supérieur à trois cent douze jours ou cinquante-deux semaines ou douze mois ou quatre trimestres;
b) si le travailleur a été soumis au régime de la semaine de cinq jours:
i) un jour est équivalent à neuf heures et inversement;
ii) cinq jours sont équivalents à une semaine et inversement;
iii) vingt-deux jours sont équivalents à un mois et inversement;
iv) trois mois ou treize semaines ou soixante-six jours sont équivalents à un trimestre et inversement;
v) pour la conversion des semaines en mois et inversement, les semaines et les mois sont convertis en jours;
vi) l'application des règles précédentes ne peut avoir pour effet de retenir pour l'ensemble des périodes d'assurance accomplies au cours d'une année civile, un total supérieur à deux cent soixante-quatre jours ou cinquante-deux semaines ou douze mois ou quatre trimestres.
CHAPITRE 2
MALADIE ET MATERNITÉ
Application de l'article 18 du règlement
Article 16
Attestation des périodes d'assurance
1. Pour bénéficier des dispositions de l'article 18 du règlement, le travailleur est tenu de présenter à l'institution compétente une attestation mentionnant les périodes d'assurance accomplies sous la législation à laquelle il a été soumis antérieurement en dernier lieu.
2. Cette attestation est délivrée à la demande du travailleur, par l'institution ou les institutions de l'État membre à la législation duquel il a été soumis antérieurement en dernier lieu. S'il ne présente pas ladite attestation, l'institution compétente s'adresse à cette ou à ces institutions pour l'obtenir.
3. Les dispositions des paragraphes 1 et 2 sont appli cables par analogie, s'il est nécessaire de tenir compte de périodes d'assurance accomplies antérieurement sous la législation de tout autre État membre pour satisfaire aux conditions requises par la législation de l'État compétent.
Application de l'article 19 du règlement
Article 17
Prestations en nature en cas de résidence dans un État membre autre que l'État compétent
1. Pour bénéficier des prestations en nature en vertu de l'article 19 du règlement, le travailleur est tenu de se faire inscrire, ainsi que les membres de sa famille, auprès de l'institution du lieu de résidence, en présentant une attestation certifiant qu'il a droit à ces prestations en nature, pour lui-même et pour les membres de sa famille. Cette attestation est délivrée par l'institution compétente, au vu des renseignements fournis par l'employeur, le cas échéant. Si le travailleur ou les membres de sa famille ne présentent pas ladite attestation, l'institution du lieu de résidence s'adresse à l'institution compétente pour l'obtenir.
2. Cette attestation reste valable aussi longtemps que l'institution du lieu de résidence n'a pas reçu notification de son annulation. Toutefois, lorsque ladite attestation est délivrée par une institution française, elle est seulement valable pendant un délai de trois mois suivant la date de sa délivrance et doit être renouvelée tous les trois mois.
3. Si le travailleur a la qualité de travailleur saisonnier, l'attestation visée au paragraphe 1 est valable pendant toute la durée prévue du travail saisonnier, à moins que l'institution compétente ne notifie entre-temps son annulation à l'institution du lieu de résidence.
4. L'institution du lieu de résidence avise l'institution compétente de toute inscription à laquelle elle a procédé conformément aux dispositions du paragraphe 1.
5. Lors de toute demande de prestations en nature, l'intéressé présente les pièces justificatives requises, en vertu de la législation de l'État membre sur le territoire duquel il réside, pour l'octroi des prestations en nature.
6. En cas d'hospitalisation, l'institution du lieu de résidence notifie à l'institution compétente, dans un délai de trois jours suivant la date à laquelle elle en a pris connaissance, la date d'entrée à l'établissement hospitalier et la durée probable de l'hospitalisation, ainsi que la date de sortie. Toutefois, il n'y a pas lieu à notification, lorsque les dépenses de prestations en nature font l'objet d'un remboursement forfaitaire à l'institution du lieu de résidence.
7. L'institution du lieu de résidence avise, au préalable l'institution compétente de toute décision relative à l'octroi de prestations en nature inscrites sur la liste visée à l'article 24 paragraphe 2 du règlement. L'institution compétente dispose d'un délai de quinze jours à compter de l'envoi de cet avis pour notifier, le cas échéant, son opposition motivée; l'institution du lieu de résidence octroie les prestations en nature si elle n'a pas reçu d'opposition à l'expiration de ce délai. Si de telles prestations en nature doivent être octroyées en cas d'urgence absolue, l'institution du lieu de résidence en avise sans délai l'institution compétente. Toutefois, il n'y a pas lieu de notifier l'opposition motivée lorsque les dépenses de prestations en nature font l'objet d'un remboursement forfaitaire à l'institution du lieu de résidence.
8. Le travailleur ou les membres de sa famille sont tenus d'informer l'institution du lieu de résidence de tout changement dans leur situation susceptible de modifier le droit aux prestations en nature, notamment tout abandon ou changement d'emploi du travailleur ou tout transfert de la résidence ou du séjour de celui-ci ou d'un membre de sa famille. L'institution compétente informe également l'institution du lieu de résidence de la cessation de l'affiliation ou de la fin des droits à prestations en nature du travailleur. L'institution du lieu de résidence peut demander en tout temps à l'institution compétente de lui fournir tous renseignements relatifs à l'affiliation ou aux droits à prestations en nature du travailleur.
9. Deux ou plusieurs États membres ou les autorités compétentes de ces États membres peuvent convenir, après avis de la commission administrative, d'autres modalités d'application.
Article 18
Prestations en espèces - en cas de résidence dans un État membre autre que l'État compétent
1. Pour bénéficier des prestations en espèces en vertu de l'article 19 paragraphe 1 alinéa b) du règlement, le travailleur est tenu de s'adresser, dans un délai de trois jours après le début de l'incapacité de travail, à l'institution du lieu de résidence en présentant un avis d'arrêt de travail ou, si la législation appliquée par l'institution compétente ou par l'institution du lieu de résidence le prévoit, un certificat d'incapacité de travail délivré par le médecin traitant.
2. Lorsque les médecins traitants du pays de résidence ne délivrent pas de certificat d'incapacité de travail, le travailleur s'adresse directement à l'institution du lieu de résidence dans le délai fixé par la législation qu'elle applique.
Cette institution fait procéder immédiatement à la constatation médicale de l'incapacité de travail et à l'établissement du certificat visé au paragraphe 1. Ce certificat qui doit préciser la durée probable de l'incapacité est transmis sans délai à l'institution compétente.
3. Dans les cas où le paragraphe 2 ne s'applique pas, l'institution du lieu de résidence procède dès que possible, et en tout cas dans un délai de trois jours suivant la date à laquelle le travailleur s'est adressé à elle, au contrôle médical du travailleur comme s'il s'agissait de son propre assuré. Le rapport du médecin contrôleur, qui indique notamment la durée probable de l'incapacité de travail, est transmis par l'institution du lieu de résidence à l'institution compétente, dans un délai de trois jours suivant la date du contrôle.
4. L'institution du lieu de résidence procède ultérieurement, en tant que de besoin, au contrôle administratif ou médical du travailleur comme s'il s'agissait de son propre assuré. Dès qu'elle constate que le travailleur est apte à reprendre le travail, elle en avertit, sans délai, le travailleur ainsi que l'institution compétente en indiquant la date à laquelle prend fin l'incapacité du travailleur. Sans préjudice des dispositions du paragraphe 6, la notification au travailleur est pré sumée valoir décision prise pour le compte de l'insti tution compétente.
5. L'institution compétente conserve en tout cas la faculté de faire procéder au contrôle du travailleur par un médecin de son choix.
6. Si l'institution compétente décide de refuser les prestations en espèces parce que le travailleur ne s'est pas soumis aux formalités prévues par la législation du pays de résidence ou si elle constate que le travailleur est apte à reprendre le travail, elle notifie sa décision au travailleur et en adresse simultanément copie à l'institution du lieu de résidence.
7. Lorsque le travailleur reprend le travail, il en avise l'institution compétente, s'il est ainsi prévu par la législation que cette institution applique.
8. L'institution compétente verse des prestations en espèces par les moyens appropriés, notamment par mandat poste international, et en avise l'institution du lieu de résidence et le travailleur. Si les prestations en espèces sont versées par l'institution du lieu de résidence pour le compte de l'institution compétente, celle-ci informe le travailleur de ses droits et indique à l'institution du lieu de résidence le montant des prestations en espèces, les dates auxquelles elles doivent être versées et la durée maximale de leur octroi, telle qu'elle est prévue par la législation de l'État compétent.
9. Deux ou plusieurs États membres ou les autorités compétentes de ces États membres peuvent convenir, après avis de la commission administrative, d'autres modalités d'application.
Application de l'article 20 du règlement
Article 19
Dispositions particulières aux travailleurs frontaliers et aux membres de leur famille
S'il s'agit de travailleurs frontaliers ou de membres de leur famille, les médicaments, les bandages, les lunettes, le petit appareillage, les analyses et examens de laboratoire ne peuvent être délivrés ou effectués que sur le territoire de l'État membre où ils ont été prescrits, selon les dispositions de la législation de cet État membre.
Application de l'article 22 du règlement
Article 20
Prestations en nature en cas de séjour dans un État membre autre que l'État compétent - Cas particulier des travailleurs détachés et des travailleurs des transports internationaux ainsi que des membres de leur famille
1. Pour bénéficier des prestations en nature, pour lui-même ou pour les membres de sa famille qui l'accompagnent lors de son détachement, le travailleur visé à l'article 14 paragraphe 1 alinéa a) i) ou paragraphe 2 alinéa a) du règlement est tenu de présenter à l'institution du lieu de séjour le certificat prévu à l'article 11 du règlement d'application. Lorsque le travailleur a présenté ce certificat, il est présumé remplir les conditions d'ouverture du droit aux prestations en nature.
2. Pour bénéficier des prestations en nature, pour lui-même ou pour les membres de sa famille qui l'accompagnent, le travailleur des transports internationaux visé à l'article 14 paragraphe 1 alinéa b) du règlement qui se trouve dans l'exercice de son emploi sur le territoire d'un État membre autre que l'État compétent, est tenu de présenter dès que possible à l'institution du lieu de séjour une attestation spéciale délivrée par l'employeur ou son préposé au cours du mois civil de sa présentation ou des deux mois civils précédents. Cette attestation indique notamment la date depuis laquelle le travailleur est occupé pour le compte dudit employeur, ainsi que la dénomination et le siège de l'institution compétente; toutefois, si, selon la législation de l'État compétent, l'employeur n'est pas censé connaître l'institution compétente, le travailleur est tenu d'indiquer par écrit la dénomination et le siège de cette institution, lors de la présentation de sa demande à l'institution du lieu de séjour. Lorsque le travailleur a présenté cette attestation, il est présumé remplir les conditions d'ouverture du droit aux prestations en nature. Si le travailleur n'est pas en mesure de s'adresser à l'institution du lieu de séjour avant le traitement médical, il bénéficie néan moins de ce traitement sur présentation de ladite attestation, comme s'il était assuré auprès de cette institution.
3. L'institution du lieu de séjour s'adresse, dans un délai de trois jours, à l'institution compétente, pour savoir si l'intéressé satisfait aux conditions d'ouver ture du droit aux prestations en nature. Elle est tenue de servir les prestations en nature jusqu'à réception de la réponse de l'institution compétente et au plus pendant un délai de trente jours.
4. L'institution compétente adresse sa réponse à l'institution du lieu de séjour dans un délai de dix jours suivant la réception de la demande de cette institution. Si cette réponse est affirmative, l'institu tion compétente indique, le cas échéant, la durée maximale d'octroi des prestations en nature, telle qu'elle est prévue par la législation qu'elle applique, et l'institution du lieu de séjour continue de servir lesdites prestations.
5. Au lieu du certificat ou de l'attestation prévus respectivement aux paragraphes 1 et 2, les travailleurs visés à ces paragraphes peuvent présenter à l'institu tion du lieu de séjour une attestation certifiant que les conditions d'ouverture du droit aux prestations en nature sont remplies. Cette attestation qui est délivrée par l'institution compétente indique notamment, le cas échéant, la durée maximale d'octroi des prestations en nature, telle qu'elle est prévue par la législation de l'État compétent. Dans ce cas, les dis positions des paragraphes 1, 2, 3 et 4 ne sont pas applicables.
6. Les dispositions de l'article 17 paragraphes 6, 7 et 9 du règlement d'application sont applicables par analogie.
7. Les prestations en nature servies en vertu de la présomption établie au paragraphe 1 ou au paragraphe 2 font l'objet du remboursement prévu à l'article 36 paragraphe 1 du règlement.
Article 21
Prestations en nature en cas de séjour dans un État membre autre que l'État compétent - Travailleurs autres que ceux visés à l'article 20 du règlement d'application
1. Pour bénéficier des prestations en nature en vertu de l'article 22 paragraphe 1 alinéa a) i) du règlement, sauf dans les cas visés à l'article 20 du règlement d'application, le travailleur est tenu de présenter à l'institution du lieu de séjour une attestation certifiant qu'il a droit aux prestations en nature. Cette attestation, qui est délivrée par l'institution compétente à la demande du travailleur, si possible avant qu'il ne quitte le territoire de l'État membre où il réside, indique notamment, le cas échéant, la durée maximale d'octroi des prestations en nature, telle qu'elle est prévue par la législation de l'État compétent. Si le travailleur ne présente pas ladite attestation, l'institution du lieu de séjour s'adresse à l'institution compétente pour l'obtenir.
2. Les dispositions de l'article 17 paragraphes 6, 7 et 9 du règlement d'application sont applicables par analogie.
Article 22
Prestations en nature aux travailleurs en cas de transfert de résidence ou de retour dans le pays de résidence, ainsi qu'aux travailleurs autorisés à se rendre dans un autre État membre pour s'y faire soigner
1. Pour bénéficier des prestations en nature en vertu de l'article 22 paragraphe 1 alinéa b) i) du règlement, le travailleur est tenu de présenter à l'institution du lieu de résidence une attestation certifiant qu'il est autorisé à conserver le bénéfice desdites prestations. Cette attestation, qui est délivrée par l'institution compétente, indique notamment, le cas échéant, la durée maximale pendant laquelle les prestations en nature peuvent encore être servies, selon les dispositions de la législation de l'État compétent. L'attesta tion peut être délivrée après le départ et à la demande du travailleur lorsqu'elle n'a pu être établie antérieurement pour des raisons de force majeure.
2. Les dispositions de l'article 17 paragraphes 6, 7 et 9 du règlement d'application sont applicables pa analogie.
3. Les dispositions des paragraphes 1 et 2 sont applicables par analogie pour le service des prestations en nature, dans le cas visé à l'article 22 paragraphe 1 alinéa c) i) du règlement.
Article 23
Prestations en nature aux membres de la famille
Les dispositions de l'article 21 ou de l'article 22 du règlement d'application, selon le cas, sont applicables par analogie pour l'octroi des prestations en nature aux membres de la famille visés à l'article 22 paragraphe 3 du règlement.
Article 24
Prestations en espèces aux travailleurs en cas de séjour dans un État membre autre que l'État compétent
Pour bénéficier des prestations en espèces en vertu de l'article 22 paragraphe 1 alinéa a) ii) du règlement, les dispositions de l'article 18 du règlement d'application sont applicables par analogie. Toutefois, sans préjudice de l'obligation de présenter un certificat d'incapacité de travail, le travailleur qui séjourne sur le territoire d'un État membre sans y exercer une activité professionnelle n'est pas tenu de présenter l'avis d'arrêt de travail visé à l'article 18 paragraphe 1 du règlement d'application.
Application de l'article 23 paragraphe 3 du règlement
Article 25
Attestation relative aux membres de la famille à prendre en considération pour le calcul des prestations en espèces
1. Pour bénéficier des dispositions de l'article 23 paragraphe 3 du règlement, le travailleur est tenu de présenter à l'institution compétente une attestation relative aux membres de sa famille ayant leur résidence sur le territoire d'un État membre autre que celui où se trouve ladite institution.
2. Cette attestation est délivrée par l'institution du lieu de résidence des membres de la famille.
Elle est valable pendant un délai de douze mois suivant la date de sa délivrance. Elle peut être renouvelée; dans ce cas, la durée de sa validité court à partir de la date de son renouvellement.
Le travailleur est tenu de notifier immédiatement à l'institution compétente tout fait nécessitant une modification de ladite attestation. Une telle modification prend effet à compter du jour où ce fait s'est produit.
3. Au lieu de l'attestation prévue au paragraphe 1, l'institution compétente peut exiger du travailleur des documents récents d'état civil relatifs aux membres de sa famille ayant leur résidence sur le territoire d'un État membre autre que celui où se trouve ladite institution.
Application de l'article 25 paragraphe 1 du règlement
Article 26
Prestations aux chômeurs qui se rendent dans un État membre autre que l'État compétent pour y chercher un emploi
1. Pour bénéficier, pour lui-même et pour les membres de sa famille, des prestations en nature et en espèces, en vertu de l'article 25 paragraphe 1 du règlement, le chômeur est tenu de présenter à l'institution d'assurance-maladie du lieu où il s'est rendu, une attestation à demander avant son départ à l'institution compétente de l'assurance-maladie. Si le chômeur ne présente pas ladite attestation, l'institution du lieu où il s'est rendu s'adresse à l'institution compétente pour l'obtenir.
Cette attestation doit certifier l'existence du droit auxdites prestations, aux conditions énoncées à l'article 69 paragraphe 1 alinéa a) du règlement, indiquer la durée de ce droit, compte tenu des dispositions de l'article 69 paragraphe 1 alinéa c) du règlement et préciser le montant des prestations en espèces à servir, le cas échéant, au titre de l'assurance-maladie, pendant la durée précitée, en cas d'incapacité de travail ou d'hospitalisation.
2. L'institution d'assurance-chômage du lieu où le chômeur s'est rendu certifie sur une copie de l'attestation visée à l'article 83 du règlement d'application à remettre à l'institution d'assurance-maladie de ce même lieu, l'existence des conditions énoncées à l'article 69 paragraphe 1 alinéa b) du règlement et précise la date à partir de laquelle ces conditions sont réunies et la date à partir de laquelle le chômeur béné ficie des prestations de l'assurance-chômage pour le compte de l'institution compétente.
Cette attestation est valable pendant le délai prévu à l'article 69 paragraphe 1 alinéa c) du règlement, aussi longtemps que les conditions sont remplies. L'institution d'assurance-chômage du lieu où le chômeur s'est rendu, informe dans les trois jours, ladite institution d'assurance-maladie si les conditions ne sont plus réunies.
3. Les dispositions de l'article 17 paragraphes 6 et 7 du règlement d'application sont applicables par analogie.
Application de l'article 25 paragraphe 3 du règlement
Article 27
Prestations en nature aux membres de la famille de chômeurs en cas de résidence dans un État membre autre que l'État compétent
Les dispositions de l'article 17 du règlement d'application sont applicables par analogie pour l'octroi des prestations en nature aux membres de la famille des chômeurs lorsque ces membres de la famille ont leur résidence sur le territoire d'un État membre autre que l'État compétent. Lors de l'inscription des membres de la famille de chômeurs qui bénéficient de prestations au titre des dispositions de l'article 69 paragraphe 1 du règlement, l'attestation visée à l'article 26 paragraphe 1 du règlement d'application doit être présentée. Cette attestation est valable pour la durée de l'octroi des prestations prévues à l'article 69 paragraphe 1 du règlement.
Application de l'article 26 du règlement
Article 28
Prestations en nature aux demandeurs de pensions ou de rentes et aux membres de leur famille
1. Pour bénéficier des prestations en nature sur le territoire de l'État membre où il réside, en vertu de l'article 26 paragraphe 1 du règlement, le requérant est tenu de se faire inscrire, ainsi que les membres de sa famille, auprès de l'institution du lieu de résidence, en présentant une attestation certifiant qu'il a droit auxdites prestations pour lui-même et pour les membres de sa famille, en vertu de la législation d'un autre État membre. Cette attestation est délivrée par l'institution de cet autre État membre qui est compétente pour les prestations en nature.
2. L'institution du lieu de résidence avise l'institution qui a délivré l'attestation de toute inscription à laquelle elle a procédé conformément aux dispositions du paragraphe 1.
Application de l'article 28 du règlement
Article 29
Prestations en nature aux titulaires de pensions ou de rentes et aux membres de leur famille n'ayant pas leur résidence dans un État membre au titre de la législation duquel ils ont droit à prestations
1. Pour bénéficier des prestations en nature sur le territoire de l'État membre où il réside, en vertu de l'article 28 paragraphe 1 du règlement, le titulaire de pension ou de rente est tenu de se faire inscrire, ainsi que les membres de sa famille, auprès de l'institution du lieu de résidence, en présentant une attestation certifiant qu'il a droit auxdites prestations, pour lui-même et pour les membres de sa famille, en vertu de la législation ou de l'une des législations au titre des quelles une pension ou une rente est due.
2. Cette attestation est délivrée, à la demande du titulaire, par l'institution ou par l'une des institutions débitrices de pension ou de rente, ou le cas échéant, par l'institution habilitée à décider du droit aux prestations en nature, dès que le titulaire satisfait aux conditions d'ouverture du droit à ces prestations. Si le titulaire ne présente pas l'attestation, l'institution du lieu de résidence s'adresse pour l'obtenir à l'institution ou aux institutions débitrices de pension ou de rente, ou le cas échéant, à l'institution habilitée à cet effet. En attendant la réception de cette attestation, l'institution du lieu de résidence peut procéder à une inscription provisoire du titulaire et des membres de sa famille, au vu des pièces justificatives admises par elle. Cette inscription n'est opposable à l'institution à laquelle incombe la charge des prestations en nature que lorsque cette dernière institution a délivré l'attestation prévue au paragraphe 1.
3. L'institution du lieu de résidence avise l'institution qui a délivré l'attestation prévue au paragraphe 1 de toute inscription à laquelle elle a procédé, conformément aux dispositions dudit paragraphe.
4. Lors de toute demande de prestations en nature, il doit être prouvé à l'institution du lieu de résidence que le titulaire a toujours droit à une pension ou rente, au moyen du récépissé ou du talon du mandat correspondant au dernier arrérage versé.
5. Le titulaire ou les membres de sa famille sont tenus d'informer l'institution du lieu de résidence de tout changement dans leur situation susceptible de modifier le droit aux prestations en nature, notamment toute suspension ou suppression de la pension ou de la rente et tout transfert de leur résidence. Les institutions débitrices de la pension ou de la rente infor ment également l'institution du lieu de résidence du titulaire d'un tel changement.
6. La commission administrative fixe, en tant que de besoin, les modalités permettant de déterminer l'institution à laquelle incombe la charge des prestations en nature dans le cas visé à l'article 28 paragraphe 2 alinéa b) du règlement.
Application de l'article 29 du règlement
Article 30
Prestations en nature aux membres de la famille ayant leur résidence dans un État membre autre que celui où réside le titulaire de pension ou de rente
1. Pour bénéficier des prestations en nature sur le territoire de l'État membre où ils résident, en vertu de l'article 19 paragraphe 1 du règlement, les membres de la famille sont tenus de se faire inscrire auprès de l'institution du lieu de leur résidence, en présentant les pièces justificatives requises, en vertu de la législation que cette institution applique, pour l'octroi de telles prestations aux membres de la famille d'un titulaire de pension ou de rente, ainsi qu'une attestation certifiant que le titulaire a droit aux prestations en nature pour lui-même et pour les membres de sa famille. Cette attestation, qui est délivrée par l'institution du lieu de résidence du titulaire, reste valable aussi longtemps que l'institution du lieu de résidence des membres de la famille n'a pas reçu notification de son annulation. Toutefois, lorsque ladite attestation est délivrée par une institution française, elle est seulement valable pendant un délai de douze mois suivant la date de sa délivrance et doit être renouvelée tous les ans.
2. Lors de toute demande de prestations en nature, les membres de la famille sont tenus de présenter à l'institution du lieu de leur résidence l'attestation visée au paragraphe 1, si la législation qu'applique cette institution prévoit qu'une telle demande doit être accompagnée du titre de pension ou de rente.
3. L'institution du lieu de résidence du titulaire in forme l'institution du lieu de résidence des membres de la famille de la suspension ou suppression de la pension ou de la rente et de tout transfert de la résidence du titulaire. L'institution du lieu de résidence des membres de la famille peut demander en tout temps à l'institution du lieu de résidence du titulaire de lui fournir tous renseignements relatifs aux droits à prestations en nature.
4. Les membres de la famille sont tenus d'informer l'institution du lieu de leur résidence de tout changement dans leur situation susceptible de modifier le droit aux prestations en nature, notamment de tout transfert de résidence.
Application de l'article 31 du règlement
Article 31
Prestations en nature aux titulaires de pensions ou de rentes et aux membres de leur famille en cas de séjour dans un État membre autre que celui où ils ont leur résidence
1. Pour bénéficier des prestations en nature en vertu de l'article 31 du règlement, le titulaire de pension ou de rente est tenu de présenter à l'institution du lieu de séjour une attestation certifiant qu'il a droit auxdites prestations. Cette attestation, qui est délivrée par l'institution du lieu de résidence du titulaire, si possible avant qu'il ne quitte le territoire de l'État membre où il réside, indique notamment, le cas échéant, la durée maximale d'octroi des prestations en nature, telle qu'elle est prévue par la législation de cet État membre. Si le titulaire ne présente pas ladite attestation, l'institution du lieu de séjour s'adresse à l'institution du lieu de résidence pour l'obtenir.
2. Les dispositions de l'article 17 paragraphes 6, 7 et 9 du règlement d'application sont applicables par analogie. Dans ce cas, l'institution du lieu de résidence du titulaire de pension ou de rente est considérée comme l'institution compétente.
3. Les dispositions des paragraphes 1 et 2 sont applicables par analogie pour l'octroi des prestations en nature aux membres de la famille visés à l'article 31 du règlement.
Application de l'article 35 paragraphe 1 du règlement
Article 32
Institutions auxquelles peuvent s'adresser les travailleurs des mines et des établissements assimilés et les membres de leur famille en cas de séjour ou de résidence dans un État membre autre que l'État compétent
1. Dans les cas visés à l'article 35 paragraphe 1 du règlement, et lorsque dans le pays de séjour ou de résidence, les prestations prévues par le régime d'assurance-maladie ou maternité dont relèvent les travailleurs manuels de l'industrie de l'acier, sont équivalentes à celles prévues par le régime spécial pour les travailleurs des mines et des établissements assimilés, les travailleurs de cette catégorie ainsi que les membres de leur famille peuvent s'adresser à l'institution la plus proche sur le territoire de l'État membre où ils ont leur séjour ou leur résidence, désignée à l'annexe 3 du règlement d'application, même si celle-ci est une institution du régime applicable aux travailleurs manuels de l'industrie de l'acier, qui est alors tenue de servir les prestations.
2. Lorsque les prestations prévues par le régime spécial pour les travailleurs des mines et des établissements assimilés sont plus avantageuses, ces travailleurs ou les membres de leur famille ont la faculté de s'adresser soit à l'institution chargée d'appliquer ce régime, soit à l'institution la plus proche sur le territoire de l'État membre où ils ont leur séjour ou leur résidence, appliquant le régime des travailleurs manuels de l'industrie de l'acier. Dans ce dernier cas, l'institution en question est tenue d'attirer l'attention de l'intéressé sur le fait qu'en s'adressant à l'institution chargée d'appliquer le régime spécial précité, il obtiendra des prestations plus avantageuses; elle doit en outre lui indiquer la dénomination et l'adresse de cette institution.
Application de l'article 35 paragraphe 3 du règlement
Article 33
Prise en compte de la période pendant laquelle des prestations ont déjà été servies par l'institution d'un autre État membre
Pour l'application des dispositions de l'article 35 paragraphe 3 du règlement, l'institution d'un État membre appelée à servir des prestations peut demander à l'institution d'un autre État membre de lui communiquer des renseignements relatifs à la période pendant laquelle cette dernière institution a déjà servi des prestations pour le même cas de maladie ou de maternité.
Remboursement par l'institution compétente d'un État membre des frais exposés lors d'un séjour dans un autre État membre
Article 34
1. Si les formalités prévues à l'article 20 paragraphes 1, 2 et 5 et aux articles 21, 23 et 31 du règlement d'application n'ont pu être accomplies pendant le séjour sur le territoire d'un État membre autre que l'État compétent, les frais exposés sont remboursés à la demande du travailleur par l'institution compétente aux tarifs de remboursement appliqués par l'institution du lieu de séjour.
2. L'institution du lieu de séjour est tenue de fournir à l'institution compétente qui le demande, les indications nécessaires sur ces tarifs.
CHAPITRE 3
INVALIDITÉ, VIEILLESSE ET DÉCÈS (PENSIONS)
Introduction et instruction des demandes de prestations
Article 35
Demandes de prestations d'invalidité dans le cas où le travailleur a été assuré exclusivement en vertu des législations mentionnées à l'annexe III du règlement ainsi que dans le cas visé à l'article 40 paragraphe 2 du règlement
1. Pour bénéficier des prestations en vertu des articles 37, 38 et 39 du règlement, y compris dans les cas visés à l'article 40 paragraphe 2, à l'article 41 paragraphe 1 et à l'article 42 paragraphe 2 du règlement, le travailleur est tenu d'adresser une demande soit à l'institution de l'État membre à la législation duquel il était soumis au moment où est survenue l'incapacité de travail suivie d'invalidité ou l'aggravation de cette invalidité, soit à l'institution du lieu de résidence, qui transmet alors la demande à la première institution, en indiquant la date à laquelle elle a été introduite; cette date est considérée comme la date d'introduction de la demande auprès de la première institution. Toutefois, si des prestations en espèces ont été octroyées au titre de l'assurance- maladie, la date de l'expiration de la période d'octroi de ces prestations en espèces doit, le cas échéant, être considérée comme date d'introduction de la demande de pension.
2. Dans le cas visé à l'article 41 paragraphe 1 alinéa b) du règlement, l'institution à laquelle le travailleur a été affilié en dernier lieu fait connaître le montant et la date d'effet des prestations dues en vertu de la législation qu'elle applique, à l'institution initialement débitrice des prestations. A compter de cette date, les prestations dues avant l'aggravation de l'invalidité sont supprimées ou réduites à concurrence du complément visé à l'article 41 paragraphe 1 alinéa c) du règlement.
3. Dans le cas visé à l'article 41 paragraphe 1 alinéa d) du règlement, les dispositions du paragraphe 2 ne sont pas applicables. Dans ce cas, l'institution à laquelle le travailleur a été affilié en dernier lieu s'adresse à l'institution néerlandaise pour connaître le montant dû par cette institution.
Article 36
Demandes de prestations de vieillesse, de survivants (à l'exception des prestations pour orphelins) ainsi que de prestations d'invalidité dans les cas non visés à l'article 35 du règlement d'application
1. Pour bénéficier des prestations en vertu des articles 40 à 51 du règlement, sauf dans les cas visés à l'article 35 du règlement d'application, le requérant est tenu d'adresser une demande à l'institution du lieu de résidence, selon les modalités prévues par la législation qu'applique cette institution. Si le travailleur n'a pas accompli de périodes d'assurance sous cette législation, l'institution du lieu de résidence transmet la demande à l'institution de l'État membre à la législation duquel le travailleur a été soumis en dernier lieu, en indiquant la date à laquelle la demande a été introduite. Cette date est considérée comme la date d'introduction de la demande auprès de la dernière institution.
2. Lorsque le requérant réside sur le territoire d'un État membre sous la législation duquel le travailleur n'a pas accompli de périodes d'assurance, il peut adresser sa demande à l'institution de l'État membre à la législation duquel le travailleur a été soumis en dernier lieu.
3. Lorsque le requérant réside sur le territoire d'un État qui n'est pas un État membre, il est tenu d'adresser sa demande à l'institution compétente de celui des États membres à la législation duquel le travail leur a été soumis en dernier lieu.
Au cas où le requérant adresse sa demande à l'institution de l'État membre dont il est ressortissant, cette dernière la transmet à l'institution compétente.
4. Une demande de prestations adressée à l'institution d'un État membre entraîne automatiquement la liquidation concomitante des prestations au titre des législations de tous les États membres en cause aux conditions desquelles le requérant satisfait, sauf si, conformément à l'article 44 paragraphe 2 du règlement, le requérant désire qu'il soit sursis à la liquidation des prestations de vieillesse qui seraient acquises au titre de la législation d'un ou plusieurs États membres.
Article 37
Pièces et indications à joindre aux demandes de prestations visées à l'article 36 du règlement d'application
L'introduction des demandes visées à l'article 36 du règlement d'application est soumise aux règles suivantes:
a) la demande doit être accompagnée des pièces justificatives requises et doit être établie sur le formulaire prévu par la législation,
i) de l'État membre sur le territoire duquel réside le requérant dans le cas visé à l'article 36 paragraphe 1,
ii) de l'État membre à laquelle le travailleur a été soumis en dernier lieu, dans les cas visés à l'article 36 paragraphes 2 et 3;
b) l'exactitude des renseignements donnés par le requérant doit être établie par des pièces officielles annexées au formulaire de demande, ou confirmée par les organes compétents de l'État membre sur le territoire duquel il réside;
c) le requérant doit indiquer, dans la mesure du possible, soit l'institution ou les institutions d'assu rance-invalidité, vieillesse ou décès (pensions) de tout État membre auxquelles le travailleur a été affilié, soit l'employeur ou les employeurs par les quels il a été occupé sur le territoire de tout État membre, en produisant les certificats de travail qui peuvent être en sa possession;
d) si, conformément à l'article 44 paragraphe 2 du règlement, le requérant désire qu'il soit sursis à la liquidation des prestations de vieillesse qui seraient acquises au titre de la législation d'un ou plusieurs États membres, il doit préciser au titre de quelle législation il demande des prestations.
Article 38
Attestation relative aux membres de la famille à prendre en considération pour l'établissement du montant de la prestation
1. Pour bénéficier des dispositions de l'article 39 paragraphe 4 ou de l'article 47 paragraphe 3 du règlement, le requérant est tenu de présenter une attestation relative aux membres de sa famille, à l'exception de ses enfants, ayant leur résidence sur le territoire d'un État membre autre que celui où se trouve l'institution chargée de liquider les prestations.
Cette attestation est délivrée par l'institution d'assurance-maladie du lieu de résidence des membres de la famille, ou par une autre institution désignée par l'autorité compétente de l'État membre sur le territoire duquel ils ont leur résidence. Les dispositions de l'article 25 paragraphe 2 deuxième et troisième alinéas du règlement d'application sont applicables par analogie.
Au lieu de l'attestation prévue au premier alinéa, l'institution chargée de liquider les prestations peut exiger du requérant des documents récents d'état civil relatifs aux membres de sa famille, à l'exception de ses enfants, ayant leur résidence sur le territoire d'un État membre autre que celui où se trouve ladite institution.
2. Dans le cas visé au paragraphe 1, si la législation qu'applique l'institution en cause exige que les membres de la famille habitent sous le même toit que le titulaire de pension ou de rente, le fait que ces membres de la famille, lorsqu'ils ne satisfont pas à cette condition, sont néanmoins à la charge principale du requérant, doit être établi par des documents prouvant la transmission régulière d'une partie du salaire.
Article 39
Instruction des demandes de prestations d'invalidité dans le cas où le travailleur a été assuré exclusivement en vertu de législations mentionnées à l'annexe III du règlement
1. Si le travailleur a présenté une demande de presta tions d'invalidité et si l'institution constate que les dispositions de l'article 37 paragraphe 1 du règlement sont applicables, elle s'adresse, en tant que de besoin, à l'institution à laquelle le travailleur a été affilié en dernier lieu, pour obtenir une attestation mentionnant les périodes d'assurance qu'il a accomplies sous la législation qu'applique cette dernière institution.
2. Les dispositions du paragraphe 1 sont applicables par analogie, s'il est nécessaire de tenir compte des périodes d'assurance accomplies antérieurement sous la législation de tout autre État membre, pour satisfaire aux conditions requises par la législation de l'État compétent.
3. Dans le cas visé à l'article 39 paragraphe 3 du règlement, l'institution qui a instruit le dossier du travailleur le communique à l'institution à laquelle celui-ci a été affilié en dernier lieu.
4. Les articles 41 à 50 du règlement d'application ne sont pas applicables à l'instruction des demandes visées aux paragraphes 1, 2 et 3.
Article 40
Détermination du degré d'invalidité
Pour déterminer le degré d'invalidité, l'institution d'un État membre prend en considération les documents et rapports médicaux ainsi que les renseignements d'ordre administratif recueillis par l'institution de tout autre État membre. Toutefois, chaque institution conserve la faculté de faire procéder à l'examen du requérant par un médecin de son choix, sauf dans le cas où les dispositions de l'article 40 paragraphe 3 du règlement sont applicables.
Instruction des demandes de prestations d'invalidité, de vieillesse et de survivants dans les cas visés à l'article 36 du règlement d'application
Article 41
Détermination de l'institution d'instruction
1. Les demandes de prestations sont instruites par l'institution à laquelle elles ont été adressées ou transmises conformément aux dispositions de l'article 36 du règlement d'application. Cette institution est désignée par le terme "institution d'instruction".
2. L'institution d'instruction est tenue de notifier immédiatement à toutes les institutions en cause, au moyen d'un formulaire établi à cet effet, les demandes de prestations afin qu'elles puissent être instruites simultanément et sans délai par toutes ces institutions.
Article 42
Formulaires à utiliser pour l'instruction des demandes de prestations
1. Pour l'instruction des demandes de prestations, l'institution d'instruction utilise un formulaire comportant notamment le relevé et la récapitulation des périodes d'assurance accomplies par le travailleur sous les législations de tous les États membres en cause.
2. La transmission de ces formulaires à l'institution de tout autre État membre tient lieu de transmission des pièces justificatives.
Article 43
Procédure à suivre par les institutions en cause pour l'instruction de la demande
1. L'institution d'instruction porte, sur le formulaire prévu à l'article 42 paragraphe 1 du règlement d'application, les périodes d'assurance accomplies sous la législation qu'elle applique et communique un exemplaire de ce formulaire à l'institution d'assurance-invalidité, vieillesse ou décès (pensions) de tout État membre à laquelle le travailleur a été affilié, en joignant, le cas échéant, les certificats de travail produits par le requérant.
2. S'il n'y a qu'une autre institution en cause, cette institution complète ledit formulaire par l'indication:
a) des périodes d'assurance accomplies sous la législation qu'elle applique;
b) du montant de la prestation à laquelle le requérant pourrait prétendre pour ces seules périodes d'assurance;
c) du montant théorique et du montant effectif des prestations calculés conformément aux dispositions de l'article 46 paragraphe 2 du règlement.
Le formulaire ainsi complété est retourné à l'institution d'instruction.
Si le droit à prestations est ouvert compte tenu des seules périodes d'assurance accomplies sous la législation appliquée par l'institution du deuxième État membre, et si le montant de la prestation correspondant à ces périodes d'assurance peut être établi sans délai, alors que les opérations de calcul visées sous c) demandent un délai sensiblement plus long, le formulaire est retourné à l'institution d'instruction avec les indications visées sous a) et b); les indications visées sous c) seront communiquées dès que possible à l'institution d'instruction.
3. S'il y a deux ou plusieurs autres institutions en cause, chacune des institutions complète ledit formulaire par l'indication des périodes d'assurance accomplies sous la législation qu'elle applique et le retourne à l'institution d'instruction.
Si un droit à prestations est ouvert compte tenu des seules périodes d'assurance accomplies sous la législation appliquée par l'une ou plusieurs de ces institutions, et si le montant de la prestation correspondant à ces périodes d'assurance peut être établi sans délai, ce montant est communiqué à l'institution d'instruction en même temps que les périodes d'assurance; si l'établissement dudit montant demande un certain délai, il sera communiqué à l'institution d'instruction dès qu'il aura été établi.
Après réception de tous les formulaires comportant l'indication des périodes d'assurance et, le cas échéant, du montant ou des montants dus en application de la législation d'un ou de plusieurs États membres en cause, l'institution d'instruction communique un exemplaire des formulaires ainsi complétés à chacune des institutions en cause qui y mentionne le montant théorique et le montant effectif des prestations calculés conformément aux dispositions de l'article 46 paragraphe 2 du règlement et retourne le formulaire à l'institution d'instruction.
4. Dès que l'institution d'instruction, au reçu des renseignements visés aux paragraphes 2 ou 3, constate qu'il y a lieu d'appliquer les dispositions de l'article 40 paragraphe 2 ou de l'article 48 paragraphes 2 ou 3 du règlement, elle en avise les autres institutions en cause.
5. Dans le cas prévu à l'article 37 alinéa d) du règlement d'application, les institutions des États membres à la législation desquels le requérant a été soumis mais auxquelles il a demandé de surseoir à la liquidation des prestations, indiquent seulement, sur le formulaire prévu à l'article 42 paragraphe 1 du règlement d'application, les périodes d'assurance accomplies par le requérant sous la législation qu'elles appliquent.
Article 44
Institution habilitée à prendre la décision relative à l'état d'invalidité
1. L'institution d'instruction est seule habilitée à prendre la décision visée à l'article 40 paragraphe 3 du règlement, au sujet de l'état d'invalidité du requérant, sous réserve des dispositions des paragraphes 2 et 3. Elle prend cette décision dès qu'elle est en mesure de déterminer si les conditions d'ouverture du droit fixées par la législation qu'elle applique sont remplies, compte tenu, le cas échéant, des dispositions de l'article 45 du règlement. Elle notifie sans délai cette décision aux autres institutions en cause.
2. Si les conditions d'ouverture du droit autres que celles relatives à l'état d'invalidité, fixées par la légis lation qu'elle applique, ne sont pas remplies, compte tenu des dispositions de l'article 45 du règlement, l'institution d'instruction en avise immédiatement l'institution compétente en matière d'invalidité de celui des autres États membres en cause à la législation duquel le travailleur a été soumis en dernier lieu. Cette institution est habilitée à prendre la décision relative à l'état d'invalidité du requérant, si les conditions d'ouverture du droit fixées par la législation qu'elle applique sont remplies; elle notifie sans délai cette décision aux autres institutions en cause.
3. Il y a lieu de remonter, le cas échéant, dans les mêmes conditions, jusqu'à l'institution compétente en matière d'invalidité de l'État membre à la législation duquel le travailleur a été soumis en premier lieu.
Article 45
Versement de prestations à titre provisionnel et avances sur prestations
1. Si l'institution d'instruction constate que le requérant a droit à prestations au titre de la législation qu'elle applique sans qu'il soit nécessaire de tenir compte des périodes d'assurance accomplies sous la législation d'autres États membres, elle verse immédiatement ces prestations à titre provisionnel.
2. Si le requérant n'a pas droit à prestations en vertu du paragraphe 1 mais qu'il résulte des indications fournies à l'institution d'instruction en application de l'article 43 paragraphes 2 ou 3 du règlement d'application qu'un droit à prestations est ouvert sous la législation d'un autre État membre compte tenu des seules périodes d'assurance accomplies sous ladite législation, l'institution qui applique cette législation verse ces prestations à titre provisionnel, dès que l'institution d'instruction l'aura avisée que cette obligation lui incombe.
3. Si, dans le cas visé au paragraphe 2, un droit à prestations est ouvert sous la législation de plusieurs États membres, compte tenu des seules périodes d'assurance accomplies sous chacune de ces législations, le versement des prestations à titre provisionnel incombe à l'institution qui a, en premier lieu, informé l'institution d'instruction de l'existence d'un tel droit; il appartient à l'institution d'instruction d'aviser les autres institutions en cause.
4. L'institution tenue de verser des prestations en vertu des paragraphes 1, 2 ou 3 en informe immédiatement le requérant en attirant explicitement son attention sur le caractère provisoire et non susceptible de recours de la mesure prise à cet effet.
5. Si aucune prestation à titre provisionnel ne peut être versée au requérant en vertu des paragraphes 1, 2 ou 3 mais qu'il résulte des indications reçues qu'un droit est ouvert au titre de l'article 46 paragraphe 2 du règlement, l'institution d'instruction lui verse une avance récupérable appropriée dont le montant est le plus proche possible de celui qui sera probablement liquidé en application de l'article 46 paragraphe 2 du règlement.
6. Deux États membres ou les autorités compétentes de ces États membres peuvent convenir d'autres modalités de versement de prestations à titre provisionnel pour le cas où les institutions de ces États membres sont seules en cause. Les accords qui seront conclus en cette matière seront communiqués à la commission administrative.
Article 46
Calcul des prestations en cas de superposition de périodes d'assurance
1. Pour le calcul du montant théorique ainsi que du montant effectif de la prestation conformément aux dispositions de l'article 46 paragraphe 2 alinéas a) et b) du règlement, les règles prévues à l'article 15 paragraphe 1 alinéas b), c) et d) du règlement d'application sont applicables.
Le montant effectif ainsi établi est majoré du montant correspondant aux périodes d'assurance volontaire ou facultative continuée déterminé selon la législation sous laquelle ces périodes d'assurance ont été accomplies.
2. Pour l'application de l'article 46 paragraphe 3 du règlement les montants des prestations correspondant aux périodes d'assurance volontaire ou facultative continuée ne sont pas pris en compte.
3. Les dispositions des paragraphes 1 et 2 sont applicables par analogie dans le cas de l'assurance complémentaire facultative visée à l'article 15 paragraphe 3 deuxième alinéa du règlement.
En ce qui concerne l'application de la législation allemande, les cotisations qui ne sont pas prises en compte en vertu de l'article 15 paragraphe 1 alinéa b) du règlement d'application sont prises en compte pour le calcul des montants complémentaires au titre de l'assurance complémentaire facultative. Les dispositions des paragraphes 1 et 2 sont applicables par analogie.
Article 47
Calcul définitif des montants de prestations dus par les institutions qui appliquent l'article 46 paragraphe 3 du règlement
Dans le cas visé à l'article 46 paragraphe 3 deuxième alinéa du règlement, l'institution d'instruction calcule et notifie à chacune des institutions en cause le montant définitif des prestations que chacune d'elles doit octroyer.
Article 48
Communication des décisions des institutions au requérant
1. Les décisions définitives prises par chacune des institutions en cause, compte tenu, le cas échéant, de la notification visée à l'article 47 du règlement d'application, sont transmises à l'institution d'instruction. Chacune de ces décisions doit préciser les voies et délais de recours prévus par la législation en cause. Au reçu de toutes ces décisions, l'institution d'instruction les notifie au requérant dans la langue de celui-ci au moyen d'une note récapitulative à laquelle sont annexées lesdites décisions. Les délais de recours ne commencent à courir qu'à partir de la réception de la note récapitulative par le requérant.
2. En même temps qu'elle fait parvenir au requérant la note récapitulative prévue au paragraphe 1, l'institution d'instruction en adresse copie à chacune des institutions en cause en y joignant copie des décisions des autres institutions.
Article 49
Recalcul des prestations
1. Pour l'application des dispositions de l'article 49 paragraphes 2 et 3 et de l'article 51 paragraphe 2 du règlement, les dispositions des articles 45 et 47 du règlement d'application sont applicables par analogie.
2. En cas de recalcul, de suppression ou de suspension de la prestation, l'institution qui a pris cette décision, la notifie sans délai à l'intéressé et à chacune des institutions à l'égard desquelles l'intéressé a un droit, le cas échéant par l'intermédiaire de l'institution d'instruction. La décision doit préciser les voies et délais de recours prévus par la législation en cause. Les délais de recours ne commencent à courir qu'à partir de la réception de la décision par l'intéressé.
Article 50
Mesures tendant à accélérer la liquidation des prestations
1. a) i) Lorsqu'un travailleur ressortissant d'un État membre est soumis à la législation d'un autre État membre, l'institution compétente en matière de pensions de ce dernier État membre transmet, en utilisant tous les moyens dont elle dispose, au moment de l'immatriculation dudit travailleur à l'organisme désigné par l'autorité compétente de ce même État membre (pays d'emploi), toutes les informations relatives à l'identification du travailleur, la date de début de l'activité, ainsi que la dénomination de ladite institution compétente et le numéro matricule attribué par celle-ci.
ii) En outre, l'institution compétente visée sous i) communique, dans la mesure du possible, à l'organisme désigné conformément aux dispositions du sous-alinéa i), toutes autres informations susceptibles de faciliter et d'accélérer la liquidation ultérieure des pensions.
iii) Ces renseignements sont communiqués, dans les conditions fixées par la commission administrative, à l'organisme désigné par l'autorité compétente de l'État membre intéressé.
iv) Pour l'application des dispositions des sous-alinéas i), ii) et iii), les apatrides et les réfugiés sont considérés comme ressortissants de l'État membre à la législation duquel ils ont été soumis en premier lieu.
b) Les institutions en cause procèdent, à la requête du travailleur ou de l'institution à laquelle il est affilié à ce moment-là, à la reconstitution de sa carrière, au plus tard à partir de la date précédant d'une année la date à laquelle il atteindra l'âge d'admission à la pension.
2. La commission administrative fixe les modalités d'application des dispositions du paragraphe 1.
Contrôle administratif et médical
Article 51
1. Lorsqu'un bénéficiaire, notamment de:
a) prestations d'invalidité,
b) prestations de vieillesse octroyées en cas d'inaptitude au travail,
c) prestations de vieillesse octroyées aux chômeurs âgés,
d) prestations de vieillesse octroyées en cas de cessation de l'activité professionnelle,
e) prestations de survivants octroyées en cas d'invalidité ou d'inaptitude au travail,
f) prestations octroyées à la condition que les ressources du bénéficiaire n'excèdent pas une limite prescrite,
séjourne ou réside sur le territoire d'un État membre autre que celui où se trouve l'institution débitrice, le contrôle administratif et médical est effectué, à la demande de cette institution, par l'institution du lieu de séjour ou de résidence du bénéficiaire selon les modalités prévues par la législation que cette dernière institution applique. Toutefois, l'institution débitrice conserve la faculté de faire procéder au contrôle du bénéficiaire par un médecin de son choix.
2. S'il est constaté que le bénéficiaire de prestations visées au paragraphe 1 est occupé ou qu'il dispose de ressources excédant la limite prescrite, alors qu'il jouit de ces prestations, l'institution du lieu de séjour ou de résidence est tenue d'adresser un rapport à l'institution débitrice qui a demandé le contrôle. Ce rapport indique notamment la nature de l'emploi occupé, le montant des gains ou ressources dont l'intéressé a disposé au cours du dernier trimestre écoulé, la rémunération normale perçue dans la même région par un travailleur de la catégorie professionnelle à laquelle appartenait l'intéressé dans la profession qu'il exerçait avant de devenir invalide au cours d'une période de référence à déterminer par l'institution débitrice, ainsi que, le cas échéant, l'avis d'un médecin expert sur l'état de santé de l'intéressé.
Article 52
Lorsque, après suspension des prestations dont il bénéficiait l'intéressé recouvre son droit à prestations alors qu'il réside sur le territoire d'un État membre autre que l'État compétent, les institutions en cause échangent tous renseignements utiles en vue de reprendre le service desdites prestations.
Paiement des prestations
Article 53
Mode de paiement des prestations
1. Si l'institution débitrice d'un État membre ne paye pas directement les prestations dues aux bénéficiaires qui résident sur le territoire d'un autre État membre, le paiement de ces prestations est effectué, à la demande de l'institution débitrice, par l'organisme de liaison de ce dernier État membre ou par l'institution du lieu de résidence desdits bénéficiaires selon les modalités prévues aux articles 54 à 58 du règlement d'application; si l'institution débitrice paye directement les prestations à ces bénéficiaires, elle le notifie à l'institution du lieu de résidence. La procédure de paiement appliquée par les institutions des États membres est mentionnée à l'annexe 6.
2. Deux ou plusieurs États membres ou les autorités compétentes de ces États membres peuvent convenir d'autres procédures de paiement des prestations, pour les cas où les institutions compétentes de ces États membres sont seules en cause. Les accords qui seront conclus en cette matière seront communiqués à la commission administrative.
3. Les dispositions d'accords relatives au paiement des prestations, applicables au jour précédant l'entrée en vigueur du règlement, restent applicables pour autant qu'elles soient mentionnées à l'annexe 5.
Article 54
Communication du bordereau des arrérages à l'organisme payeur
L'institution débitrice adresse en double exemplaire à l'organisme de liaison de l'État membre sur le territoire duquel réside le bénéficiaire ou à l'institution du lieu de résidence, désignés par le terme "organisme payeur", un bordereau des arrérages qui doit parvenir à cet organisme au plus tard vingt jours avant la date d'échéance des prestations.
Article 55
Versements des arrérages au compte de l'organisme payeur
1. Dix jours avant la date d'échéance des prestations, l'institution débitrice verse, dans la monnaie de l'État membre sur le territoire duquel elle se trouve, la somme nécessaire au paiement des arrérages mentionnés sur le bordereau prévu à l'article 54 du règlement d'application. Le versement est effectué auprès de la banque nationale ou d'une autre banque de l'État membre sur le territoire duquel se trouve l'institution débitrice, au compte ouvert au nom de la banque nationale ou d'une autre banque de l'État membre sur le territoire duquel se trouve l'organisme payeur, à l'ordre de cet organisme. Ce versement est libératoire. L'institution débitrice adresse simultanément à l'organisme payeur un avis de versement.
2. La banque au compte de laquelle le versement a été effectué crédite l'organisme payeur de la contre-valeur du versement dans la monnaie de l'État membre sur le territoire duquel se trouve cet organisme.
3. Le nom et le siège des banques visées au paragraphe 1 sont mentionnés à l'annexe 7.
Article 56
Paiement des arrérages au bénéficiaire par l'organisme payeur
1. Les arrérages mentionnés sur le bordereau prévu à l'article 54 du règlement d'application sont payés au bénéficiaire par l'organisme payeur pour le compte de l'institution débitrice. Ces paiements sont effectués selon les modalités prévues par la législation qu'applique l'organisme payeur.
2. Dès que l'organisme payeur ou tout autre organisme désigné par lui a connaissance d'une circonstance justifiant la suspension ou la suppression des prestations, il cesse tout paiement. Il en est de même lorsque le bénéficiaire transfère sa résidence sur le territoire d'un autre État.
3. L'organisme payeur avise l'institution débitrice de tout motif de non paiement. En cas de décès du bénéficiaire ou de son conjoint, ou en cas de remariage d'une veuve ou d'un veuf, l'organisme payeur en indique la date à cette institution.
Article 57
Apurement des comptes des paiements visés à l'article 56 du règlement d'application
1. Les comptes des paiements visés à l'article 56 du règlement d'application font l'objet d'un apurement à la fin de toute période de paiement afin d'arrêter les montants effectivement payés aux bénéficiaires ou à leurs représentants légaux ou mandataires, ainsi que les montants non payés.
2. Le montant total, arrêté en chiffres et en lettres dans la monnaie de l'État membre sur le territoire duquel se trouve l'institution débitrice, est certifié conforme aux paiements effectués par l'organisme payeur et revêtu de la signature du représentant de cet organisme.
3. L'organisme payeur se porte garant de la régularité des paiements constatés.
4. La différence entre les sommes versées par l'institution débitrice exprimées dans la monnaie de l'État membre sur le territoire duquel elle se trouve, et la valeur, exprimée dans la même monnaie, des paiements justifiés par l'organisme payeur est imputée sur les sommes à verser ultérieurement au même titre par l'institution débitrice.
Article 58
Récupération des frais afférents au paiement des prestations
Les frais afférents au paiement des prestations, notamment les frais postaux et bancaires, peuvent être récupérés par l'organisme payeur auprès des bénéficiaires, dans les conditions prévues par la législation que cet organisme applique.
Article 59
Notification des transferts de résidence du bénéficiaire
Lorsque le bénéficiaire de prestations dues au titre de la législation de l'un ou de plusieurs des États membres transfère sa résidence du territoire d'un État sur celui d'un autre État, il est tenu de le notifier à l'institution ou aux institutions débitrices de ces prestations, ainsi qu'à l'organisme payeur.
CHAPITRE 4
ACCIDENTS DU TRAVAIL ET MALADIES PROFESSIONNELLES
Application des articles 52 et 53 du règlement
Article 60
Prestations en nature en cas de résidence dans un État membre autre que l'État compétent
1. Pour bénéficier des prestations en nature, en vertu de l'article 52 alinéa a) du règlement, le travailleur est tenu de présenter à l'institution du lieu de résidence une attestation certifiant qu'il a droit à ces prestations en nature. Cette attestation est délivrée par l'institution compétente, au vu des renseignements fournis par l'employeur, le cas échéant. En outre, si la législation de l'État compétent le prévoit, le travailleur est tenu de présenter à l'institution du lieu de résidence un avis de réception par l'institution compétente de la déclaration d'accident du travail ou de maladie professionnelle. Si le travailleur ne présente pas ces documents, l'institution du lieu de résidence s'adresse à l'institution compétente pour les obtenir et, en attendant, elle lui octroie les prestations en nature de l'assurance-maladie, pour autant qu'il satisfasse aux conditions requises pour y avoir droit.
2. Cette attestation reste valable aussi longtemps que l'institution du lieu de résidence n'a pas reçu notification de son annulation. Toutefois, lorsque ladite attestation est délivrée par une institution française, elle est seulement valable pendant un délai de trois mois suivant la date de sa délivrance et doit être renouvelée tous les trois mois.
3. Si le travailleur a la qualité de travailleur saisonnier, l'attestation visée au paragraphe 1 est valable pendant toute la durée prévue du travail saisonnier, à moins que l'institution compétente ne notifie entre-temps son annulation à l'institution du lieu de résidence.
4. Lors de toute demande de prestations en nature, le travailleur présente les pièces justificatives requises en vertu de la législation de l'État membre sur le territoire duquel il réside, pour l'octroi des prestations en nature.
5. En cas d'hospitalisation, l'institution du lieu de résidence notifie à l'institution compétente, dans un délai de trois jours suivant la date à laquelle elle en a pris connaissance, la date d'entrée à l'établissement hospitalier et la durée probable de l'hospitalisation, ainsi que la date de sortie.
6. L'institution du lieu de résidence avise, au préalable, l'institution compétente de toute décision relative à l'octroi de prestations en nature inscrites sur la liste visée à l'article 24 paragraphe 2 du règlement, en lui transmettant les pièces justificatives nécessaires. L'institution compétente dispose d'un délai de quinze jours, à compter de l'envoi de cet avis, pour notifier, le cas échéant, son opposition motivée; l'institution du lieu de résidence octroie les prestations en nature si elle n'a pas reçu d'opposition à l'expiration de ce délai. Si de telles prestations en nature doivent être octroyées en cas d'urgence absolue, l'institution du lieu de résidence en avise sans délai l'institution compétente.
7. Le travailleur est tenu d'informer l'institution du lieu de résidence de tout changement dans sa situation susceptible de modifier le droit aux prestations en nature, notamment tout abandon ou changement d'emploi ou tout transfert de résidence ou de séjour. L'institution compétente informe également l'institution du lieu de résidence de la cessation de l'affiliation ou de la fin des droits à prestations en nature du travailleur. L'institution du lieu de résidence peut demander en tout temps à l'institution compétente de lui fournir tous renseignements relatifs à l'affiliation ou aux droits à prestations en nature du travailleur.
8. S'il s'agit de travailleurs frontaliers, les médicaments, les bandages, les lunettes, le petit appareillage, les analyses et examens de laboratoire ne peuvent être délivrés ou effectués que sur le territoire de l'État membre où ils ont été prescrits, selon les dispositions de la législation de cet État membre.
9. Deux ou plusieurs États membres ou les autorités compétentes de ces États membres peuvent convenir, après avis de la commission administrative, d'autres modalités d'application.
Article 61
Prestations en espèces autres que les rentes en cas de résidence dans un État membre autre que l'État compétent
1. Pour bénéficier des prestations en espèces autres que les rentes, en vertu de l'article 52 alinéa b) du règlement, le travailleur est tenu de s'adresser, dans un délai de trois jours après le début de l'incapacité de travail, à l'institution du lieu de résidence en présentant un avis d'arrêt de travail ou, si la législation appliquée par l'institution compétente ou par l'institution du lieu de résidence le prévoit, un certificat d'incapacité de travail délivré par le médecin traitant.
2. Lorsque les médecins traitants du pays de résidence ne délivrent pas de certificat d'incapacité de travail, le travailleur s'adresse directement à l'institution du lieu de résidence, dans le délai fixé par la législation qu'elle applique.
Cette institution fait procéder immédiatement à la constatation médicale de l'incapacité de travail et à l'établissement du certificat visé au paragraphe 1. Ce certificat qui doit préciser la durée probable de l'incapacité est transmis sans délai à l'institution compétente.
3. Dans les cas où le paragraphe 2 ne s'applique pas, l'institution du lieu de résidence procède dès que possible, et en tout cas dans un délai de trois jours suivant la date à laquelle le travailleur s'est adressé à elle, au contrôle médical du travailleur comme s'il s'agissait de son propre assuré. Le rapport du médecin contrôleur, qui indique notamment la durée probable de l'incapacité de travail, est transmis par l'institution du lieu de résidence à l'institution compétente, dans un délai de trois jours suivant la date du contrôle.
4. L'institution du lieu de résidence procède ultérieurement, en tant que de besoin, au contrôle administratif ou médical du travailleur comme s'il s'agissait de son propre assuré. Dès qu'elle constate que le travailleur est apte à reprendre le travail, elle en avertit sans délai, le travailleur ainsi que l'institution compétente en indiquant la date à laquelle prend fin l'incapacité du travailleur. Sans préjudice des dispositions du paragraphe 6, la notification au travailleur est présumée valoir décision prise pour le compte de l'institution compétente.
5. L'institution compétente conserve en tout cas la faculté de faire procéder au contrôle du travailleur par un médecin de son choix.
6. Si l'institution compétente décide de refuser les prestations en espèces parce que le travailleur ne s'est pas soumis aux formalités prévues par la législation du pays de résidence ou si elle constate que le travailleur est apte à reprendre le travail, elle notifie sa décision au travailleur et en adresse simultanément copie à l'institution du lieu de résidence.
7. Lorsque le travailleur reprend le travail, il en avise l'institution compétente, s'il est ainsi prévu par la législation que cette institution applique.
8. L'institution compétente verse les prestations en espèces par les moyens appropriés, notamment par mandat-poste international, et en avise l'institution du lieu de résidence et le travailleur. Si les prestations en espèces sont versées par l'institution du lieu de résidence pour le compte de l'institution compétente, celle-ci informe le travailleur de ses droits et indique à l'institution du lieu de résidence le montant des prestations en espèces, les dates auxquelles elles doivent être versées et la durée maximale de leur octroi, telle qu'elle est prévue par la législation de l'État compétent.
9. Deux ou plusieurs États membres ou les autorités compétentes de ces États membres peuvent convenir, après avis de la commission administrative, d'autres modalités d'application.
Application de l'article 55 du règlement
Article 62
Prestations en nature en cas de séjour dans un État membre autre que l'État compétent
1. Pour bénéficier des prestations en nature, le travailleur visé à l'article 14 paragraphe 1 alinéa a) i) ou paragraphe 2 alinéa a) du règlement est tenu de présenter à l'institution du lieu de séjour le certificat prévu à l'article 11 du règlement d'application. Lorsque le travailleur a présenté ce certificat, il est présumé remplir les conditions d'ouverture du droit aux prestations en nature.
2. Pour bénéficier des prestations en nature, le travailleur des transports internationaux visé à l'article 14 paragraphe 1 alinéa b) du règlement, qui se trouve dans l'exercice de son emploi sur le territoire d'un État membre autre que l'État compétent, est tenu de présenter dès que possible, à l'institution du lieu de séjour, une attestation spéciale délivrée par l'employeur ou son préposé au cours du mois civil de sa présentation ou des deux mois civils précédents. Cette attestation indique notamment la date depuis laquelle le travailleur est occupé pour le compte dudit employeur, ainsi que la dénomination et le siège de l'institution compétente. Lorsque le travailleur a présenté cette attestation, il est présumé remplir les conditions d'ouverture du droit aux prestations en nature. Si le travailleur n'est pas en mesure de s'adresser à l'institution du lieu de séjour avant le traitement médical, il bénéficie néanmoins de ce traitement sur présentation de ladite attestation, comme s'il était assuré auprès de cette institution.
3. L'institution du lieu de séjour s'adresse, dans un délai de trois jours, à l'institution compétente pour savoir si le travailleur visé aux paragraphes 1 et 2 satisfait aux conditions d'ouverture du droit aux prestations en nature. Elle est tenue de servir les prestations en nature jusqu'à réception de la réponse de l'institution compétente et au plus pendant un délai de trente jours.
4. L'institution compétente adresse sa réponse à l'institution du lieu de séjour dans un délai de dix jours suivant la réception de la demande de cette institution. Si cette réponse est affirmative, l'institution compétente indique, le cas échéant, la durée maximale d'octroi des prestations en nature telle qu'elle est prévue par la législation qu'elle applique, et l'institution du lieu de séjour continue à servir lesdites prestations.
5. Les prestations en nature servies en vertu de la présomption établie au paragraphe 1 ou au paragraphe 2 font l'objet du remboursement prévu à l'article 36 paragraphe 1 du règlement.
6. Au lieu du certificat ou de l'attestation prévus respectivement aux paragraphes 1 et 2, les travailleurs visés à ces paragraphes peuvent présenter à l'institution du lieu de séjour l'attestation prévue au paragraphe 7.
7. Pour bénéficier des prestations en nature en vertu de l'article 55 paragraphe 1 alinéa a) i) du règlement, sauf dans les cas où est invoquée la présomption établie aux paragraphes 1 ou 2, le travailleur est tenu de présenter à l'institution du lieu de séjour une attestation certifiant qu'il a droit aux prestations en nature. Cette attestation, qui est délivrée par l'institution compétente, si possible avant que le travailleur ne quitte le territoire de l'État membre où il réside, indique notamment, le cas échéant, la durée maximale d'octroi des prestations en nature telle qu'elle est prévue par la législation de l'État compétent. Si le travailleur ne présente pas ladite attestation, l'institution du lieu de séjour s'adresse à l'institution compétente pour l'obtenir.
8. Les dispositions de l'article 60 paragraphes 5, 6 et 9 du règlement d'application sont applicables par analogie.
Article 63
Prestations en nature aux travailleurs en cas de transfert de résidence ou de retour dans le pays de résidence, ainsi qu'aux travailleurs autorisés à se rendre dans un autre État membre pour s'y faire soigner
1. Pour bénéficier des prestations en nature en vertu de l'article 55 paragraphe 1 alinéa b) i) du règlement, le travailleur est tenu de présenter à l'institution du lieu de résidence une attestation certifiant qu'il est autorisé à conserver le bénéfice desdites prestations. Cette attestation qui est délivrée par l'institution compétente, indique notamment, le cas échéant, la durée maximale pendant laquelle les prestations en nature peuvent encore être servies, selon les dispositions de la législation de l'État compétent. L'attestation peut être délivrée après le départ et à la demande du travailleur lorsqu'elle n'a pu être établie antérieurement pour des raisons de force majeure.
2. Les dispositions de l'article 60 paragraphes 5, 6 et 9 du règlement d'application sont applicables par analogie.
3. Les dispositions des paragraphes 1 et 2 sont applicables par analogie pour le service des prestations en nature, dans le cas visé à l'article 55 paragraphe 1 alinéa c) i) du règlement.
Article 64
Prestations en espèces autres que les rentes en cas de séjour dans un État membre autre que l'État compétent
Pour bénéficier des prestations en espèces autres que les rentes en vertu de l'article 55 paragraphe 1 alinéa a) ii) du règlement, les dispositions de l'article 61 du règlement d'application sont applicables par analogie. Toutefois, sans préjudice de l'obligation de présenter un certificat d'incapacité de travail, le travailleur qui séjourne sur le territoire d'un État membre sans y exercer une activité professionnelle n'est pas tenu de présenter l'avis d'arrêt de travail visé à l'article 61 paragraphe 1 du règlement d'application.
Application des articles 52 à 56 du règlement
Article 65
Déclarations, enquêtes et échange d'information entre institutions, relatifs à un accident du travail ou à une maladie professionnelle survenus dans un État membre autre que l'État compétent
1. Lorsque l'accident du travail survient ou lorsque la maladie professionnelle est médicalement constatée pour la première fois, sur le territoire d'un État membre autre que l'État compétent, la déclaration de l'accident du travail ou de la maladie professionnelle doit être effectuée conformément aux dispositions de la législation de l'État compétent, sans préjudice, le cas échéant, de toutes dispositions légales en vigueur sur le territoire de l'État membre où est survenu l'accident du travail ou dans lequel a été faite la première constatation médicale de la maladie profes sionnelle, et qui restent applicables en un tel cas. Cette déclaration est adressée à l'institution compétente et une copie est envoyée à l'institution du lieu de résidence ou de séjour.
2. L'institution de l'État membre sur le territoire duquel l'accident du travail est survenu ou dans lequel la première constatation médicale de la maladie professionnelle a été faite, communique à l'institution compétente, en double exemplaire, les certificats médicaux établis sur ce territoire et, à la demande de cette dernière institution, tous renseignements appropriés.
3. Si, en cas d'accident de trajet survenu sur le territoire d'un État membre autre que l'État compétent, il y a lieu de procéder à une enquête sur le territoire du premier État membre, un enquêteur peut être désigné à cet effet par l'institution compétente, qui en informe les autorités de cet État membre. Ces autorités prêtent leur concours audit enquêteur, en désignant notamment une personne chargée de l'assister pour la consultation des procès-verbaux et de tous autres documents relatifs à l'accident.
4. A l'issue du traitement, un rapport détaillé accompagné de certificats médicaux concernant les conséquences permanentes de l'accident ou de la maladie, en particulier l'état actuel de la victime ainsi que la guérison ou la consolidation des lésions est transmis à l'institution compétente. Les honoraires afférents sont payés par l'institution du lieu de résidence ou par l'institution du lieu de séjour, selon le cas, au tarif appliqué par cette institution à la charge de l'institution compétente.
5. L'institution compétente notifie sur demande à l'institution du lieu de résidence ou à l'institution du lieu de séjour, selon le cas, la décision fixant la date de guérison ou de consolidation des lésions ainsi que, le cas échéant, la décision relative à l'octroi d'une rente.
Article 66
Contestation du caractère professionnel de l'accident ou de la maladie
1. Lorsque l'institution compétente conteste que, dans le cas visé à l'article 52 ou à l'article 55 paragraphe 1 du règlement, la législation relative aux accidents du travail ou aux maladies professionnelles est applicable, elle en avise immédiatement l'institution du lieu de résidence ou l'institution du lieu de séjour ayant servi les prestations en nature qui sont alors considérées comme relevant de l'assurance-maladie et continuent à être servies à ce titre au vu des certificats ou des attestations visés aux articles 20 et 21 du règlement d'application.
2. Lorsqu'une décision définitive est intervenue à ce sujet, l'institution compétente en avise immédiatement l'institution du lieu de résidence ou l'institution du lieu de séjour ayant servi les prestations en nature. Cette institution continue de servir ces prestations en nature au titre de l'assurance-maladie, si le travailleur y a droit, au cas où il ne s'agit pas d'un accident du travail ou d'une maladie professionnelle. Dans le cas contraire, les prestations en nature, dont le travailleur a bénéficié au titre de l'assurance-maladie, sont considérées comme prestations d'accident du travail ou de maladie professionnelle.
Application de l'article 57 du règlement
Article 67
Procédure en cas d'exposition au risque de maladie professionnelle dans plusieurs États membres
1. Dans le cas visé à l'article 57 paragraphe 1 du règlement, la déclaration de la maladie professionnelle est transmise soit à l'institution compétente en matière de maladies professionnelles de l'État membre sous la législation duquel la victime a exercé en dernier lieu une activité susceptible de provoquer la maladie considérée, soit à l'institution du lieu de résidence, qui transmet la déclaration à ladite institution compétente.
2. Si l'institution compétente visée au paragraphe 1 constate qu'une activité susceptible de provoquer la maladie professionnelle considérée a été exercée en dernier lieu sous la législation d'un autre État membre, elle transmet la déclaration et les pièces qui l'accompagnent à l'institution correspondante de cet État membre.
3. Lorsque l'institution de l'État membre sous la législation duquel la victime a exercé en dernier lieu une activité susceptible de provoquer la maladie professionnelle considérée, constate que la victime ou ses survivants ne satisfont pas aux conditions de cette législation, compte tenu des dispositions de l'article 57 paragraphe 2 et paragraphe 3 alinéas a) et b) du règlement, ladite institution:
a) transmet sans délai à l'institution de l'État membre sous la législation duquel la victime a exercé précédemment une activité susceptible de provoquer la maladie professionnelle considérée, la déclaration et toutes les pièces qui l'accompagnent, y compris les constatations et rapports des expertises médicales auxquelles la première institution a procédé, ainsi qu'une copie de la décision visée sous b);
b) notifie simultanément à l'intéressé sa décision, en indiquant notamment les raisons qui motivent le refus des prestations, les voies et délais de recours, ainsi que la date à laquelle le dossier a été transmis à l'institution visée sous a).
4. Il y a lieu, le cas échéant, de remonter, selon la même procédure, jusqu'à l'institution correspondante de l'État membre sous la législation duquel la victime a exercé en premier lieu une activité susceptible de provoquer la maladie professionnelle considérée.
Article 68
Échange d'information entre institutions en cas de recours contre une décision de rejet - Versement d'avances en cas d'un tel recours
1. En cas d'introduction d'un recours contre une décision de rejet prise par l'institution de l'un des États membres sous la législation desquels la victime a exercé une activité susceptible de provoquer la maladie professionnelle considérée, cette institution est tenue d'en informer l'institution à laquelle la déclaration a été transmise, selon la procédure prévue à l'article 67 paragraphe 3 du règlement d'application, et de l'aviser ultérieurement de la décision définitive intervenue.
2. Si le droit aux prestations est ouvert au titre de la législation que cette dernière institution applique, compte tenu des dispositions de l'article 57 paragraphe 2 et paragraphe 3 alinéas a) et b) du règlement, cette institution verse des avances dont le montant est déterminé, le cas échéant, après consultation de l'institution contre la décision de laquelle le recours a été introduit. Cette dernière institution rembourse le montant des avances versées si, à la suite du recours, elle est tenue de servir les prestations. Ce montant est alors retenu sur le montant des prestations dues à l'intéressé.
Article 69
Répartition de la charge des prestations en espèces en cas de pneumoconiose sclérogène
Pour l'application de l'article 57 paragraphe 3 alinéa c) du règlement, les règles suivantes sont applicables:
a) l'institution compétente de l'État membre au titre de la législation duquel les prestations en espèces sont octroyées en vertu de l'article 57 paragraphe 1 du règlement, désignée par le terme "institution chargée du versement des prestations en espèces", utilise un formulaire comportant notamment le relevé et la récapitulation de l'ensemble des périodes d'assurance (assurance-vieillesse) accomplies par la victime sous la législation de chacun des États membres en cause;
b) l'institution chargée du versement des prestations en espèces transmet ce formulaire à toutes les institutions d'assurance-vieillesse de ces États membres auxquelles la victime a été affiliée; chacune de ces institutions porte sur le formulaire les périodes d'assurance (assurance-vieillesse) accomplies sous la législation qu'elle applique et le retourne à l'institution chargée du versement des prestations en espèces;
c) l'institution chargée du versement des prestations en espèces procède alors à la répartition des charges entre elle-même et les autres institutions compétentes en cause; elle leur notifie, pour accord, cette répartition avec les justifications appropriées notamment quant au montant des prestations en espèces octroyées et au calcul des pourcentages de répartition;
d) à la fin de chaque année civile, l'institution chargée du versement des prestations en espèces transmet aux autres institutions compétentes en cause un état des prestations en espèces versées au cours de l'exercice considéré, en indiquant le montant dû par chacune d'elles, selon la répartition prévue sous c); chacune de ces institutions rembourse le montant dû à l'institution chargée du versement des prestations en espèces dès que possible et au plus tard dans un délai de trois mois.
Application de l'article 58 paragraphe 3 du règlement
Article 70
Attestation relative aux membres de la famille à prendre en considération pour le calcul des prestations en espèces, y compris les rentes
1. Pour bénéficier des dispositions de l'article 58 paragraphe 3 du règlement, le requérant est tenu de présenter une attestation relative aux membres de sa famille ayant leur résidence sur le territoire d'un État membre autre que celui où se trouve l'institution chargée de liquider les prestations en espèces.
Cette attestation est délivrée par l'institution d'assurance-maladie du lieu de résidence des membres de la famille ou par une autre institution désignée par l'autorité compétente de l'État membre sur le territoire duquel ils ont leur résidence. Les dispositions de l'article 25 paragraphe 2 deuxième et troisième alinéas du règlement d'application sont applicables par analogie.
Au lieu de l'attestation prévue au premier alinéa, l'institution chargée de liquider les prestations en espèces peut exiger du requérant des documents récents d'état-civil relatifs aux membres de sa famille ayant leur résidence sur le territoire d'un État membre autre que celui où se trouve ladite institution.
2. Dans le cas visé au paragraphe 1, si la législation qu'applique l'institution en cause exige que les membres de la famille habitent sous le même toit que le requérant, le fait que ces membres de la famille, lorsqu'ils ne satisfont pas à cette condition, sont néanmoins à la charge principale du requérant, doit être établi par des documents prouvant la transmission régulière d'une partie du salaire.
Application de l'article 60 du règlement
Article 71
Aggravation d'une maladie professionnelle
1. Dans les cas visés à l'article 60 paragraphe 1 du règlement, le travailleur est tenu de fournir à l'institution de l'État membre auprès de laquelle il fait valoir des droits à prestations tous renseignements relatifs aux prestations octroyées antérieurement pour la maladie professionnelle considérée. Cette institution peut s'adresser à toute autre institution qui a été compétente antérieurement pour obtenir les renseignements qu'elle estime nécessaires.
2. Dans le cas visé à l'article 60 paragraphe 1 alinéa c) du règlement, l'institution compétente tenue de verser les prestations en espèces notifie à l'autre institution en cause, pour accord, le montant dont cette dernière institution doit supporter la charge, à la suite de l'aggravation, avec les justifications appropriées. A la fin de chaque année civile, la première institution adresse à la seconde un état des prestations en espèces versées au cours de l'exercice considéré, en indiquant le montant dû par cette dernière institution, qui le rembourse dès que possible et au plus tard dans un délai de trois mois.
3. Dans le cas visé à l'article 60 paragraphe 2 alinéa b) première phrase du règlement, l'institution chargée du versement des prestations en espèces notifie aux institutions compétentes en cause, pour accord, les modifications apportées à la répartition antérieure des charges, avec les justifications appropriées.
4. Dans le cas visé à l'article 60 paragraphe 2 alinéa b) deuxième phrase du règlement, les dispositions du paragraphe 2 sont applicables par analogie.
Application de l'article 61 paragraphe 5 du règlement
Article 72
Appréciation du degré d'incapacité en cas d'accident du travail ou de maladie professionnelle survenus antérieurement
1. Pour l'appréciation du degré d'incapacité, dans le cas visé à l'article 61 paragraphe 5 du règlement, le travailleur est tenu de fournir à l'institution compétente de l'État membre à la législation duquel il était soumis lors de la survenance de l'accident du travail ou de la première constatation médicale de la maladie professionnelle, tous renseignements relatifs aux accidents du travail ou aux maladies professionnelles dont il a été victime antérieurement, alors qu'il était soumis à la législation de tout autre État membre, quel que soit le degré d'incapacité provoqué par ces cas antérieurs.
2. L'institution compétente tient compte, conformément aux dispositions de la législation qu'elle applique, pour l'ouverture du droit et la détermination du montant des prestations, du degré d'incapacité provoqué par ces cas antérieurs.
3. L'institution compétente peut s'adresser à toute autre institution qui a été compétente antérieurement pour obtenir les renseignements qu'elle estime nécessaires.
Lorsqu'une incapacité de travail antérieure a été provoquée par un accident survenu alors que le travailleur était soumis à la législation d'un État membre qui ne fait pas de distinction selon l'origine de l'incapacité de travail, l'institution compétente pour l'incapacité de travail antérieure ou l'organisme désigné par l'autorité compétente de l'État membre en cause est tenu, à la demande de l'institution compétente d'un autre État membre, de fournir des indications sur le degré de l'incapacité de travail antérieure ainsi que, dans la mesure du possible, des renseignements permettant de déterminer si l'incapacité était la suite d'un accident du travail au sens de la législation appliquée par l'institution du second État membre. Si tel est le cas, les dispositions du paragraphe 2 sont applicables par analogie.
Application de l'article 62 paragraphe 1 du règlement
Article 73
Institutions auxquelles peuvent s'adresser les travailleurs des mines et des établissements assimilés en cas de séjour ou de résidence dans un État membre autre que l'État compétent
1. Dans les cas visés à l'article 62 paragraphe 1 du règlement et lorsque, dans le pays de séjour ou de résidence, les prestations prévues par le régime d'assurance accidents du travail et maladies professionnelles dont relèvent les travailleurs manuels de l'industrie de l'acier, sont équivalentes à celles prévues par le régime spécial pour les travailleurs des mines et des établissements assimilés, les travailleurs de cette catégorie peuvent s'adresser à l'institution la plus proche sur le territoire de l'État membre où ils ont leur séjour ou leur résidence, désignée à l'annexe 3 du règlement d'application, même si celle-ci est une institution du régime applicable aux travailleurs manuels de l'industrie de l'acier qui est alors tenue de servir ces prestations.
2. Lorsque les prestations prévues par le régime spécial pour les travailleurs des mines et des établissements assimilés sont plus avantageuses, ces travailleurs ont la faculté de s'adresser soit à l'institution chargée d'appliquer ce régime, soit à l'institution la plus proche sur le territoire de l'État membre où ils ont leur séjour ou leur résidence appliquant le régime des travailleurs manuels de l'industrie de l'acier. Dans ce dernier cas, l'institution en question est tenue d'attirer l'attention du travailleur sur le fait qu'en s'adressant à l'institution chargée d'appliquer le régime spécial précité, il obtiendra des prestations plus avantageuses; elle doit, en outre, lui indiquer la dénomination et l'adresse de cette institution.
Application de l'article 62 paragraphe 2 du règlement
Article 74
Prise en compte de la période pendant laquelle des prestations ont déjà été servies par l'institution d'un autre État membre
Pour l'application des dispositions de l'article 62 paragraphe 2 du règlement, l'institution d'un État membre appelée à servir des prestations peut demander à l'institution d'un autre État membre de lui communiquer des renseignements relatifs à la période pendant laquelle cette dernière institution a déjà servi des prestations pour le même cas d'accident du travail ou de maladie professionnelle.
Introduction et instruction des demandes de rentes, à l'exclusion des rentes de maladies professionnelles visées à l'article 57 du règlement
Article 75
1. Pour bénéficier d'une rente ou d'une allocation supplémentaire au titre de la législation d'un État membre, le travailleur ou ses survivants résidant sur le territoire d'un autre État membre sont tenus d'adresser une demande soit à l'institution compétente, soit à l'institution du lieu de résidence qui la transmet à l'institution compétente. L'introduction de la demande est soumise aux règles suivantes:
a) la demande doit être accompagnée des pièces justificatives requises et établie sur le formulaire prévu par la législation qu'applique l'institution compétente;
b) l'exactitude des renseignements donnés par le requérant doit être établie par des pièces officielles annexées au formulaire de demande, ou confirmée par les organes compétents de l'État membre sur le territoire duquel le requérant réside.
2. L'institution compétente notifie sa décision au requérant directement ou par l'intermédiaire de l'organisme de liaison de l'État compétent; elle adresse copie de cette décision à l'organisme de liaison de l'État membre sur le territoire duquel réside le requérant.
Contrôle administratif et médical
Article 76
1. Le contrôle administratif et médical, ainsi que les examens médicaux prévus en cas de révision des rentes sont effectués à la demande de l'institution compétente, par l'institution de l'État membre sur le territoire duquel se trouve le bénéficiaire, selon les modalités prévues par la législation que cette dernière institution applique. Toutefois, l'institution compétente conserve la faculté de faire procéder à l'examen du bénéficiaire par un médecin de son choix.
2. Toute personne à laquelle une rente est servie, pour elle-même ou pour un orphelin est tenue d'informer l'institution débitrice de tout changement dans sa situation ou dans celle de l'orphelin, susceptible de modifier le droit à la rente.
Paiement des rentes
Article 77
Le paiement des rentes dues par l'institution d'un État membre à des titulaires ayant leur résidence sur le territoire d'un autre État membre est effectué conformément aux dispositions des articles 53 à 58 du règlement d'application.
CHAPITRE 5
ALLOCATIONS DE DÉCÈS
Application des articles 64, 65 et 66 du règlement
Article 78
Introduction de la demande d'allocation
Pour bénéficier d'une allocation de décès en vertu de la législation d'un État membre autre que celui sur le territoire duquel il réside, le requérant est tenu d'adresser sa demande soit à l'institution compétente, soit à l'institution du lieu de résidence.
La demande doit être accompagnée des pièces justificatives requises par la législation qu'applique l'institution compétente.
L'exactitude des renseignements donnés par le requérant doit être établie par des pièces officielles annexées à la demande, ou confirmée par les organes compétents de l'État membre sur le territoire duquel le requérant réside.
Article 79
Attestation des périodes d'assurance
1. Pour bénéficier des dispositions de l'article 64 du règlement, le requérant est tenu de présenter à l'institution compétente une attestation mentionnant les périodes d'assurance accomplies par le travailleur sous la législation à laquelle il a été soumis en dernier lieu.
2. Cette attestation est délivrée, à la demande du requérant, par l'institution d'assurance-maladie ou l'institution d'assurance-vieillesse, selon le cas, à laquelle le travailleur a été affilié en dernier lieu. Si le requérant ne présente pas ladite attestation, l'institution compétente s'adresse à l'une ou à l'autre des institutions précitées pour l'obtenir.
3. Les dispositions des paragraphes 1 et 2 sont applicables par analogie, s'il est nécessaire de tenir compte de périodes d'assurance accomplies antérieurement sous la législation de tout autre État membre, pour satisfaire aux conditions requises par la législation de l'État compétent.
CHAPITRE 6
PRESTATIONS DE CHÔMAGE
Application de l'article 67 du règlement
Article 80
Attestation des périodes d'assurance ou d'emploi
1. Pour bénéficier des dispositions de l'article 67 paragraphes 1, 2 ou 4 du règlement, l'intéressé est tenu de présenter à l'institution compétente une attestation mentionnant les périodes d'assurance ou d'emploi accomplies sous la législation à laquelle il a été soumis antérieurement en dernier lieu, ainsi que tous renseignements complémentaires requis par la législation que cette institution applique.
2. Cette attestation est délivrée, à la demande de l'intéressé soit par l'institution compétente en matière de chômage de l'État membre à la législation duquel il a été soumis antérieurement en dernier lieu, soit par une autre institution désignée par l'autorité compétente dudit État membre. S'il ne présente pas ladite attestation, l'institution compétente s'adresse à l'une ou à l'autre des institutions précitées pour l'obtenir.
3. Les dispositions des paragraphes 1 et 2 sont applicables par analogie s'il est nécessaire de tenir compte de périodes d'assurance ou d'emploi accomplies antérieurement sous la législation de tout autre État membre, pour satisfaire aux conditions requises par la législation de l'État compétent.
Application de l'article 68 du règlement
Article 81
Attestation pour le calcul des prestations
Pour le calcul des prestations incombant à une institution visée à l'article 68 paragraphe 1 du règlement, si l'intéressé n'a pas exercé son dernier emploi pendant quatre semaines au moins sur le territoire de l'État membre où se trouve cette institution, il est tenu de lui présenter une attestation indiquant la nature du dernier emploi exercé sur le territoire d'un autre État membre pendant quatre semaines au moins, ainsi que la branche économique dans laquelle cet emploi a été exercé. Si l'intéressé ne présente pas cette attestation, ladite institution s'adresse, pour l'obtenir, soit à l'institution compétente en matière de chômage de ce dernier État membre à laquelle il a été affilié en dernier lieu, soit à une autre institution désignée par l'autorité compétente de cet État membre.
Article 82
Attestation relative aux membres de la famille à prendre en considération pour le calcul des prestations
1. Pour bénéficier des dispositions de l'article 68 paragraphe 2 du règlement, l'intéressé est tenu de présenter à l'institution compétente une attestation relative aux membres de sa famille ayant leur résidence sur le territoire d'un État membre autre que celui où se trouve ladite institution.
2. Cette attestation est délivrée par l'institution désignée par l'autorité compétente de l'État membre sur le territoire duquel ces membres de la famille résident. Elle doit certifier que les membres de la famille ne sont pas pris en considération pour le calcul des prestations de chômage dues à une autre personne au titre de la législation dudit État membre. L'attestation est valable pendant un délai de douze mois suivant la date de sa délivrance. Elle peut être renouvelée; dans ce cas, la durée de sa validité court à partir de la date de son renouvellement. L'intéressé est tenu de notifier immédiatement à l'institution compétente tout fait nécessitant une modification de ladite attestation. Une telle modification prend effet à compter du jour où ce fait s'est produit.
Application de l'article 69 du règlement
Article 83
Conditions et limites du maintien du droit aux prestations lorsque le chômeur se rend dans un autre État membre
1. Pour conserver le bénéfice des prestations, le chômeur visé à l'article 69 paragraphe 1 du règlement est tenu de présenter à l'institution du lieu où il s'est rendu une attestation par laquelle l'institution compétente certifie qu'il continue à avoir droit aux prestations aux conditions fixées au paragraphe 1 alinéa b) dudit article. L'institution compétente indique notamment dans cette attestation:
a) le montant de la prestation qui est à verser au chômeur selon la législation de l'État compétent;
b) la date à laquelle le chômeur a cessé d'être à la disposition des services de l'emploi de l'État compétent;
c) le délai accordé conformément à l'article 69 paragraphe 1 alinéa b) du règlement pour l'inscription comme demandeur d'emploi dans l'État membre où le chômeur s'est rendu;
d) la période maximum pendant laquelle le droit aux prestations peut être conservé conformément à l'article 69 paragraphe 1 alinéa c) du règlement;
e) les faits susceptibles de modifier le droit aux prestations.
2. Le chômeur qui a l'intention de se rendre dans un autre État membre en vue d'y chercher un emploi est tenu de solliciter l'attestation visée au paragraphe 1 avant son départ. Si le chômeur ne présente pas ladite attestation, l'institution du lieu où il s'est rendu s'adresse à l'institution compétente pour l'obtenir. Les services de l'emploi de l'État compétent doivent s'assurer que le chômeur a été informé des obligations qui lui incombent en vertu de l'article 69 du règlement et du présent article.
3. L'institution du lieu où le chômeur s'est rendu avise l'institution compétente de la date d'inscription du chômeur et de celle du début du versement des prestations et verse les prestations de l'État compétent selon les modalités prévues par la législation de l'État membre où le chômeur s'est rendu.
L'institution du lieu où le chômeur s'est rendu procède ou fait procéder au contrôle comme s'il s'agissait d'un chômeur bénéficiaire de prestations en vertu de la législation qu'elle applique. Dès qu'elle en a connaissance, elle informe l'institution compétente de la survenance de tout fait visé au paragraphe 1 alinéa e) et, dans les cas où la prestation doit être suspendue ou supprimée, arrête immédiatement le versement de la prestation. L'institution compétente lui indique sans délai dans quelle mesure et à partir de quelle date les droits du chômeur sont modifiés par ce fait. Le versement des prestations ne peut être repris, le cas échéant, qu'après réception de ces indications. Dans le cas où la prestation doit être réduite, l'institution du lieu où s'est rendu le chômeur continue à lui verser une part réduite de la prestation sous réserve de régularisation, après réception de la réponse de l'institution compétente.
4. Deux ou plusieurs États membres ou les autorités compétentes de ces États membres peuvent convenir, après avis de la commission administrative, d'autres modalités d'application.
Application de l'article 71 du règlement
Article 84
Chômeurs qui, au cours de leur dernier emploi, résidaient dans un État membre autre que l'État compétent
1. Dans les cas visés à l'article 71 paragraphe 1 alinéa a) ii) et alinéa b) ii) première phrase du règlement, l'institution du lieu de résidence est considérée comme l'institution compétente pour l'application des dispositions de l'article 80 du règlement d'application.
2. Pour bénéficier des dispositions de l'article 71 paragraphe 1 alinéa b) ii) du règlement, le chômeur est tenu de présenter à l'institution du lieu de sa résidence, outre l'attestation visée à l'article 80 du règlement d'application, une attestation de l'institution de l'État membre à la législation duquel il a été soumis en dernier lieu, indiquant qu'il n'a pas droit aux prestations en vertu de l'article 69 du règlement.
3. Pour l'application des dispositions de l'article 71 paragraphe 2 du règlement, l'institution du lieu de résidence demande à l'institution compétente tous renseignements relatifs aux droits du chômeur à l'égard de cette dernière institution.
CHAPITRE 7
PRESTATIONS ET ALLOCATIONS FAMILIALES
Application de l'article 72 du règlement
Article 85
Attestation des périodes d'emploi
1. Pour bénéficier des dispositions de l'article 72 du règlement, l'intéressé est tenu de présenter à l'institution compétente une attestation mentionnant les périodes d'emploi accomplies sous la législation à laquelle il a été soumis antérieurement en dernier lieu.
2. Cette attestation est délivrée, à la demande de l'intéressé, soit par l'institution compétente en matière de prestations familiales de l'État membre à laquelle il a été affilié antérieurement en dernier lieu, soit par une autre institution désignée par l'autorité compétente dudit État membre. S'il ne présente pas ladite attestation, l'institution compétente s'adresse à l'une ou à l'autre des institutions précitées pour l'obtenir, à moins que l'institution d'assurance-maladie ne soit en mesure de lui communiquer copie de l'attestation prévue à l'article 16 paragraphe 1 du règlement d'application.
3. Les dispositions des paragraphes 1 et 2 sont applicables par analogie, s'il est nécessaire de tenir compte de périodes d'emploi accomplies antérieurement sous la législation de tout autre État membre, pour satisfaire aux conditions requises par la législation de l'État compétent.
Application de l'article 73 paragraphe 1 et de l'article 75 paragraphe 1 alinéas a) et b) du règlement
Article 86
Travailleurs soumis à la législation d'un État membre autre que la France
1. Pour bénéficier des prestations familiales, conformément à l'article 73 paragraphe 1 du règlement, le travailleur est tenu d'adresser une demande à l'institution compétente, le cas échéant par l'intermédiaire de son employeur.
2. Le travailleur est tenu de produire, à l'appui de sa demande, un état de famille délivré par les autorités compétentes en matière d'état civil du pays de rési dence des membres de la famille. Cet état de famille doit être renouvelé une fois par an.
3. A l'appui de sa demande, le travailleur est égale ment tenu de fournir des renseignements permettant d'individualiser la personne entre les mains de laquelle les prestations familiales sont à payer dans le pays de résidence (nom, prénom, adresse complète), si la législation de l'État compétent prévoit que les prestations familiales peuvent ou doivent être payées à une autre personne que le travailleur.
4. Les autorités compétentes de deux ou plusieurs États membres peuvent convenir de modalités particulières pour le paiement des prestations familiales, notamment en vue de faciliter l'application de l'article 75 paragraphe 1 alinéas a) et b) du règlement. Ces accords sont communiqués à la commission administrative.
5. Le travailleur est tenu d'informer, le cas échéant par l'intermédiaire de son employeur, l'institution compétente:
- de tout changement dans la situation des membres de sa famille susceptible de modifier le droit aux prestations familiales,
- de toute modification du nombre des membres de sa famille pour lesquels les prestations familiales sont dues,
- de tout transfert de résidence ou de séjour de ces membres de la famille,
- de tout exercice d'une activité professionnelle au titre de laquelle des prestations familiales sont également dues en vertu de la législation de l'État membre sur le territoire duquel les membres de la famille ont leur résidence.
Application de l'article 73 paragraphe 2 du règlement
Article 87
Travailleurs soumis à la législation française
1. Pour bénéficier des allocations familiales conformément à l'article 73 paragraphe 2 du règlement, le travailleur est tenu d'adresser une demande à l'institution compétente, qui lui délivre une attestation certifiant qu'il remplit les conditions relatives à l'emploi auxquelles la législation française subordonne l'ouverture du droit aux allocations familiales. A cette occasion, le travailleur est tenu de signer une déclaration certifiant qu'aucun droit à allocations familiales n'est ouvert en vertu de la législation du pays de résidence des membres de la famille, au titre d'une activité professionnelle.
Dans les cas où la législation française prévoit que le droit aux allocations familiales s'ouvre pour une durée correspondant à la durée des périodes d'emploi, l'attestation mentionne la durée d'emploi accomplie pendant la période considérée.
Les membres de la famille sont inscrits auprès de l'institution du lieu de leur résidence au vu de cette attestation et des pièces justificatives requises en vertu de la législation que cette institution applique pour l'octroi des allocations familiales.
Si les membres de la famille ne présentent pas ladite attestation, l'institution du lieu de résidence s'adresse à l'institution compétente pour l'obtenir.
2. L'attestation visée au paragraphe 1 reste valable pendant un délai de trois mois suivant la date de sa délivrance et doit être renouvelée d'office tous les trois mois par l'institution compétente.
3. Si le travailleur a la qualité de travailleur saisonnier, l'attestation visée au paragraphe 1 est valable pendant toute la durée prévue du travail saisonnier, à moins que l'institution compétente ne notifie entre temps son annulation à l'institution du lieu de résidence.
4. Si la législation de l'État membre sur le territoire duquel résident les membres de la famille prévoit l'octroi d'allocations familiales mensuelles ou trimestrielles, alors que la législation française prévoit que le droit aux allocations familiales s'ouvre pour une durée correspondant à la durée d'emploi accomplie, les allocations familiales sont octroyées au prorata de cette durée par rapport à la durée prévue par la législation du pays de résidence des membres de la famille.
5. Si la législation de l'État membre sur le territoire duquel résident les membres de la famille prévoit l'octroi des allocations pour un nombre de journées correspondant aux journées d'emploi accomplies, alors que la législation française prévoit que le droit aux allocations familiales s'ouvre pour un mois, les allocations familiales sont octroyées pour un mois.
6. Dans les cas visés aux paragraphes 4 et 5, lorsque les périodes d'emploi accomplies sous la législation française sont exprimées en unités différentes de celles qui servent au calcul des allocations familiales en vertu de la législation de l'État membre sur le territoire duquel résident les membres de la famille, la conversion s'effectue conformément aux dispositions de l'article 15 paragraphe 3 du règlement d'application.
7. L'institution compétente informe immédiatement l'institution du lieu de résidence des membres de la famille de la date à laquelle le travailleur cesse d'avoir droit aux allocations familiales ou transfère sa résidence du territoire d'un État membre sur celui d'un autre État membre.
L'institution du lieu de résidence des membres de la famille peut demander en tout temps à l'institution compétente de lui fournir tous renseignements relatifs au droit aux allocations familiales du travailleur.
Si l'institution compétente l'estime nécessaire, l'institution du lieu de résidence procède, à sa demande, à la vérification de la déclaration visée au premier alinéa du paragraphe 1.
8. Les membres de la famille sont tenus d'informer l'institution du lieu de leur résidence de tout changement dans leur situation susceptible de modifier le droit aux allocations familiales, notamment de tout transfert de leur résidence.
Application de l'article 74 paragraphe 1 du règlement
Article 88
Chômeurs soumis à la législation d'un État membre autre que la France
Les dispositions de l'article 86 du règlement d'application sont applicables par analogie aux chômeurs visés à l'article 74 paragraphe 1 du règlement.
Application de l'article 74 paragraphe 2 du règlement
Article 89
Chômeurs soumis à la législation française
1. Pour bénéficier des allocations familiales sur le territoire de l'État membre où ils résident, les membres de la famille visés à l'article 74 paragraphe 2 du règlement sont tenus de présenter à l'institution du lieu de leur résidence une attestation certifiant que le chômeur bénéficie de prestations de chômage au titre de la législation française.
Cette attestation est délivrée par l'institution compétente française en matière de chômage ou par l'institution désignée par l'autorité compétente française, à la demande du chômeur qui est tenu de signer une déclaration certifiant qu'aucun droit aux allocations familiales n'est ouvert en vertu de la législation du pays de résidence des membres de la famille, au titre d'une activité professionnelle.
Si les membres de la famille ne présentent pas ladite attestation, l'institution du lieu de résidence s'adresse à l'institution compétente pour l'obtenir.
2. Les dispositions de l'article 87 paragraphes 2 à 8 du règlement d'application sont applicables par analogie.
CHAPITRE 8
PRESTATIONS POUR ENFANTS A CHARGE DE TITULAIRES DE PENSIONS OU DE RENTES ET POUR ORPHELINS
Application des articles 77, 78 et 79 du règlement
Article 90
1. Pour bénéficier des prestations en vertu de l'article 77 ou de l'article 78 du règlement, le requérant est tenu d'adresser une demande à l'institution du lieu de sa résidence, selon les modalités prévues par la législation que cette institution applique.
2. Toutefois, si le requérant ne réside pas sur le territoire de l'État membre où se trouve l'institution compétente, il peut adresser sa demande soit à l'institution compétente, soit à l'institution du lieu de sa résidence, qui transmet alors la demande à l'institution compétente, en indiquant la date à laquelle elle a été introduite. Cette date est considérée comme la date d'introduction de la demande auprès de l'institution compétente.
3. Si l'institution compétente visée au paragraphe 2 constate que le droit n'est pas ouvert en vertu des dispositions de la législation qu'elle applique, elle transmet sans délai cette demande accompagnée de tous les documents et renseignements nécessaires à l'institution de l'État membre sous la législation duquel le travailleur a accompli la plus longue de ses périodes d'assurance.
Il y a lieu de remonter, le cas échéant, dans les mêmes conditions jusqu'à l'institution de l'État membre sous la législation duquel le travailleur a accompli la plus courte de ses périodes d'assurance.
4. La commission administrative détermine, en tant que de besoin, les modalités complémentaires nécessaires pour l'introduction des demandes de prestations.
Article 91
1. Le paiement des prestations dues en vertu de l'article 77 ou de l'article 78 du règlement est effectué conformément aux dispositions des articles 53 à 58 du règlement d'application.
2. Les autorités compétentes des États membres désignent, en tant que de besoin, l'institution compétente pour le versement des prestations dues en vertu de l'article 77 ou de l'article 78 du règlement.
Article 92
Toute personne à laquelle des prestations sont versées en vertu de l'article 77 ou de l'article 78 du règlement, pour les enfants d'un titulaire de pension ou de rente ou pour des orphelins, est tenue d'informer l'institution débitrice de ces prestations:
- de tout changement dans la situation des enfants ou orphelins susceptible de modifier le droit aux prestations,
- de toute modification du nombre des enfants ou orphelins pour lesquels des prestations sont dues,
- de tout transfert de résidence des enfants ou orphelins,
- de tout exercice d'une activité professionnelle ouvrant droit à des prestations ou allocations familiales pour ces enfants ou orphelins.
TITRE V
DISPOSITIONS FINANCIÈRES
Article 93
Remboursement des prestations d'assurance maladie-maternité autres que celles visées aux articles 94 et 95 du règlement d'application
1. Le montant effectif des prestations en nature servies en vertu de l'article 19 paragraphes 1 et 2 du règlement aux travailleurs et aux membres de leur famille qui résident sur le territoire du même État membre, ainsi que des prestations en nature servies en vertu de l'article 22, de l'article 25 paragraphes 1, 3 et 4, de l'article 26, de l'article 29 paragraphe 1 ou de l'article 31 du règlement, est remboursé par l'institution compétente à l'institution qui a servi lesdites prestations, tel qu'il ressort de la comptabilité de cette dernière institution.
2. Dans les cas visés à l'article 29 paragraphe 1 et à l'article 31 du règlement, et pour l'application du paragraphe 1, l'institution du lieu de résidence du titulaire de pension ou de rente est considérée comme l'institution compétente.
3. Si le montant effectif des prestations visées au paragraphe 1 ne ressort pas de la comptabilité de l'institution qui les a servies, le montant à rembourser est déterminé, à défaut d'un accord conclu en vertu du paragraphe 6, sur la base d'un forfait établi à partir de toutes les références appropriées, tirées des données disponibles. La commission administrative apprécie les bases servant au calcul des forfaits et en arrête le montant.
4. Des tarifs supérieurs à ceux qui sont applicables aux prestations en nature servies aux travailleurs soumis à la législation appliquée par l'institution ayant servi les prestations visées au paragraphe 1 ne peuvent être pris en compte pour le remboursement.
5. Les dispositions des paragraphes 1 et 2 sont applicables par analogie au remboursement des prestations en espèces versées conformément aux dispositions de l'article 18 paragraphe 8 deuxième phrase du règlement d'application.
6. Deux ou plusieurs États membres ou les autorités compétentes de ces États membres peuvent convenir, après avis de la commission administrative, d'autres modalités d'évaluation des montants à rembourser, notamment sur la base de forfaits.
Article 94
Remboursement des prestations en nature d'assurance maladie-maternité servies aux membres de la famille d'un travailleur qui ne résident pas dans le même État membre que ce dernier
1. Le montant des prestations en nature servies en vertu de l'article 19 paragraphe 2 du règlement aux membres de la famille qui ne résident pas sur le territoire du même État membre que le travailleur, est remboursé par les institutions compétentes aux institutions qui ont servi lesdites prestations, sur la base d'un forfait aussi proche que possible des dépenses réelles, établi pour chaque année civile.
2. Le forfait est établi en multipliant le coût moyen annuel par famille par le nombre moyen annuel de familles à prendre en compte, et en appliquant au résultat un abattement de vingt pour cent.
3. Les éléments de calcul nécessaires à l'établissement dudit forfait sont déterminés selon les règles suivantes.
a) le coût moyen annuel par famille est obtenu pour chaque État membre, en divisant les dépenses annuelles afférentes au total des prestations en nature servies par les institutions de cet État membre à l'ensemble des membres de la famille des travailleurs soumis à la législation dudit État membre dans les régimes de sécurité sociale à prendre en considération, par le nombre moyen annuel de ces travailleurs ayant des membres de la famille; les régimes de sécurité sociale à prendre en considération à cet effet sont mentionnés à l'annexe 9;
b) le nombre moyen annuel de familles à prendre en considération est égal, dans les relations entre les institutions de deux États membres, au nombre moyen annuel des travailleurs soumis à la législation de l'un de ces États membres et dont les membres de la famille sont admis à bénéficier de prestations en nature à servir par une institution de l'autre État membre.
4. Le nombre de familles à prendre en considération, conformément aux dispositions du paragraphe 3 sous b) est établi au moyen d'un inventaire tenu à cet effet par l'institution du lieu de résidence, sur la base des documents justificatifs des droits des intéressés fournis par l'institution compétente. En cas de litige, les observations des institutions en cause sont soumises à la commission des comptes visée à l'article 101 paragraphe 3 du règlement d'application.
5. La commission administrative fixe les méthodes et les modalités de détermination des éléments de calcul visés aux paragraphes 3 et 4.
6. Deux ou plusieurs États membres ou les autorités compétentes de ces États membres peuvent convenir, après avis de la commission administrative, d'autres modalités d'évaluation des montants à rembourser.
Article 95
Remboursement des prestations en nature de l'assurance maladie-maternité servies aux titulaires de pensions ou de rentes et aux membres de leur famille n'ayant pas droit à prestations au titre de la législation de l'État membre où ils résident
1. Le montant des prestations en nature servies en vertu de l'article 28 paragraphe 1 du règlement est remboursé par les institutions compétentes aux institutions qui ont servi lesdites prestations, sur la base d'un forfait aussi proche que possible des dépenses réelles.
2. Le forfait est établi en multipliant le coût moyen annuel par titulaire de pension ou de rente, par le nombre moyen annuel des titulaires de pension ou de rente à prendre en considération et en appliquant au résultat un abattement de vingt pour cent.
3. Les éléments de calcul nécessaires à l'établissement dudit forfait sont déterminés selon les règles suivantes:
a) le coût moyen annuel par titulaire de pension ou de rente est obtenu, pour chaque État membre, en divisant les dépenses annuelles afférentes au total des prestations en nature servies par les institutions de cet État membre à l'ensemble des titulaires de pension ou de rente dues en vertu de la législation dudit État membre dans les régimes de sécurité sociale à prendre en considération ainsi qu'aux membres de leur famille, par le nombre moyen annuel des titulaires de pension ou de rente; les régimes de sécurité sociale à prendre en considération à cet effet sont mentionnés à l'annexe 9;
b) le nombre moyen annuel des titulaires de pension ou de rente à prendre en considération est égal, dans les relations entre les institutions de deux États membres, au nombre moyen annuel des titulaires de pension ou de rente visés à l'article 28 paragraphe 2 du règlement et qui, résidant sur le territoire de l'un des deux États membres, ont droit aux prestations en nature à la charge d'une institution de l'autre État membre.
4. Le nombre des titulaires de pension ou de rente à prendre en considération, conformément aux dispositions du paragraphe 3 sous b), est établi au moyen d'un inventaire tenu à cet effet par l'institution du lieu de résidence, sur la base des documents justificatifs des droits des intéressés fournis par l'institution compétente. En cas de litige, les observations des institutions en cause sont soumises à la commission des comptes visée à l'article 101 paragraphe 3 du règlement d'application.
5. La commission administrative fixe les méthodes et les modalités de détermination des éléments de calcul visés aux paragraphes 3 et 4.
6. Deux ou plusieurs États membres ou les autorités compétentes de ces États membres peuvent convenir, après avis de la commission administrative, d'autres modalités d'évaluation des montants à rembourser.
Application de l'article 63 paragraphe 2 du règlement
Article 96
Remboursement des prestations en nature de l'assurance accidents du travail et maladies professionnelles servies par l'institution d'un État membre pour le compte de l'institution d'un autre État membre
Pour l'application des dispositions de l'article 63 paragraphe 2 du règlement, les dispositions de l'article 93 du règlement d'application sont applicables par analogie.
Application de l'article 70 paragraphe 2 du règlement
Article 97
Remboursement des prestations de chômage versées aux chômeurs se rendant dans un autre État membre pour y rechercher un emploi
1. Le montant des prestations versées en vertu de l'article 69 du règlement est remboursé par l'institution compétente à l'institution qui a versé lesdites prestations, tel qu'il ressort de la comptabilité de cette dernière institution.
2. Deux ou plusieurs États membres ou les autorités compétentes de ces États membres peuvent:
- après avis de la commission administrative, convenir d'autres modalités de détermination des montants à rembourser notamment forfaitaires, ou d'autres modes de paiement, ou
- renoncer à tout remboursement entre institutions.
Remboursement des allocations familiales versées en vertu de l'article 73 paragraphe 2 et de l'article 74 paragraphe 2 du règlement
Article 98
Membres de la famille des travailleurs soumis à la législation française ou des chômeurs bénéficiant des prestations de chômage au titre de la législation française
1. Le montant effectif des allocations familiales versé en vertu de l'article 73 paragraphe 2 et de l'article 74 paragraphe 2 du règlement est remboursé par l'institution compétente française à l'institution qui a versé ces allocations familiales, tel qu'il ressort de la comptabilité de cette dernière institution.
2. La France et chacun des autres États membres ou les autorités compétentes de la France et celles de chacun des autres États membres peuvent convenir du remboursement forfaitaire de ces allocations familiales. Dans le cas d'un remboursement forfaitaire, le forfait est établi en multipliant le coût moyen annuel par famille par le nombre moyen annuel de familles à prendre en considération.
3. Les éléments de calcul nécessaires à l'établissement dudit forfait sont déterminés selon les règles suivantes:
a) le coût moyen annuel par famille est obtenu en divisant les dépenses annuelles totales afférentes aux allocations familiales versées, par les institutions de l'État membre sur le territoire duquel les membres de la famille résident, à l'ensemble des membres de la famille de travailleurs et de chômeurs résidant sur le territoire de cet État membre, par le nombre moyen annuel des familles ayant droit aux allocations familiales;
b) le nombre moyen annuel des familles à prendre en considération est égal au nombre moyen annuel de travailleurs soumis à la législation de l'État compétent, et le cas échéant, de chômeurs bénéficiant de prestations de chômage à la charge d'une institution de cet État compétent, dont les membres de la famille sont admis à bénéficier des allocations familiales versées par une institution d'un autre État membre sur le territoire duquel ils résident.
4. La commission administrative fixe, sur rapport de la commission des comptes visée à l'article 101 paragraphe 3 du règlement d'application, les méthodes et les modalités de détermination des éléments de calcul visés au paragraphe 3.
5. La France et chacun des autres États membres ou les autorités compétentes de la France et celles de chacun des autres États membres peuvent, après avis de la commission administrative, convenir d'autres modalités d'établissement du forfait.
Dispositions communes aux remboursements
Article 99
Frais d'administration
Deux ou plusieurs États membres ou les autorités compétentes de ces États membres peuvent convenir, conformément aux dispositions de l'article 84 paragraphe 2 troisième phrase du règlement, que les montants de prestations visés aux articles 93 à 98 du règlement d'application sont majorés d'un pourcentage déterminé pour tenir compte des frais d'administration. Ce pourcentage peut être différent selon les prestations en cause.
Article 100
Créances arriérées
1. Lors du règlement des comptes entre les institutions des États membres, les demandes de remboursement afférentes à des prestations servies au cours d'une année civile antérieure de plus de trois années à la date de la transmission de ces demandes, soit à un organisme de liaison, soit à l'institution débitrice de l'État compétent, peuvent ne pas être prises en considération par l'institution débitrice.
2. En ce qui concerne les demandes relatives aux remboursements calculés sur une base forfaitaire, le délai de trois ans commence à courir à partir de la date de la publication au Journal officiel des Communautés européennes des coûts moyens annuels des prestations en nature établis conformément aux articles 94 et 95 du règlement d'application.
Article 101
Situation des créances
1. La commission administrative établit une situation des créances pour chaque année civile, en application des articles 36, 63 et 70 et de l'article 75 paragraphe 2 du règlement.
2. La commission administrative peut faire procéder à toute vérification utile au contrôle des données statistiques et comptables qui servent à l'établissement de la situation des créances prévue au paragraphe 1, notamment pour s'assurer de leur conformité avec les règles fixées au présent titre.
3. La commission administrative prend les décisions visées au présent article sur rapport d'une commission des comptes qui lui fournit un avis motivé. La commission administrative fixe les modalités de fonctionnement et la composition de la commission des comptes
Article 102
Attributions de la commission des comptes - Modalités de remboursement
1. La commission des comptes est chargée:
a) de réunir les données nécessaires et de procéder aux calculs requis pour l'application du présent titre;
b) de rendre compte périodiquement à la commission administrative des résultats d'application des règlements, notamment sur le plan financier;
c) d'adresser à la commission administrative toutes suggestions utiles en relation avec les dispositions des alinéas a) et b);
d) de présenter à la commission administrative des propositions au sujet des observations qui lui sont transmises conformément à l'article 94 paragraphe 4 et à l'article 95 paragraphe 4 du règlement d'application;
e) de saisir la commission administrative de propositions relatives à l'application de l'article 101 du règlement d'application;
f) d'effectuer tous travaux, études ou missions sur les questions qui lui sont soumises par la commission administrative.
2. Les remboursements prévus aux articles 36, 63 et 70 et à l'article 75 paragraphe 2 du règlement sont effectués, pour l'ensemble des institutions compétentes d'un État membre en faveur des institutions créancières d'un autre État membre, par l'intermédiaire des organismes désignés par les autorités compétentes des États membres. Les organismes par l'intermédiaire desquels les remboursements ont été effectués avisent la commission administrative des sommes remboursées dans les délais et selon les modalités fixés par cette commission.
3. Lorsque les remboursements sont déterminés sur la base du montant effectif des prestations servies, tel qu'il ressort de la comptabilité des institutions, ils sont effectués pour chaque semestre civil, dans le courant du semestre civil suivant.
4. Lorsque les remboursements sont déterminés sur la base de forfaits, ils sont effectués pour chaque année civile; dans ce cas, les institutions compétentes versent des avances aux institutions créancières le premier jour de chaque semestre civil, suivant les modalités fixées par la commission administrative.
5. Les autorités compétentes de deux ou plusieurs États membres peuvent convenir d'autres délais de remboursement ou d'autres modalités relatives au versement d'avances.
Article 103
Réunion des données statistiques et comptables
Les autorités compétentes des États membres prennent les mesures nécessaires pour l'application des dispositions du présent titre, notamment de celles qui impliquent la réunion des données statistiques ou comptables.
Article 104
Inscription à l'annexe 5 des accords entre États membres ou autorités compétentes des États membres concernant les remboursements
1. Les dispositions analogues à celles qui sont prévues à l'article 36 paragraphe 3, à l'article 63 paragraphe 3 et à l'article 70 paragraphe 3 du règlement, ainsi qu'à l'article 93 paragraphe 6, à l'article 94 paragraphe 6 et à l'article 95 paragraphe 6 du règlement d'application, et qui sont en vigueur au jour précédant l'entrée en vigueur du règlement, restent applicables pour autant qu'elles soient mentionnées à l'annexe 5 du règlement d'application.
2. Les dispositions analogues à celles qui sont visées au paragraphe 1 et qui s'appliqueront dans les relations entre deux ou plusieurs États membres après l'entrée en vigueur du règlement, seront inscrites à l'annexe 5 du règlement d'application. Il en est de même des dispositions qui seront convenues en vertu de l'article 97 paragraphe 2 et de l'article 98 paragraphe 2 du règlement d'application.
Frais de contrôle administratif et médical
Article 105
1. Les frais résultant du contrôle administratif, ainsi que des examens médicaux, mises en observation, dé placements de médecins et vérifications de tout genre, nécessaires à l'octroi, au service ou à la révision des prestations, sont remboursés à l'institution qui en a été chargée, sur la base du tarif qu'elle applique, par l'institution pour le compte de laquelle ils ont été effectués.
2. Toutefois, deux ou plusieurs États membres ou les autorités compétentes de ces États membres peuvent convenir d'autres modes de remboursement, notamment forfaitaires, ou renoncer à tout remboursement entre institutions.
Ces accords seront inscrits à l'annexe 5 du règlement d'application. Les accords en vigueur au jour précédant l'entrée en vigueur du règlement restent applicables pour autant qu'ils soient mentionnés à ladite annexe.
Dispositions communes aux paiements de prestations en espèces
Article 106
Les autorités compétentes de tout État membre communiquent à la commission administrative, dans les délais et selon les modalités fixés par cette commission, le montant des prestations en espèces versées par les institutions relevant de leur compétence au profit de bénéficiaires ayant leur résidence ou leur séjour sur le territoire de tout autre État membre.
Article 107
Conversion des monnaies
1. Pour l'application des dispositions suivantes:
a) dispositions du règlement: article 12 paragraphes 2, 3 et 4, article 19 paragraphe 1 alinéa b) dernière phrase, article 22 paragraphe 1 ii) dernière phrase, article 25 paragraphe 1 alinéa b) avant-dernière phrase, article 41 paragraphe 1 alinéas c) et d), article 46 paragraphes 3 et 4, article 50, article 52 alinéa b) dernière phrase, article 55 paragraphe 1 ii) dernière phrase, article 57 paragraphe 3 alinéa c), article 60 paragraphe 1 alinéa c), article 60 paragraphe 2 alinéa b), article 70 paragraphes 1 et 2 et article 71 paragraphe 1 alinéa b) ii) avant-dernière phrase,
b) dispositions du règlement d'application: article 34, article 101 paragraphe 1, article 102 paragraphe 1 alinéa b) et article 119 paragraphe 2,
la conversion des montants libellés en différentes monnaies nationales est effectuée aux parités officielles déclarées par les autorités monétaires nationales et acceptées par le Fonds monétaire international.
2. Dans les cas non visés au paragraphe 1, la conversion est effectuée au cours effectivement pratiqué au moment du paiement.
TITRE VI
DISPOSITIONS DIVERSES
Article 108
Justification de la qualité de travailleur saisonnier
Pour justifier de sa qualité de travailleur saisonnier, le travailleur visé à l'article 1er alinéa c) du règlement est tenu de présenter son contrat de travail visé par les services de l'emploi de l'État membre sur le territoire duquel il vient exercer son activité ou un autre document visé par ces services et certifiant que le travailleur dispose d'un travail à caractère saisonnier.
Article 109
Arrangement concernant le versement des cotisations
L'employeur n'ayant pas d'établissement dans l'État membre sur le territoire duquel le travailleur est occupé et le travailleur peuvent convenir que celui-ci exécute les obligations de l'employeur en ce qui concerne le versement des cotisations.
L'employeur est tenu de communiquer un tel arrangement à l'institution compétente ou, le cas échéant, à l'institution désignée par l'autorité compétente de l'État membre précité.
Article 110
Entraide administrative concernant la récupération de prestations indues
Si l'institution d'un État membre ayant servi des prestations se propose d'exercer un recours contre une personne ayant indûment reçu ces prestations, l'institution du lieu de résidence de cette personne ou l'institution désignée par l'autorité compétente de l'État membre sur le territoire duquel cette personne réside prête ses bons offices à la première institution.
Article 111
Répétition de l'indu par les institutions de sécurité sociale et recours des organismes d'assistance
1. Si, lors de la liquidation ou de la révision de prestations d'invalidité, de vieillesse ou de décès (pensions) en application du chapitre 3 du titre III du règlement, l'institution d'un État membre a versé à un bénéficiaire de prestations une somme qui excède celle à laquelle il a droit, cette institution peut demander à l'institution de tout autre État membre débitrice de prestations correspondantes en faveur de ce bénéficiaire, de retenir le montant payé en trop sur les rappels des arrérages que celle-ci verse audit bénéficiaire. Cette dernière institution transfère la montant retenu à l'institution créancière. Dans la mesure où le montant payé en trop ne peut être retenu sur les rappels d'arrérages, les dispositions du paragraphe 2 sont applicables.
2. Lorsque l'institution d'un État membre a versé à un bénéficiaire de prestations une somme qui excède celle à laquelle il a droit, cette institution peut, dans les conditions et limites prévues par la législation qu'elle applique, demander à l'institution de tout autre État membre débitrice de prestations en faveur de ce bénéficiaire, de retenir le montant payé en trop sur les sommes que celle-ci verse audit bénéficiaire. Cette dernière institution opère la retenue dans les conditions et limites prévues pour une telle compensation par la législation qu'elle applique comme s'il s'agissait de sommes versées en trop par elle-même et transfère le montant retenu à l'institution créancière.
3. Lorsqu'une personne à laquelle le règlement est applicable a bénéficié de l'assistance sur le territoire d'un État membre pendant une période au cours de laquelle elle avait droit à des prestations au titre de la législation d'un autre État membre, l'organisme qui a fourni l'assistance peut, s'il dispose d'un recours légalement admissible sur les prestations dues à ladite personne, demander à l'institution de tout autre État membre débitrice de prestations en faveur de cette personne, de retenir le montant dépensé au titre de l'assistance sur les sommes que celle-ci verse à ladite personne.
Lorsqu'un membre de la famille d'une personne à laquelle le règlement est applicable a bénéficié de l'assistance sur le territoire d'un État membre pendant une période au cours de laquelle ladite personne avait droit à des prestations, du fait du membre de la famille concerné, au titre de la législation d'un autre État membre, l'organisme qui a fourni l'assistance peut, s'il dispose d'un recours légalement admissible sur les prestations qui sont dues à ladite personne du fait du membre de la famille concerné, demander à l'institution de tout autre État membre débitrice de telles prestations en faveur de cette personne, de retenir le montant dépensé au titre de l'assistance sur les sommes que celle-ci verse de ce fait à ladite personne.
L'institution débitrice opère la retenue dans les conditions et limites prévues pour une telle compensation par la législation qu'elle applique, et transfère le montant retenu à l'organisme créancier.
Article 112
Lorsqu'une institution a procédé à des paiements indus, soit directement, soit par l'intermédiaire d'une autre institution, et que leur récupération est devenue impossible, les sommes en question restent définitivement à la charge de la première institution, sauf dans le cas où le paiement indu est le résultat d'une action dolosive.
Article 113
Recouvrement des prestations en nature servies indûment aux travailleurs des transports internationaux
1. Si le droit aux prestations en nature n'est pas reconnu par l'institution compétente, les prestations en nature qui ont été servies à un travailleur des transports internationaux par l'institution du lieu de séjour en vertu de la présomption établie à l'article 20 paragraphe 2 ou à l'article 62 paragraphe 2 du règlement d'application, sont remboursées par l'institution compétente.
2. Les dépenses encourues par l'institution du lieu de séjour pour tout travailleur des transports internationaux ayant bénéficié de prestations en nature sur présentation de l'attestation visée à l'article 20 paragraphe 2 ou à l'article 62 paragraphe 2 du règlement d'application, alors qu'il ne s'est pas adressé au préalable à l'institution du lieu de séjour et n'a pas droit à prestations en nature, sont remboursées par l'institution indiquée comme compétente dans ladite attestation ou par toute autre institution désignée à cette fin par l'autorité compétente de l'État membre en cause.
3. L'institution compétente ou, dans le cas visé au paragraphe 2, l'institution indiquée comme compétente ou l'institution désignée à cette fin conserve sur le bénéficiaire une créance égale à la valeur des prestations en nature indûment servies. Lesdites institutions font connaître ces créances à la commission des comptes visée à l'article 101 paragraphe 3 du règlement d'application, qui en établit un relevé.
Article 114
Versements provisoires de prestations en cas de contestation de la législation applicable ou de l'institution appelée à servir les prestations
En cas de contestation entre les institutions ou les autorités compétentes de deux ou plusieurs États membres au sujet soit de la législation applicable à un travailleur en vertu du titre II du règlement, soit de la détermination de l'institution appelée à servir des prestations, l'intéressé qui pourrait prétendre à des prestations s'il n'y avait pas de contestation, bénéficie à titre provisoire des prestations prévues par la législation qu'applique l'institution du lieu de résidence, ou si l'intéressé ne réside pas sur le territoire de l'un des États membres en cause, des prestations prévues par la législation qu'applique l'institution en cause à laquelle la demande a été présentée en premier lieu.
Article 115
Modalités des expertises médicales effectuées dans un État membre autre que l'État compétent
L'institution du lieu de séjour ou de résidence qui est appelée, en vertu de l'article 87 du règlement, à effectuer une expertise médicale, procède selon les modalités prévues par la législation qu'elle applique.
A défaut de telles modalités, elle s'adresse à l'institution compétente pour connaître les modalités à appliquer.
Article 116
Accords relatifs au recouvrement des cotisations
1. Les accords qui seront conclus en vertu de l'article 92 paragraphe 2 du règlement seront inscrits à l'an nexe 5 du règlement d'application.
2. Les accords conclus pour l'application de l'article 51 du règlement no 3 restent applicables pour autant qu'ils soient mentionnés à l'annexe 5 du règlement d'application.
Article 117
Traitement électronique de l'information
1. Un ou plusieurs États membres ou leurs autorités compétentes peuvent, après avis de la commission administrative, adapter au traitement électronique de l'information les modèles de certificats, attestations, déclarations, demandes et autres documents, ainsi que les opérations et méthodes de transmission des données prévus pour l'application du règlement et du règlement d'application.
2. La commission administrative entreprendra les études nécessaires en vue de généraliser et d'unifier les formules d'adaptation résultant des dispositions du paragraphe 1 lorsque le développement du traitement électronique de l'information dans les États membres le permettra.
TITRE VII
DISPOSITIONS TRANSITOIRES ET FINALES
Article 118
Dispositions transitoires en matière de pensions et de rentes
1. Les demandes de pension ou de rente qui n'ont pas encore donné lieu à liquidation avant la date d'entrée en vigueur du règlement entraînent une double liquidation:
- pour la période antérieure à cette date, conformément aux dispositions du règlement no 3,
- pour la période à partir de cette date, conformément aux dispositions du règlement.
2. L'introduction d'une demande de prestations d'invalidité, de vieillesse ou de survivants auprès d'une institution, à partir de la date d'entrée en vigueur du règlement, entraîne la révision d'office, conformément aux dispositions du règlement, des prestations qui ont été liquidées pour la même éventualité, avant cette date, par l'institution ou les institutions de l'un ou de plusieurs des autres États membres.
Article 119
Dispositions transitoires en matière de prestations familiales
1. Les droits visés à l'article 94 paragraphe 9 du règlement sont ceux dont bénéficiaient les travailleurs pour les membres de leur famille ouvrant droit à des prestations familiales, au taux et dans les limites qui sont applicables le jour précédant celui de l'entrée en vigueur du règlement, en vertu soit de l'article 41 ou de l'annexe D du règlement no 3, soit de l'article 20 ou de l'annexe 1 du règlement no 36/63/CEE du Conseil, du 2 avril 1963, concernant la sécurité sociale des travailleurs frontaliers [4].
2. Tant que le montant des prestations familiales visées au paragraphe 1 sera supérieur au montant des allocations familiales qui seraient dues en vertu de l'article 73 paragraphe 2 du règlement, il appartiendra à l'institution compétente française d'en assurer le versement au travailleur ou directement aux membres de sa famille, au lieu de leur résidence, pour les enfants ouvrant droit à ces prestations familiales.
3. L'institution du lieu de résidence des membres de la famille assurera le versement des allocations familiales selon les dispositions de la législation qu'elle applique, à charge de remboursement par l'institution compétente française, dès lors qu'il y aura lieu de verser les prestations familiales en vertu de l'article 73 paragraphe 2 du règlement.
4. Dans les relations bilatérales des États membres intéressés, les modalités d'application du présent article sont déterminées par ces États membres ou leurs autorités compétentes.
Article 120
Accords complémentaires d'application
1. Deux ou plusieurs États membres ou les autorités compétentes de ces États membres peuvent, en tant que de besoin, conclure des accords tendant à compléter les modalités d'application administrative du règlement. Ces accords seront inscrits à l'annexe 5 du règlement d'application.
2. Les accords analogues à ceux visés au paragraphe 1, qui sont en vigueur le jour précédant celui de l'entrée en vigueur du règlement d'application, restent applicables pour autant qu'ils soient mentionnés à l'annexe 5 du règlement d'application.
Article 121
Nature et modification des annexes
1. Les annexes au règlement d'application font partie intégrante de celui-ci.
2. Ces annexes peuvent être modifiées par un règlement du Conseil arrêté sur proposition de la Commission, à la demande de l'État ou des États membres en cause ou de leurs autorités compétentes, après avis de la commission administrative.
3. L'annexe V du règlement, partie "B. Allemagne", est complétée par le texte suivant:
"7. Pour l'application du règlement, l'intervention forfaitaire dans les dépenses occasionnées par l'accouchement, octroyée en vertu de la législation allemande aux membres de la famille des travailleurs, des chômeurs et des titulaires et demandeurs de pension ou de rente, est considérée comme une prestation en nature."
Article 122
Entrée en vigueur du règlement d'application
Le règlement d'application entre en vigueur le premier jour du septième mois suivant celui de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 21 mars 1972.