32005L0065
L 310/28
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2005/65/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 26 октомври 2005 година
за повишаване на сигурността на пристанищата
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 80, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (3),
като имат предвид, че:
(1)
Инцидентите, свързани със сигурността, които възникват по терористични причини, са сред най-големите заплахи за идеалите на демокрацията, свободата и мира, които представляват същността на Европейския съюз.
(2)
Хората, инфраструктурата и оборудването на пристанищата следва да бъдат защитени от инциденти, свързани със сигурността, и техните унищожителни последици. Такава защита ще бъде от полза за потребителите на транспортни услуги, за икономиката и обществото като цяло.
(3)
На 31 март 2004 г. Европейският парламент и Съветът приеха Регламент (ЕО) № 725/2004 (4) за повишаване на сигурността на корабите и пристанищните съоръжения. Морските мерки за сигурност, наложени с посочения регламент, съставляват само част от мерките, необходими за постигане на адекватно ниво на сигурност в мореплавателните транспортни вериги. Посоченият регламент е ограничен по обхват и включва само мерките по сигурността на борда на плавателните съдове и при непосредственото взаимодействие кораб-пристанище.
(4)
С цел постигане на възможно най-пълната защита за мореплавателната и пристанищната индустрия следва да бъдат въведени мерки за сигурност на пристанищата, които да включват всяко пристанище в границите, определени от съответната държава-членка, и които по този начин да осигурят, че мерките за сигурност, предприети в съответствие с Регламент (ЕО) № 725/2004, се подсилват от увеличената сигурност в зоната на пристанищна дейност. Тези мерки следва да се прилагат за всички пристанища, в които са разположени едно или повече от пристанищните съоръжения, посочени в Регламент (ЕО) № 725/2004.
(5)
Целта на настоящата директива, свързана със сигурността, следва да бъде постигната чрез приемане на съответните мерки, без да се накърняват правилата на държавите-членки в областта на националната сигурност и мерките, които може да бъдат предприети на базата на дял VI от Договора за Европейския съюз.
(6)
Държавите-членки следва да разчитат на подробните оценки на сигурността, за да определят точните граници на свързаната със сигурността пристанищна зона, както и на различните мерки, необходими за осигуряване на съответната сигурност на пристанището. Тези мерки следва да се различават в съответствие с установеното ниво на сигурност в зоната и да отразяват различията в рисковия профил на различните подзони в пристанището.
(7)
Държавите-членки следва да одобряват планове за сигурност на пристанищата, в които ще се включват констатациите от оценката на риска на пристанищата. Ефективността на мерките за сигурност изисква също така ясно разделение на задачите между всички участващи страни, както и редовно изпълнение. Счита се, че това ясно разделение на задачите и записите на процедурите по изпълнението под формата на план за сигурност на пристанищата ще допринесат в голяма степен за ефективността както на превантивните, така и на корективните мерки за сигурност на пристанищата.
(8)
Плавателните съдове „ро-ро“ са особено уязвими при инциденти, свързани със сигурността, и по-специално ако те превозват както пътници, така и товари. Адекватни мерки следва да бъдат предприети на базата на оценка на риска, за да се осигури, че леките и товарните автомобили, които са предназначени за превоз чрез плавателни съдове „ро-ро“ по вътрешни и международни маршрути, не предизвикват риск за самия ферибот, за неговите пътници и екипаж или за товарите. Мерките следва да бъдат предприети по начин, който затруднява в най-малката възможна степен плавността на операциите.
(9)
Държавите-членки следва да са в състояние да създадат комитети за сигурност на пристанищата, натоварени с предоставянето на практически съвети в пристанищата, включени в обхвата на настоящата директива.
(10)
Държавите-членки следва да гарантират, че отговорностите за сигурността на пристанищата са признати ясно от всички участници в процеса. Държавите-членки следва да наблюдават съответствието с правилата за сигурност и ясно да определят отговорен орган за всички свои пристанища, да одобрят всички оценки на сигурността и планове за сигурността на своите пристанища, да установят и съобщят, както е уместно, нивата на сигурност и да осигурят съобщаването, изпълнението и координирането на мерките.
(11)
Държавите-членки одобряват оценките и плановете и контролират тяхното изпълнение в своите пристанища. С цел намаляване до минимум на разрушенията в пристанищата, както и намаляване до минимум на административното натоварване на проверяващите органи, наблюдението от страна на Комисията относно изпълнението на настоящата директива ще се извършва съвместно с проверките, предвидени по член 9, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 725/2004.
(12)
Държавите-членки следва да гарантират, че лицето за контакти във връзка със сигурността на пристанищата поема ролята на контактна точка между Комисията и държавите-членки. Те следва да информират Комисията кои пристанища са обхванати от настоящата директива на базата на извършените оценки на сигурността.
(13)
Ефективното и стандартно въвеждане на мерките по настоящата политика на сигурност повдига важни въпроси във връзка с тяхното финансиране. Финансирането на допълнителни мерки за сигурност не трябва да създава деформации на конкуренцията. До 30 юни 2006 г. Комисията следва да представи на Европейския парламент и на Съвета констатациите от проучване относно финансовите разходи за мерките, предприети съгласно настоящата директива, в което по-специално се обръща внимание на начина на разпределение на финансирането между публичните органи, пристанищните органи и операторите.
(14)
Настоящата директива спазва основните права и следва принципите, признати по-специално в Хартата за основните права на Европейския съюз.
(15)
Мерките, необходими за изпълнението на настоящата директива, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (5).
(16)
Следва да бъде дефинирана процедура за адаптиране на настоящата директива, като се отчита развитието на международните инструменти, и в светлината на практическия опит да се адаптират или допълнят подробните разпоредби от приложенията към настоящата директива, без да се разширява обхватът ѝ.
(17)
Тъй като целите на настоящата директива, а именно балансираното въвеждане на съответни мерки в областта на морския транспорт и пристанищната политика, не могат да бъдат в достатъчна степен постигнати от държавите-членки и следователно, поради европейския мащаб на настоящата директива, могат да бъдат по-добре постигнати на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарността, установен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалността, установен в посочения член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(18)
Тъй като настоящата директива се отнася за морски пристанища, задълженията, съдържащи се в нея, не следва да се прилагат от Австрия, Чешката република, Унгария, Люксембург или Словакия,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет
1. Основната цел на настоящата директива е да въведе мерки на Общността, които да повишат сигурността на пристанищата пред лицето на заплахите от инциденти по сигурността. Настоящата директива също така осигурява, че мерките по сигурността, предприети в съответствие с Регламент (ЕО) № 725/2004, получават допълнителни предимства от увеличената сигурност на пристанищата.
2. Мерките, посочени в параграф 1, се състоят от:
a)
общи основни правила за мерките за сигурност на пристанищата;
б)
механизъм за изпълнение на тези правила;
в)
съответни механизми за проверка на съответствието.
Член 2
Обхват
1. Настоящата директива установява мерки за сигурност, които следва да бъдат спазвани в пристанищата. Държавите-членки могат да прилагат разпоредбите на настоящата директива в зоните около пристанищата.
2. Мерките, предвидени в настоящата директива, се прилагат за всяко пристанище, разположено на територията на държавата-членка, в което се намират едно или повече пристанищни съоръжения, включени в съответния план за сигурност на съоръженията в съответствие с Регламент (ЕО) № 725/2004. Настоящата директива не се прилага за военните съоръжения на пристанището.
3. Държавите-членки дефинират за всяко пристанище границите на пристанището за целите на настоящата директива, като съответно вземат предвид информацията, получена при оценката на сигурността на пристанището.
4. Когато границите на дадено пристанищно съоръжение по смисъла на Регламент (ЕО) № 725/2004 са определени от държавата-членка като ефективно включващи пристанището, съответните разпоредби на Регламент (ЕО) № 725/2004 имат предимство пред разпоредбите на настоящата директива.
Член 3
Определения
По смисъла на настоящата директива:
1.
„пристанище“ означава всяка определена зона от земя и вода с граници, определени от държавата-членка, в която е разположено пристанището, включваща инфраструктура и оборудване, проектирани за улесняване на морските транспортни търговски операции;
2.
„взаимодействие кораб-пристанище“ означава взаимодействието, което възниква, когато кораб бъде директно и непосредствено засегнат от действия, включващи движението на хора или товари или предоставянето на пристанищни услуги към и от кораба;
3.
„пристанищно съоръжение“ означава мястото, където се извършва взаимодействието кораб-пристанище; то включва, райони, като котвени стоянки, кейови места и подходи откъм морето, ако е подходящо;
4.
„лице за контакти относно сигурността на пристанището“ означава органът, определен от всяка държава-членка да служи като контактна точка за Комисията и другите държави-членки, както и да улеснява, следи и предоставя информация във връзка с прилагането на мерките за сигурност на пристанищата, предвидени в настоящата директива;
5.
„орган за сигурност на пристанищата“ означава упълномощения орган, отговорен по въпросите на сигурността в дадено пристанище.
Член 4
Координация с мерките, предприети при прилагането на Регламент (ЕО) № 725/2004
Държавите-членки гарантират, че мерките за сигурност на пристанищата, въведени чрез настоящата директива, са строго координирани с мерките, предприети в съответствие с Регламент (ЕО) № 725/2004.
Член 5
Орган за сигурност на пристанищата
1. Държавите-членки определят орган за сигурност на пристанищата за всяко пристанище от включените в настоящата директива. Един орган за сигурност на пристанищата може да бъде определен за повече от едно пристанище.
2. Органът за сигурност на пристанището е отговорен за подготовката и изпълнението на плановете за сигурност на пристанището, които се базират на констатациите от оценките на сигурността на пристанището.
3. Държавите-членки могат да определят „компетентния орган за морската сигурност“, предвиден в Регламент (ЕО) № 725/2004, като орган за сигурността на пристанището.
Член 6
Оценка на сигурността на пристанището
1. Държавите-членки осигуряват, че оценките на сигурността на пристанището се извършват за пристанищата, включени в настоящата директива. При тези оценки се отчитат специфичните особености на различните части от дадено пристанище и когато съответният орган на държавата-членка счете това за необходимо, на съседните зони, ако те имат влияние върху сигурността в пристанището; отчитат се също така оценките на пристанищните съоръжения, извършени в техните граници в съответствие с Регламент (ЕО) № 725/2004.
2. Всяка оценка на сигурността на пристанището се извършва при отчитане, като минимум, на подробните изисквания, посочени в приложение I.
3. Оценките на сигурността на пристанището могат да бъдат извършвани от призната организация по сигурността, както е посочено в член 11.
4. Оценките на сигурността на пристанището се одобряват от съответната държава-членка.
Член 7
План за сигурност на пристанището
1. При спазване на констатациите от оценките на сигурността на пристанището държавите-членки гарантират разработването, поддържането и обновяването на планове за сигурност на пристанищата. В плановете за сигурност на пристанищата адекватно се разглеждат специфичните особености на различните части от дадено пристанище и се интегрират плановете за сигурност за пристанищните съоръжения в техните граници, установени в съответствие с Регламент (ЕО) № 725/2004.
2. Плановете за сигурност на пристанищата установяват за всяко от различните нива на сигурност, посочени в член 8:
a)
процедурите, които трябва да се следват;
б)
мерките, които трябва да се въведат;
в)
действията, които трябва да бъдат предприети.
3. Всеки план за сигурност на пристанище се разработва при отчитане, като минимум, на подробните изисквания, посочени в приложение II. Когато се налага в необходимата степен, планът за сигурност на пристанището включва мерки за сигурност, които трябва да се прилагат спрямо пътниците и превозните средства, определени за качване на морските съдове, превозващи пътници и превозни средства. В случай на извършване на международни морски транспортни услуги съответните държави-членки си сътрудничат при извършване на оценките на сигурността.
4. Плановете за сигурност на пристанищата могат да бъдат разработени от призната организация по сигурността, както е посочено в член 11.
5. Плановете за сигурност на пристанищата се одобряват от съответната държава-членка преди да започне тяхното изпълнение.
6. Държавите-членки гарантират, че изпълнението на плановете за сигурност на пристанищата се наблюдава. Наблюдението се координира с други контролни дейности, извършвани в пристанищата.
7. Държавите-членки осигуряват, че се провеждат адекватни тренировки, като се вземат предвид основните изисквания за тренировъчно обучение, изброени в приложение III.
Член 8
Нива на сигурност
1. Държавите-членки въвеждат система от нива на сигурност за пристанищата или части от пристанищата.
2. Има три нива на сигурност, определени в Регламент (ЕО) № 725/2004:
-
„Първо ниво на сигурност“ означава нивото, при което през цялото време в пристанището се прилагат минималните съответни защитни мерки за сигурност;
-
„Второ ниво на сигурност“ означава нивото, при което в резултат от увеличен риск от възникване на инциденти, свързани със сигурността, за определен период от време в пристанището се прилагат съответните допълнителни защитни мерки за сигурност;
-
„Трето ниво на сигурност“ означава нивото, при което за ограничен период от време в пристанището се прилагат допълнителни специфични защитни мерки за сигурност, когато е вероятно или предстои да възникне инцидент по сигурността, въпреки че може да се окаже невъзможно да се идентифицира точната мишена.
3. Държавите-членки определят използваните нива на сигурност за всяко пристанище или част от пристанище. На всяко ниво на сигурност държавата-членка може да реши, че в различните части от пристанището могат да бъдат въведени различни мерки за сигурност в зависимост от констатациите от оценките на сигурността на пристанищата.
4. Държавите-членки съобщават на съответното лице или лица за нивото на сигурност, което е в сила за всяко пристанище или част от пристанище, както и за всяка промяна в него.
Член 9
Офицер по сигурността на пристанището
1. Всяка държава-членка определя офицер по сигурността на пристанището за всяко пристанище. Когато съществува на практика такава възможност, всяко пристанище има отделен офицер по сигурността на пристанището, като е възможно, при необходимост, да се ползва един общ офицер по сигурността за повече от едно пристанище.
2. Офицерът по сигурността на пристанището изпълнява ролята на контактна точка по въпросите, свързани със сигурността на пристанището.
3. Когато офицерът по сигурността на пристанището не е офицерът по сигурността на пристанищното/ите съоръжение/я в съответствие с Регламент (ЕО) № 725/2004, между двете лица се осигурява тясно сътрудничество.
Член 10
Прегледи
1. Държавите-членки гарантират, че на оценките на сигурността на пристанищата и плановете за сигурност на пристанищата се прави преглед, при необходимост. Прегледът се извършва най-малко веднъж на всеки пет години.
2. Обхватът на прегледа е този, посочен в член 6 или член 7.
Член 11
Признати организации по сигурността
Държавите-членки могат да определят официално признати организации по сигурността за изпълнение на целите, посочени в настоящата директива. Признатите организации по сигурността изпълняват условията, посочени в приложение IV.
Член 12
Лице за контакти във връзка със сигурността на пристанищата
Държавите-членки определят лице за контакти във връзка с въпросите на сигурността на пристанищата. Държавите-членки могат да определят като лице за контакти във връзка с въпросите на сигурността на пристанищата лицето за контакти, определено съгласно Регламент (ЕО) № 725/2004. Лицето за контакти във връзка със сигурността на пристанищата предава на Комисията списъка с пристанищата, обхванати от настоящата директива, и я информира за всяка промяна в този списък.
Член 13
Изпълнение и проверяване на съответствието
1. Държавите-членки създават система, която осигурява адекватен и редовен надзор върху плановете за сигурност на пристанищата и тяхното прилагане.
2. Комисията, в сътрудничество с лицата за контакти, посочени в член 12, следи за изпълнението на настоящата директива от държавите-членки.
3. Този надзор се извършва съвместно с проверките, предвидени в член 9, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 725/2004.
Член 14
Адаптации
Приложения от I до IV могат да бъдат изменяни в съответствие с процедурата, посочена в член 15, параграф 2, без да се разширява обхватът на настоящата директива.
Член 15
Процедура на комитета
1. Комисията се подпомага от комитета, създаден съгласно Регламент (ЕО) № 725/2004.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Периодът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на един месец.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 16
Поверителност и разпространяване на информация
1. При прилагането на настоящата директива Комисията, в съответствие с Решение 2001/844/ЕО, EОВС, Евратом (6), предприема съответните мерки за защита на информацията, подлежаща на изискване за поверителност, до която тя има достъп или която ѝ се съобщава от държавите-членки.
Държавите-членки предприемат еквивалентни мерки в съответствие с националното си законодателство.
2. Персоналът, който извършва проверките по сигурността или има достъп до поверителна информация, свързана с настоящата директива, подлежи на ограничения до съответно ниво на сигурност, одобрено от държавата-членка, на която е гражданин съответното лице.
Член 17
Санкции
Държавите-членки гарантират, че са въведени ефективни, съразмерни и възпиращи санкции в случай на нарушаване на националните разпоредби, приети в съответствие с настоящата директива.
Член 18
Изпълнение
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 15 юни 2007 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 19
Доклад за оценка
До 15 декември 2008 г. и след това на всеки пет години Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за оценка, който, освен върху всичко останало, се основава и върху информацията, получена в съответствие с член 13. В доклада Комисията анализира съответствието с настоящата директива на държавите-членки, както и ефективността на предприетите мерки. При необходимост Комисията представя предложения за допълнителни мерки.
Член 20
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 21
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки, които имат пристанища, както е посочено в член 2, параграф 2.
Съставено в Страсбург на 26 октомври 2005 година.
DIRECTIVE 2005/65/CE DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 26 octobre 2005
relative à l'amélioration de la sûreté des ports
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 80, paragraphe 2,
vu la proposition de la Commission,
vu l'avis du Comité économique et social européen (1),
vu l'avis du Comité des régions (2),
statuant conformément à la procédure prévue à l'article 251 du traité (3),
considérant ce qui suit:
(1)
Les atteintes à la sûreté résultant du terrorisme comptent parmi les plus graves menaces qui soient pour les idéaux de démocratie, de liberté et de paix, qui sont l'essence même de l'Union européenne.
(2)
Il convient de protéger les personnes, les infrastructures et le matériel dans les ports contre les atteintes à la sûreté et leurs effets dévastateurs. Cette protection serait bénéfique pour les utilisateurs des transports, l'économie et la société en général.
(3)
Le 31 mars 2004, le Parlement européen et le Conseil ont adopté le règlement (CE) no 725/2004 relatif à l'amélioration de la sûreté des navires et des installations portuaires (4). Les mesures de sûreté maritime imposées par ledit règlement ne constituent qu'une partie des mesures nécessaires pour assurer un degré de sûreté suffisant le long des diverses chaînes de transport liées au transport maritime. Le champ d'application dudit règlement est limité aux mesures de sûreté à bord des navires et à l'interface immédiate port/navire.
(4)
Afin d'obtenir une protection maximale des activités maritimes et portuaires, des mesures de sûreté portuaire devraient être prises, couvrant chaque port à l'intérieur du périmètre défini par l'État membre concerné, et permettant par là même d'apporter aux mesures de sûreté prises en application du règlement (CE) no 725/2004 l'effet bénéfique d'un renforcement de la sûreté dans les zones d'activité portuaire. Ces mesures devraient s'appliquer à tous les ports qui abritent une ou plusieurs installations portuaires soumises au règlement (CE) no 725/2004.
(5)
La réalisation de l'objectif de sûreté de la présente directive devrait s'effectuer par l'adoption de mesures appropriées, sans préjudice de la réglementation des États membres dans le domaine de la sûreté nationale et des mesures pouvant être prises sur la base du titre VI du traité sur l'Union européenne.
(6)
Les États membres devraient se fonder sur des évaluations détaillées de la sûreté pour déterminer le périmètre précis de la zone portuaire sensible du point de vue de la sûreté ainsi que les différentes mesures à prendre pour assurer un degré de sûreté portuaire approprié. De telles mesures devraient être fonction du niveau de sûreté existant et tenir compte des différences concernant le profil de risque des diverses sous-parties du port.
(7)
Les États membres devraient approuver des plans de sûreté portuaire qui intègrent les résultats de l'évaluation de la sûreté portuaire. Le fonctionnement efficace des mesures de sûreté exige également une répartition précise des tâches entre toutes les parties concernées ainsi que des exercices réguliers. La répartition précise des tâches et l'enregistrement des procédures d'exercice, selon la structure prévue par le plan de sûreté portuaire, sont de nature à contribuer notablement à l'efficacité des mesures de sûreté portuaire tant préventives que correctives.
(8)
Les navires rouliers sont particulièrement vulnérables aux atteintes à la sûreté, notamment lorsqu'ils transportent non seulement du fret, mais aussi des passagers. Des mesures adéquates devraient être prises sur la base d'une analyse préalable des risques, afin de s'assurer que les voitures et les camions destinés à voyager à bord de ferries mixtes dédiés tant au trafic international qu'au trafic national des États membres ne constituent pas un risque pour le navire et ses passagers, son équipage ou la cargaison. Ces mesures devraient être prises de manière à empêcher le moins possible la fluidité des opérations.
(9)
Les États membres devraient pouvoir créer des comités de sûreté portuaire chargés de fournir des conseils pratiques dans les ports soumis à la présente directive.
(10)
Les États membres devraient veiller à ce que les compétences en matière de sûreté portuaire soient clairement reconnues par toutes les parties concernées. Les États membres devraient assurer un suivi de conformité avec les règles de sûreté et désigner clairement une autorité compétente pour l'ensemble de leurs ports, approuver toutes les évaluations de sûreté et tous les plans de sûreté de leurs ports, fixer et communiquer, le cas échéant, les niveaux de sûreté et veiller à ce que les mesures soient correctement communiquées, mises en œuvre et coordonnées.
(11)
Les États membres devraient approuver les évaluations et les plans et suivre leur mise en œuvre dans leurs ports. Afin de réduire autant que possible les perturbations subies par les ports et la charge administrative imposée aux organismes d'inspection, le suivi par la Commission de la mise en œuvre de la présente directive devrait être effectué conjointement avec les inspections prévues à l'article 9, paragraphe 4, du règlement (CE) no 725/2004.
(12)
Les États membres devraient veiller à ce qu'un point de contact pour la sûreté portuaire serve de correspondant entre la Commission et les États membres. Ils devraient signaler à la Commission les ports soumis à la présente directive sur la base des évaluations de sûreté effectuées.
(13)
La mise en œuvre effective et uniforme des mesures au titre de cette politique de sûreté soulève des questions importantes, liées à son financement. Le financement de mesures de sûreté supplémentaires ne devrait pas entraîner de distorsions de concurrence. La Commission devrait soumettre au Parlement européen et au Conseil, le 30 juin 2006 au plus tard, les conclusions d'une étude sur les coûts engendrés par les mesures prises en application de la présente directive et, en particulier, sur la manière dont le financement est réparti entre les autorités publiques, les autorités portuaires et les opérateurs.
(14)
La présente directive respecte les droits fondamentaux et applique les principes reconnus notamment par la charte des droits fondamentaux de l'Union européenne.
(15)
Il y a lieu d'arrêter les mesures nécessaires pour la mise en œuvre de la présente directive en conformité avec la décision 1999/468/CE du Conseil du 28 juin 1999 fixant les modalités de l'exercice des compétences d'exécution conférées à la Commission (5).
(16)
À ce titre, il convient de prévoir une procédure d'adaptation de la présente directive afin de tenir compte de l'évolution des instruments internationaux, et d'adapter ou de compléter, à la lumière de l'expérience acquise, les exigences figurant dans les annexes de la présente directive, sans élargir le champ d'application de celle-ci.
(17)
Étant donné que les objectifs de la présente directive, à savoir l'instauration équilibrée de mesures utiles dans le domaine de la politique du transport maritime et des ports, peuvent, en raison de la dimension européenne de la présente directive, être mieux réalisés au niveau communautaire, la Communauté peut prendre des mesures, conformément au principe de subsidiarité consacré à l'article 5 du traité. Conformément au principe de proportionnalité tel qu'énoncé audit article, la présente directive n'excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre ces objectifs.
(18)
Dans la mesure où la présente directive concerne les ports maritimes, les obligations y relatives ne devraient pas s'appliquer à l'Autriche, à la République tchèque, à la Hongrie, au Luxembourg et à la Slovaquie,
ONT ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
Objet
1. Le principal objectif de la présente directive est d'instaurer des mesures communautaires visant à améliorer la sûreté des ports face à des menaces d'atteinte à la sûreté.
La présente directive veille également à ce que les mesures de sûreté prises en application du règlement (CE) no 725/2004 bénéficient du renforcement de la sûreté dans les ports.
2. Les mesures visées au paragraphe 1 consistent en:
a)
des règles de base communes concernant les mesures de sûreté portuaire;
b)
un mécanisme de mise en œuvre de ces règles;
c)
des mécanismes appropriés pour le suivi de conformité.
Article 2
Champ d'application
1. La présente directive établit des mesures de sûreté qui doivent être respectées dans les ports. Les États membres peuvent appliquer les dispositions de la présente directive aux zones liées aux ports.
2. Les mesures établies par la présente directive s'appliquent à tous les ports situés sur le territoire des États membres, qui abritent une ou plusieurs installations portuaires faisant l'objet d'un plan de sûreté de l'installation portuaire approuvé en vertu du règlement (CE) no 725/2004. La présente directive ne s'applique pas aux installations militaires dans les ports.
3. Les États membres définissent le périmètre de chaque port aux fins de la présente directive, en prenant dûment en compte les informations résultant de l'évaluation de la sûreté portuaire.
4. Lorsque le périmètre de l'installation portuaire au sens du règlement (CE) no 725/2004 a été défini par un État membre comme englobant effectivement le port, les dispositions pertinentes du règlement (CE) no 725/2004 priment celles de la présente directive.
Article 3
Définitions
Aux fins de la présente directive, on entend par:
1.
«port»: toute étendue déterminée de terre et d'eau, dont le périmètre est défini par les États membres dans lequel le port est situé, comprenant des infrastructures et équipements destinés à faciliter les opérations de transport maritime commercial;
2.
«interface navire/port»: les interactions qui se produisent lorsqu'un navire est directement et immédiatement affecté par des activités entraînant le mouvement de personnes ou de marchandises ou la fourniture de services portuaires vers le navire ou à partir du navire;
3.
«installation portuaire»: un emplacement où a lieu l'interface navire/port; elle comprend les zones telles que les zones de mouillage, les postes d'attente et leurs abords à partir de la mer, selon le cas;
4.
«point de contact pour la sûreté portuaire»: l'organisme désigné par chaque État membre pour servir de correspondant pour la Commission et les autres États membres et pour faciliter l'application des mesures de sûreté portuaire prévues par la présente directive, ainsi que le suivi et l'information relatifs à ces mesures;
5.
«autorité de sûreté portuaire»: l'autorité responsable des questions de sûreté dans un port donné.
Article 4
Coordination avec les mesures prises en application du règlement (CE) no 725/2004
Les États membres veillent à ce que les mesures de sûreté portuaire instaurées par la présente directive soient étroitement coordonnées avec les mesures prises en application du règlement (CE) no 725/2004.
Article 5
Autorité de sûreté portuaire
1. Les États membres désignent une autorité de sûreté portuaire pour chaque port soumis à la présente directive. Une autorité de sûreté portuaire peut être désignée pour plusieurs ports.
2. L'autorité de sûreté portuaire est chargée de préparer et de mettre en œuvre des plans de sûreté portuaire fondés sur les résultats des évaluations de la sûreté portuaire.
3. Les États membres peuvent désigner une «autorité compétente en matière de sûreté maritime» au sens du règlement (CE) no 725/2004 en tant qu'autorité de sûreté portuaire.
Article 6
Évaluation de la sûreté portuaire
1. Les États membres veillent à ce que des évaluations de la sûreté portuaire soient réalisées pour les ports soumis à la présente directive. Ces évaluations prennent dûment en compte les particularités des différentes parties du port ainsi que, lorsque les autorités compétentes de l'État membre le jugent opportun, des zones adjacentes si ces dernières ont une incidence sur la sûreté du port, et tiennent compte des évaluations des installations portuaires à l'intérieur de leur périmètre, auxquelles il a été procédé en application du règlement (CE) no 725/2004.
2. Chaque évaluation de la sûreté portuaire est réalisée en tenant compte au minimum des exigences prévues par l'annexe I.
3. Les évaluations de la sûreté portuaire peuvent être effectuées par un organisme de sûreté reconnu, au sens de l'article 11.
4. Les évaluations de la sûreté portuaire sont approuvées par l'État membre concerné.
Article 7
Plan de sûreté portuaire
1. Compte tenu des résultats des évaluations de la sûreté portuaire, les États membres veillent à ce que des plans de sûreté portuaire soient élaborés, appliqués et mis à jour. Les plans de sûreté portuaire prennent dûment en considération les particularités des différentes parties du port et intègrent les plans de sûreté établis en vertu du règlement (CE) no 725/2004 pour les installations portuaires situées dans leur périmètre.
2. Les plans de sûreté portuaire déterminent, pour chacun des niveaux de sûreté visés à l'article 8:
a)
les procédures à suivre;
b)
les mesures à mettre en place;
c)
les actions à mener.
3. Chaque plan de sûreté portuaire est établi en tenant compte au minimum des exigences spécifiques de l'annexe II. Le cas échéant et dans la mesure appropriée, le plan de sûreté portuaire inclut notamment des mesures de sûreté à appliquer aux passagers et aux véhicules devant être embarqués sur des navires de mer qui transportent des passagers et des véhicules. Dans le cas de services de transport maritime international, les États membres concernés coopèrent à l'évaluation de la sûreté.
4. Les plans de sûreté portuaire peuvent être élaborés par un organisme de sûreté reconnu au sens de l'article 11.
5. Les plans de sûreté portuaire sont approuvés par l'État membre concerné avant leur mise en œuvre.
6. Les États membres veillent à ce que la mise en œuvre des plans de sûreté portuaire fasse l'objet d'un suivi. Ce suivi est coordonné avec les autres activités de contrôle exercées dans le port.
7. Les États membres veillent à ce que des exercices appropriés soient assurés, en tenant compte des exigences fondamentales en matière d'exercices de formation à la sûreté énumérées à l'annexe III.
Article 8
Niveaux de sûreté
1. Les États membres instaurent un système de sûreté à plusieurs niveaux applicable aux ports ou aux différentes parties des ports.
2. Il y a trois niveaux de sûreté, tels que définis dans le règlement (CE) no 725/2004:
-
le niveau de sûreté 1 désigne le niveau auquel des mesures de sûreté minimales appropriées doivent être maintenues en permanence,
-
le niveau de sûreté 2 désigne le niveau auquel des mesures de sûreté additionnelles appropriées doivent être maintenues pendant une période déterminée en raison d'un risque accru d'incidents de sûreté,
-
le niveau de sûreté 3 désigne le niveau auquel de nouvelles mesures de sûreté spéciales doivent être maintenues pendant une période limitée lorsqu'un incident de sûreté est probable ou imminent, bien qu'il puisse ne pas être possible d'identifier la cible précise.
3. Les États membres déterminent les niveaux de sûreté applicables à chaque port ou à chaque partie d'un port. À chaque niveau de sûreté, un État membre peut décider que des mesures de sûreté différentes s'imposent dans différentes parties du port, compte tenu des résultats de l'évaluation de la sûreté portuaire.
4. Les États membres communiquent à la personne appropriée ou aux personnes appropriées le niveau de sûreté en vigueur pour chaque port ou partie d'un port, ainsi que tout changement apporté à ce dispositif.
Article 9
Agent de sûreté portuaire
1. Les États membres accréditent un agent de sûreté portuaire dans chaque port. Dans la mesure du possible, chaque port dispose d'un agent de sûreté portuaire différent mais, le cas échéant, les ports peuvent avoir un agent de sûreté commun.
2. Les agents de sûreté portuaire servent de correspondant pour les questions relatives à la sûreté portuaire.
3. Lorsque l'agent de sûreté portuaire n'est pas le même que le ou les agent(s) de sûreté de la ou les installation(s) portuaire(s) désigné(s) en vertu du règlement (CE) no 725/2004, une étroite collaboration est assurée entre eux.
Article 10
Réexamens
1. Les États membres veillent à ce que les évaluations de la sûreté portuaire et les plans de sûreté portuaire soient réexaminés en tant que de besoin. Ces documents sont réexaminés au moins une fois tous les cinq ans.
2. Le champ du réexamen est celui des articles 6 ou 7, le cas échéant.
Article 11
Organisme de sûreté reconnu
Les États membres peuvent désigner des organismes de sûreté reconnus aux fins prévues par la présente directive. Les organismes de sûreté reconnus remplissent les conditions figurant à l'annexe IV.
Article 12
Point de contact pour la sûreté portuaire
Les États membres désignent un point de contact pour les aspects relatifs à la sûreté portuaire. Ce point de contact peut être celui désigné en vertu du règlement (CE) no 725/2004. Le point de contact pour la sûreté portuaire communique à la Commission la liste des ports concernés par la présente directive et l'informe de toute modification apportée à cette liste.
Article 13
Mise en œuvre et contrôle de conformité
1. Les États membres mettent en place un système permettant d'exercer une surveillance appropriée et régulière des plans de sûreté portuaire et de leur mise en œuvre.
2. La Commission suit, en coopération avec les points de contact visés à l'article 12, l'application de la présente directive par les États membres.
3. Ce suivi est effectué simultanément avec les inspections prévues à l'article 9, paragraphe 4, du règlement (CE) no 725/2004.
Article 14
Adaptations
Les annexes I à IV peuvent être modifiées conformément à la procédure visée à l'article 15, paragraphe 2, sans élargir le champ d'application de la présente directive.
Article 15
Procédure de comité
1. La Commission est assistée par le comité institué par le règlement (CE) no 725/2004.
2. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, les articles 5 et 7 de la décision 1999/468/CE s'appliquent, dans le respect des dispositions de l'article 8 de celle-ci.
La période prévue à l'article 5, paragraphe 6, de la décision 1999/468/CE est fixée à un mois.
3. Le comité adopte son règlement intérieur.
Article 16
Confidentialité et diffusion des informations
1. Pour l'application de la présente directive, la Commission prend, conformément à la décision 2001/844/CE, CECA, Euratom (6), des mesures adéquates destinées à protéger les informations soumises à l'obligation de confidentialité auxquelles elle a accès ou qui lui sont communiquées par les États membres.
Les États membres prennent des mesures équivalentes en conformité avec les législations nationales applicables.
2. Tout membre du personnel procédant à des inspections de sûreté ou traitant des informations confidentielles dans le cadre de la présente directive doit être soumis à une évaluation adéquate de son niveau en matière de sûreté par l'État membre dont il est ressortissant.
Article 17
Sanctions
Les États membres veillent à l'instauration de sanctions efficaces, proportionnées et dissuasives en cas de violation des dispositions nationales adoptées en vertu de la présente directive.
Article 18
Mise en œuvre
1. Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive au plus tard le 15 juin 2007. Ils en informent immédiatement la Commission.
Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d'une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
2. Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions essentielles de droit interne qu'ils adoptent dans le domaine régi par la présente directive.
Article 19
Rapport d'évaluation
Au plus tard le 15 décembre 2008, et ensuite tous les cinq ans, la Commission soumet au Parlement européen et au Conseil un rapport d'évaluation fondé, entre autres, sur les informations fournies conformément à l'article 13. Dans ce rapport, la Commission évalue le respect de la présente directive par les États membres et l'efficacité des mesures prises. Si nécessaire, elle soumet des propositions pour des mesures supplémentaires.
Article 20
Entrée en vigueur
La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Article 21
Destinataires
Les États membres qui possèdent des ports tels que visés à l'article 2, paragraphe 2, sont destinataires de la présente directive.
Fait à Strasbourg, le 26 octobre 2005.