РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1580/2007 НА КОМИСИЯТА
от 21 декември 2007 година
за определяне на правила за прилагане на Регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 1182/2007 на Съвета в сектора на плодовете и зеленчуците
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 година относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (1), и по-специално член 1, параграф 3 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2201/96 на Съвета от 28 октомври 1996 година относно общата организация на пазарите на продукти от преработени плодове и зеленчуци (2), и по-специално член 1, параграф 3 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1182/2007 на Съвета от 26 септември 2007 година за определяне на специфични правила по отношение на сектора на плодовете и зеленчуците и за изменение на директиви 2001/112/ЕО и 2001/113/ЕО, и регламенти (ЕИО) № 827/68, (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96, (ЕО) № 2826/2000, (ЕО) № 1782/2003 и (ЕО) № 318/2006, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 2202/96 (3), и по-специално член 42 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1182/2007 промени предишния режим за сектора на плодовете и зеленчуците, установен с регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и Регламент (ЕО) № 2202/96 на Съвета от 28 октомври 1996 година относно въвеждането на режим за помощ на Общността за производители на определени цитрусови плодове (4).
(2)
Съществуващите правила за прилагане, които обхващат сектора на плодовете и зеленчуците, се съдържат в голям брой регламенти, много от които са били многократно изменяни. Тези правила за прилагане трябва да бъдат променени в резултат на измененията, внесени в режима на плодовете и зеленчуците с Регламент (ЕО) № 1182/2007, както и предвид придобития опит. Обхватът на промените налага, с цел по-голяма яснота, всички тези правила за прилагане да бъдат събрани в нов, отделен регламент.
(3)
Ето защо следните регламенти на Комисията следва да бъдат отменени:
-
Регламент (ЕО) № 3223/94 от 21 декември 1994 г. относно подробни правила за прилагането на режима на внос на плодове и зеленчуци (5);
-
Регламент (ЕО) № 1555/96 от 30 юли 1996 година относно правила за прилагане на допълнителни вносни мита върху плодове и зеленчуци (6);
-
Регламент (ЕО) № 961/1999 от 6 май 1999 година за определяне на подробни правила за прилагане разширяването на правилата, приети от организациите на производители в сектора на плодовете и зеленчуците (7);
-
Регламент (ЕО) № 544/2001 от 20 март 2001 година относно определяне на правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета по отношение на допълнителната финансовата помощ за оперативните фондове (8);
-
Регламент (ЕО) № 1148/2001 от 12 юни 2001 година относно проверките за съответствие със стандартите за търговия, приложими за пресните плодове и зеленчуци (9);
-
Регламент (ЕО) № 2590/2001 от 21 декември 2001 година относно одобрение на операциите за проверка на съответствието със стандартите за търговия с пресни плодове и зеленчуци, извършвани в Швейцария преди внос в Европейската общност (10);
-
Регламент (ЕО) № 1791/2002 от 9 октомври 2002 година за одобряване на проверките за съответствие със стандартите за търговия, приложими за пресните плодове и зеленчуци, извършвани в Мароко преди внос в Европейската общност (11);
-
Регламент (ЕО) № 2103/2002 от 28 ноември 2002 година относно одобряване на проверките за съответствие със стандартите за търговия, приложими за пресните плодове и зеленчуци, извършвани в Южна Африка преди внос в Общността (12);
-
Регламент (ЕО) № 48/2003 от 10 януари 2003 година относно определяне на правилата за смесите от пресни плодове и зеленчуци от различни видове в една и съща търговска опаковка (13);
-
Регламент (ЕО) № 606/2003 от 2 април 2003 година за одобряване на проверките за съответствие със стандартите за търговия, приложими за пресните плодове и зеленчуци, извършвани в Израел преди внос в Общността (14);
-
Регламент (ЕО) № 761/2003 от 30 април 2003 година относно одобрение на проверките за съответствие със стандартите за търговия с пресни плодове и зеленчуци, извършвани в Индия преди внос в Европейската общност (15);
-
Регламент (ЕО) № 1432/2003 от 11 август 2003 година относно определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета по отношение на условията за признаване на организациите на производители и предварително признаване на групи производители (16);
-
Регламент (ЕО) № 1433/2003 на Комисията от 11 август 2003 година относно определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета по отношение на оперативните фондове, оперативните програми и финансовата помощ (17);
-
Регламент (ЕО) № 1943/2003 от 3 ноември 2003 година относно определяне на правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета по отношение на помощта за групи производители, които са получили предварително признаване (18);
-
Регламент (ЕО) № 103/2004 от 21 януари 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета по отношение на интервенционния режим и оттеглянията от пазара в сектора на плодовете и зеленчуците (19);
-
Регламент (ЕО) № 1557/2004 от 1 септември 2004 година за одобряване на проверките за съответствие със стандартите за търговия, които се прилагат по отношение на определени пресни плодове, които проверки се извършват в Нова Зеландия, преди вноса на плодовете в Общността (20);
-
Регламент (ЕО) № 179/2006 от 1 февруари 2006 година относно въвеждането на система за вносни лицензии за ябълки, внесени от трети страни (21);
-
Регламент (ЕО) № 430/2006 от 15 март 2006 година за одобрение на операции за проверка на съответствие със стандартите за търговия, приложими за пресни плодове и зеленчуци, извършвани в Сенегал преди вноса им в Общността (22);
-
Регламент (ЕО) № 431/2006 от 15 март 2006 година за одобрение на операции за проверка на съответствие с търговските стандарти, приложими за пресни плодове и зеленчуци, извършвани в Кения преди вноса им в Общността (23);
-
Регламент (ЕО) № 1790/2006 от 5 декември 2006 година за одобряване на проверките за съответствие със стандартите за търговия, приложими за пресни плодове и зеленчуци, извършвани в Турция преди внос в Общността (24).
(4)
За прилагането на Регламент (ЕО) № 1182/2007 следва да бъдат приети подробни правила.
(5)
Следва да бъдат определени пазарни години за плодовете и зеленчуците. Тъй като вече няма схеми за помощ в сектора, които да следват периода на реколтата на въпросните продукти, всички пазарни години могат да бъдат хармонизирани и да съвпадат с календарната година.
(6)
С Регламент (ЕО) № 1182/2007 Комисията е упълномощена да предвиди стандарти за предлагане на пазара за плодовете и зеленчуците, а член 2, параграф 7 от него гласи, че настоящите индивидуални регламенти, които предвиждат такива стандарти, следва да продължат да се прилагат, докато не бъдат приети нови стандарти.
(7)
Изключения или освобождаване от прилагането на стандартите за предлагане на пазара следва да бъдат предоставяни при дадени операции, които са или съвсем незначителни и/или специфични, или се извършват в началото на дистрибуторската верига, или в случая на предназначени за преработка продукти.
(8)
Информацията, която се изисква от стандартите за предлагане на пазара, следва да бъде видима върху опаковката/етикета.
(9)
В отговор на търсенето на някои потребители, на пазара все по-често се срещат опаковки, съдържащи различни видове пресни плодове и зеленчуци. Лоялната търговия изисква пресните плодове и зеленчуци, предлагани в една и съща опаковка, да бъдат еднородни по отношение на качеството. Тази еднородност може да бъде гарантирана за продукти, за които не са приети стандарти на общностно равнище, чрез прибягване до общите разпоредби. За смесите от плодове и зеленчуци от различни видове в една и съща опаковка следва да бъдат определени изисквания за етикетиране. Те следва да бъдат по-облекчени в сравнение с тези, установени в стандартите за предлагане на пазара, най-вече за да се вземе предвид наличното място върху етикетите.
(10)
Всяка държава-членка следва да посочи контролните органи, които отговарят за извършване на проверките за съответствие на всеки етап от търговията. Един от тези органи следва да бъде отговорен за контактите и координацията между всички други определени за целта органи.
(11)
Тъй като познаването на търговците и основните им характеристики е необходимо средство за извършването на анализ от държавите-членки, от ключово значение е да се изгради база данни за търговците на пресни плодове и зеленчуци във всяка държава-членка.
(12)
Проверките за съответствие следва да се извършват чрез вземане на проби и да се концентрират върху търговци, които е най-вероятно да притежават стоки, които не са в съответствие със стандартите. Като имат предвид характерните особености на националните си пазари, държавите-членки следва да определят правила, които да дават приоритет на проверките на определени категории търговци. За да се осигури прозрачност, тези правила следва да бъдат съобщени на Комисията.
(13)
Държавите-членки следва да гарантират, че износът на пресни плодове и зеленчуци за трети страни съответства на стандартите за предлагане на пазара и да го удостоверят съгласно Женевския протокол за стандартизация на пресни плодове и зеленчуци и на сухи и сушени плодове, сключен в рамките на Икономическата комисия за Европа към ООН и Схемата на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР) за прилагане на международните стандарти за плодове и зеленчуци.
(14)
Вносът на пресни плодове и зеленчуци от трети страни следва да съответства на стандартите за предлагане на пазара или на еквивалентни на тях стандарти. Следователно проверките за съответствие трябва да се извършват преди тези стоки да влязат на митническата територия на Общността, с изключение на малки партиди, за които контролните органи преценяват, че съществува незначителен риск за несъответствие. В някои трети страни, които осигуряват задоволителни гаранции по отношение на съответствието, предварителните проверки при износ могат да се извършват от контролните органи на тези трети страни. Там, където се прилага тази възможност, държавата-членка следва да проверява редовно ефективността/качеството на проверките преди износ, извършвани от контролните органи на третата страна, и да информира Комисията за резултатите от тези проверки.
(15)
Не се изисква продуктите, предназначени за преработка, да съответстват на стандартите за предлагане на пазара, затова следва да се гарантира, че тези продукти не се продават на пазара като пресни продукти. Такива продукти следва да бъдат етикетирани по подходящ начин, а в някои случаи/когато е възможно - придружени от сертификат за преработка, който удостоверява тяхното крайно предназначение, за да могат да бъдат извършвани проверки.
(16)
Плодовете и зеленчуците, проверявани за съответствие със стандартите за предлагане на пазара, следва да бъдат подложени на същия вид проверки на всички етапи на предлагането на пазара. За тази цел следва да бъдат прилагани насоките за проверка, препоръчвани от Икономическата комисия за Европа към ООН, които са в съгласие със съответните препоръки на ОИСР. Въпреки това трябва да бъдат определени специфични условия за проверките при етапа на продажба на дребно.
(17)
Следва да бъде предвидено признаване на организациите на производители за продуктите, за които те подадат заявление. Когато се иска признаване за продукти, предназначени само за преработка, следва да се гарантира, че те наистина се доставят за преработка.
(18)
С оглед да се помогне постигането на целите на режима на плодовете и зеленчуците и да се осигури функционирането на организациите на производители по ефективен и устойчив начин, последните трябва да бъдат колкото е възможно по-стабилни. Затова следва да се предвиди минимален срок на членство на производител в организация на производители. На държавите-членки следва да бъде дадена възможността да определят сроковете за предизвестие и датите, на които влиза в сила отказът от членство.
(19)
Основните и съществени дейности на организацията на производители трябва да бъдат свързани с концентриране на доставките и предлагането на пазара. Въпреки това организациите на производителите следва да могат да се занимават и с други дейности, независимо дали са от търговски характер. Насърчава се сътрудничеството между организации на производители, като се разрешава търговията с плодове и зеленчуци, закупени изключително от друга призната организация на производители, да не бъде взета предвид при изчисленията, както за целите на основната дейност, така и за други дейности. Що се отнася до разпоредбата за техническите средства, уместно е да се разшири обхватът на това как може да се включи разпоредба чрез членовете на организация на производители.
(20)
Организациите на производители могат да притежават дялове във филиали, които им помагат да увеличат добавената стойност на продукцията на членовете си. Следва да бъдат определени правила за изчисляването на такава предлагана на пазара продукция. Основните дейности на такива филиали следва да бъдат същите като тези на организацията на производители, като се предостави преходен период за адаптиране.
(21)
Следва да бъдат предвидени подробни правила за признаването и функционирането на асоциациите на организациите на производители, транснационалните организации на производители и транснационалните асоциации на организациите на производители, посочени в Регламент (ЕО) № 1182/2007. За да бъде осигурена последователност, тези правила следва да отразяват възможно най-точно правилата, определени за организациите на производители.
(22)
С оглед улесняване на концентрацията на доставките следва да се насърчава сливането на съществуващи организации на производители с цел образуване на нови, чрез изготвяне на правила за сливането на оперативните програми на слетите организации.
(23)
Без по никакъв начин да се нарушава спазването на принципите, съгласно които организацията на производители трябва да бъде образувана по собствена инициатива на производителите и контролирана от тях, трябва да се предвиди възможността за държавите-членки да определят условията за приемане на други физически или юридически лица за членове на организация на производители и/или на асоциация на организации на производители.
(24)
За да се гарантира, че организациите на производители действително представляват минимален брой производители, държавите-членки вземат мерки да гарантират, че дадено малцинство от членове, които произвеждат по-голяма част от продукцията в организацията на производителите, не контролират неправомерно нейното управление и функциониране.
(25)
За да се вземат предвид различните особености на производството и предлагането на пазара в Общността, държавите-членки следва да определят условията за предоставянето на предварително признаване на групи производители, които представят план за признаване.
(26)
За да се насърчи създаването на стабилни организации на производители, способни да допринесат значително за постигане на целите на режима на плодове и зеленчуци, предварително признаване следва да се предоставя само на групи производители, които могат да демонстрират способността си да изпълнят всички изисквания за признаване в рамките на определен срок.
(27)
Следва да бъде определена информацията, която групите производители са длъжни да посочат в плана за признаване. За да се даде възможност на групите производители да изпълнят по-добре изискванията, необходимо е да се разрешат изменения в плановете за признаване. За тази цел следва да се предвиди възможността всяка държава-членка да изисква от организацията на производители да извърши коригиращи действия, така че да се осигури изпълнението на нейния план.
(28)
Групата производители може да отговаря на условията за признаване преди планът за признаване да е завършен. Следва да се предвиди възможността такива групи да подават заявления за признаване едновременно с проектите на оперативните програми. За да се осигури последователност, предоставянето на такова признаване на група производители трябва да означава приключване на плана за признаване, а предоставяната помощ следва да бъде преустановена. Въпреки това, за да се вземе предвид многогодишното финансиране на инвестициите, инвестициите, които отговарят на условията за инвестиционна помощ, следва да могат да бъдат включени в оперативните програми.
(29)
За да се улесни коректното прилагане на системата от помощи и за да бъдат покрити разходите за създаване и административна дейност на групите производители, тази помощ следва да бъде с фиксиран размер. Следва да бъде определена горна граница на този фиксиран размер, за да се вземат предвид бюджетните ограничения. Освен това, като се имат предвид различните финансови потребности на групите производители, които се различават по големината си, тази горна граница следва да бъде определена така, че да бъде в съответствие със стойността на търгуваната продукция на групите производители.
(30)
За да се осигури последователност и плавен преход към статута на призната група производители, към организациите на производители следва да се прилагат еднакви правила по отношение на основните дейности на групите производители и стойността на търгуваната от тях продукция.
(31)
В случай на сливания следва да бъде дадена възможност за отпускане на помощ на групите производители, възникнали в резултат на тези сливания, за да се вземат предвид финансовите потребности на новите групи производители и за да се гарантира правилното прилагане на схемата за помощи.
(32)
За да се улесни използването на схемата за подпомагане на оперативните програми, трябва ясно да се определи продукцията на организациите на производители, предлагана на пазара, включително да се определи кои продукти могат да бъдат взети предвид и на кой етап от предлагането на пазара следва да бъде изчислявана стойността на продукцията. Трябва също така да бъдат допуснати допълнителни методи за изчисление на продукцията, предназначена за търговия, в случай на годишни колебания или недостатъчни данни. За да се предотврати злоупотреба със схемата, на организациите на производители не се разрешава да сменят референтните периоди, по време на изпълнението на програмата.
(33)
За да се гарантира правилното използване на помощта, следва да бъдат определени правила за управлението на оперативните фондове и на финансовите вноски на членовете, като се предостави, доколкото е възможно, повече гъвкавост, при условие че всички производители могат да се облагодетелстват от оперативния фонд и могат демократично да участват в решенията за използването му.
(34)
Следва да бъдат предвидени разпоредби, които определят обхвата и структурата на националната стратегия за устойчиви оперативни програми и националната рамка за екологични действия. Целта им е да се оптимизира разпределението на финансовите ресурси и да се подобри качеството на стратегията.
(35)
В интерес на доброто управление се определят процедури за представяне и одобрение на оперативните програми, включително крайните срокове, така че да може да информацията да бъде преценена по подходящ начин от компетентните органи, и мерките и дейностите, които се включват или изключват от програмите. Тъй като програмите се управляват на годишна основа, следва да се предвиди програмите, които не са одобрени преди дадена дата, да се отлагат с една година.
(36)
Следва да се предвиди годишна процедура за изменението на оперативните програми за следващата година, така че те да могат да бъдат адаптирани, за да отчетат всякакви нови условия, които не са били предвидени при първоначалното им представяне. Освен това следва да се предвиди възможността мерките и размерите на оперативния фонд да бъдат променяни в течение на всяка година от изпълнението на съответната програма. Всички подобни изменения следва да се подчиняват на известни граници и условия, определени от държавите-членки и включващи задължително уведомяване на компетентните органи за измененията, за да се гарантира, че одобрените програми поддържат общите си цели.
(37)
За целите на финансовата и правната сигурност следва да бъде изготвен списък с действия и съответни разходи, които не могат да бъдат покрити от оперативни програми.
(38)
В случай на инвестиции в индивидуални стопанства, за да се предотврати неправомерното обогатяване на частно лице, което е тясно свързано с организацията през полезния живот на инвестицията, се определят разпоредби, които да позволят на организацията да възстанови остатъчната стойност на инвестицията, независимо дали инвестицията е собственост на член или на организацията като цяло.
(39)
За да се гарантира правилното прилагане на схемата, следва да се определи каква информация трябва да бъде включена в заявленията за помощ, както и процедурите за изплащане на помощта. За да се предотвратят трудности с паричния поток, организациите на производителите следва да разполагат със система от авансови плащания заедно с подходящи гаранции. Поради същата причина трябва да има и алтернативна система за възстановяване на вече възникнали разходи.
(40)
Следва да бъдат предвидени подробни разпоредби за обхвата и прилагането на мерки за предотвратяване и управление на кризи. Доколкото е възможно, тези правила следва да бъдат гъвкави и бързо приложими при кризи, като правото за вземане на решения следва да бъде предоставено на самите държави-членки и организации на производители. Независимо от това обаче правилата следва да гарантират, че злоупотребите се избягват, и следва да се предвидят граници за използването на някои мерки, включително във финансово отношение. Те също така следва да гарантират, че фитосанитарните и екологични изисквания надлежно се спазват.
(41)
Що се отнася до изтеглянето на продукти от пазара, следва да бъдат приети подробни правила, които да отчетат потенциалното значение на тази мярка. По-специално, следва да бъдат изготвени правила относно системата за увеличеното подпомагане за изтеглените от пазара плодове и зеленчуци, които се доставят безвъздмездно като хуманитарна помощ от благотворителни организации и някои други учреждения и институции. В допълнение към това следва да бъдат определени максимални равнища на подпомагане за изтеглени от пазара продукти, за да се гарантира, че изтеглянето от пазара няма да се превърне в постоянен алтернативен начин за пласиране на продукцията, за сметка на предлагането ѝ на пазара. В този контекст, за онези продукти, за които са определени максимални равнища на обезщетения при изтегляне в приложение V към Регламент (ЕО) № 2200/96, е подходящо тези равнища да продължат да бъдат прилагани, след известно увеличаване, за да се отрази фактът, че тези изтегляния в момента се съфинансират. За други продукти, при които опитът не е показал риск от прекомерно изтегляне, е уместно на държавите-членки да бъде позволено да определят максимални равнища на подпомагане. При всички случаи обаче, поради сходни причини, е уместно да се фиксират количествени ограничения за изтегляне по продукти и по организация на производители.
(42)
Следва да бъдат приети подробни правила относно националната финансова помощ, която държавите-членки отпускат в региони на Общността, в които степента на организация на производителите е особено слаба, като се определи такава слаба степен на организация. Следва да бъдат предвидени процедури за одобрение на такава национална помощ, както и процедури за одобрение и размер на общностното възстановяване на помощта и изплащането на възстановяванията, както и за съотношението на възстановяване, което трябва да отразява реално приложимите съотношения.
(43)
Следва да бъдат приети подробни правила, по-конкретно процедурни разпоредби, относно условията, при които правилата, определяни от организациите или асоциациите на производителите в сектора на плодовете и зеленчуците, могат да бъдат разширени към всички производители, установени в конкретен икономически регион. Освен това, когато продукцията се продава от мястото на производството, следва да се изясни кои правила се отнасят към производителите и кои към купувачите.
(44)
Преди известно време производителите на ябълки в Общността се оказали в трудна ситуация, дължаща се освен всичко друго, и на значително увеличение на вноса на ябълки от някои трети страни в южното полукълбо. Следователно контролът върху вноса на ябълки трябва да бъде подобрен. Подходящият инструмент за постигане на тази цел е механизъм, базиран на издаването на лицензии за внос с условието да бъде представена парична гаранция, с което да се гарантира реалното изпълнение на операциите, за които се иска лицензия. Следва да се прилагат Регламент (ЕО) № 1291/2000 на Комисията за определяне на общи подробни правила за прилагане на режима на вносни и износни лицензии и сертификати за предварително фиксиране за селскостопански продукти (25) и Регламент (ЕИО) № 2220/85 на Комисията за определяне на общи подробни правила за прилагане на системата от гаранции за селскостопанските продукти (26).
(45)
Също така следва да бъдат приети подробни правила относно системата на входните цени на плодовете и зеленчуците. Тъй като повечето от въпросните бързоразвалящи се плодове и зеленчуци се доставят на пратки, възникват особени трудности за определянето на стойността им. Следва да бъдат определени възможните методи за изчисляване на входната цена, въз основа на която вносните продукти се класират в Общата митническа тарифа. По-специално, следва да бъдат установени стандартни стойности за внос въз основа на среднопретеглената стойност на средните цени за продуктите и трябва да бъде определена специална разпоредба за случаите, в които не са налични цени за продукти с даден произход. Следва да бъде предвидено и внасяне на гаранция при определени обстоятелства, за да се обезпечи правилното прилагане на системата.
(46)
Следва да бъдат приети подробни правила относно вносното мито, което може да бъде налагано върху дадени продукти в допълнение към митото, определено в Общата митническа тарифа. Допълнителното мито може да бъде налагано, ако обемът на внос на въпросните продукти превишава началните обеми, определени за продукта и за периода на прилагане. Стоки на път към Общността се освобождават от допълнителното мито и следователно за тях следва да бъдат приети специални разпоредби.
(47)
Следва да бъде предвиден подходящ мониторинг и оценка на текущите програми и схеми, за да може тяхната ефективност и ефикасност да бъде оценена както от страна на организациите на производители, така и от страна на държавите-членки.
(48)
Следва да бъдат определени мерки/разпоредби относно вида, формата и средствата за комуникация, които са необходими за прилагането на настоящия регламент. Те следва да включват съобщения от производители и организации на производители до държавите-членки, и съобщения от държавите-членки до Комисията, както и последствията при закъснели или неточни съобщения.
(49)
Следва да бъдат определени мерки за извършването на проверките, за да се гарантира правилното прилагане на настоящия регламент и на Регламент (ЕО) № 1182/2007, както и подходящи санкции, приложими при откриване на нередности. Тези мерки следва да включват както специфични проверки и санкции, определени на общностно равнище, така и други необходими допълнителни национални проверки и санкции. Проверките и санкциите следва да бъдат ефективни, пропорционални и с възпиращ ефект. Следва да бъдат предвидени и правила за разрешаването на случаи на очевидни грешки и обстоятелства на непреодолима сила или други извънредни обстоятелства, с цел да се осигури справедливо третиране на производителите. Следва да бъдат предвидени правила за изкуствено създадени ситуации, с цел да се избегне евентуално облагодетелстване от тях.
(50)
Следва да бъдат предвидени разпоредби за плавния преход от предишната система към новата система, определена с настоящия регламент и прилагането на преходните разпоредби, посочени в член 55 от Регламент (ЕО) № 1182/2007.
(51)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет по плодове и зеленчуци,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Обхват и използвани термини
1. Настоящият регламент определя правилата за прилагане на Регламент (ЕО) № 2200/96, Регламент (ЕО) № 2201/96 и Регламент (ЕО) № 1182/2007.
2. Термините, използвани в посочените в параграф 1 регламенти, имат същото значение както в настоящия регламент, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго.
Член 2
Пазарни години
Пазарните години за продуктите, изброени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2200/96 и в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/96, започват на 1 януари и приключват на 31 декември.
ДЯЛ II
КЛАСИФИКАЦИЯ НА ПРОДУКТИТЕ
ГЛАВА I
Общи правила
Член 3
Изключения и освобождаване от прилагането на стандарти за предлагане на пазара
1. Чрез дерогация от член 2, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 за следните продукти не се изисква да съответстват на стандартите за предлагане на пазара:
а)
продуктите, които се транспортират до преработвателните предприятия, освен когато изрично са определени минимални критерии за качество за продуктите, предназначени за промишлена преработка в настоящия регламент;
б)
продукти, предлагани на потребителите за тяхно лично ползване в самото стопанство на производителя; и
в)
по решение на Комисията, взето по молба на държава-членка, посредством предвидената в член 46 от Регламент (ЕО) № 2200/96 процедура - продуктите от определен регион, които са продадени в мрежата за търговия на дребно на този регион за целите на утвърдено традиционно местно потребление.
2. Чрез дерогация от член 2, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 за следните продукти не се изисква да съответстват на стандартите за предлагане на пазара в даден производствен район:
а)
продуктите, които се продават или доставят от производителя до местата за подготовка и опаковане или до складовите съоръжения, или се транспортират от неговото стопанство до подобни места; и
б)
продуктите, които се транспортират от складовите съоръжения до местата за подготовка и опаковане.
3. Чрез дерогация от член 2, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 държавите-членки могат да освободят следните продукти от изискването да съответстват на стандартите за предлагане на пазара или на някои от разпоредбите на тези стандарти:
а)
продуктите, които са изложени или предлагани за продажба, продавани, доставяни или търгувани по какъвто и да било друг начин от производителя на пазарите на едро, и по-специално на пазарите на производители, разположени в производствения район; и
б)
продуктите, които са транспортирани от тези пазари на едро до местата за подготвяне и опаковка и до складовите съоръжения, разположени в същия производствен район.
В случаите, когато се прилага първата алинея, съответната държава-членка уведомява Комисията за това, както и за предприетите в тази връзка мерки.
4. Пред компетентния орган на държавата-членка е необходимо да се представят доказателства в подкрепа на това, че обхванатите от параграф 1, буква а) и параграф 2 продукти отговарят на определените условия, особено по отношение на тяхното предназначение.
Член 4
Информация върху опаковките
1. Изискваната от стандартите за предлагане на пазара информация върху опаковките, определени в член 2 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, трябва да бъде изписана четливо на видно място от едната страна на опаковката като се отпечатва незаличимо върху опаковката или върху етикет, който е неразделна част от опаковката или е прикрепен неподвижно към нея.
2. За стоките, които се превозват в насипно състояние и се товарят направо на превозното средство, предвидената в параграф 1 информация се прилага в документ, придружаващ стоките или прикрепен на видно място вътре в превозното средство.
Член 5
Информация върху опаковките при продажбата на дребно
При продажбата на дребно, когато продуктите са опаковани, информацията върху опаковките, която се изисква от стандартите за предлагане на пазара, определени в член 2 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, е четлива и видима.
При предварително опакованите продукти, както е упоменато в Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и Съвета (27), се посочва нетното тегло в допълнение към данните, изисквани от стандартите за предлагане на пазара. Въпреки това при продуктите, които обикновено се продават на бройка, изискването за посочване на нетното тегло не се прилага, ако бройката на продуктите се вижда ясно и се брои лесно отвън, или ако тази бройка е посочена върху етикета.
Продуктите могат да бъдат неопаковани, при условие че продавачът на дребно е в състояние да покаже за предлаганите за продажба стоки карта, на която ясно и разбираемо се вижда информацията, посочена в стандартите за предлагане на пазара и в член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 относно разнообразието, страната на произход на продукта и неговия клас.
Член 6
Търговски опаковки
1. Търговските опаковки, съдържащи пресни плодове и зеленчуци с нетно тегло равно на или по-малко от три килограма, могат да съдържат смеси от пресни плодове и зеленчуци от различни видове при следните условия:
а)
продуктите да са еднородни по отношение на качеството и за всеки наличен вид да съответстват на стандартите съобразно разпоредбите на параграф 2;
б)
върху опаковката да има подходящо обозначение съгласно параграф 3; и
в)
тази смес да не е от естество, което може да заблуди потребителя.
2. Продуктите, които се съдържат в опаковки, посочени в параграф 1, следва да бъдат от същия търговски клас качество съгласно приложение I.
В случай че смесите съдържат плодове и зеленчуци, които не са обхванати от стандартите за предлагане на пазара на Общността, те трябва да бъдат класирани в един и същи клас в съответствие с приложение I.
3. Обозначаването на търговските опаковки, посочено в параграф 1, и/или всяка една от опаковките, която ги съдържа, следва да включва най-малко следните указания:
а)
Името и адресът на опаковчика и/или експедитора. Това означение може да се замени:
i)
за всички опаковки с изключение на предварителните опаковки - от официално издадената или приета кодова маркировка, представяща опаковчика и/или експедитора, указана в тясна връзка с препратката „Опаковчик и/или експедитор“ (или еквивалентни съкращения);
ii)
само за предварителните опаковки - от името и адреса на продавача, установен в рамките на Общността и указан в тясна връзка с препратката „Опакован за:“ или еквивалентно означение. В този случай етикетирането включва и код, представящ опаковчика и/или експедитора. Продавачът дава цялата информация, която инспектиращият орган сметне за необходима относно значението на този код;
б)
наименованието на продуктите или видовете, съдържащи се в опаковката;
в)
наименованието на сорта или на търговския вид за всеки един от продуктите, съдържащи се в сместа, за които стандартите за предлагане на пазара на Общността го изискват за несмесените продукти;
г)
страната на произход на всеки един от съответните продукти в непосредствена близост до наименованията на съответните продукти; и
д)
клас.
За плодовете и зеленчуците, обхванати от стандартите за предлагане на пазара на Общността, тези означения заменят предвидените от въпросните стандарти указания.
ГЛАВА II
Проверки за съответствие със стандартите за предлагане на пазара
Раздел 1
Общи разпоредби
Член 7
Обхват
Настоящата глава определя правилата за държавите-членки при извършването на проверки на всички етапи от предлагането на пазара за съответствие със стандартите за предлагане на пазара, определени съгласно член 2 от Регламент (ЕО) № 1182/2007.
Член 8
Компетентни органи
1. Всяка държава-членка определя:
а)
единен компетентен орган, който да отговаря за координацията и контактите в областите, обхванати от настоящата глава, наричан по-надолу „координиращ орган“, и
б)
контролен орган или органи, които да отговарят за прилагането на член 2, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, наричани по-надолу „контролни органи“.
2. Държавите-членки изпращат на Комисията следните данни:
а)
наименование, пощенски адрес и адрес на електронната поща на координиращия орган, който са определили съгласно параграф 1,
б)
наименование, пощенски адрес и адрес на електронната поща на контролните органи, които са определили съгласно параграф 1, и
в)
точното описание на съответните области на дейност на контролните органи, които са назначили.
3. Координиращият орган може да бъде контролният орган или един от контролните органи, или който и да е друг орган, определен съгласно параграф 1.
4. Комисията публикува списъка с координиращите органи, определени от държавите-членки по начин, който сметне за уместен.
Член 9
База данни за търговците
1. Държавите-членки създават база данни за търговците на плодове и зеленчуци, в която са регистрирани в съответствие с условията, определени в този член, търговците, занимаващи се с предлагане на пазара на пресни плодове и зеленчуци, за които са определени стандарти в съответствие член 2 от Регламент (ЕО) № 1182/2007.
За целите на настоящата глава „търговец“ означава всяко физическо или юридическо лице, което държи пресни плодове и зеленчуци, предмет на стандарти за предлагане на пазара, и което има за цел да ги излага или предлага за продажба, да ги продава или търгува по всякакъв друг начин за своя или чужда сметка на територията на Общността и/или да ги изнася в трети страни.
2. Държавите-членки определят условията, съгласно които следните търговци се включват или не в базата данни:
а)
търговци, чиято дейност е освободена от задължението да съответстват на стандартите за предлагане на пазара съгласно член 3; и
б)
физически или юридически лица, чиято дейност в сектора на плодовете и зеленчуците е ограничени или до транспортиране на стоките, или до продажба на малки количества в търговската мрежа на дребно.
3. Когато базата данни се състои от няколко отделни елемента, координиращият орган гарантира, че базата данни, нейните елементи и нейното актуализиране са еднакви. Актуализацията се извършва, по-специално, от контролните органи като се използва информацията, събирана по време на проверките, извършвани на всички етапи на предлагането на пазара.
4. Тази база данни съдържа за всеки търговец регистрационния номер, име, адрес, информация, необходима за неговото класифициране в някоя от категориите, посочени в член 10, по-специално положение в търговската верига, информация относно значимостта на търговеца, информация относно констатациите, направени по време на предишни проверки на всеки търговец, както и всякаква друга информация, която се счита за необходима при проверките.
5. Търговците предоставят информацията, която държавите-членки смятат, че е необходима за създаването и актуализирането на базата данни. Държавите-членки определят условията, съгласно които търговците, които не са установени на тяхна територия, но извършват търговска дейност на тази територия, се регистрират в тяхната база данни.
Раздел 2
Проверки, извършвани на вътрешния пазар
Член 10
Проверки за съответствие, извършвани на вътрешния пазар
1. Държавите-членки въвеждат система за извършване на проверки чрез вземане на проби за съответствие със стандартите за предлагане на пазара на продуктите, притежавани от търговците на всички етапи от предлагането на пазара.
По тази система държавите-членки определят честотата, на базата на анализ на риска от това даден търговец да предлага стоки, които не съответстват на стандартите за предлагане на пазара, с която трябва да бъдат извършвани проверки от контролните органи. Честотата на проверките трябва да бъде такава, че да гарантира спазване на общностните правила за всяка категория първоначално определени търговци.
Този анализ на риска се отнася по-специално до размера на търговците, тяхното положение в търговската верига, констатациите, направени по време на предишни проверки, и други възможни параметри, които се определят от държавите-членки.
Търговците, занимаващи се с подготовката и пакетирането на плодове и зеленчуци, особено в производствения район, са обект на повече проверки, отколкото другите категории търговци. Проверки могат да се извършват и по време на превоз на стоките.
Когато при проверките се откриват значителни нередности, контролните органи увеличават честотата на проверките на съответните търговци.
2. Търговците предоставят на контролните органи цялата информация, която тези органи преценяват, че е необходима за организиране и извършване на проверките.
3. Държавите-членки могат да разрешат на търговците, които гарантират постоянна и висока степен на съответствие със стандартите за предлагане на пазара на плодовете и зеленчуците, предмет на тези стандарти по време на етапа на експедиране, да използват при етикетирането на всяка опаковка образеца, посочен в приложение II. Разрешението се дава за срок от три години и може да се подновява.
В допълнение към това, за да могат да се възползват от образеца, търговците трябва:
а)
да имат контролиращ персонал, който е преминал курс на обучение, одобрен от държавата-членка;
б)
да имат подходящо оборудване за подготвяне и опаковане на продуктите;
в)
да поемат задължението сами да извършват проверки за съответствие на стоките, които експедират, и да имат регистър, в който се записват всички операции по проверките, които извършват.
Когато търговците не могат повече да гарантират висока и постоянна степен на съответствие или когато не отговарят на едно от условията, посочени във втора алинея, държавата-членка оттегля разрешението, което дава на търговеца за използване на образеца, посочен в приложение II, при етикетирането на всяка опаковка.
4. Координиращият орган съобщава на Комисията разпоредбите на контролната система, както е посочено в параграф 1. Това съобщение включва различните категории търговци, които са били идентифицирани, и честотата на проверките, определена за всеки от тях, а също така, когато е необходимо, подробните условия за прилагане на разпоредбите по параграф 3, подробните условия за прилагане на разпоредбите по член 11, параграф 1, включително минималния дял на проверките за различните засегнати търговци. Той незабавно информира Комисията за последващи изменения на тази система.
5. Контролните органи на държава-членка, на чиято територия е открита партида от стоки, с произход от друга държава-членка, която не съответства на стандартите поради дефекти или други повреди, които биха могли да бъдат открити по време на опаковането, незабавно уведомяват за такива случаи на несъответствия, открити до етапа на продажба на пазара на едро, включително в дистрибуторските центрове, органите на другите държави-членки, които биха могли да бъдат заинтересовани.
Член 11
Проверки за съответствие, извършвани при износ
1. Компетентният контролен орган гарантира на етапа на износа чрез проверка за съответствие, че продуктите, предназначени за износ в трети страни, напускат митническата територия на Общността само при условие, че съответстват на стандартите за предлагане на пазара.
Износителите предоставят на контролните органи цялата информация, която тези органи преценяват, че е необходима за организиране и извършване на проверките.
2. Държавите-членки могат да определят, за всяка категория търговци и на основата на анализ на риска, минималния дял пратки и количества, които са предмет на контрол за съответствие, извършван от компетентния контролен орган на етапа на износа. Този дял трябва да бъде достатъчен, за да осигури спазването на законодателството на Общността. В случай че проверките установят значителни нередности, контролните органи увеличават дела на пратките и количествата, подлагани на проверка, по отношение на съответните търговци.
Държавите-членки могат да прилагат посочените в първа алинея разпоредби към търговците, които отговарят на следните условия:
а)
предоставят достатъчно гаранции за постоянна и висока степен на съответствие на плодовете и зеленчуците, с които търгуват;
б)
разполагат с контролиращ персонал, който е преминал курс на обучение, одобрен от държавата-членка;
в)
поемат задължение да извършат проверка за съответствие на стоките, които предлагат на пазара; и
г)
поемат задължение да водят регистър, съдържащ описание на всички проверки, които са извършили.
3. След приключване на операциите по контрола, споменати в параграф 1, контролният орган издава сертификат за съответствие, както е посочено в приложение III, за всяка партида, предназначена за износ, и която те смятат, че съответства на стандартите за предлагане на пазара. Когато пратката за износ се състои от няколко партиди, съответствието на тези партиди може да бъде удостоверено с един единствен сертификат, в който ясно са вписани различните партиди, съставляващи на дадената пратка.
Когато, в съответствие с параграф 2, партидите, за които се отнася сертификатът за съответствие, не са подложени на проверка от компетентния контролен орган на етапа на износа, означението „самоконтрол (член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 0000/2007)“ трябва да бъде нанесено в клетка 13 (забележки) на сертификата.
4. Декларацията за износ може да бъде приета от компетентния митнически орган, само ако:
а)
стоките са придружени или от сертификата, посочен в параграф 3, или от сертификата, посочен в член 19, параграф 2, или ако
б)
компетентният контролен орган е информирал митническите органи по подходящ начин, че съответните партиди са били предмет на издаването на един от тези два вида сертификати.
Член 12
Проверки за съответствие, извършвани при внос
1. Преди освобождаване за свободно обращение продуктите от трети страни се проверяват за съответствие със стандартите за предлагане на пазара.
Вносителите предоставят на контролните органи цялата информация, която тези органи преценяват, че е необходима за организиране и извършване на проверките съгласно параграф 2 и член 16, параграф 1.
2. Без да се засяга раздел 3, официалният контролен орган извършва проверка за съответствие на етапа на внос на всяка внесена партида и, когато тези продукти съответстват на изискваните стандарти, издава сертификат за съответствие, както е посочено в приложение III. Когато пратката за внос се състои от няколко партиди, съответствието на тези партиди може да бъде удостоверено с един единствен сертификат, в който ясно са вписани различните партиди, съставляващи дадената пратка.
3. Митническите органи разрешават освобождаване за свободно обращение, само ако:
а)
стоките са придружени от сертификата съгласно параграф 2, от сертификата съгласно член 14, параграф 1, или от сертификата съгласно член 19, параграф 2, или ако
б)
компетентният контролен орган е информирал митническите органи по подходящ начин, че съответните партиди са били предмет на издаването на един от тези сертификати.
4. Чрез дерогация от параграфи 1, 2 и 3 в случай, че компетентният контролен орган прецени на етапа на вноса, че рисковете от несъответствие със стандартите за предлагане на пазара на някои партиди са малки, той може да не извърши проверка за съответствие на тези партиди. За целта компетентният контролен орган представя на митническия орган подпечатана декларация или го уведомява по друг начин, че процедурите по митническо оформяне могат да бъдат извършени.
За целите на прилагане на първа алинея компетентният контролен орган определя предварително критериите за оценка на риска от несъответствие на партидите, както и на основата на анализ на риска, за всеки вид внос, който е определил, минималния дял пратки и количества, които да бъдат предмет на проверка за съответствие от компетентния контролен орган на етапа на вноса. Всеки дял, определен в съответствие с разпоредбите на настоящия параграф, трябва във всеки случай да бъде значително по-висок от дела, прилаган по силата на член 16, параграф 1.
5. С цел да се постигне по-голямо единство при прилагането на параграф 4 в държавите-членки, Комисията следва да приеме общи насоки за неговото прилагане. Координиращият орган съобщава незабавно на Комисията правилата за прилагане на параграф 4, включително критериите и минималните дялове, посочени в параграф 4, втора алинея, както и всякакви следващи промени в тези правила.
6. Когато при внос от трета страна се установи, че партида от стоки не съответства на стандартите, координиращият орган на съответната държава-членка незабавно уведомява Комисията и координиращите органи на другите държави-членки, които биха могли да бъдат заинтересовани, които на свой ред разпространяват тази информация на своята територия, където е необходимо. Уведомяването на Комисията се извършва посредством електронната система, посочена от Комисията.
Раздел 3
Проверки, извършвани от трети страни
Член 13
Одобрение на операциите по проверка, извършвани от трети странипреди внос в Общността
1. По молба на трета страна Комисията може да одобри в съответствие с процедурата, предвидена в член 46 от Регламент (ЕО) № 2200/96, операции по проверка за съответствие, които тази трета страна извършва преди осъществяването на внос в Общността.
2. Одобрението по параграф 1 може да бъде дадено на трети страни, които поискат това и на чиято територия стандартите за предлагане на пазара на Общността или поне еквивалентни стандарти, са спазени за продукти, изнасяни за Общността.
Одобрението уточнява официалния орган в третата страна, който отговаря за извършването на операциите по проверка, посочени в параграф 1. Този орган отговаря за контактите с Общността. Одобрението също така определя контролните органи, които са натоварени с извършването на споменатите проверки, наричани по-нататък „контролни органи на третата страна“.
Одобрението може да се прилага само за продукти с произход от съответната трета страна и може да бъде ограничено до някои определени продукти.
3. Контролните органи на третата страна са официални органи или официално признати от органа, посочен в параграф 2, които предоставят задоволителни гаранции и разполагат с необходимия персонал, оборудване и съоръжения за извършване на проверки в съответствие с методите, посочени в член 20, параграф 1 или с еквивалентни методи.
4. Списъкът на страните, чиито проверки за съответствие са били одобрени съгласно настоящия член, и въпросните продукти се съдържат в част A от приложение IV. Подробностите за техните официални и контролни органи се съдържат в част Б от същото приложение, а образците на сертификати, посочени в член 14, се съдържат в част В от същото приложение.
Член 14
Сертификати
1. Контролните органи на третата страна издават за всяка партида, проверена преди влизането ѝ на митническата територия на Общността, сертификат за съответствие, описан в приложение III, или друг вид формуляр, одобрен от Комисията и третата страна. Когато пратката за внос се състои от няколко партиди, съответствието на тези партиди може да бъде удостоверено с един единствен сертификат, в който ясно са вписани различните партиди, съставляващи дадената пратка.
Моделите на формуляри, на основата на които се изготвят сертификатите, предвидени в първа алинея, се определят в рамките на одобрението, посочено в член 13, параграф 1.
2. Сертификатът носи обозначението „оригинал“. Ако са необходими допълнителни екземпляри, те трябва да носят означението „копие“. Компетентните органи на Общността могат да приемат за валиден единствено оригинала на сертификата.
Формулярът е с размери 210 × 297 mm; допустимото отклонение в размера на дължината е до 8 mm повече или до 5 mm по-малко. Хартията, която се използва, трябва да бъде бяла, без остатъци от хартиена каша, предназначена за писане и с тегло най-малко 40 g/m2.
Формулярите се отпечатват и попълват на един от официалните езици на Общността.
Формулярите се попълват по механично графичен или сходен метод.
Върху сертификатите не трябва да има зачерквания или допълнителен текст и знаци. Промените се извършват чрез зачеркване на неверните данни и, където е уместно, чрез допълване на необходимото. Всяка извършена промяна се парафира от автора и заверява от органа, издал сертификата.
Всеки сертификат има сериен номер, предназначен да го идентифицира, и носи печата на органа, който го издава, както и подписите на лицето или лицата, упълномощени да го подпишат.
Издаващият орган задържа по едно копие от всеки издаден сертификат.
Член 15
Преустановяване на одобрението
Действието на одобрението може да бъде преустановено от Комисията, ако тя установи, че в значителен брой партиди и/или количества стоките не отговарят на данните, вписани в сертификатите за съответствие, издадени от контролните органи на третите страни, или когато не е отговорено по задоволителен начин на исканията за последващи проверки, посочени в член 16, параграф 2.
Член 16
Допълнителни проверки, извършвани от държавите-членки
1. Държавите-членки извършват на етапа на внос физически проверки за съответствие със стандартите на продукти, които се внасят съгласно условията, определени в този раздел, като извършват за всяка съответна трета страна проверки за съответствие на базата на значителен дял от пратките и количествата, внасяни съгласно тези условия. Този дял е достатъчен, за да се осигури спазване на правилата на Общността от контролните органи на третата страна. Държавите-членки гарантират, че мерките, определени в член 20, параграф 3, се прилагат спрямо проверените партиди, когато тези партиди не съответстват на стандартите за предлагане на пазара.
Когато при проверките се откриват значителни нередности, държавите-членки незабавно информират Комисията и контролните органи увеличават дела на пратките и количествата, проверявани в съответствие с разпоредбите на този член.
В случай че дадена държава-членка събира такса за покриване на разходите, направени за проверките за съответствие, посочени в настоящия параграф, тази такса се определя в такъв размер, че да отразява по-малкия дял на проверените пратки и количества за тези проверки, отколкото за тези, посочени в член 12.
2. При наличието на основателни съмнения по отношение на автентичността на даден сертификат, посочен в член 14, параграф 1, първа алинея, или по отношение на точността на съдържащите се в него данни, се извършва последваща проверка.
Компетентният орган на Общността изпраща сертификата или копие от него до официалния кореспондент в третата страна, посочен в член 13, параграф 2, втора алинея, като посочва при необходимост причините, които налагат проверка, и всички получени сведения, които дават основание да се смята, че сертификатът не е автентичен или че сведенията, които се съдържат в него, са неточни. Исканията за последваща проверка се довеждат в най-кратки срокове до знанието на Комисията заедно с резултатите от всяка извършена проверка.
Когато се изисква последваща проверка, вносителят на въпросните продукти може да поиска от компетентните контролни органи да извършат проверката за съответствие, предвидена в член 12.
Член 17
Задължения за съобщаване
1. Координиращият орган съобщава на Комисията всяко тримесечие, не по-късно от края на тримесечието, следващо съответното тримесечие, за всяка трета страна или даден продукт, броя на партидите и общите количества, внесени в съответствие с член 13, броя на партидите и количествата, които са били проверени за съответствие, както е предвидено в член 16, параграф 1, и от тези партиди, онези, при които контролните органи са открили несъответствие с данните, посочени в сертификатите за съответствие, издадени от контролните органи на третата страна, като се уточняват количествата за всяка от тези партиди и видовете дефекти, довели до появата на тази констатация.
2. Митническите органи си сътрудничат тясно с координиращия орган и/или контролните органи, по-конкретно що се отнася до приложението на член 16, параграфи 1 и 2, и им предоставят цялата необходима информация.
Член 18
Административно сътрудничество
1. Прилагането на разпоредбите на настоящия раздел е подчинено на установяването на процедура за административно сътрудничество между Общността и всяка заинтересована трета страна.
За да отговарят на условията на тази процедура, заинтересованите трети държави съобщават на Комисията всякаква информация, свързана с операциите по проверките, и по-специално образци на печатите, използвани от контролните органи на третата държава, както и, когато е необходимо, без отлагане, всякакви промени относно тази информация. Тази информация, както и последващите промени в нея, се предоставят от Комисията на координиращите органи на държавите-членки, които уведомяват митническите органи и останалите компетентни органи.
След установяване на административно сътрудничество и последващите значителни изменения на информацията, съобщена от въпросната трета страна в рамките на това административно сътрудничество и във връзка с имената и адресите на официалния кореспондент и на контролните органи, Комисията прави съобщение, което е публично достояние по начин, който сметне за подходящ.
2. Одобрението на третите държави, посочени в член 13, параграф 4, се прилага от датата на съобщението, посочено в параграф 1 от настоящия член, относно установяването на административно сътрудничество между Общността и третата държава и се обявява публично от Комисията.
Раздел 4
Продукти, предназначени за преработка
Член 19
Продукти, предназначени за преработка
1. За целите на настоящия регламент, продуктите, предназначени за преработка, са пресни плодове и зеленчуци, които са предмет на стандартите за предлагане на пазара и които са транспортирани до преработвателните предприятия, където се преработват в продукти, класирани в тарифна позиция по КН, която е различна от тази на първоначалния пресен продукт.
2. Компетентните контролни органи издават сертификати за промишлено предназначение, както е предвидено в приложение V, за продукти, предназначени за износ в трети страни, и за продукти, внасяни в Общността, когато такива продукти са предназначени за преработка и следователно, съгласно член 3, параграф 1, буква а), не подлежат на съответствие със стандартите за предлагане на пазара. Те се уверяват, че специалните разпоредби относно етикетирането, описани в параграф 4 от настоящия член, са спазени.
3. При внос, след като е издаден един от сертификатите, посочени в параграф 2, компетентният контролен орган незабавно изпраща на координиращия орган на държавата-членка, където ще се осъществява преработката, копие от сертификата и всякаква друга информация, необходима за извършването на евентуални проверки в хода на операциите по преработка. След преработката преработвателното предприятие връща сертификата на компетентния контролен орган, който се уверява, че продуктите наистина са били преработени.
4. Пакетирането на продуктите, предназначени за преработка, трябва да бъде ясно обозначено от опаковчика с думите „предназначен за преработка“ или друго еквивалентно съчетание от думи. При стоки, превозвани в насипно състояние, натоварени директно в някакво превозно средство, това указание се посочва в документ, придружаващ стоките, или върху бележка, поставена на видно място вътре в превозното средство.
5. Държавите-членки вземат всички необходими мерки, по-конкретно тези, които са свързани със сътрудничество с другите заинтересовани държави-членки, за да се избегне експедирането извън района на производство на стоки, предназначени за продажба на пазара в прясно състояние, като стоки, предназначени за преработка.
Раздел 5
Метод на контрол
Член 20
Метод на контрол
1. Проверките за съответствие, определени в настоящата глава, с изключение на тези в етапа на продажба на дребно на крайния потребител, се извършват в съответствие с методите, посочени в приложение VI, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго.
Държавите-членки определят специфични мерки за проверка на съответствието на етапа на продажба на дребно на крайния потребител.
2. Когато инспекторите определят, че стоките съответстват на стандартите за предлагане на пазара, контролният орган може да издаде посочения в приложение III сертификат за съответствие. При всички случаи този сертификат се издава на етапите на внос или износ.
3. Когато стоките не отговарят на стандартите, контролният орган издава констативен протокол за несъответствие на вниманието на търговеца или негови представители. Стоките, за които е издаден констативен протокол за несъответствие, не могат да бъдат премествани без разрешение на контролния орган, който е издал този констативен протокол. Това разрешение може да бъде взето като се спазват условията, определени от контролния орган.
Търговците могат да решат да приведат в съответствие всичките или някои от стоките. Стоките, приведени в съответствие, не могат да бъдат търгувани преди компетентният контролен орган да се е уверил чрез всички подходящи начини, че стоките наистина са били приведени в съответствие. Той издава, когато е приложимо, сертификат за съответствие, както е посочено в приложение III, за една партида или част от нея, само след като стоките са били приведени в съответствие със стандартите.
Ако контролен орган приеме искането на търговец да приведе в съответствие стоките в държава-членка, различна от тази, в която е извършена проверката, заключаваща несъответствието на стоките, държавите-членки вземат всички мерки, които считат за необходими, по-специално по отношение на сътрудничеството между тях, за да проверят дали е извършено привеждането в съответствие.
Когато стоките не могат да бъдат приведени в съответствие, нито предназначени за хранене на животни, нито за промишлена преработка, нито за каквато и да било друга нехранителна употреба, контролният орган може, ако е необходимо, да поиска от търговците да вземат необходимите мерки, за да гарантират, че въпросните продукти няма да бъдат предлагани на пазара.
Търговците предоставят цялата информация, която държавите-членки считат за необходима за прилагането на настоящия параграф.
4. За целите на прилагането на настоящата глава, във фактурите и другите придружаващи стоката документи се посочват клас на качество, страна на произход на продуктите и, където е необходимо, предназначението на стоката за преработка. Това изискване не се прилага при етапа на продажба на дребно на крайния потребител.
ДЯЛ III
ОРГАНИЗАЦИИ НА ПРОИЗВОДИТЕЛИ
ГЛАВА I
Изисквания и признаване
Раздел 1
Определения
Член 21
Определения
1. За целите на настоящия дял:
а)
„производител“ означава селскостопански производител, както е посочено в член 3, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1182/2007;
б)
„филиал“ означава дружество, в което една или повече организации на производители, или асоциации на такива организации притежават дялове и което допринася за постигане на целите на организацията на производители или на асоциацията от организации на производители;
в)
„транснационална организация на производители“ е всяка организация, в която поне едно от стопанствата на производители се намира в държава-членка, различна от тази, в която е седалището на организацията;
г)
„транснационална асоциация на организации на производители“ е всяка асоциация на организации на производители, в която поне една от асоциираните организации се намира в държава-членка, различна от тази, в която е седалището на асоциацията;
д)
цел „Сближаване“: целта на действието за най-слабо развитите държави-членки и региони съгласно законодателството на Общността, регулиращо Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд за периода от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2013 г.
е)
„мярка“ означава едно от следните:
i)
действия, които имат за цел планиране на производството, включително придобиване на дълготрайни активи;
ii)
действия, които имат за цел подобряване или поддържане на качеството на продукта, включително придобиване на дълготрайни активи;
iii)
действия, които имат за цел подобряване на предлагането на пазара, включително придобиване на дълготрайни активи, както и дейности по насърчаване и комуникация, различни от насърчителните и комуникационните дейности, по точка vi);
iv)
научна дейност и експериментално производство, включително придобиване на дълготрайни активи;
v)
действия за обучение, различни от обучението по точка vi), и действия, които имат за цел да насърчават достъпа до консултантски услуги;
vi)
всеки един от шестте инструмента за предотвратяване и управление на кризи, изброени в букви а)-е) от член 9, параграф 2, първа алинея от Регламент (ЕО) № 1182/2007;
vii)
екологични действия, посочени в член 9, параграф 3, от Регламент (ЕО) № 1182/2007, включително придобиване на дълготрайни активи;
viii)
други действия, включително придобиване на дълготрайни активи, различни от посочените в точки i), ii), iii), iv) и vii), които отговарят на една или повече от целите, посочени в член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1182/2007.
ж)
„действие“ означава специфична дейност или инструмент за постигането на конкретна оперативна цел, която допринася за постигането на една или повече от целите, посочени в член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1182/2007;
з)
„вторичен продукт“ означава продукт, който се получава от подготвянето и/или преработката на плодове или зеленчуци, който има положителна икономическа стойност, но не е основният предвиден резултат;
и)
„първи етап на преработка“ означава преработването на плодове и зеленчуци в друг продукт, описан в приложение I към Договора за ЕО. Почистването, нарязването, подрязването, изсушаването и пакетирането на пресни продукти с оглед на предлагането на пазара не се считат за първи етап на преработка;
й)
„междубраншова основа“, както е посочено в член 10, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕО) № 1182/2007, означава една или повече от дейностите, описани в член 20, буква в) от Регламент (ЕО) № 1182/2007, одобрени от държавите-членки и съвместно управлявани от организация на производителите или асоциация на организациите на производителите, и най-малко един друг участник в преработката и/или дистрибуторската верига;
к)
„базов показател“ означава показател, който отразява състояние или тенденция, съществуваща в началото на програмния период, който може да даде полезна информация:
i)
при анализа на първоначалното състояние с цел установяване на национална стратегия за устойчиви оперативни програми или оперативна програма;
ii)
като референция, спрямо която резултатите и въздействието на национална стратегия или оперативна програма могат да бъдат оценени, и/или
iii)
при тълкуването на резултатите и въздействието на национална стратегия или оперативна програма.
2. Държавите-членки определят съответните юридически лица на своята територия за целите на член 3, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, предвид техните правни и административни структури. Ако е уместно, те предвиждат и разпоредби за ясно определение на части от юридически лица за прилагането на тези членове.
Раздел 2
Изисквания, приложими към организациите на производители
Член 22
Продуктов обхват
1. Държавите-членки признават организациите на производители по член 4 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 по отношение на продукта или групата от продукти, посочени в заявлението за признаване, за което се взема решение съгласно член 4, параграф 1, буква в) от посочения регламент.
2. Държавите-членки признават организациите на производители по отношение единствено на продуктите, предназначени за преработка, за които могат да гарантира, че се предоставят за преработка било то чрез система за договори за доставка, или по друг начин.
Член 23
Минимален брой членове
При определянето на минимален брой членове от организациите на производители съгласно член 4, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1182/2007, държавите-членки предвиждат, когато един заявител за признаване е изцяло или частично съставен от членове, които сами по себе си представляват юридически лица или ясно определени части на юридически лица, съставени от производители, минималният брой производители може да се изчислява въз основа на броя асоциирани производители във всяко едно от юридическите лица или ясно определените части на юридически лица.
Член 24
Минимална продължителност на членството
1. Минималният срок на членството на производител е не по-малък от една година.
2. Отказът от членство се изпраща на организацията на производители в писмена форма. Държавите-членки определят сроковете за изпращане на предизвестие, които не превишават шест месеца, както и датите, на които отказът влиза в сила.
Член 25
Структури и дейности на организациите на производители
Държавите-членки се уверяват, че организациите на производители имат на свое разположение персонал, инфраструктура и оборудване, необходими за изпълняване на изискванията, определени в член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, и осигуряват извършването на основните им функции, по-специално що се отнася до:
а)
познаване на продукцията на членовете си;
б)
събиране, сортиране, съхранение и опаковане на продукцията на членовете си;
в)
търговско и финансово управление и
г)
централизирано счетоводство и система за фактуриране.
Член 26
Стойност или обем на търгуваната продукция
За целите на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1182/2007 стойността или обемът на търгуваната продукция се изчисляват на същата база като стойността на търгуваната продукция, определена в членове 52 и 53 от настоящия регламент.
Член 27
Предоставяне на технически средства
За целите на член 4, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕО) № 1182/2007, счита се, че организация на производители, която е призната за продукт, за който е необходимо предоставяне на техническо средство изпълнява задължението си, когато предостави адекватно ниво на технически средства или тя самата, или чрез членовете си, чрез филиали или чрез подизпълнители.
Член 28
Основни дейности на организациите на производители
1. Основната дейност на организацията на производители е свързана с концентрация на доставките и с пласиране на пазара на продуктите на членовете ѝ, за които е призната.
2. Стойността на търгуваната продукция на членовете на организацията на производители, както и на членове на други организации на производители, която тя продава, е по-голяма от стойността на другата търгувана продукция, която тя продава.
Това изчисление се базира само на продукти, за които организацията на производителите е призната.
3. Когато се прилага член 52, параграф 7, параграф 2 от настоящия член се прилага mutatis mutandis към въпросните филиали от 1 януари 2012 г.
Член 29
Изнасяне на дейности
Изнасянето на дейности на организация на производители означава, че организацията на производители е сключила търговско споразумение с друг субект, включително един от членовете ѝ или филиал, с цел предоставяне на въпросната дейност. Независимо от това обаче организацията на производители продължава да бъде отговорна за гарантирането на изпълнението на тази дейност и за цялостния контрол на управление и наблюдение на търговското споразумение за предоставянето на дейността.
Първият параграф се прилага mutatis mutandis, когато асоциация на организации на производители възлага дейност на подизпълнител.
Член 30
Транснационални организации на производители
1. Седалището на транснационална организация на производители се установява в държава-членка, в която организацията разполага със значими съоръжения или значителен брой членове и/или реализира значителна част от търгуваната продукция.
2. Държавата-членка, в която се намира седалището на транснационалната организация на производители, е отговорна за следното:
а)
признаване на транснационалната организация на производители;
б)
одобряване на оперативната програма на транснационалната организация на производители;
в)
установяване на необходимото административно сътрудничество с другите държави-членки, в които се намират членовете, по отношение на спазване на изискванията на признаване, както и режима на проверки и санкции. Тези други държави-членки се задължават да оказват необходимото съдействие на държавата-членка, в която е установено седалището, и
г)
предоставяне при поискване от страна на другите държави-членки на всякаква необходима информация, включително приложимо законодателство на други държави-членки, в които са разположени членовете, преведена на официалния език на държавите-членки, отправили искането.
Член 31
Сливане на организации на производители
1. При сливането на организации на производители с различни оперативни програми организациите изпълняват програмите си паралелно и отделно до 1 януари на годината след сливането. В такива случаи въпросните организации на производители изискват сливането на оперативните програми да стане чрез изменение в съответствие с разпоредбите на член 66. В противен случай въпросните организации на производители изискват сливането на оперативните програми да стане чрез изменение в съответствие с разпоредбите на член 67.
2. Чрез дерогация от параграф 1 държавите-членки могат да разрешат на организации на производители, които отправят искане за това, при наличието на надлежно обосновани причини, да изпълняват отделни оперативни програми паралелно до завършването на тези програми.
Член 32
Членове, които не са производители
1. Държавите-членки могат да определят дали и при какви условия едно физическо или юридическо лице, което не е производител, може да бъде прието за член на организация на производители.
2. При определяне на условията, посочени в параграф 1, държавите-членки гарантират, по-специално, спазването на член 3, параграф 1, буква а) и параграф 4, буква в) от Регламент (ЕО) № 1182/2007.
3. Физическите или юридическите лица, посочени в параграф 1, не могат:
а)
да бъдат взети предвид за критериите за признаване;
б)
да се ползват пряко от мерките, финансирани от Общността.
Държавите-членки могат да ограничат или забранят правото на тези лица да гласуват по решения относно оперативните фондове при спазване на условията, определени в параграф 2.
Член 33
Демократична отчетност на организациите на производители
Държавите-членки предприемат всички мерки, които считат за необходими, за да предотвратят злоупотреба с власт или влияние от страна на един или повече от членовете по отношение на управлението и дейността на организация на производители, които включват най-малко правото на глас.
Раздел 3
Асоциации на организации на производители
Член 34
Признаване на асоциации на организации на производители
1. Държавите-членки могат да признават единствено асоциации на организации на производители по член 5 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 по отношение на дейностите относно посочените в заявлението за признаване продукт или продукти.
2. Асоциация на организации на производители се признава по член 5 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 и съответно развива дейност на организация на производители, дори когато предлагането на въпросните продукти на пазара продължава да се извършва от членовете ѝ.
Член 35
Основни дейности на асоциациите на организации на производители
Член 28, параграфи 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към асоциациите на организации на производители.
Член 36
Членове на асоциации на организации на производители, които не са организации на производителите
1. Държавите-членки могат да определят дали и при какви условия всяко физическо или юридическо лице, което не е призната организация на производители, може да бъде прието за член на асоциацията на организации на производители.
2. Членове на призната асоциация на организации на производители, които не са признати организации на производители:
а)
не се вземат предвид при критериите за признаване;
б)
не гласуват по решения, свързани с оперативни фондове;
в)
не се ползват пряко от мерките, финансирани от Общността.
Член 37
Транснационална асоциация на организации на производители
1. Седалището на транснационалната асоциация на организации на производители се установява в държава-членка, в която тази асоциация разполага със значителен брой членуващи организации и/или членуващите организации реализират значителна част от търгуваната продукция.
2. Държавата-членка, в която се намира седалището на транснационалната организация на производители, е отговорна за следното:
а)
признаване на асоциацията;
б)
одобряване, когато е необходимо, на оперативната програма на асоциацията;
в)
установяване на необходимото административно сътрудничество с другите държави-членки, в които се намират асоциираните организации по отношение на изпълнение на изискванията за признаване и режима на проверки и санкции. Тези други държави-членки се задължават да оказват необходимото съдействие на държавата-членка, в която е установено седалището, и
г)
предоставяне при поискване на всякаква необходима информация, включително приложимо законодателство на други държави-членки, в които се намират членовете, преведена на официалния език на държавите-членки, отправили искането.
Раздел 4
Групи производители
Член 38
Представяне на планове за признаване
1. Юридическото лице или ясно обособена част от юридическото лице представя посочения в член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 план за признаване на компетентния орган на държавата-членка, в която е установено седалището на юридическото лице.
2. Държавите-членки определят:
а)
минималните критерии, на които юридическото лице или ясно обособената част на юридическо лице трябва да отговаря, за да може да представи план за признаване;
б)
правилата за съставяне, съдържание и изпълнение на планове за признаване;
в)
периода, по време на който на бивш член на организация на производители се забранява да се присъедини към група производители след като е напуснал организацията на производители, във връзка с продуктите, за които организацията на производители е била призната, и
г)
административните процедури за одобрението, контрола и изпълнението на плановете за признаване.
Член 39
Съдържание на плановете за признаване
Проектът на план за признаване съдържа най-малко следното:
а)
описание на първоначалното състояние, по-специално във връзка с броя на членовете производители, като се предоставят всички подробности за членовете, продукцията, включително стойността на търгуваната продукция, маркетинг и инфраструктурата, включително инфраструктурата, която е собственост на индивидуални членове на група производители, ако се използва от самата група производители;
б)
предложената дата за започване на изпълнение на плана и неговата продължителност, която не може да превишава пет години; и
в)
дейностите, които следва да се предприемат, за да се получи признаване.
Член 40
Одобрение на планове за признаване
1. Компетентният национален орган взема решение по проекта на план за признаване в рамките на три месеца от получаване на плана заедно с всички необходими документи.
2. След извършване на проверките, посочени в член 113, компетентният национален орган, ако е уместно:
а)
приема плана и предоставя предварително признаване;
б)
изисква промени в плана;
в)
отхвърля плана.
Планът се приема, когато е необходимо, само ако промените, изисквани съгласно буква б), са включени в него.
Той уведомява юридическото лице или ясно обособената част от юридическо лице за своето решение.
Член 41
Изпълнение на планове за признаване
1. Планът за признаване се изпълнява на годишни сегменти с начало 1 януари. Държавите-членки могат да позволят на групите производители да разделят тези годишни сегменти на шестмесечни периоди.
Планът за признаване започва в съответствие с предложената дата съгласно член 39, буква б):
а)
на 1 януари след датата на приемането му от компетентния национален орган, или
б)
веднага след приемането му.
2. Държавите-членки определят условията, при които групи производители могат да поискат изменения в плановете по време на изпълнението им. Тези молби се придружават от всички необходими документи.
3. Компетентният национален орган взема решение за изменения в плановете в рамките на три месеца от получаването на молбата за изменение, след разглеждане на представените доказателства. Когато не е взето решение по дадена молба за изменение в рамките на този срок, молбата се счита за отхвърлена.
Член 42
Заявления за признаване на организация на производители
Групите производители, които изпълняват план за признаване, могат по всяко време да подадат заявление за признаване в съответствие с член 4 от Регламент (ЕО) № 1182/2007. Такива заявления се подават при всички случаи преди края на преходния период, посочен в член 7 от Регламент (ЕО) № 1182/2007.
От датата, на която се подава такова заявление, въпросната група може да представи проект на оперативна програма съгласно член 64.
Член 43
Основни дейности на групи производители
Член 28 се прилага mutatis mutandis към групи производители.
Член 44
Стойност на търгуваната продукция
1. Член 52 се прилага mutatis mutandis към групи производители.
2. Когато стойността на търгуваната продукция намалее поради надлежно обосновани пред държава-членка причини, които не зависят от отговорността и контрола на групата производители, стойността на търгуваната продукция не може да бъде по-малка от 65 % от декларираната стойност в предишното заявление или заявления за помощ, обхващащи най-скорошния годишен сегмент, както е проверено от държавата-членка, а при липсата на такова - от първоначално декларираната стойност в одобрения план за признаване.
Член 45
Финансиране на планове за признаване
1. Равнищата на помощта, посочена в член 7, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, се намаляват наполовина по отношение на търгуваната продукция, която надвишава 1 000 000 евро.
2. Помощта, посочена в член 7, параграф 3, буква а) от Регламент (ЕО) № 1182/2007, има горна граница от 100 000 евро за всяка група производители за годишен сегмент.
3. Когато сегмент от изпълнението не е за цяла календарна година, посочените в параграф 2 горни граници пропорционално се намаляват.
4. Помощта съгласно член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 се изплаща:
а)
на годишни или шестмесечни вноски в края на всеки годишен или шестмесечен период за изпълнението на плана за признаване, или
б)
на вноски, които обхващат част от годишен период, ако планът започне по време на годишен период или ако признаването бъде получено съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 преди края на годишния период.
За изчисляване на вноските държавата-членка може да използва като база търгуваната продукция, която се отнася за период, различен от периода, по отношение на който се изплаща вноската, когато това е оправдано от гледна точка на контрола. Разликата между периодите следва да бъде по-малка от продължителността на въпросния период.
5. Обменният курс, който е приложим към сумите, посочени в параграфи 1 и 2, е последният обменен курс, публикуван от Европейската централна банка преди първия ден на периода, в рамките на който са предоставени въпросните помощи.
Член 46
Помощ за инвестиции, необходими за получаване на признаване
По отношение на инвестициите, свързани с изпълнението на плановете за признаване, посочени в член 39, буква в) от настоящия регламент, за които се предоставя помощ съгласно член 7, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕО) № 1182/2007:
а)
не се разрешават инвестиции, които има опасност да доведат до нарушаване на конкуренцията, засягаща другите икономически дейности на организацията, и
б)
инвестиции, които водят до пряка или косвена полза от такива мерки, се финансират пропорционално на тяхното използване за секторите или продуктите, за които е предоставено предварителното признаване.
Член 47
Заявление за предоставяне на помощ
1. Дадена група производители представя само едно заявление за помощта, посочена в член 7, параграф 3, букви а) и б) от Регламент (ЕО) № 1182/2007, в срок от три месеца след края на всеки годишен или шестмесечен период, както е посочено в член 45, параграф 4 от настоящия регламент. Заявлението включва декларация за стойността на търгуваната продукция за периода, за който се иска помощ.
2. Заявления за помощ за шестмесечни периоди се подават, само ако планът за признаване е разделен на шестмесечни периоди, както е посочено в член 41, параграф 1. Всички заявления за помощ се придружават от писмена декларация от групата производители, в която последната декларира, че:
а)
спазва и ще продължи да спазва Регламент (ЕО) № 1182/2007 и настоящия регламент; и
б)
не е извлякла полза, не извлича полза и няма да извлича полза нито пряко, нито косвено от дублирано финансиране на общностно или на национално равнище за действията, приложими съгласно нейния план за признаване, за които се отпуска финансиране от Общността по силата на настоящия регламент.
3. Държавите-членки определят срока за изплащане на помощта, който в никакъв случай не е по-дълъг от шест месеца от получаване на заявлението.
Член 48
Условия за участие
Държавите-членки оценяват възможността на групите производители да се ползват от помощта съгласно настоящия регламент, за да установят, че отпускането на дадена помощ е надлежно оправдано, като се вземат предвид условията и датата, на която е била отпусната предишна публична помощ на организациите или групите производители, от които произхождат членовете на въпросните групи производители, както и за движението на членове между организациите и групите производители.
Член 49
Участие на Общността
1. Участието на Общността за помощта, посочена в член 7, параграф 3, буква а) от Регламент (ЕО) № 1182/2007, възлиза на:
а)
75 % от приемливите публични разходи в регионите, отговарящи на условията на цел „Сближаване“, и
б)
50 % от приемливите публични разходи в останалите региони.
2. Участието на Общността за помощта, посочена в член 7, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕО) № 1182/2007, изразено в отпускане на средства или еквивалент на отпускане на средства, не превишава процента приемливи разходи за инвестиции:
а)
50 % в регионите, отговарящи на условията на цел „Сближаване“, и
б)
30 % в останалите региони.
Въпросните държави-членки се задължават да участват най-малко с 5 % от приемливите разходи за инвестиции.
Получателите на помощта за приемливи разходи за инвестиции плащат най-малко:
а)
25 % в регионите, отговарящи на условията на цел „Сближаване“, и
б)
45 % в останалите региони.
Член 50
Сливания
1. Помощта, посочена в член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, може да бъде отпусната или да продължи да се отпуска на групи производители, които са получили предварително признаване и които са резултат от сливането между две или повече групи производители, които са получили предварително признаване.
2. За целите на изчисляването на помощта, която се изплаща по силата на параграф 1, групата производители, образувана в резултат на сливането, замества групите на производители, които са се слели.
3. Когато две или повече групи производители се слеят, новата организация получава правата и задълженията на групата производители, която първа е получила предварително признаване.
4. Когато група производители, която е получила предварително признаване, се слее с призната организация на производители, организацията, която е резултат от това сливане, вече не отговаря на условията за предварително признаване като група производители, нито за помощта, посочена в член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1182/2007. Организацията, която е резултат от сливането, продължава да се счита за призната организация на производители, при условие че спазва приложимите изисквания. Ако е необходимо, организацията на производителите изисква промяна в оперативната ѝ програма и за тази цел член 31 се прилага mutatis mutandis.
Въпреки това дейности изпълнени от групи производители преди подобно сливане продължават да отговарят на условията, определени в плана за признаване.
Член 51
Последици от признаването
1. Посочената в член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 помощ се прекратява след получаване на признаването.
2. Когато е представена оперативна програма в съответствие с настоящия регламент, държавата-членка гарантира, че няма дублиране на финансирането на мерките, предвидени в плана за признаване.
3. Инвестициите, отговарящи на условията за помощ или разходите, посочени в член 7, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕО) № 1182/2007, могат да бъдат продължени в оперативните програми, при условие че съответстват на изискванията на настоящия регламент.
4. Държавите-членки определят срока, започващ да тече след изпълнението на плана за признаване, в рамките на който се изисква от групата производители да бъде призната като организация на производители. Този срок не може да превишава четири месеца.
ГЛАВА II
Оперативни фондове и оперативни програми
Раздел 1
Стойност на търгуваната продукция
Член 52
Основа за изчисление
1. За целите на настоящата глава стойността на търгуваната продукция за организация на производители се изчислява въз основа на продукцията на членове на организации на производители, за които организацията на производителите е призната.
2. Стойността на търгуваната продукция включва продукцията на членовете, които напускат или се присъединяват към организацията на производители. Държавите-членки определят условията за избягване двойното осчетоводяване.
3. Държавите-членки могат да позволят на организациите на производители да включват стойността на вторичните продукти в стойността на търгуваната продукция.
4. Стойността на търгуваната продукция включва стойността на изтеглените от пазара количества, пласирани в съответствие с букви а) и б) от член 10, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, изчислени на средната цена на тези продукти, предлагани на пазара от организацията на производители през предходната година.
5. Единствено продукцията на членовете на организацията на производители, предлагана на пазара от самата организация на производители или в съответствие с член 3, параграф 3, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1182/2007, се причислява към стойността на търгуваната продукция.
6. Търгуваната продукция се фактурира франко организацията на производителите:
а)
когато е приложимо, като продукт, който е пакетиран, подготвен или е преминал първи етап на преработка;
б)
без ДДС; и
в)
без вътрешни транспортни разходи, когато разстоянието между пункта за централизирано събиране или опаковане на организацията на производители и пункта за дистрибуция на организацията на производители е значително. Държавите-членки предвиждат намаления, които да се прилагат на фактурираната стойност за продуктите, фактурирани на различни етапи на преработка, доставка или транспорт.
7. Стойността на търгуваната продукция може също да се изчислява франко филиал, на същата основа като посочената в параграф 6, при условие че поне 90 % от капитала на филиала се притежава от:
а)
организацията на производители или асоциацията на организации на производители, или
б)
при одобрение от страна на държавата-членка, от членове, които са кооперации на организациите на производители или на асоциациите на организации на производители, ако това допринася за постигане на целите, изброени в член 3, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1182/2007.
8. При намаляване на продукцията поради климатични събития, болести по растенията или животните или нашествия на вредители, в стойността на търгуваната продукция може да се включи всякакво застрахователно обезщетение във връзка с мерките за застраховане на реколтата, обхванати в раздел 6 на глава III, или еквивалентни мерки, предприемани от организацията на производители.
Член 53
Референтен период
1. Годишната горна граница на помощта, посочена в член 10, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, се изчислява всяка година на базата на стойността на търгуваната продукция през дванадесетмесечния референтен период, определен от държавите-членки.
2. Референтният период се определя от държавите-членки за всяка организация на производители като:
а)
дванадесетмесечен период, започващ не по-рано от 1 януари три години преди годината, през която се прилага оперативната програма, и завършващ не по-късно от 1 август на същата година, или
б)
средната стойност на три последователни дванадесетмесечни периода, започващи не по-рано от 1 януари пет години преди годината, през която се прилага оперативната програма, и завършващи не по-късно от 1 август на същата година.
3. Дванадесетмесечният период е отчетният период на въпросната организация на производители.
Референтният период не се изменя в рамките на една оперативна програма освен при надлежно обосновани случаи.
4. Когато намаляването на стойността на продукта е възникнало по причини, надлежно доказани съгласно изискванията на държава-членка, и които попадат извън отговорността и контрола на организацията на производители, стойността на търгуваната продукция, посочена в параграф 1, не е по-малка от 65 % от стойността на въпросния продукт през предишния референтен период.
Причините, посочени в първата алинея, се доказват надлежно.
5. Когато наскоро признати организации на производители не разполагат с достатъчни данни за търгуваната продукция за приложението на параграф 2, за стойност на търгуваната продукция може да се счита стойността на продукцията, предназначена за търговия, която е предвидена от организацията на производители за целите на признаването. Това се изчислява като средна стойност от търгуваната продукция за трите предходни години на всички производители, които са членове на организацията на производители, когато е подадено заявление за признаване.
6. Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да съберат информация за стойността на търгуваната продукция на организациите на производители, които не са представили оперативни програми.
7. Чрез дерогация от параграфи 1 и 6 стойността на търгуваната продукция за референтния период се изчислява съгласно приложимото законодателство през въпросния референтен период.
Раздел 2
Оперативни фондове
Член 54
Управление
Държавите-членки следят оперативните фондове да се управляват по такъв начин, че да е възможно за външни одитори да идентифицират годишно, проверяват и заверяват приходите и разходите.
Член 55
Финансиране на оперативните фондове
Финансовите вноски в оперативния фонд, посочен в член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, се определят от организацията на производители.
Всички производители имат възможност да се възползват от оперативния фонд и всички производители имат възможност демократично да участват в решения, свързани с използването на фондовете на организацията на производители и финансовите вноски в оперативните фондове.
Член 56
Съобщаване на прогнозираната сума
Организациите на производители съобщават прогнозираните суми за вноската на Общността, вноската на членовете ѝ и на самата организация на производители в оперативните фондове за следващата година на държавите-членки най-късно до 15 септември, заедно с оперативните програми или исканията за одобрение на техните изменения.
Държавите-членки могат да определят по-късна дата от 15 септември.
Изчислението на прогнозираната сума на оперативните фондове се базира на оперативните програми и стойността на търгуваната продукция. Изчислението се разделя между разходите за мерки за предотвратяване и управление на кризи, както и други мерки.
Раздел 3
Оперативни програми
Член 57
Национална стратегия
1. Цялостната структура и съдържание на националната стратегия, посочена в член 12, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, се определя от 1 януари 2009 г. в съответствие с насоките, определени в приложение VII. Преди тази дата държавите-членки определят цялостната ѝ структура и съдържание. Тя може да включва регионални елементи.
Националната стратегия включва всички взети решения и приети разпоредби от държавите-членки при прилагането на дял III от Регламент (ЕО) № 1182/2007 и настоящия дял.
2. Националната стратегия, включително интегрирането на националната рамка, посочена в член 12, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, се определя преди представянето на проектите за оперативните програми за дадена година. Националната рамка се интегрира, след като е била изпратена до Комисията и, ако е уместно, след като е била изменена, в съответствие с член 12, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1182/2007.
3. Анализът на първоначалното положение е част от процеса на изготвяне на национална стратегия и се извършва под наблюдението на държавата-членка. Тя идентифицира и оценява съответните потребности, подредбата на потребностите по отношение на приоритетите, определянето на целите, които трябва да бъдат постигнати чрез оперативните програми, така че да отговорят на приоритетните нужди, очакваните резултати и количествените цели в сравнение с първоначалното състояние, и изброява най-подходящите инструменти за постигане на тези цели.
4. Държавите-членки също така осигуряват мониторинга и оценяването на националната стратегия и изпълнението ѝ чрез оперативните програми.
Националната стратегия може да бъде изменена, по-специално като се вземат предвид мониторинга и оценяването. Такива изменения се извършват преди представянето на проектите на оперативните програми за дадена година.
5. Държавите-членки определят в националната стратегия максималните проценти от фонда, които могат да бъдат похарчени за индивидуална мярка и/или вид действие и/или разход, с цел да се гарантира подходящ баланс между различните мерки.
Член 58
Национална рамка за екологични действия
1. В допълнение към нотификацията, предвидена по член 12, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, държавите-членки уведомяват Комисията и за всякакви изменения на националната рамка, които са предмет на процедурата, изложена в член 12, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1182/2007. Комисията предоставя рамката на другите държави-членки чрез средства, които сметне за подходящи.
2. Рамката определя неизчерпателен списък с екологични действия и условията за тях, приложими в държавите-членки, за целите на член 9, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, като за всяко избрано екологично действие посочва:
а)
конкретно поет ангажимент или ангажименти, и
б)
оправдаването на действието, базирано на очакваното въздействие върху околната среда във връзка с нуждите и приоритетите на околната среда.
Член 59
Допълнителни правила на държавите-членки
Държавите-членки могат да приемат правила за допълнение на Регламент (ЕО) № 1182/2007 и на настоящия регламент относно приемливостта на мерките, действията и разходите в оперативните програми.
Член 60
Връзка с програмите за развитие на селските райони
1. Не се предоставя подпомагане в рамките на програма или програми за развитие на селските райони на държавите-членки, одобрени съгласно Регламент (ЕО) № 1698/2005 за действия, които са обхванати от мерки, посочени в настоящия регламент, при условията на параграф 2.
2. Когато по изключение съгласно Регламент (ЕО) № 1698/2005 се предоставя подпомагане в съответствие с член 5, параграф 6 от посочения регламент за мерки, които биха били потенциално приемливи съгласно настоящия регламент, държавите-членки гарантират, че един бенефициер може да получи подпомагане за дадено действие само по една схема.
За тази цел, когато държавите-членки включват мерки, съдържащи такива изключения в програмите им за развитие на селските райони, те гарантират, че националната стратегия съгласно член 57 от настоящия регламент, определя критериите и административните правила, които те ще прилагат в програмите за развитие на селските райони.
Когато е уместно и без да се накърняват разпоредбите на член 10, параграфи 1, 3 и 11 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, равнището на подпомагане за мерките, обхванати от настоящия регламент, не надвишава равнището, приложимо към мерките по програмата за развитие на селските райони.
Подпомагането за екологичните действия, различни от придобиването на дълготрайни активи, се ограничава до максималните суми, определени в приложението към Регламент (ЕО) № 1698/2005 за агроекологични плащания. Тези суми могат да бъдат увеличавани в извънредни случаи, като се вземат предвид специфичните обстоятелства, които трябва да бъдат обосновани в националната стратегия съгласно член 57 от настоящия регламент.
Член 61
Съдържание на оперативните програми и приемливи разходи
1. Оперативните програми включват:
а)
описание на първоначалното състояние, базирано, когато е подходящо, на базовите показатели, описани в приложение XIV;
б)
целите на програмата, като се имат предвид перспективите за продукцията и пазара, и обяснение за това какъв е приносът на програмата към националната стратегия и потвърждение, че тя съответства на националната стратегия, включително по отношение на баланса между дейностите. Описанието на целите се отнася до целите, определени в националната стратегия, и набелязва измерими цели, за да се улесни мониторингът на постепенния напредък при изпълнението на програмата;
в)
подробно описание на мерките, включващи тези за предотвратяване и управление на кризи, съдържащи отделни дейности, които да бъдат предприети, и средствата за постигане на тези цели през всяка година на прилагане на програмата. Описанието посочва степента на различните предложени мерки:
i)
да допълни и да бъде в съответствие с други мерки, включително мерките, финансирани или отговарящи на условията за подпомагане от други фондове на Европейската общност, и по-специално за подпомагане на развитието на селските райони. В този смисъл се прави специфично позоваване, ако е уместно, на мерки, извършени в рамките на предишните оперативни програми;
ii)
не съдържа какъвто и да е риск за двойно финансиране от фондове на Европейската общност;
г)
продължителността на програмата; и
д)
финансовите аспекти, а именно:
i)
методът на изчисляване и размерите на финансовите вноски;
ii)
процедурата за финансиране на оперативния фонд;
iii)
информацията, необходима за обосноваване на различните размери на вноските; и
iv)
бюджетът и графикът за предприемане на действия за всяка година от изпълнението на програмата.
2. Различните екологични действия могат да бъдат съчетавани при условие, че са взаимно допълващи се и съвместими.
Когато екологичните действия се съчетават, равнището на подпомагане взема предвид специфичните предшестващи приходи и допълнителните разходи, произтичащи от съчетаването.
3. Инвестиции, включително тези по договори за лизинг, чийто период на изплащане надвишава продължителността на оперативната програма, могат да се прехвърлят в следваща оперативна програма на надлежно обоснована икономическа база, и по-специално в случаи, когато фискалният период на обезценяване е по-дълъг от пет години.
Когато инвестициите се заменят, остатъчната стойност на заменените инвестиции:
а)
се добавя към оперативния фонд на организацията на производители, или
б)
се изважда от разходите за замяна.
Инвестиции или действия могат да се изпълняват в индивидуални стопанства на членове на организацията на производители, при условие че те допринасят за постигането на целите на оперативната програма. Ако членът напусне организацията на производители, държавите-членки гарантират, че инвестицията или остатъчната ѝ стойност се възстановява, освен ако държавата-членка не предвиди друго.
4 Оперативните програми не включват действия или разходи, посочени в списъка в приложение VIII.
5. Разходите в рамките на оперативните програми, които са отговарят на условията за помощ, се ограничават до реално направените разходи. Все пак държавите-членки могат да установят вместо това стандартни фиксирани суми предварително и по надлежно оправдан начин в следните случаи:
а)
когато такива стандартни фиксирани суми са посочени в приложение VIII;
б)
за допълнителни външни транспортни разходи, сравнени с разходи за пътен превоз, които са направени при използване на железопътен и/или морски транспорт, като част от мярка за опазване на околната среда, и
в)
за допълнителни разходи и пропуснати ползи в резултат на екологични действия, изчислени в съответствие с член 53, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1974/2006.
Държавите-членки извършват преглед на такива суми на всеки пет години.
6. За да отговаря едно действие на условията за приемливост, повече от 50 % от продуктите в стойностно изражение, които са отнасят до него, следва да бъдат тези, за които организацията на производители е призната. За да бъдат включени в тези 50 %, продуктите следва да произлизат от членове на организацията на производители или от членове на друга организация на производители. Съответните правила от член 52 се прилагат при изчисляване на стойността.
Член 62
Документи, които трябва да се представят
Оперативните програми се съпровождат от:
а)
доказателство за учредяване на оперативен фонд;
б)
писмена декларация от организацията на производители, че се задължава да спазва Регламент (ЕО) № 1182/2007 и настоящия регламент; и
в)
писмена декларация от организацията на производители, че тя не получава и няма да получава, пряко или косвено, друго финансиране от страна на Общността или съответната държава, по отношение на действия, които могат да бъдат финансирани съгласно настоящия регламент.
Член 63
Частични оперативни програми
1. Съгласно член 5 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 държава-членка може да разреши на асоциация на организации на производители да представи собствена частична оперативна програма, която се състои от действия, които са идентифицирани, но не се изпълняват от двама или повече членове на организации на производители в техните оперативни програми.
2. За частични оперативни програми се прилагат същите правила, както и за другите оперативни програми и те се разглеждат заедно с оперативните програми на членовете-организации на производители.
3. Държавите-членки гарантират, че:
а)
дейностите са изцяло финансирани от вноските на съответните организации на производители, изплатени от оперативните фондове на тези организации;
б)
дейностите и съответното финансово участие са изброени в оперативната програма на всяка участваща организация на производители; и
в)
няма риск от дублиране на помощта и че член 60 се прилага mutatis mutandis.
Член 64
Срок за представяне
Оперативните програми се представят за одобрение от организацията на производители от компетентните органи в държавата-членка, в която се намира седалището на организацията на производители, най-късно до 15 септември в годината, предшестваща тази, през която програмите трябва се изпълняват. Независимо от това държавите-членки могат да отложат тази дата.
Когато юридическо лице или ясно обособена част от юридическо лице, включително група производители, представи заявление за признаване като организация на производители, то може в същото време да представи посочената в алинея първа оперативна програма за одобрение. За да бъде одобрена програмата, е необходимо да се получи признаване не по-късно от крайната дата, посочена в член 65, параграф 2.
Член 65
Решение
1. В зависимост от случая компетентните национални органи:
а)
одобряват размерите на фондовете и програмите, които отговарят на изискванията на Регламент (ЕО) № 1182/2007 и тези от настоящата глава;
б)
одобряват програми, при условие че организациите на производители приемат някои изменения; или
в)
отхвърлят програмите или част от програмите.
2. Компетентните национални органи вземат решения по програмите и фондовете най-късно до 15 декември на годината, в която са представени.
Държавите-членки уведомяват организациите на производители за тези решения най-късно до 15 декември.
Въпреки това при надлежно обосновани причини компетентният национален орган може да вземе решение по отношение на оперативна програма и фондовете не по-късно от 20 януари след датата на заявлението. Решението за одобрение може да постанови, че разходите са приемливи от 1 януари на годината, която следва заявлението.
Член 66
Изменения на оперативните програми за следващи години
1. Организациите на производители могат да поискат изменения на оперативните програми, включително ако е необходимо удължаване на продължителността им до обща продължителност от пет години, най-късно до 15 септември, за да бъдат приложени от 1 януари следващата година.
Въпреки това държавите-членки могат да отложат датата за представяне на искания.
2. Исканията за изменения се придружават от документи, посочващи причината, характера и последствията от промените.
3. Компетентният орган взема решения за искания за изменения в оперативни програми най-късно до 15 декември.
Въпреки това при надлежно обосновани причини държавите-членки могат да вземат решение за изменение на оперативни програми не по-късно от 20 януари след датата на заявлението. Решението за одобрение може да постанови, че разходите са приемливи от 1 януари на годината, която следва заявлението.
Член 67
Изменения на оперативни програми през текущата година
1. Държавите-членки могат да разрешат изменения на оперативни програми през текущата година при определени от тях условия.
2. Компетентните национални органи могат да разрешат на организациите на производители през текущата година:
а)
да приложат само частично оперативните си програми;
б)
да променят съдържанието на оперативната програма, включително, ако е необходимо, да удължат продължителността ѝ до обща продължителност от пет години;
в)
да увеличат размера на оперативния фонд с максимум 25 % и да го намалят с процент, който ще бъде определен от държавите-членки, от първоначално одобрения размер при условие, че са спазени общите цели на оперативната програма. Държавите-членки могат да увеличат този процент в случай на сливания на организации на производители съгласно член 31, параграф 1.
3. Държавите-членки определят условията, при които оперативните програми могат да бъдат изменяни през текущата година без предварително одобрение от страна на компетентните национални органи. Тези изменения отговарят на условията за отпускане на помощ, само ако организацията на производители е уведомила незабавно компетентните органи.
Член 68
Формат на оперативните програми
1. Оперативните програми се прилагат на годишни периоди от 1 януари до 31 декември.
2. Оперативните програми, одобрени най-късно на 15 декември, се прилагат от 1 януари следващата година.
Прилагането на програмите, одобрени след 15 декември, се отлага с една година.
Чрез дерогация от първа и втора алинея от настоящия параграф, когато се прилага член 65, параграф 2, трета алинея или член 66, параграф 3, втора алинея, изпълнението на оперативните програми, одобрени в съответствие с тези разпоредби, започва не по-късно от 31 януари след одобрението им.
Раздел 4
Помощи
Член 69
Одобрен размер на помощта
Държавите-членки съобщават на организациите на производители и на асоциациите на организации на производители одобрения размер на помощта, както се изисква съгласно член 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, най-късно до 15 декември.
Когато се прилагат член 65, параграф 2, трета алинея или член 66, параграф 3, втора алинея от настоящия регламент, държавите-членки съобщават одобрения размер на помощта не по-късно от 20 януари.
Член 70
Заявления
1. Организациите на производители представят заявление за помощ или остатъка от нея на компетентните органи за всяка оперативна програма, за която се иска помощ най-късно на 15 февруари от годината след тази, за която се иска помощ.
2. Заявленията се придружават от документи, които посочват:
а)
исканата помощ;
б)
стойността на търгуваната продукция;
в)
финансовите вноски, които се събират от членовете ѝ, и вноските на самата организация на производители;
г)
възникналите разходи по отношение на оперативната програма;
д)
разходите за предотвратяване и управление на кризи, разпределени на действия;
е)
дела от оперативния фонд, изразходван за мерки за предотвратяване и управление на кризи, разпределен по действия;
ж)
съответствие с член 9, параграф 2, член 9, параграф 3, букви а) и б) и член 10 от Регламент (ЕО) № 1182/2007;
з)
писмена декларация, че не са получили дублиране на общностно или национално финансиране по отношение на мерките и/или действията, които отговарят на условията за помощ съгласно настоящия регламент; и
и)
при заявление за плащане на стандартна фиксирана сума съгласно член 61, параграф 4, доказателство за изпълнението на въпросното действие.
3. Заявленията могат да включват планирани, но неизвършени разходи, ако се докажат следните елементи:
а)
въпросните действия не са могли да бъдат извършени най-късно до 31 декември в годината на прилагане на оперативната програма поради причини, независещи от съответната организация на производители;
б)
тези дейности могат да бъдат извършени най-късно до 30 април следващата година; и
в)
еквивалентна вноска от организацията на производители остава в оперативния фонд.
Помощта се изплаща и внесената гаранция в съответствие с член 72, параграф 3 се освобождава само при условие, че се представи доказателство за изпълнението на планирания разход, посочен в първа алинея, буква б), най-късно до 30 април от годината след тази, за която е бил планиран въпросният разход, и на основата на действително установеното право да бъде получена помощ.
4. Когато заявленията са представени след датата, предвидена в параграф 1, помощта се намалява с 1 % за всеки ден закъснение.
В изключителни и надлежно обосновани случаи компетентните органи могат да приемат заявления след датата, предвидена в параграф 1, ако необходимите проверки са били извършени и срокът за плащане, предвиден в член 71, е спазен.
Член 71
Изплащане на помощта
Държавите-членки изплащат помощта най-късно до 15 октомври на годината след годината на изпълнение на програмата.
Член 72
Авансови плащания
1. Държавите-членки могат да разрешат на организациите на производители да подават заявления за авансови плащания на частта от помощта, съответстваща на предвидимите разходи, произтичащи от оперативната програма през три - или четиримесечния период, започващ от месеца, в който е подадено заявлението.
2. Заявления за авансови плащания се подават по решение на държавата-членка на тримесечие - през януари, април, юли и октомври - или на четиримесечие - през януари, май и септември.
Общите авансови плащания, направени през дадена година, не могат да надвишават 80 % от първоначално одобрената сума на помощта за оперативната програма.
3. Авансите се изплащат след внасяне на гаранция, равна на 110 % от тях в съответствие с Регламент № (ЕИО) 2220/85.
Държавите-членки определят условия, гарантиращи, че финансовите вноски в оперативния фонд са събрани в съответствие с членове 54 и 55 от настоящия регламент, а сумите от предишните авансови плащания са били действително изразходвани.
4. Заявленията за освобождаване на гаранции могат да бъдат представени през текущата програмна година и се придружават от съответните документи.
Гаранциите се освобождават по отношение на до 80 % от платените аванси.
5. Основното изискване по смисъла на член 20 от Регламент (ЕИО) № 2220/85 обхваща изпълнението на дейностите, определени в оперативните програми, при спазване на задълженията, предвидени в член 62, букви б) и в) от настоящия регламент.
В случай на неспазване на основните изисквания или на сериозно нарушение на задълженията, предвидени в член 62, букви б) и в), гаранцията се задържа, независимо от другите санкции, приложими в съответствие с раздел 3 на глава V.
В случай на неспазване на други изисквания, гаранцията се задържа пропорционално на сериозността на нарушението, което е било установено.
6. Държавите-членки определят минимална сума и срокове за авансовите плащания.
Член 73
Частични плащания
Държавите-членки могат да разрешат на организации на производители да кандидатстват за изплащане на онази част от помощта, която съответства на разходите, направени в резултат на оперативната програма.
Заявления могат да се подават по всяко време, но не повече от три пъти през дадена година. Те се придружават от подходящи подкрепящи документи.
Общите плащания по отношение на заявленията за части от помощта не могат да превишават 80 % от първоначално одобрената сума на помощта за оперативната програма или от реалните разходи, което от двете е по-малко.
Държавите-членки могат да определят минимална сума и срокове за частичните плащания.
ГЛАВА III
Мерки за предотвратяване и управление на кризи
Раздел 1
Общи разпоредби
Член 74
Избор на мерки за предотвратяване и управление на кризи
Държавите-членки могат да предвидят една или повече от мерките, описани в член 9, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, да не се прилагат на тяхна територия.
Член 75
Заеми за финансиране на мерки за предотвратяване и управление на кризи
Заеми, които се вземат за финансиране на мерки за предотвратяване и управление на кризи съгласно член 9, параграф 2, трета алинея от Регламент (ЕО) № 1182/2007, периодът на плащане на които превишава срока на оперативната програма, могат да бъдат пренесени към следваща оперативна програма при надлежно обосновани икономически основания.
Раздел 2
Изтегляния от пазара
Член 76
Определение
Настоящият раздел определя правилата по отношение на изтеглянията от пазара, разглеждани в член 9, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 1182/2007. За целите на настоящата глава „продукти, изтеглени от пазара“, „изтеглени продукти“ и „продукти, които няма да се предлагат за продажба“ означават продукти, които са изтеглени от пазара по такъв начин.
Член 77
Стандарти за предлагане на пазара
1. Когато за даден продукт съществува стандарт за предлагане на пазара, както е посочено в член 2, параграфи 2 и 7 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, изтегленият от пазара продукт трябва напълно да съответства на тези стандарти, с изключение на разпоредбите за търговския вид и обозначаването на продуктите. Продуктите могат да бъдат изтеглени от пазара в насипно състояние, при което всички размери са заедно, при условие че се спазват минималните изисквания за клас II, по-специално по отношение на качеството и размера.
Въпреки това миниатюрната продукция, така както е определена в съответните стандарти, трябва да съответства на приложимите стандарти за предлагане на пазара, включително на разпоредбите, отнасящи се до търговския вид и обозначаването на продуктите.
2. Ако за даден продукт не съществуват стандарти за предлагане на пазара, изтеглените от пазара продукти трябва да отговарят на минималните изисквания, посочени в приложение IX. Държавите-членки могат да създадат допълнителни правила, допълващи тези минимални изисквания.
Член 78
Среден тригодишен период за изтегляне от пазара за безвъздмездно разпространение
Таванът от 5 % от обема на търгуваната продукция, посочен в член 10, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, се изчислява въз основа на средно аритметично на всички обеми продукти, за които организацията на производители е призната и които се търгуват чрез организацията на производители през предходните три години.
За наскоро признатите организации на производители данните за пазарните години преди признаването са:
а)
когато организацията е била група производители, еквивалентните данни за тази група производители, ако са приложими, или
б)
приложимият за признаването обем.
Член 79
Предварителна нотификация за операции по изтегляне на продукти от пазара
1. Организациите на производители и асоциациите на организации на производители предварително уведомяват компетентните национални органи чрез писмено съобщение или съобщение по електронен път за всяка операция по изтегляне на продукти от пазара, която възнамеряват да предприемат. В тази нотификация се уточняват по-специално списъкът на продуктите, подложени на интервенция, и техните основни характеристики съгласно съответните стандарти за предлагане на пазара, очакваното количество от всеки засегнат продукт, тяхното предвидено предназначение и мястото, където изтеглените от пазара продукти могат да бъдат проверени, както е предвидено в член 110. Нотификациите включват сертификат, който удостоверява, че изтеглените продукти съответстват на приложимите стандарти за предлагане на пазара или на минималните изисквания, посочени в член 77.
2. Държавите-членки определят подробни правила за организациите на производители що се отнася до нотификациите, посочени в параграф 1, по-специално по отношение на сроковете.
3. В сроковете, посочени в параграф 2, държавите-членки:
а)
или извършват проверката, както е посочено в член 110, параграф 1, след която, ако не са открити никакви нередности, разрешават операцията по изтегляне на продукти от пазара, така както е отбелязано след проверката; или
б)
в случаите, посочени в член 110, параграф 3, не извършват проверката, както е посочено в член 110, параграф 1, в който случай уведомяват за това организацията на производители чрез писмено съобщение или съобщение по електронен път и разрешават операцията по изтегляне от пазара, така както е обявена.
Член 80
Подпомагане
1. Подпомагането, включващо както вноската на Общността, така и вноската на организацията на производители, за изтеглените от пазара количества е не по-голямо от размера, определен в приложение X за продуктите, посочени в това приложение. За други продукти държавите-членки определят максималните размери на подпомагането.
2. Изтеглените от пазара продукти не следва да превишават 5 % като дял от обема на търгуваната продукция за всеки един продукт във всяка една организация на производители.
Обемът на търгуваната продукция се изчислява като среден обем от търгуваната продукция за предходните три години. Ако няма такава информация, се използва обемът на търгуваната продукция, за която организацията на производители е била призната.
Процентите, посочени в първа алинея, са средногодишните проценти за период от три години, с допустима грешка от 3 % годишно.
Член 81
Предназначение на изтеглените от пазара продукти
1. Държавите-членки определят разрешимите предназначения за продуктите, които подлежат на изтегляне от пазара. Те приемат разпоредби, за да гарантират, че няма да има отрицателно въздействие върху околната среда, нито отрицателни фитосанитарни последици от изтеглянето или предназначението на продуктите. Разходите, направени от организациите на производители за спазване на тези разпоредби, подлежат на възстановяване като част от подпомагането за изтегляне от пазара съгласно оперативната програма.
2. Предназначенията, посочени в параграф 1 от настоящия член, включват безвъздмездно разпространение, което означава посочените в член 10, параграф 4, букви а) и б) от Регламент (ЕО) № 1182/2007 и други сходни предназначения, одобрени от държавите-членки.
Държавите-членки предприемат всички необходими стъпки за улесняване на контактите и сътрудничеството между организациите на производители и получателите, които те са одобрили, по тяхно искане, за безвъздмездно разпространение.
3. Прехвърлянето на продуктите към преработвателната индустрия е възможно само при условие, че в резултат на това няма да се получи нарушаване на конкуренцията за засегнатите отрасли в рамките на Общността или за внесените продукти.
Член 82
Транспортни разходи
1. Транспортните разходи за безплатната дистрибуция на всички изтеглени от пазара продукти се възстановяват в рамките на оперативната програма по фиксирани суми в зависимост от разстоянието между точката на изтегляне и мястото на доставката, определено в приложение ХI.
В случай на морски транспорт Комисията определя транспортните разходи, които могат да бъдат възстановени въз основа на реалните транспортни разходи и разстоянието. Така определеното обезщетение не може да превишава разходите при наземен транспорт при най-краткия път между мястото на натоварване и теоретичната точка на излизане. Коригиращ коефициент от 0,6 се прилага за сумите, посочени в приложение XI.
2. Транспортните разходи се изплащат на страната, която действително поема финансовия разход за въпросната транспортна операция.
Плащанията зависят от представянето на подкрепящи документи, уточняващи по-специално:
а)
наименованията на получаващите организации;
б)
количествата от въпросните продукти;
в)
приемане от страна на получаващите организации и използваните транспортни средства; и
г)
действително извършените транспортни разходи.
Член 83
Разходи за сортиране и опаковане
1. Разходите за сортиране и опаковане на пресни плодове и зеленчуци, изтеглени от пазара за безвъздмездно разпространение, се възстановяват в рамките на оперативните програми по фиксирана сума от 132 евро на тон нетно тегло в случай на продукти в пакети от по-малко от 25 килограма нетно тегло.
2. Опаковките на продуктите, предназначени за безвъздмездно разпространение, съдържат европейския символ заедно с един или повече от надписите, посочени в приложение ХII.
3. Разходите за сортиране и опаковане се изплащат на организациите на производители, които са извършили тези операции.
Плащанията зависят от представянето на подкрепящи документи, уточняващи по-специално:
а)
наименованията на получаващите организации;
б)
количествата от въпросните продукти; и
в)
приемане от страна на получаващите организации, уточняващи търговския вид.
Член 84
Условия за получателите на изтеглени от пазара продукти
1. Получателите на изтеглени от пазара продукти, посочени в член 10, параграф 4, букви а) и б) от Регламент (ЕО) № 1182/2007, се задължават:
а)
спазват настоящия регламент;
б)
да водят отделно материална и финансова отчетност, които отразяват в подробности въпросните операции;
в)
приемат извършването на проверки, предвидени в законодателството на Общността; и
г)
да предоставят подкрепящи документи за крайното предназначение на всеки един продукт под формата на приемо-предавателен протокол (или еквивалентен документ), който удостоверява, че изтеглените продукти са били приети от трета страна с цел безвъздмездно разпространение.
Независимо от това държавите-членки могат да решат получателите да не водят отчетност или счетоводство, посочени в първа алинея, буква б), ако получават само малки количества и когато считат, че рискът е малък. Това решение и обосновката му се регистрират;
2. Получателите на изтеглените продукти за друго предназначение се задължават да:
а)
спазват настоящия регламент;
б)
водят отделно материална отчетност и финансово счетоводство за въпросните операции, ако държавите-членки считат за уместно, въпреки факта, че продуктът е бил денатуриран преди доставката;
в)
приемат извършването на проверки, предвидени в законодателството на Общността; и
г)
не искат допълнителна помощ за алкохола, произведен от въпросните продукти, в случай на изтегляне на продукти, предназначени за дестилация.
Раздел 3
Бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране
Член 85
Определения за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране
1. Бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, означава общата реколта от нетъргувани продукти в дадена площ, извършено преди започването на нормалната реколта. Въпросните продукти все още не са били увредени преди бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени поради климатични причини, болест или друго.
2. За небране се говори, когато от въпросната площ не е добита търговска продукция по време на нормалния производствен цикъл. Въпреки това унищожаването на продуктите поради климатични събития или болест не се счита за небране на реколтата.
3. Брането на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небрането са допълнителни и различни от нормалните практики за култивиране.
Член 86
Условия за прилагане на бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране
1. Във връзка с мерките за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране държавите-членки:
а)
приемат подробни разпоредби за изпълнението на мерките, включително за предварителни нотификации за небране или бране на плодове и зеленчуци докато са още зелени, съдържанието и крайните им срокове, за равнището на обезщетение, което следва да бъде изплатено, и за прилагането на мерките, както и списъка с продуктите, отговарящи на изискванията на тези мерки;
б)
приемат разпоредби, които да гарантират, че няма да има отрицателно въздействие върху околната среда, нито отрицателни фитосанитарни последици от прилагането им;
в)
гарантират, че е възможно да се провери правилното извършване на мерките, и не одобряват прилагането им в противен случай;
г)
прилагат необходимите проверки, за да гарантират правилното извършване на мерките, включително във връзка с разпоредбите от букви а) и б).
2. Организациите на производители и асоциациите на тези организации уведомяват компетентните национални органи чрез писмено съобщение или съобщение по електронен път за всяка операция по бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране, която предприемат.
В първата нотификация за всяка една година и за всеки един продукт те следва да включат анализ, основан на очакваната пазарна ситуация, която оправдава брането на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, като мярка за предотвратяване на кризи.
3. Бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране не се прилагат едновременно за един и същ продукт или в една и съща площ, през една и съща година или през две последователни години.
4. Сумите за обезщетение за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране, включващи както участието на Общността, така и участието на организацията производител, представляват плащания за хектар, определени от държавите-членки по силата на параграф 1, буква а):
а)
на такова равнище, че да се покрият допълнителните разходи, възникнали от прилагането на мярката, като се взема предвид необходимото екологично и фитосанитарно управление за спазване на разпоредбите, приети съгласно параграф 1, буква б), или
б)
на такова равнище, че да покриват не повече от 90 % от максималното равнище на подпомагане за изтегляне от пазара съгласно член 80.
Раздел 4
Насърчаване и комуникация
Член 87
Прилагане на мерките за насърчаване и комуникация
1. Държавите-членки приемат подробни разпоредби за прилагането на мерките за насърчаване и комуникация. Тези разпоредби дават възможност за бързо прилагане на мерките, когато е необходимо.
2. Действия в рамките на мерките за насърчаване и комуникация са допълнителни към текущите действия за насърчаване и информация, които се прилагат от въпросната организация на производители.
Раздел 5
Обучение
Член 88
Прилагане на мерки за обучение
Във връзка с мерките за обучение държавите-членки приемат подробни разпоредби за прилагането на тези мерки.
Раздел 6
Застраховане на реколтата
Член 89
Цел на мерките за застраховане на реколтата
Действията по застраховане на реколтата се ръководят от организация на производители, която допринася за предпазването на доходите на производителите и за покриването на пазарни загуби, понесени от организацията на производители и/или членовете ѝ в случай на природни бедствия, климатични събития и, когато е уместно, болести и нашествия на вредители.
Член 90
Прилагане на мерките за застраховане на реколтата
1. Във връзка с мерките за застраховане на реколтата държавите-членки приемат подробни разпоредби за прилагането на тези мерки, включително такива, които са необходими, за да се гарантира, че мерките по застраховането на реколтата не нарушават конкуренцията на застрахователния пазар.
2. Държавите-членки могат да предоставят допълнително национално финансиране в подпомагане на мерките за застраховане на реколтата, които се възползват от оперативния фонд. Въпреки това общата публична помощ за застраховане на реколта не може да надвишава:
а)
80 % от размера на застрахователната премия, заплащана от производителите за застраховане срещу щети, причинени от неблагоприятни климатични събития, които могат да бъдат приравнени към природни бедствия;
б)
50 % от размера на застрахователната премия, заплащана от производителите за застраховане срещу:
i)
щети по буква а) и срещу други щети, причинени от неблагоприятни климатични събития; и
ii)
щети, причинени от болести по животните или растенията или от нашествия на вредители.
Таванът, определен в първа алинея, буква б), се прилага дори и в случаи, при които оперативният фонд отговаря на условията за получаване на общностна финансова помощ от 60 % съгласно член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1182/2007.
3. Мерките за застраховане на реколта не покриват застрахователни плащания, които обезщетяват производителите за повече от 100 % от понесените щети, като се взема предвид всички обезщетения, които производителите получават от други схеми за помощ, свързани със застрахования риск.
4. За целите на настоящия член „неблагоприятно климатично събитие, което може да бъде приравнено към природно бедствие“ има същото значение както в член 2, параграф 8 от Регламент (ЕО) № 1857/2006 на Комисията (28).
Раздел 7
Подпомагане за административните разходи по създаване на взаимоспомагателни фондове
Член 91
Условия за подпомагане за административните разходи по създаване на взаимоспомагателни фондове
1. Във връзка с подпомагането за административни разходи по създаване на взаимоспомагателни фондове държавите-членки приемат подробни разпоредби за изпълнението на тази мярка.
2. През първата, втората и третата година съответно от функционирането на взаимоспомагателния фонд подпомагането за административни разходи по създаване на взаимоспомагателни фондове представлява следния дял от вноската на организацията на производители във взаимоспомагателния фонд през първата, втората и третата година от функционирането му:
а)
10 %, 8 % и 4 % в държавите-членки, които са се присъединили към Европейския съюз на 1 май 2004 г. или по-късно,
б)
5 %, 4 % и 2 % в другите държави-членки.
3. Държавите-членки могат да определят горни граници за сумите, които могат да бъдат получени от организация на производители като подпомагане за административните разходи по създаването на взаимоспомагателни фондове.
Раздел 8
Държавна помощ за мерки за предотвратяване и управление на кризи
Член 92
Подробни разпоредби в националните стратегии
Държавите-членки, които изплащат държавна помощ в съответствие с член 43, втора алинея, буква в) от Регламент (ЕО) № 1182/2007, определят подробни разпоредби за изпълнението на тази разпоредба в националните си стратегии.
ГЛАВА IV
Национална финансова помощ
Член 93
Степен на организираност на производителите
За целите на член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 степента на организираност на производители в регион на държава-членка се счита за особено ниска, когато организациите на производители, асоциациите на организации на производители и групите производители са предлагали на пазара по-малко от 20 % от средната стойност на произведените плодове и зеленчуци през всяка една от последните три години, за които има налични данни.
Член 94
Разрешение за изплащане на национална финансова помощ
1. Държавите-членки отправят искане към Комисията за разрешение за изплащане на национална финансова помощ съгласно член 11, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕО) № 1182/2007 през всяка календарна година до 15 януари от същата година.
Искането се придружава от доказателство, че степента на организираност на производители във въпросния регион е изключително ниска съгласно определението в член 93 от настоящия регламент, както и подробности за въпросните организации на производители, размера на въпросната помощ и делът на финансовите вноски, които са направени съгласно член 8, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1182/2007.
2. Комисията одобрява или отхвърля искането в рамките на три месеца след подаването му. Ако Комисията не изрази становище в рамките на този срок, искането се счита за одобрено.
Член 95
Кандидатстване и изплащане на национална финансова помощ
Организациите на производители кандидатстват за националната финансова помощ и държавите-членки изплащат помощта в съответствие с членове 70-73.
Член 96
Максимален дял на възстановяване от Общността на националната финансова помощ
Делът на възстановяване от Общността на националната финансова помощ е в размер на 60 % от националната финансова помощ, отпускана на организацията на производители.
Член 97
Възстановяване от Общността на националната финансова помощ
1. Държавите-членки искат възстановяване от Общността на одобрена национална финансова помощ, действително изплатена на организациите на производители, преди 1 март на годината след годишното изпълнение на оперативните програми.
Искането се придружава от доказателство, че условията, определени в член 11, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1182/2007, са били изпълнени през предходните три години, както и от подробности за въпросните организации на производители, размера на действително изплатената помощ и дела на действително направените финансови вноски съгласно член 8, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1182/2007.
2. Комисията взема решение за одобрение или отхвърляне на искането.
3. Когато възстановяването от Общността на помощта е било одобрено, приемливите разходи се обявяват пред Комисията в съответствие с процедурата, определена в член 5 от Регламент (ЕО) № 883/2006 на Комисията (29).
ГЛАВА V
Общи разпоредби
Раздел 1
Обмен на информация
Член 98
Отчети на организациите на производители
1. Организациите на производители представят годишни отчети, които придружават заявленията за помощ, за изпълнението на оперативните програми.
Тези отчети се отнасят до следното:
а)
изпълнените оперативни програми през предходната година;
б)
основни изменения на оперативните програми; и
в)
разлики между прогнозирана помощ и помощ, за която е подадено заявление.
2. За всяка изпълнена оперативна програма годишният отчет посочва:
а)
постиженията и резултатите от оперативната програма, базирани, когато е подходящо, на общите показатели за осъществените дейности и резултатите, посочени в приложение XIV, и, когато е уместно, допълнителни показатели за осъществените дейности и резултатите, посочени в националната стратегия; и
б)
обобщение на основните проблеми, възникнали при управлението на програмата, и всякакви предприети мерки за гарантиране на качеството и ефективността на изпълнението на програмата.
Когато е уместно, годишният отчет посочва какви ефективни предпазни средства за защита са предприети в съответствие с националната стратегия и в изпълнение на член 9, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 за предпазване на околната среда от повишен натиск в резултат на инвестиции, подкрепени по оперативната програма.
3. За последната година от прилагане на оперативната програма годишният отчет, посочен в параграф 1, се заменя от окончателен отчет.
Окончателните отчети показват до каква степен са изпълнени целите, преследвани от програмата. Тези отчети обясняват промените в действията и/или методите и посочват факторите, които са допринесли за успеха или провала на изпълнението на програмата, които са били или ще бъдат взети под внимание при изготвянето на следващи оперативни програми, или при изменението на съществуващите оперативни програми.
4. Без да се засягат специфичните разпоредби на настоящия регламент, когато организация на производители не съобщи информация на държавата-членка, както се изисква съгласно настоящия регламент или Регламент (ЕО) № 1182/2007, или когато подадената информация е била неправилна, предвид обективните факти, с които разполага държавата-членка, държавата-членка прекратява одобрението за съответната оперативна програма за следващата година, докато не бъде подадена правилна информация.
Държавата-членка включва в годишния си отчет, посочен в член 99, параграф 3 от настоящия регламент, подробности за подобни случаи.
Член 99
Изисквана информация от държавите-членки
1. Държавите-членки определят единен компетентен орган, отговорен за обмена между Комисията и държавата-членка на информация, която се отнася до организациите на производители, групи производители и асоциации на организации на производители. Те съобщават на Комисията определения орган и координатите за контакт с органа.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията не по-късно от 31 януари общия размер на оперативния фонд, одобрен през тази година за всички оперативни програми. Това съобщение изяснява както общия размер на оперативния фонд, така и общия размер на общностното финансиране за този оперативен фонд. След това тези цифри се разпределят между суми за мерки за предотвратяване и управление на кризи и други мерки.
3. Държавите-членки предават на Комисията не по-късно от 15 ноември през дадена година годишен отчет за организациите на производители и групите производители и оперативните фондове, оперативните програми и плановете за признаване през предходната година. Този отчет по-специално съдържа информацията, посочена в приложение XIII.
Раздел 2
Проверки
Член 100
Единна идентификационна система
Държавите-членки гарантират, че по отношение на всички заявления за помощ, подадени от същата организация на производители или група производители се прилага единна идентификационна система. Тази идентификация е съвместима със системата за регистриране на самоличността, посочена в член 18, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета (30).
Член 101
Заявления за помощ
Без да се засягат специфичните разпоредби на настоящия регламент, държавите-членки предвиждат подходящи процедури за подаването на заявления за подпомагане, искания за признаване или одобрение на оперативната програма, както и молби за плащания.
Член 102
Вземане на проби
Когато е уместно да се извършат проверки чрез вземане на проби, държавите-членки гарантират чрез естеството и честотата им и въз основа на анализ на риска, че проверките са подходящи за въпросната мярка.
Член 103
Административни проверки
Административните проверки се извършват за всички заявления за подпомагане или молби за плащания и обхващат всички възможни и подходящи елементи за проверка чрез административни средства. Процедурите изискват регистрирането на предприетите операции, резултатите от проверката и предприетите мерки по отношение на несъответствията.
Член 104
Проверки на място
1. Всяка проверка на място е предмет на мониторингов доклад, за да могат да се отразят различните аспекти на извършената проверка. Докладът посочва по-специално:
а)
проверяваните заявления и схеми за помощ;
б)
присъствалите лица;
в)
проверените действия, мерки и документи; и
г)
резултатите от проверката.
2. На получателя може да бъде дадена възможност да подпише доклада, за да удостовери присъствието си по време на проверката и да добави забележки. При откриване на нередности получателят може да получи копие от мониторинговия доклад.
3. Предварителни известия за проверки на място могат да бъдат изпращани, при условие че целта на проверката не е застрашена от това. Предварителното известие следва да се ограничи до минимално необходимия срок.
4. Където това е приложимо, проверките на място, предвидени в настоящия регламент, както и всички други проверки, предвидени в законодателството на Общността относно селскостопански субсидии, се извършват по едно и също време. През 2008 година обаче при необходимост проверките на място могат да бъдат извършвани от различни органи и по различно време.
Член 105
Одобрение на молби за признаване и одобрение на оперативни програми
1. Преди признаването на организация на производители съгласно член 4, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 1182/2007 държавите-членки провеждат предварително посещение на място в организацията на производители, за да проверят съответствието с условията за признаване.
2. Преди да одобри една оперативна програма съгласно член 65, компетентният национален орган проверява чрез всички подходящи средства, включително чрез проверки на място, представената за одобрение оперативна програма и, ако е приложимо, молбите за промени в нея. Тези проверки се отнасят по-специално до:
а)
точността на подадената информация съобразно член 61, параграф 1, букви а), б) и д);
б)
съответствието на целите на програмите с член 9 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, както и с националната рамка и националната стратегия;
в)
приемливостта на действията и приемливостта на предложените разходи;
г)
съгласуваността и техническото качество на програмите, добрата обоснованост на прогнозите и на плана за помощ, както и планирането на изпълнението му. Проверките ще удостоверят дали са поставени измерими цели, чието постигане да може да бъде наблюдавано и дали поставените цели са постижими чрез изпълнение на предлаганите действия; и
д)
съответствието на операциите, за които се иска подпомагане, с приложимите национални и общностни правила по отношение, по-специално и ако е уместно, на обществените поръчки, държавната помощ и други подходящи задължителни стандарти, установени от националното законодателство или установени в националната рамка или националната стратегия.
Член 106
Проверки на заявленията за помощ за оперативни програми
Преди отпускане на плащане държавите-членки извършват административни проверки на всички заявления за помощ, както и проверки на място чрез вземане на проби.
Член 107
Административни проверки на заявления за помощ за оперативни програми
1. Административните проверки на заявления за помощ включват по-специално и, доколкото това е уместно по отношение на въпросното заявление, проверка на:
а)
годишния, и когато е приложимо, на окончателния доклад, предаден заедно със заявлението за изпълнение на оперативната програма;
б)
стойността на търгуваната продукция, вноските в оперативния фонд и направените разходи;
в)
доставянето на продуктите и услугите и истинността на предявените разходи;
г)
съответствието на изпълнените действия с включените действия в оперативната програма, както е одобрена; и
д)
спазването на наложените финансови или други ограничения и тавани.
2. Плащанията, финансирани в рамките на оперативната програма, се подкрепят с фактури и документи, които доказват, че плащането е било извършено. Когато това не е възможно, плащанията биват оправдавани със счетоводни документи с еквивалентна доказателствена стойност. Използваните фактури трябва да са издадени на името на организацията на производители, асоциацията на организации на производители, групата производители или филиала, както е предвидено в член 52, параграф 7 или, при одобрение от страна на държавата-членка, на името на един или повече от членовете ѝ.
Член 108
Проверки на място на заявления за помощ за оперативни програми
1. В контекста на проверката на заявлението за помощ, посочено в член 70, параграф 1, държавите-членки извършват проверки на място в организациите на производители, за да гарантират съответствието им с условията за отпускане на помощ или остатъка от нея за въпросната година.
Тези проверки се отнасят по-специално до:
а)
съответствието с критериите за признаване за въпросната година;
б)
използването на оперативния фонд през дадената година, включително декларираните в молбите разходи за авансови плащания или частични плащания; и
в)
проверки на второ ниво за разходите на изтеглените от пазара количества и за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране.
2. Проверките, посочени в параграф 1, засягат значителна извадка от заявления всяка година. Извадката представлява поне 30 % от общия размер на помощта в държавите-членки, които имат повече от 10 признати организации на производители. В други случаи всяка организация на производители се посещава поне веднъж на всеки три години.
На всяка организация на производители трябва да бъде направена поне една проверка преди изплащането на помощта или остатъка от нея за последната година от оперативната ѝ програма.
3. Резултатите от проверките на място се оценяват, за да се установи дали евентуално открити проблеми имат системен характер като създават риск за подобни действия, получатели или органи. Оценката също така посочва причините за подобни положения, следващ преглед, който може да се наложи, и необходимото коригиращо и превантивно действие.
Ако проверките установят значителни нередности в даден регион или част от регион, или за отделна организация на производители, държавите-членки провеждат допълнителни проверки през въпросната година и увеличават процента на съответните заявления за проверка през следващата година.
4. Държавата-членки определя кои организации на производители да бъдат проверени въз основа на анализ на риска.
Анализът на риска взема предвид по специално:
а)
размера на помощта;
б)
резултатите от проверки през предишни години;
в)
случаен елемент, и
г)
други параметри, определяни от държавите-членки, по-специално дали организациите на производители са ангажирани в утвърждаването на програма за качество, официално призната от държавите-членки или от независими сертифициращи органи.
Член 109
Проверки на място на мерки на оперативни програми
1. Чрез проверки на място относно мерките на оперативни програми държавите-членки проверяват по-специално следното:
а)
изпълнението на съдържащите се в оперативната програма действия;
б)
дали изпълнението или възнамеряваното изпълнение на действието съответства на описаната в оперативната програма цел във вида, в който е одобрена;
в)
за достатъчно на брой точки разходи дали естеството и графика на релевантните разходи съответстват на общностните разпоредби и на одобрените спецификации;
г)
дали направените разходите могат да бъдат подкрепени от счетоводни или други документи; и
д)
стойността на търгуваната продукция.
2. Стойността на търгуваната продукция се проверява въз основа на данните от счетоводната система, приложима съгласно националното право.
За тази цел държавите-членки могат да решат, че декларацията за стойността на търгуваната продукция се удостоверява по същия начин като счетоводните данни, изисквани съгласно националното право.
Проверката на декларацията за стойността на търгуваната продукция може да бъде извършена преди представяне на съответното заявление за помощ.
3. Освен при извънредни обстоятелства проверката на място включва посещение на действието или, ако действието е неосезаемо, на насърчаващото действие. По-конкретно при действия в индивидуални стопанства, обхванати от извадката по член 108, параграф 2, се извършва поне едно посещение, за да се провери изпълнението им.
Въпреки това държавите-членки могат да решат да не извършват тези посещения за по-малки операции или, ако считат, че рискът условията за получаване на помощта да не са изпълнени е малък или че операцията не е била реално извършена. Това решение и неговата обосновка се регистрират.
4. Проверката на място обхваща всички ангажименти и задължения на организацията на производители или членовете ѝ, които могат да бъдат проверени по времето на посещението.
5. Само проверки, които отговарят на всички изисквания в настоящия член, могат да бъдат считани за изпълнение на нивата на проверка, посочени в член 108, параграф 2.
Член 110
Проверки на първо ниво на операции по изтегляне от пазара
1. Държавите-членки извършват проверки на първо ниво на операции по изтегляне от пазара на всяка организация на производители, която включва проверка на документите и самоличността, както и физическа проверка, когато е уместно чрез вземане на проба, на теглото на изтеглените от пазара продукти и проверка на съответствието с правилата в член 77 съгласно процедурите, определени в дял II, глава II. Проверката се извършва след получаване на известието, посочено в член 79, параграф 1, в рамките на сроковете, определени в член 79, параграф 2.
2. Проверките на първо ниво, посочени в параграф 1, обхващат 100 % от количеството на изтеглените от пазара продукти. В края на тази проверка, в присъствието на компетентните органи, изтеглените от пазара продукти, с изключение на онези, предназначени за безвъздмездно разпространение, са предмет на денатуриране или пласиране на преработвателната промишленост съгласно условията, определени от държавата-членка по член 81.
Ако обаче продуктите са предназначени за безвъздмездно разпространение, държавите-членки могат да проверят по-малък дял от онзи, определен в параграф 2 от настоящия член при условие, че той не е по-малък от 10 % от съответните количества за пазарната година. Проверката се извършва в организацията на производители и/или при получателите на продуктите. В случай че проверките разкриват значителни нередности, компетентните органи извършват допълнителни проверки.
Член 111
Проверки на второ ниво на операции по изтегляне от пазара
1. В рамката на проверките, посочени в член 108, държавите-членки извършват проверки на второ ниво.
Държавите-членки определят критериите за анализиране и оценка на риска на дадена организация на производители да извърши неправомерни операции по изтегляне на продукти от пазара. Тези критерии вземат предвид, наред с другите неща, констатациите, направени при предишни проверки на първо и второ ниво, както и дали дадена организация на производители има или няма някаква форма на процедура за осигуряване на качество. Те използват тези критерии, за да определят за всяка организация на производители минималната честота на проверките от второ ниво.
2. Проверките, предвидени в параграф 1, включват проверки на място в помещенията на организациите на производители и на лицата, получаващи изтеглените от пазара продукти, за да се гарантира, че са били спазени изискваните условия за плащане на помощи от Общността. Тези проверки включват:
а)
проверка на материалната и финансовата отчетност, които трябва да се водят и съхраняват от всички организации на производители, които извършват една или повече операции по изтегляне на продукти от пазара през въпросната пазарна година;
б)
проверка на търгуваните количества, както са декларирани в заявленията за помощ, като се проверяват по-специално материалната отчетност и финансовото счетоводство, фактурите и, когато е необходимо, тяхната истинност и съответствието на тези декларации със счетоводните данни и/или данните, свързани с плащането на данъци от въпросните организации на производители;
в)
проверки за коректното управление на счетоводството, по-специално истинността на нетните приходи, реализирани от организациите на производители, така както са декларирани в техните заявления за плащане, на пропорционалността на всякакви разходи, направени във връзка с изтегляне на продукти от пазара, вписванията в сметките по отношение на получаването от организациите на производители на подпомагане от Общността и всякакви суми, които са изплатени от организациите на членовете им, както и съответствието между тях; и
г)
проверки за предназначението на изтеглените от пазара продукти, така както са декларирани в заявленията за плащане и проверки на подходящото денатуриране, за да се гарантира, че организациите на производители и получателите са спазили разпоредбите на настоящия регламент.
3. Проверките, посочени в параграф 2, се извършват за въпросните организации на производители и получателите, свързани с тези организации. Всяка проверка включва проба, представляваща най-малко 5 % от количествата, изтеглени от пазара от организацията на производители през пазарната година.
4. Материалната и счетоводната отчетност, посочени в параграф 2, буква а), показват за всеки изтеглен продукт, преместените количества, изразени в обем, на:
а)
продукцията, доставена от членовете на организацията на производители и от членове на други организации на производители в съответствие с член 3, параграф 3, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1182/2007;
б)
продажби, извършени от организацията на производители, с разбивка по продукти, подготвени за пазара в прясно състояние и други типове продукти, включително суровините за преработка; и
в)
изтеглени от пазара продукти.
5. Проверките за предназначението на продуктите, посочени в параграф 4, буква в), включват по-специално:
а)
проверка чрез изследване на отчетността, която трябва да бъде водена и съхранявана от получателите и, при необходимост, проверка дали тази отчетност съответства на отчетността, изисквана съгласно националното законодателство; и
б)
проверки за съответствие със съответните екологични изисквания;
6. Когато проверките от второ ниво разкриват значителни нередности, компетентните органи извършват по-подробни проверки от второ ниво за въпросната пазарна година и увеличават честотата на проверките от второ ниво на съответните организации на производители или техните асоциации през следващата пазарна година.
Член 112
Бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране
1. Преди да се извърши дадена операция по бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, държавите-членки проверяват чрез проверка на място дали въпросните продукти не са увредени и дали парцелът е добре поддържан. След период на бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени държавата-членка проверява дали реколтата във въпросната площ е напълно събрана и дали продукцията от реколтата е денатурирана.
След края на периода за събиране на реколтата държавите-членки проверяват надеждността на анализа, базиран на очакваната пазарна ситуация, посочена в член 86, параграф 2. Те анализират също така и всякакви разлики между очакваната пазарна ситуация и реалната пазарна ситуация.
2. Преди да се извърши дадена операция по небране, държавите-членки проверяват чрез проверка на място дали дадената площ е била добре поддържана, дали не е имало частично събиране на реколта, дали продуктът е добре развит, дали би бил здрав, с добро качество и подходящ за предлагане на пазара.
Държавите-членки гарантират, че продукцията е денатурирана. Ако това не е възможно, те гарантират чрез посещение или посещения на място по време на периода на събирането на реколтата, че реколта няма да бъде събирана.
3. Параграфи 1, 2, 3 и 6 от член 111 се прилагат mutatis mutandis.
Член 113
Проверки преди одобряване на план за признаване на групи производители
1. Преди да одобрят план за признаване на група производители съгласно член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 държавите-членки провеждат проверка на място на юридическото лице или ясно обособената част от юридическо лице.
2. Държавата-членка проверява чрез всички подходящи средства, включително чрез проверка на място:
а)
точността на информацията, представена в плана за признаване;
б)
търговската последователност и качествата на плана от техническа гледна точка, обосноваността на предвижданията в инвестиционния план и планирането на изпълнението му;
в)
приемливостта на действията и приемливостта и логичността на предложените разходи; и
г)
съответствието на операциите, за които се иска подпомагане, с приложимите национални и общностни правила по отношение на, и по-специално с правилата за обществените поръчки, държавната помощ и други уместни задължителни стандарти, установени от националното законодателство или установени в националната рамка или националната стратегия.
Член 114
Проверки на заявления за помощ на групи производители
1. Преди отпускане на помощ държавите-членки извършват административни проверки на всички заявления за помощ, подадени от групи производители, както и проверки на място чрез вземане на проби.
2. След подаването на заявлението за помощ, посочено в член 47, държавите-членки извършват проверки на място на групи производители, за да гарантират спазването на условията за отпускане на помощ за въпросната година.
Тези проверки се отнасят по-специално до:
а)
спазването на критериите за признаване за въпросната година; и
б)
стойността на търгуваната продукция, както и изпълнението на мерките, съдържащи се в плана за признаване и направените разходи.
3. Проверките, посочени в параграф 2, засягат значителна извадка от заявления всяка година. Извадката представлява поне 30 % от общия размер на помощта.
Всички групи производители се проверяват поне веднъж на всеки пет години.
4. Членове 107 и 109 се прилагат mutatis mutandis.
Член 115
Транснационални организации на производители и транснационални асоциации на организации на производители
1. Държавата-членка, в която се намира седалището на транснационална организация на производители или транснационална асоциация на организации на производители, носи пълната отговорност за организирането на проверките на тази организация или асоциация и прилага санкции, когато е необходимо.
2. Другите държави-членки, от които се изисква да предоставят административно сътрудничество, посочено в член 30, параграф 2, буква в) и член 37, параграф 2, буква в), извършват такива административни проверки и проверки на място, както се изисква от посочената в параграф 1 от настоящия член държава-членка и докладват резултатите на тях. Те спазват всички крайни срокове, определени от държавата-членка, посочена в параграф 1.
3. Правилата, приложими в посочената в параграф 1 държава-членка, се прилагат във връзка с организацията на производителите и оперативната програма и оперативния фонд. Въпреки това по отношение на екологични, фитосанитарни въпроси, и във връзка с пласирането на изтеглени от пазара продукти, се прилагат правилата на държавата-членка, в която се извършва производството.
Раздел 3
Санкции
Член 116
Неспазване на критериите за признаване
1. Държавите-членки оттеглят признаването на организация на производители, ако е допуснато сериозно неспазване на критериите за признаване, което се дължи на факта, че организацията на производители е действала преднамерено или е допуснала груба небрежност.
Държавите-членки по-специално оттеглят признаването на организацията на производители, ако неспазването на критериите за признаване засяга:
а)
нарушаване на изискванията на членове 23 и 25 и член 28, параграфи 1 и 2 или член 33, или
б)
положение, при което стойността на търгуваната продукция намалее през две последователни години под границата, определена от държавата-членка съгласно член 4, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1182/2007.
Оттеглянето на признаването съгласно настоящия параграф влиза в сила от датата, на която не са били изпълнени условията за признаване, като се взема предвид приложимото хоризонтално законодателство на национално ниво по отношение на ограничителните периоди.
2. Когато параграф 1 не се прилага, държавите-членки временно преустановяват признаването на организация на производители, ако е допуснатото нарушение на критериите за признаване е сериозно, но само временно.
По време на временното преустановяване не се изплаща никаква помощ. Временното преустановяване влиза в сила на датата, на която е била извършена проверката, и приключва в деня, в който проверката покаже, че въпросните критерии са били изпълнени.
Срокът на временно преустановяване не надвишава 12 месеца. Ако се окаже впоследствие, че въпросните критерии не са изпълнени след 12 месеца, признаването се оттегля.
Държавите-членки могат да извършват плащания след крайния срок, определен в член 71, когато това е необходимо за прилагането на настоящия параграф.
3. В други случаи на неспазване на критериите за признаване, когато параграфи 1 и 2 не се прилагат, държавите-членки изпращат предупредително писмо с коригиращите мерки, които следва да бъдат взети. Държавите-членки могат да отложат плащането на помощта, докато не бъдат взети коригиращи мерки.
Ако не бъдат взети коригиращи мерки в рамките на 12-месечен период, това се счита за сериозно неспазване на критериите и следователно се прилага параграф 2.
Член 117
Измами
1. Без да се засягат наказанията съгласно общностното и националното законодателство, държавите-членки отнемат признаването на организация на производители, асоциация на организации на производители или група производители, ако се открие, че тя е извършила измама по отношение на помощта, обхваната от Регламент (ЕО) № 1182/2007.
2. Държавите-членки могат временно да преустановят признаването на организация на производители, асоциация на организации на производители или група производители или да прекратят плащанията към такива органи, ако последните са заподозрени в извършване на измама по отношение на помощта, обхваната от Регламент (ЕО) № 1182/2007.
Член 118
Групи производители
1. Държавите-членки прилагат, mutatis mutandis, определените в член 116 и/или член 119 санкции към плановете за признаване.
2. В допълнение към параграф 1, ако след края на периода, определен от държавата-членка съгласно член 51, параграф 4, групата производители не е призната като организация на производители, държавата-членка възстановява:
а)
100 % от помощта, изплатена на групата производители, ако неполучаването на признаване се е дължало на групата производители в резултат на предумишлени действия или груба небрежност; и
б)
50 % от помощта, изплатена на групата производители във всички останали случаи.
Член 119
Оперативна програма
1. Плащанията се изчисляват въз основа на това, което е счетено за приемливо.
2. Държавата-членка разглежда заявлението за помощ, получено от получателя, и установява сумите, които отговарят на условията за подпомагане. Тя установява:
а)
платимата сума на получателя, основана само на заявлението;
б)
платимата сума на получателя след разглеждане на приемливостта на заявлението.
3. Ако установената съгласно параграф 2, буква а) сума превишава сумата, установена съгласно параграф 2, буква б) с повече от 3 %, се прилага намаление на реално платимата сума на получателя. Намалението се равнява на разликата между сумите, изчислени в букви а) и б) от параграф 2.
Въпреки това намаление не се прилага, ако организацията на производители или групата производители може да демонстрира, че не е отговорна за включването на неприемливата сума.
4. Параграфи 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis за неприемливите разходи, идентифицирани по време на проверките на място.
5. Ако стойността на търгуваната продукция е декларирана и проверена преди заявлението за помощ, се прилага намаление към стойността на търгуваната продукция, използвана при изчисляването на сумите в съответствие с параграфи 2 и 3.
6. Ако се открие, че получателят е подал преднамерено фалшива декларация, въпросната операция се изключва от подпомагане в оперативната програма или плана за признаване и всякакви платени дотогава суми за тази операция се възстановяват. Освен това получателят се изключва за тази операция от получаването на подпомагане в рамките на въпросната оперативна програма през следващата година.
Член 120
Санкции след проверки на първо ниво за операции по изтегляне от пазара
Ако след проверката, посочена в член 110, се открият нередности по отношение на стандартите за предлагане на пазара или минималните изисквания, посочени в член 77, се изисква получателят:
а)
да заплати размера на обезщетението, изчислен на основата на количествата изтеглени от пазара продукти, които не съответстват на стандартите или на минималните изисквания, ако тези количества са по-малко от 10 % от количествата, които са съобщени съгласно член 79 за въпросната операция по изтегляне от пазара;
б)
да заплати глоба в двоен размер на това обезщетение, ако тези количества са между 10 % и 25 % от съобщените количества; или
в)
да заплати глоба върху размера на обезщетението за целия период, съобщен съгласно член 79, през който тези количества превишават 25 % от съобщеното количество.
Член 121
Други санкции, приложими към организации на производители по отношение на операции по изтегляне от пазара
1. Посочените в член 119 санкции обхващат помощта, за която е кандидатствано по отношение на операции по изтегляне като интегрирани части от разходите за оперативна програма.
2. Разходите за операция по изтегляне се считат за неприемливи, ако продуктите, които не са били пуснати за продажба, не са били реализирани съгласно член 81, параграф 1, или ако изтеглянето или предназначението на продуктите е оказало отрицателно въздействие върху околната среда, или някакви отрицателни фитосанитарни последици в нарушение на разпоредбите на член 81, параграф 1.
Член 122
Санкции, приложими към получателите на изтеглени от пазара продукти
Когато по време на проверките, извършени в съответствие с членове 110 и 111, се открият нередности, за които са отговорни получателите на изтеглените от пазара продукти, се прилагат следните санкции:
а)
получателите престават да отговарят на условията за получаване на изтеглени продукти, и
б)
получателите на изтеглени от пазара продукти се задължават да възстановят стойността на продуктите, които са получили, плюс разходите, свързани със сортирането и пакетирането и получените транспортни разходи в съответствие с правилата, определени от държавите-членки. В такъв случай организацията на производители възстановява средствата от Общността.
Санкцията, предвидена в буква а), влиза в сила незабавно и продължава най-малко една пазарна година, като може да бъде продължена още в зависимост от сериозността на констатираната нередност.
Член 123
Бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране
1. Що се отнася до брането на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, ако се открие, че организацията на производители не е изпълнила задълженията си, то тя заплаща като глоба размера на обезщетението по отношение на площите, за които задължението не е било спазено. Неизпълнение на задълженията включва случаи, при които:
а)
държавата-членка открие, по време на проверката, посочена в член 112, параграф 1, втора алинея, че мярката за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, не е обоснована на базата на анализ на очакваната пазарна ситуация по същото време;
б)
обявената площ за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, не отговаря на условията за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени; или
в)
от площта не е събрана цялата реколта или продукцията не е денатурирана.
2. Що се отнася до небрането, ако се установи, че организацията на производители не е изпълнила задълженията си, организацията на производители плаща като глоба размера на обезщетението по отношение на площите, за които задължението не е било спазено. Неизпълнение на задълженията включва случаи, при които:
а)
обявената за небране площ не отговаря на условията за небране;
б)
въпреки всичко е била събрана реколта или частична реколта, или
в)
имало е отрицателно въздействие върху околната среда или каквито и да е отрицателни фитосанитарни последици, за които е отговорна организацията на производители.
3. Глобите по параграфи 1 и 2 се прилагат едновременно с намаляване на плащанията съгласно член 119.
Член 124
Предотвратяване на проверка на място
Заявлението за помощ се отхвърля за въпросната част от разходите, ако организацията на производители, членът или съответният представител попречат на извършването на проверка на място.
Член 125
Възстановяване на помощ
Неправомерно платената помощ се възстановява с лихви от организациите на производители, асоциации на организации на производители, групи производители или други засегнати оператори. Правилата, определени в член 73 от Регламент (ЕО) № 796/2004 (31), се прилагат mutatis mutandis.
Налагането на административни санкции и възстановяване на неправомерно изплатени суми съгласно настоящия раздел, не засягат съобщаването на нередности на Комисията съгласно Регламент № 1848/2006 на Комисията (32).
Раздел 4
Мониторинг и оценка на оперативните програми и националните стратегии
Член 126
Общ набор от показатели за постигнатите резултати
1. Както националните стратегии, така и оперативните програми подлежат на мониторинг и оценка, предназначени да оценят постигнатия напредък към осъществяването на целите, определени в оперативните програми, както и ефикасността и ефективността във връзка с тези цели.
2. Напредъкът, ефикасността и ефективността се оценяват посредством общ набор от показатели за постигнатите резултати спрямо изходното положение, както и показатели за финансовото изпълнение, осъществените дейности и въздействието на изпълнените оперативни програми.
3. Общият набор от показатели за постигнатите резултати са описани в приложение XIV към настоящия регламент.
4. Когато дадена държава-членка счете за необходимо, националната стратегия посочва ограничен набор от допълнителни показатели, специфични за тази стратегия, които да отразяват националните и/или регионалните нужди, условия и цели, специфични за изпълнените от организациите на производители оперативни програми. Когато е възможно се включват допълнителни показатели относно екологичните цели, които не се обхващат от общите показатели за постигнатите резултати.
Член 127
Процедури за мониторинг и оценка във връзка с оперативни програми
1. Организациите на производители осигуряват мониторинга и оценката на своите оперативни програми чрез използване на съответни показатели от общия набор от показатели за постигнатите резултати, посочен в член 126, и, когато е уместно, на допълнителните показатели, посочени в националната стратегия.
За тази цел те изготвят система за събиране, регистриране и поддържане на информацията, полезна за съчетаването на тези показатели.
2. Мониторингът е насочен към оценяване на постигнатия напредък към специфичните цели, които са били определени за оперативната програма. Той се извършва чрез финансови показатели и показатели за продуктивността и резултатите. Резултатите от извършения мониторинг са насочени към:
а)
проверката на качеството на изпълнението на програмата;
б)
идентифицирането на необходимостта от корекции или преглед на оперативната програма, насочени към постигането на целите, определени за програмата, или за подобряването на управлението на програмата, включително финансовото управление;
в)
приноса за изпълнението на изискванията за докладването относно изпълнението на оперативната програма.
Информацията относно резултатите от дейностите по мониторинга се включва във всеки годишен отчет, както е посочено в член 98, параграф 1, който организацията на производители трябва да предаде на националния орган, отговарящ за управлението на националната стратегия.
3. Оценката се изготвя под формата на отделен средносрочен отчет за оценка.
Средносрочната оценка, която може да бъде извършена с помощта на специализиран консултативен орган, е насочена към разглеждането на степента на използването на финансовите ресурси, ефикасността и ефективността на оперативната програма, и оценяването на постигнатия напредък във връзка с цялостните цели на програмата. За тази цел се използват общите базови показатели, показателите, свързани с резултатите и, където е уместно, въздействията.
Когато е уместно, средносрочната оценка включва качествена оценка на резултатите и на въздействието на екологичните действия, насочени към:
а)
предотвратяване на ерозията на почвата;
б)
намаляване на използването/по-добра употреба на препарати за растителна защита;
в)
защита на местообитанията и на биоразнообразието; или
г)
съхраняване на ландшафта.
Резултатите от извършения мониторинг се използват за:
а)
подобряване на качеството на оперативните програми, управлявани от организацията на производители;
б)
идентифицирането на всякаква нужда за съществена промяна на оперативната програма;
в)
принос за изпълнението на изискванията за докладване относно изпълнението на оперативните програми; и
г)
изваждането на поуки, полезни за подобряването на качеството, ефикасността и ефективността на бъдещите оперативни програми, управлявани от организацията на производители.
Средносрочната оценка се извършва по време на изпълнението на оперативната програма, в такъв срок че да даде възможност резултатите от оценката да бъдат взети предвид при подготовката на следващата оперативна програма.
Отчетът от средносрочната оценка се прилага към съответния годишен отчет, посочен в член 98, параграф 1.
Член 128
Процедури за мониторинг и оценка във връзка с националната стратегия
1. Мониторингът и оценката на националната стратегия се извършват чрез използване на подходящите показатели от общия набор от показатели за постигнатите резултати, посочени в член 126, и когато е уместно, допълнителни показатели, посочени в националната стратегия.
2. Държавите-членки изготвят система за събиране, регистриране и поддържане на информацията в подходяща компютъризирана форма за целите на съчетаването на показателите, посочени в член 126. За тази цел те добавят информацията, предадена от организацията на производителите във връзка с мониторинга и оценката на техните оперативни програми.
3. Мониторингът е текущ и насочен към оценяване на постигнатия напредък към цели, определени за оперативните програми. Той се извършва чрез финансови показатели и показатели за продуктивността и резултатите. За тази цел се използва информацията, предоставена в годишния доклад за напредък, предаден от организацията на производители относно мониторинга на техните оперативни програми. Резултатите от извършения мониторинг се използват за:
а)
проверка на качеството на изпълнение на оперативните програми;
б)
идентифициране на необходимостта от корекции или преглед на националната стратегия, насочени към постигане на целите, определени за стратегията, или за подобряване на управлението на стратегията, включително финансовото управление на оперативните програми; и
в)
принос към изпълнението на изискванията за докладване относно изпълнението на националната стратегия.
4. Оценката е насочена към оценяване на постигнатия напредък за осъществяване на цялостните цели на стратегията. Тя се извършва чрез базовите показателите, показателите за резултати, и, където е уместно, показатели за въздействие. За тази цел се използват резултатите от мониторинга и средносрочната оценка на оперативните програми, както е посочено в годишните доклади за напредък, предадени от организациите на производители. Резултатите от извършената оценка се използват за:
а)
подобряване качеството на стратегията;
б)
идентифицирането на всякаква нужда за съществена промяна на стратегията; и
в)
принос към изпълнението на изискванията за докладване относно изпълнението на националната стратегия.
Оценката включва извършване на отделни оценки през 2012 г., но в подходящия срок, за да бъдат включен техните резултати в отделен отчет за оценка, който се прилага в същата година към годишния национален отчет, посочен в член 99, параграф 3. Отчетът разглежда степента на използване на финансовите ресурси, ефикасността и ефективността на изпълнение на оперативните програми и оценява ефектите и въздействието на тези програми във връзка с целите и заложените резултати, определени от стратегията, и, където е уместно, други цели, определени в член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1182/2007. Цели да се извадят полезни поуки за подобряване на качеството на бъдещите национални стратегии, и по-специално да се идентифицират възможните недостатъци при определянето на целите, заложените резултати и мерките, отговарящи на условията за подпомагане или нуждите за определянето на нови инструменти.
ГЛАВА VI
Разширяване на обхвата на правилата за производители от икономическа област
Член 129
Нотификация на списък с икономически области
Нотификацията, предвидена в член 14, параграф 2, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1182/2007 на списъка с икономическите области, включва всички необходими данни, за да се прецени дали са изпълнени условията, определени в член 14, параграф 2, първа алинея от посочения регламент.
Член 130
Нотификация на задължителни правила; представителност
1. Когато държава-членка нотифицира правилата, които е направила задължителни за даден продукт и икономическа област съгласно член 15 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, в същото време тя информира Комисията за:
а)
организацията на производители или асоциацията от организации, които са поискали разширяване на правилата;
б)
броя на производителите, които принадлежат към тази организация или асоциация и общия брой на производителите в съответната икономическа област; такава информация се дава във връзка със съществуващото положение към момента на подаване на заявлението за разширяване;
в)
общата продукция на икономическата област и продукцията, реализирана от организацията на производители или асоциацията по време на последната пазарна година, за която има налични данни;
г)
датата, от която правилата, които трябва да се разширят, се прилагат от съответната организация на производители или асоциация; и
д)
датата, от която разширяването влиза в сила и продължителността на прилагане на разширяването.
2. За определяне на представителността по смисъла на член 14, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 държавите-членки определят правилата за изключване на:
а)
производители, чиято продукция е предназначена основно за директна продажба на потребители в стопанството или в производствената област;
б)
директни продажби, както е посочено в буква а);
в)
продукция, предназначена за преработка, както е посочено в член 14, параграф 4, буква б) от Регламент (ЕО) № 1182/2007, с изключение на случаите, когато въпросните правила се прилагат изцяло или отчасти за такава продукция.
Член 131
Финансови вноски
Когато държава-членка вземе решение съгласно член 17 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, че производители, които не принадлежат към организации на производители, дължат финансови вноски, тя изпраща на Комисията необходимата информация, за да се направи преценка на изпълнението на условията, определени в този член. Такава информация включва по-конкретно основата, върху която е изчислена вноската и нейният единичен размер, получателя или получателите и естеството на различните разходи, посочени в букви а) и б) от член 21.
Член 132
Разширяване извън пазарната година
Когато се вземе решение за прилагане на разширяването за период, надвишаващ една пазарна година, държавите-членки проверяват по отношение на всяка пазарна година дали условията относно представителността, определени в член 14, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, продължават да се спазват за периода на прилагане на разширяването. Ако установят, че условията вече не се спазват, те незабавно отменят разширяването от началото на следващата пазарна година. Те незабавно информират Комисията за всяка отмяна, която обявява публично тази информация чрез средства, които сметне за подходящи.
Член 133
Продукция, продавана от мястото на производството; купувачи
1. В случаите когато производители, непринадлежащи към организация на производители, продават своята продукция на мястото на производство, купувачът, с оглед спазването на правилата, посочени в точка 1, буква д), точка 1, буква е) и в точка 3 от приложение I към Регламент (ЕО) № 1182/2007, се счита за производител на тази продукция.
2. Съответната държава-членка може да реши, че правилата, изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 1182/2007, различни от посочените в параграф 1, могат да станат задължителни за купувача, когато последният отговаря за управлението на съответната продукция.
ДЯЛ IV
ТЪРГОВИЯ С ТРЕТИ ДЪРЖАВИ
ГЛАВА I
Лицензии за внос
Член 134
Лицензии за внос за ябълки
1. Допускането за свободно обращение на ябълки, които попадат под код по КН 0808 10 80, подлежи на представяне на лицензия за внос.
2. Регламент (ЕО) № 1291/2000 се прилага към лицензии за внос съгласно настоящия член.
3. Вносителите могат да подадат заявления за лицензии за внос пред компетентните органи на която и да е държава-членка.
Те попълват страната на произход в клетка 8 в заявленията за лицензия и обозначават думата „да“ с кръст.
4. Вносителите внасят парична гаранция със заявлението си в съответствие с дял III от Регламент (ЕИО) № 2220/85 като гарантират съответствието с ангажимента за внос по време на периода на валидност на лицензията за внос. Паричната гаранция е в размер от 15 евро на тон.
Освен в случаи на непреодолима сила, гаранцията се задържа в пълен размер или частично, ако вносът не бъде осъществен или се осъществи само частично в срока на валидност на лицензията за внос.
5. Лицензиите за внос се издават без закъснение на всеки заявител без значение мястото му на установяване в Общността.
Страната на произход се попълва в клетка 8 от лицензията за внос и думата „да“ се маркира с кръст.
6. Лицензиите за внос имат валидност от три месеца.
Лицензиите за внос са валидни само за внос с произход от посочената страна.
7. Държавите-членки докладват на Комисията, не по-късно от 12 часа на обяд (брюкселско време) в сряда всяка седмица, количествата ябълки, за които са били издадени лицензии за внос през предходната седмица, разбити на трета страна на произход.
Това съобщение се изпраща по електронната система, посочена от Комисията.
ГЛАВА II
Вносни мита и система на входни цени
Раздел 1
Система на входни цени
Член 135
Обхват и определения
1. Настоящият раздел определя правилата за прилагането на член 34 от Регламент (ЕО) № 1182/2007.
2. По смисъла на настоящия раздел:
а)
„партида“ означава стоките, представени с декларация за допускане за свободно обращение, обхващаща единствено стоките от един и същ произход, които попадат под един единствен код по Комбинираната номенклатура; и
б)
„вносител“ означава деклараторът по смисъла на член 4, параграф 18 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 (33).
Член 136
Отчитане на цени
1. За всеки продукт и за периодите, изложени в част А от приложение ХV, за всеки пазарен ден и за всеки произход държавите-членки съобщават на Комисията до 12 часа на обяд (брюкселско време) най-късно на следващия работен ден:
а)
средните представителни цени на продуктите, внесени от трети страни и продавани на представителни пазари за вносни стоки, посочени в член 137, параграф 1, както и регистрирани на други пазари значими цени за големи количества от внесените продукти, или, ако липсват цени за представителните пазари на вносни стоки, значимите цени за внесени стоки, регистрирани на други пазари; и
б)
общите количества, отнасящи се за цените, посочени в буква а).
Когато общите количества, посочени в буква б), са по-малки от един тон, съответните цени не се съобщават на Комисията.
2. Цените, посочени в параграф 1, буква а), се регистрират:
а)
за всеки от описаните в част A на приложение XV продукти,
б)
за всички налични разновидности и размери, и
в)
на стадий вносител/продавач на едро или на стадий продавач на едро/продавач на дребно, ако липсват цени на стадий вносител/продавач на едро.
Тези цени се намаляват със следните суми:
а)
търговска отстъпка 15 % за търговските центрове в Лондон, Милано и Рюнжи и 8 % за останалите търговски центрове, и
б)
транспортни разходи и застраховка на митническата територия на Общността.
Държавите-членки могат да определят фиксирани суми за намаляване по отношение на транспортните разходи и застраховката по втора алинея. Тези фиксирани суми и начините за изчисляването им се съобщават незабавно на Комисията.
3. Цените, регистрирани в съответствие с параграф 2, ако са установени на стадий продавач на едро/продавач на дребно, се намаляват първо със сума, равна на 9 %, за да се отчете търговската печалба на продавача на едро, и после със сума, равна на 0,7245 евро за 100 килограма, за да се отчетат разходите за обработка на товара и данъците и таксите на пазара.
4. За представителни се считат следните цени:
а)
цените за продукти от клас I, при условие че количествата в този клас възлизат на поне 50 % от общите предлагани на пазара количества;
б)
цените за продукти от клас I, плюс - ако продуктите в този клас са по-малко от 50 % от общите количества - цените, така както са установени за продукти от клас II за количества, позволяващи да се покрият 50 % от общите предлагани на пазара количества;
в)
цените, така както са установени за продукти от клас II, ако липсват продукти от клас I, освен ако не се вземе решение за тях да се прилага корекционен коефициент, в случай че в резултат на производствените условия за продукти с въпросния произход тези продукти не се продават нормално и традиционно в клас I поради техните качествени характеристики.
Корекционният коефициент, посочен в първа алинея, буква в), се прилага за цените след приспадане на сумите, посочени в параграф 2.
Член 137
Представителни пазари
Държавите-членки уведомяват Комисията за обичайните пазарни дни за пазарите, изброени в приложение XVI, които се смятат за представителни пазари.
Член 138
Фиксирани стойности при внос
1. За всеки продукт и за периодите, изложени в част А на приложение ХV, Комисията определя за всеки работен ден и за всеки произход фиксирана стойност при вноса, равна на среднопретеглената стойност от представителните цени, посочени в член 136, минус фиксираната сума от 5 евро/100 kg и адвалорните мита.
2. Ако за продуктите и за периодите на прилагане, изброени в част А от приложение ХV, в съответствие с настоящия раздел, бъде установена фиксирана стойност при вноса, не се прилага единичната стойност, посочена в 152, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (34). Тя се заменя от фиксираната стойност при вноса, посочена в параграф 1.
3. Ако липсва фиксирана стойност при внос, която е в сила за определен продукт и определен произход, прилага се средната стойност на фиксираните стойности при вноса, които са в сила за този продукт.
4. За периода на прилагане, определен в част А от приложение ХV, фиксираните стойности при вноса остават в сила, докато не бъдат променени. Въпреки това те престават да се прилагат, когато на Комисията не е съобщена никаква средна представителна цена за седем последователни пазарни дни.
Когато съгласно първа алинея за даден продукт не е в сила никаква фиксирана стойност при вноса, приложимата фиксирана стойност при вноса за този продукт е равна на последната средна стойност от фиксираните стойности при вноса.
5. Чрез дерогация от параграф 1, когато не е било възможно да се изчисли фиксирана стойност при внос, не се прилага фиксирана стойност при внос от първия ден от периодите за прилагане, определени в част А от приложение ХV.
6. Представителните цени в евро се конвертират като се използва представителният търговски курс, изчислен за въпросния ден.
7. Фиксираните стойности при внос в евро се обявяват публично от Комисията чрез методи, които тя сметне за подходящи.
Член 139
Основа за входни цени
1. Входната цена, въз основа на която продуктите, фигуриращи в част А на приложение ХV, са класирани в митническата тарифа на Европейските общности, е равна на, по избор на вносителя:
а)
цената FOB на продуктите в тяхната страна на произход, плюс разходите за застраховка и транспортните разходи до границите на митническата територия на Общността, ако тази цена и тези разходи са известни към момента при изготвяне на декларацията за допускане на продуктите за свободно обращение. Ако посочените по-горе цени надвишават с повече от 8 % фиксираната стойност, която е в сила за въпросния продукт по време на приемането на декларацията за допускане за свободно обращение, вносителят трябва да предостави гаранцията, посочена в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93. За тази цел сумата на вносните мита, на които биха подлежали на облагане стоките е сумата на митата, които вносителят би платил, ако класирането е било извършено въз основа на въпросната фиксирана стойност; или
б)
митническата стойност, изчислена в съответствие с член 30, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2913/92, приложена само за въпросните внасяни продукти. В този случай приспадането на митата се извършва при условията, предвидени в член 138, параграф 1. В този случай вносителят депозира гаранцията, посочена в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, равна на сумата на митото, което би подлежало на плащане, ако класирането на продуктите е извършено въз основа на фиксираната стойност при внос, приложима за въпросната партида; или
в)
фиксираната стойност при внос, изчислена съгласно член 138 от настоящия регламент.
2. Входната цена, въз основа на която продуктите, фигуриращи в част Б от приложение ХV, са класирани в митническата тарифа на Европейските общности, трябва да бъде равна на, по избор на вносителя:
а)
на цената FOB на продуктите в тяхната страна на произход, плюс разходите за застраховка и транспортните разходи до границите на митническата територия на Общността, доколкото тази цена и тези разходи са известни при изготвянето на митническата декларация. В случай че митническите органи преценят, че се изисква гаранция съгласно член 248 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, вносителят трябва да депозира гаранция, равна на максималната стойност на прилаганите за въпросния продукт мита; или
б)
на митническата стойност, изчислена в съответствие с член 30, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2913/92, приложена само за въпросните внасяни продукти. В този случай приспадането на митата се извършва при условията, предвидени в член 138, параграф 1. В този случай вносителят трябва да депозира гаранцията, посочена в член 248 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, равна на максималната стойност на прилаганите за въпросния продукт мита.
3. Когато входната цена е изчислена на основата на FOB цената на продуктите в страната на произход, митническата стойност се изчислява на основата на съответната продажба на тази цена.
Когато входната цена е изчислена съгласно една от процедурите, предвидени в параграф 1, букви б) или в) или параграф 2, буква б), митническата стойност се изчислява на същата основа, както входната цена.
4. Вносителят разполага с един месец от продажбата на въпросните продукти, в срок от четири месеца след датата на приемане на декларацията за допускане за свободно обращение, да докаже, че партидата е пласирана при условия, потвърждаващи коректността на цените, посочени в параграф 1, буква а), втора алинея или параграф 2, буква а), или да определи митническата стойност, посочена в параграф 1, буква б) и параграф 2, буква а). Неспазването на един от тези крайни срокове води до загуба на депозираната гаранция, без това да засяга прилагането на параграф 5.
Депозираната гаранция се освобождава, доколкото е осигурено доказателство за условията при пласирането по удовлетворителен за митническите органи начин.
В противен случай гаранцията се задържа като плащане на вносните мита.
5. Срокът от четири месеца, посочен в параграф 4, може да бъде удължен от компетентните органи с най-много три месеца по искане на вносителя, което трябва да бъде надлежно обосновано.
6. Ако при проверка компетентните органи установят, че изискванията на настоящия член не са спазени, те възстановяват дължимото мито по член 220 от Регламент (ЕИО) № 2913/92. Размерът на подлежащото на възстановяване мито или частта от него, която следва да се възстанови, включва лихва от датата, на която стоката е била допусната за свободно обращение до датата на възстановяване. Размерът на лихвата е равен на размера на лихвата, който е в сила за операциите по възстановяване съгласно националното законодателство.
Раздел 2
Допълнителни вносни мита
Член 140
Обхват и определения
1. Върху продуктите и през периодите, фигуриращи в приложение XVII, могат да бъдат приложени допълнителни вносни мита, посочени в член 35, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, наричани по-долу „допълнителни мита“, при условията, предвидени в настоящия раздел.
2. Праговите нива на допълнителните мита фигурират в приложение XVII.
Член 141
Отчитане на обеми
1. За всеки от продуктите, описани в приложение XVII, и по време на посочените периоди, държавите-членки съобщават на Комисията подробностите за обемите, допуснати за обращение чрез използване на метода за наблюдение на преференциалния внос, определен в член 308, буква г) от Регламент (ЕИО) № 2454/93.
Това съобщение се изпраща не по-късно от 12 часа на обяд, брюкселско време, всяка сряда за обемите, допуснати за обращение през предходната седмица.
2. Декларациите за допускане за свободно обращение на продуктите, обхванати от настоящия раздел, които митническите органи могат да приемат по искане на подателя на декларацията, при които липсват някои от данните, посочени в приложение 37 към Регламент (ЕИО) № 2454/93, трябва да съдържат освен данните, посочени в член 254 от цитирания регламент, и данни за нетната маса в kg на въпросните продукти.
Когато за допускане за свободно обращение на продуктите, обхванати от настоящия раздел се използва процедурата за опростено деклариране, предвидена в член 260 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, опростените декларации съдържат освен другите изисквани данни и данни за нетната маса в kg на въпросните продукти.
Когато за допускане за свободно обращение на продуктите, обхванати от настоящия раздел се използва процедурата за местно оформяне, посочена в член 263 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, уведомяването на митническите органи, предвидено в член 266, параграф 1 от посочения регламент, съдържа всички необходими данни за идентифицирането на стоките, а също и данни за нетната маса в kg на въпросните продукти.
Член 266, параграф 2, буква б) не се прилага при вноса на продукти, обхванати от настоящия раздел.
Член 142
Налагане на допълнително мито
1. Ако се установи, че за един от продуктите и за един от периодите, посочени в приложение XVII, допуснатото за обращение количество надвишава съответстващия прагов обем, Комисията налага допълнително мито, освен ако няма вероятност вносът да наруши общностния пазар или ако последиците биха били несъразмерни с поставената цел.
2. Допълнителното мито се налага за допуснатите за свободно обращение количества след датата на прилагане на това мито, при условие че:
а)
тяхното тарифно класиране, определено в съответствие с член 139, води до прилагане на най-високите специфични мита, приложими към вноса с въпросния произход;
б)
вносът е осъществен в рамките на периода на прилагане на допълнителното мито.
Член 143
Размер на допълнителното мито
Допълнителното мито, наложено по силата на член 142, е една трета от приложимото мито за продукта, определено в съответствие с Общата митническа тарифа.
Въпреки това за внос, ползващ тарифни преференции като адвалорно мито, допълнителното мито е една трета от специфичното мито за продукта, доколкото член 142, параграф 2 е приложим.
Член 144
Освобождаване от допълнителното мито
1. Следните стоки са освободени от допълнително мито:
а)
стоки, внесени в рамките на тарифните квоти, включени в приложение VII към Комбинираната номенклатура;
б)
стоки на път към Общността, посочени в параграф 2.
2. За стоки на път към Общността се считат стоки, които:
а)
са напуснали страната на произход преди решението, което налага допълнително мито, и
б)
са транспортирани с транспортен документ, който е валиден от мястото на натоварване в страната на произход до мястото на разтоварване в Общността, изготвен преди налагането на допълнително мито.
3. Заинтересованите страни представят удовлетворителни за митническите органи доказателства, че са изпълнени изискванията по параграф 2.
Въпреки това тези органи могат да приемат, че стоките са напуснали тяхната страна по произход преди датата на налагане на допълнително мито, ако бъде представен един от следните документи:
а)
за морски транспорт, коносамент, който удостоверява, че товаренето е извършено преди тази дата;
б)
за железопътен транспорт, товарителница, получена от железопътните органи на страната по произход преди тази дата;
в)
за автомобилен транспорт, товарителница (CMR) или друг транзитен документ, изготвен в страната на произход преди тази дата, ако са спазени условията, определени в двустранни или многостранни споразумения, сключени в контекста на общия транзит или общностния транзит,
г)
за въздушен транспорт, карго товарителница, която удостоверява, че въздушният превозвач е поел товара преди тази дата.
ДЯЛ V
ОБЩИ, ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ И РАЗПОРЕДБИ ЗА ОТМЯНА
Член 145
Проверки
Без да се засягат специфичните разпоредби на настоящия регламент или друго общностно законодателство, държавите-членки въвеждат проверки и мерки, доколкото са необходими, за да гарантират правилното прилагане на Регламент (ЕО) № 1182/2007 и на настоящия регламент. Те са ефективни, пропорционални и с възпиращ ефект, така че предоставят адекватна защита на финансовите интереси на Общността.
По-специално, те гарантират, че:
а)
всички критерии за приемливост, установени от Общността или националното законодателство, националната рамка или националната стратегия, могат да бъдат проверени;
б)
компетентните органи, отговорни за извършването на проверките, разполагат с достатъчен на брой персонал с подходящи квалификации и опит, за да извършат ефективно проверките; и
в)
предвижда се разпоредба за проверките, за да се избегнат нередовно дублирано финансиране или мерки в рамките на настоящия регламент или други общностни или национални схеми.
Член 146
Национални санкции
Без да се засягат санкциите, определени в настоящия регламент или Регламент (ЕО) № 1182/2007, държавите-членки предвиждат прилагането на санкции на национално равнище във връзка с допуснатите нередности по отношение на изискванията, определени в настоящия регламент и Регламент (ЕО) № 1182/2007, които са ефективни, пропорционални и с възпиращ ефект, така че да предоставят адекватна защита на финансовите интереси на Общността.
Член 147
Изкуствено създадени ситуации
Без да се засягат специфичните мерки, определени в настоящия регламент или в Регламент (ЕО) № 1182/2007, не се извършват никакви плащания в полза на получателите, за които е установено, че изкуствено са създали условията за получаването на такива плащания с оглед да получат облаги, в противоречие с целите на въпросната схема за подпомагане.
Член 148
Съобщения
1. Без да се засягат специфичните разпоредби на настоящия регламент, всички съобщения между държавите-членки и Комисията съгласно настоящия регламент се извършва чрез средства и под форма, определени от Комисията.
Обмен на информация, извършен чрез различни от посочените средства и посочената форма, може да се счита за неизвършен, без да се засяга параграф 3.
2. Без да се засягат специфичните разпоредби на настоящия регламент. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че са в състояние да спазят крайните срокове за обмена на информация, посочен в настоящия регламент.
3. Ако държава-членка не подаде информация, както се изисква съгласно настоящия регламент или Регламент (ЕО) № 1182/2007, или ако съобщението изглежда неправилно предвид обективните факти, с които Комисията разполага, Комисията може да прекрати част или всички месечни плащания, посочени в член 14 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 (35) на Съвета по отношение на сектора на плодовете и зеленчуците, докато информацията не бъде правилно подадена.
Член 149
Очевидни грешки
Всяка информация, искане или молба, отправена към държава-членка съгласно настоящия регламент или Регламент (ЕО) № 1182/2007, включително заявление за помощ, може да бъде коригирана по всяко време след подаването ѝ в случаи на очевидни грешки, признати от компетентния орган.
Член 150
Непреодолима сила и извънредни обстоятелства
Когато съгласно настоящия регламент или Регламент (ЕО) № 1182/2007 трябва да бъде наложена санкция или трябва да бъде оттеглена полза или признаване, санкцията не се налага, нито изтеглянето се извършва при непреодолима сила или извънредни обстоятелства по смисъла на член 40, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1782/2003.
Въпреки това случаят на непреодолима сила се съобщава на органа със съответното удовлетворително за компетентния орган доказателство в рамките на десет работни дни от датата, на която въпросното лице е било в позиция да го извърши.
Член 151
Отмяна
Регламенти (ЕО) № 3223/94, (ЕО) № 1555/96, (ЕО) № 961/1999, (ЕО) № 544/2001, (ЕО) № 1148/2001, (ЕО) № 2590/2001, (ЕО) № 1791/2002, (ЕО) № 2103/2002, (ЕО) № 48/2003, (ЕО) № 606/2003, (ЕО) № 761/2003, (ЕО) № 1432/2003, (ЕО) № 1433/2003, (ЕО) № 1943/2003, (ЕО) № 103/2004, (ЕО) № 1557/2004, (ЕО) № 179/2006, (ЕО) № 430/2006, (ЕО) № 431/2006 и (ЕО) № 1790/2006 се отменят.
Независимо от това отменените регламенти продължават да се прилагат, когато е уместно, за целите на член 55, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1182/2007.
Член 152
Преходни разпоредби
1. Независимо от член 2 от настоящия регламент, само за целите на прилагането на член 55, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1182/2007, се прилагат определенията за пазарни години за продуктите, описани в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/96, съществуващи преди влизането в сила на настоящия регламент.
2. Правилата за одобрението на всички оперативни програми, представени през 2007 г., са приложимите непосредствено преди датата на прилагане на настоящия регламент правила.
Оперативните програми, които се възползват от член 55, параграф 3, буква а) от Регламент (ЕО) № 1182/2007, могат да продължат да действат до своя край, при условие че съответстват на правилата, които са в сила преди датата на прилагане на настоящия регламент.
Чрез дерогация от членове 66 и 67 от настоящия регламент държавите-членки могат да приемат всички необходими разпоредби, за да позволят на организациите на производители да внесат изменения в оперативните си програми възможно най-скоро след влизането в сила на настоящия регламент, с цел да приложат член 55, параграф 3, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1182/2007.
3. За целите на член 55, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1182/2007 правилата относно минималните характеристики на суровината, доставена за преработка, и минималните изисквания за качество на готовите продукти остават в сила по отношение на суровината, добита на територията на държавите-членки, които използват преходното споразумение съгласно член 68, буква б) или член 143, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1782/2003, се добавят към съответните стандарти за предлагане на пазара, посочени в член 2 от Регламент (ЕО) № …/2007, които се съдържат в регламентите на Комисията, изброени в приложение VIII.
Член 153
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след датата на неговото публикуване в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2008 година.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 21 декември 2007 година.
RÈGLEMENT (CE) N o 1580/2007 DE LA COMMISSION
du 21 décembre 2007
portant modalités d'application des règlements (CE) no 2200/96, (CE) no 2201/96 et (CE) no 1182/2007 du Conseil dans le secteur des fruits et légumes
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu le règlement (CE) no 2200/96 du Conseil du 28 octobre 1996 portant organisation commune des marchés dans le secteur des fruits et légumes (1), et notamment son article 1er, paragraphe 3,
vu le règlement (CE) no 2201/96 du Conseil du 28 octobre 1996 portant organisation commune des marchés dans le secteur des produits transformés à base de fruits et légumes (2), et notamment son article 1er, paragraphe 3,
vu le règlement (CE) no 1182/2007 du Conseil du 26 septembre 2007 établissant des règles spécifiques pour le secteur des fruits et légumes, modifiant les directives 2001/112/CE et 2001/113/CE ainsi que les règlements (CEE) no 827/68, (CE) no 2200/96, (CE) no 2201/96, (CE) no 2826/2000, (CE) no 1782/2003 et (CE) no 318/2006, et abrogeant le règlement (CE) no 2202/1996 (3), et notamment son article 42,
considérant ce qui suit:
(1)
Le règlement (CE) no 1182/2007 a modifié le régime applicable au secteur des fruits et légumes établi par les règlements (CE) no 2200/96 et (CE) no 2201/96, et par le règlement (CE) no 2202/96 du Conseil du 28 octobre 1996 instituant un régime d'aide aux producteurs de certains agrumes (4).
(2)
Les modalités d'application actuelles des règles régissant le secteur des fruits et légumes figurent une multitude de règlements, dont un grand nombre ont été modifiés à plusieurs reprises. Il convient de modifier ces modalités d’application à la suite des modifications apportées au régime applicable aux fruits et légumes par le règlement (CE) no 1182/2007, et compte tenu de l’expérience acquise. Étant donné l’ampleur des modifications, il est nécessaire, par souci de clarté, d’intégrer toutes les modalités d’application dans un nouveau règlement distinct.
(3)
Il convient dès lors d’abroger les règlements suivants de la Commission:
-
règlement (CE) no 3223/94 du 21 décembre 1994 portant modalités d’application du régime à l’importation des fruits et légumes (5),
-
règlement (CE) no 1555/96 de la Commission du 30 juillet 1996 portant modalités d’application du régime relatif à l’application des droits additionnels à l’importation dans le secteur des fruits et légumes (6),
-
règlement (CE) no 961/1999 de la Commission du 6 mai 1999 arrêtant les modalités d’application relatives à l’extension des règles édictées par les organisations de producteurs de fruits et légumes (7),
-
règlement (CE) no 544/2001 de la Commission du 20 mars 2001 établissant les modalités d’application du règlement (CE) no 2200/96 du Conseil en ce qui concerne l’aide financière s’ajoutant aux fonds opérationnels (8),
-
règlement (CE) no 1148/2001 de la Commission du 12 juin 2001 concernant les contrôles de conformité avec les normes de commercialisation applicables dans le secteur des fruits et légumes frais (9),
-
Règlement (CE) no 2590/2001 de la Commission du 21 décembre 2001 portant agrément des opérations de contrôles de conformité aux normes de commercialisation applicables aux fruits et légumes frais effectuées en Suisse avant l’importation dans la Communauté européenne (10),
-
règlement (CE) no 1791/2002 de la Commission du 9 octobre 2002 portant agrément des opérations de contrôle de conformité avec les normes de commercialisation applicables aux fruits et légumes frais effectuées au Maroc avant l’importation dans la Communauté européenne (11),
-
règlement CE) no 2103/2002 de la Commission du 28 novembre 2002 portant agrément des opérations de contrôle de conformité avec les normes de commercialisation applicables aux fruits et légumes frais effectuées en Afrique du Sud avant l’importation dans la Communauté (12),
-
règlement (CE) no 48/2003 de la Commission du 10 janvier 2003 fixant les règles applicables aux mélanges de fruits et légumes frais de différentes espèces dans un même emballage de vente (13),
-
règlement (CE) no 606/2003 de la Commission du 2 avril 2003 portant agrément des opérations de contrôle de conformité avec les normes de commercialisation applicables aux fruits et légumes frais effectuées en Israël avant l’importation dans la Communauté (14),
-
règlement (CE) no 761/2003 de la Commission du 30 avril 2003 portant agrément des opérations de contrôle de conformité avec les normes de commercialisation applicables aux fruits et légumes frais effectuées en Inde avant l’importation dans la Communauté (15),
-
règlement (CE) no 1432/2003 de la Commission du 11 août 2003 portant modalités d’application du règlement (CE) no 2200/96 du Conseil en ce qui concerne la reconnaissance des organisations de producteurs et la préreconnaissance des groupements de producteurs (16),
-
règlement (CE) no 1433/2003 de la Commission du 11 août 2003 portant modalités d’application du règlement (CE) no 2200/96 du Conseil en ce qui concerne les fonds opérationnels, les programmes opérationnels et l’aide financière (17),
-
règlement (CE) no 1943/2003 de la Commission du 3 novembre 2003 portant modalités d’application du règlement (CE) no 2200/96 du Conseil en ce qui concerne les aides aux groupements de producteurs préreconnus (18),
-
règlement (CE) no 103/2004 de la Commission du 21 janvier 2004 portant modalités d’application du règlement (CE) no 2200/96 du Conseil en ce qui concerne le régime des interventions et des retraits du marché dans le secteur des fruits et légumes (19),
-
règlement (CE) no 1557/2004 de la Commission du 1er septembre 2004 portant agrément des opérations de contrôle de conformité avec les normes de commercialisation applicables à certains fruits frais effectuées en Nouvelle-Zélande avant l’importation dans la Communauté (20),
-
règlement (CE) no 179/2006 de la Commission du 1er février 2006 instaurant un régime de certificats d’importation pour les pommes originaires de pays tiers (21),
-
règlement (CE) no 430/2006 de la Commission du 15 mars 2006 portant agrément des opérations de contrôle de conformité avec les normes de commercialisation applicables aux fruits et légumes frais effectuées au Sénégal avant l’importation dans la Communauté (22),
-
règlement (CE) no 431/2006 de la Commission du 15 mars 2006 portant agrément des opérations de contrôle de conformité avec les normes de commercialisation applicables aux fruits et légumes frais effectuées au Kenya avant l’importation dans la Communauté (23),
-
règlement (CE) no 1790/2006 de la Commission du 5 décembre 2006 portant agrément des opérations de contrôle de conformité avec les normes de commercialisation applicables aux fruits et légumes frais effectuées en Turquie avant l’importation dans la Communauté (24),
(4)
Il convient d’adopter les modalités d’application du règlement (CE) no 1182/2007.
(5)
Il y a lieu de fixer des campagnes de commercialisation pour les produits à base de fruits et légumes. Étant donné qu'il n'y a plus dans le secteur de régimes d’aide qui suivent le cycle des récoltes des produits concernés, il est possible d’harmoniser toutes les campagnes de commercialisation pour qu'elles correspondent à l’année civile.
(6)
Le règlement (CE) no 1182/2007 autorise la Commission à fixer des normes de commercialisation pour les produits à base de fruits et légumes et dispose en son article 2, paragraphe 7, que les règlements existants qui prévoient ce type de normes restent applicables jusqu'à l’adoption de nouvelles normes.
(7)
Il convient toutefois de prévoir des dérogations à l’application des normes de commercialisation pour certaines opérations qui sont soit très marginales et/ou spécifiques ou qui ont lieu au début de la chaîne de distribution, ou pour des produits destinés à la transformation.
(8)
Il importe que les mentions qui doivent figurer sur l’étiquette pour assurer la conformité avec les normes de commercialisation soient bien visibles.
(9)
Les emballages contenant différentes espèces de fruits et légumes frais sont de plus en plus courants sur le marché et permettent de répondre à la demande de certains consommateurs. La loyauté des transactions commerciales implique que les fruits et légumes frais vendus dans un même emballage soient homogènes en ce qui concerne la qualité. Pour les produits qui ne sont pas normalisés au niveau communautaire, il est possible de s’assurer de cette homogénéité par le recours à des dispositions génériques. Il convient de prévoir des dispositions d’étiquetage pour les mélanges de différentes espèces de fruits et légumes contenus dans un même emballage. Il importe que ces dispositions soient moins rigoureuses que celles fixées par les normes de commercialisation, notamment pour tenir compte de l’espace disponible sur l’étiquette.
(10)
Il convient que chaque État membre désigne les organismes de contrôle responsables de l’exécution des contrôles de conformité à chaque stade de la commercialisation. Il est souhaitable qu'un de ces organismes soit chargé des contacts et de la coordination entre tous les autres organismes désignés.
(11)
La connaissance des opérateurs et de leurs principales caractéristiques étant un outil indispensable pour l’analyse à effectuer par les États Membres, il est nécessaire de créer dans chaque État Membre un registre des opérateurs du secteur des fruits et légumes frais.
(12)
Il convient que les contrôles de conformité soient effectués par sondage et se concentrent sur les opérateurs pour lesquels les risques de trouver des marchandises non conformes sont les plus importants. En fonction des caractéristiques de leur marché national, il convient que les États membres établissent les règles selon lesquelles ils orientent en priorité les contrôles vers telle ou telle catégorie d’opérateur. Par souci de transparence, il y a lieu de communiquer ces règles à la Commission.
(13)
Il convient que les États membres s’assurent que les exportations de fruits et légumes frais vers les pays tiers soient conformes aux normes de commercialisation et certifient leur conformité, conformément aux dispositions du protocole de Genève sur la normalisation des fruits et légumes frais et des produits secs et séchés, conclu dans le cadre de la Commission économique pour l’Europe des Nations unies ainsi que le régime de l’Organisation de coopération et de développement économiques (OCDE) pour l’application de normes internationales aux fruits et légumes.
(14)
Il convient également que les importations de fruits et légumes frais en provenance de pays tiers soient conformes aux normes de commercialisation ou à des normes équivalentes à celles-ci. Un contrôle de conformité sera donc effectué avant l’introduction de ces marchandises sur le territoire douanier de la Communauté, sauf pour les lots de petite taille pour lesquels les autorités/organismes de contrôle estiment qu’il y a peu de risques de non-conformité. Dans les pays tiers qui offrent des garanties satisfaisantes de la conformité avec les normes, les contrôles avant exportation peuvent être exécutés par les organismes de contrôle desdits pays tiers. Lorsque cette possibilité est mise en œuvre, il convient que les États membres vérifient régulièrement la qualité/l’efficacité des contrôles avant exportation effectués par les organismes de contrôle des pays tiers et informent la Commission des résultats de ces vérifications.
(15)
Il y a lieu de s’assurer que les produits destinés à la transformation industrielle, qui ne sont pas soumis à l’obligation de conformité avec les normes de commercialisation, ne sont pas écoulés sur le marché des produits destinés à être consommés à l’état frais. Il convient que ces produits soient convenablement étiquetés et, dans certains cas/si possible, accompagnés d’un certificat de destination industrielle attestant une utilisation finale du produit et permettant de procéder à un contrôle.
(16)
Il importe que les fruits et légumes dont la conformité avec les normes de commercialisation est contrôlée soient soumis au même type de contrôle, quel que soit leur stade de commercialisation. Il convient à cet effet d’appliquer les modalités de contrôle recommandées par la Commission économique pour l’Europe des Nations unies, elles-mêmes conformes aux recommandations de l’OCDE en la matière. Il est cependant nécessaire de prévoir des modalités spécifiques concernant les contrôles au stade de la vente au détail.
(17)
Il y a lieu de prendre des dispositions relatives à la reconnaissance des organisations de producteurs en ce qui concerne les produits pour lesquels elles en font la demande. Lorsque la demande de reconnaissance est introduite uniquement pour des produits destinés à la transformation, il convient de s’assurer que les produits sont effectivement livrés à la transformation.
(18)
Pour contribuer à atteindre les objectifs du régime applicable au secteur des fruits et légumes et pour garantir que les organisations de producteurs effectuent leur travail d’une manière durable et efficace, il est nécessaire d’avoir une stabilité optimale au sein des organisations de producteurs. Il convient donc de prévoir une période minimale d’adhésion du producteur à l’organisation de producteurs. Il y a lieu de laisser aux États membres la faculté de fixer les délais de préavis et les dates de prise d’effet de la renonciation à la qualité de membre.
(19)
Il importe que les activités principales et essentielles d’une organisation de producteurs concernent la concentration de l’offre et la commercialisation. Toutefois, il convient d’autoriser d’autres activités de l’organisation de producteurs, qu’elles soient ou non commerciales. Il y a lieu notamment de favoriser la coopération entre organisations de producteurs, en permettant que la commercialisation de fruits et légumes achetés exclusivement à une autre organisation de producteurs reconnue ne soit pas prise en compte ni dans le calcul de l’activité principale ni dans les autres activités. En ce qui concerne la fourniture des moyens techniques, il est approprié d’élargir les possibilités afin d’inclure la fourniture par les membres d’une organisation de producteurs.
(20)
Les organisations de producteurs peuvent détenir des participations dans des filiales qui contribuent à augmenter la valeur ajoutée de la production de leurs membres. Il y a lieu de fixer des règles relatives au calcul de la valeur de cette production commercialisée. Après une période de transition pour permettre leur adaptation, il importe que les activités principales de ces filiales soient identiques à celles de l’organisation de producteurs.
(21)
Il y a lieu d’établir des règles détaillées concernant la reconnaissance et le fonctionnement des associations d’organisations de producteurs, des organisations transnationales de producteurs et des associations transnationales d’organisations de producteurs prévus par le règlement (CE) no 1182/2007. Par souci de cohérence, il convient que ces règles reflètent autant que possible les règles équivalentes adoptées pour les organisations de producteurs.
(22)
Afin de faciliter la concentration de l’offre, il convient d’encourager la fusion des organisations de producteurs existantes pour en créer de nouvelles, en fixant des règles relatives à la fusion des programmes opérationnels des organisations qui ont fusionné.
(23)
Tout en respectant le principe selon lequel une organisation de producteurs est constituée à leur initiative et est contrôlée par eux, il convient de laisser aux États membres la faculté d’établir les conditions auxquelles d’autres personnes physiques ou morales sont acceptées comme membres d’une organisation de producteurs et/ou d’une association d’organisations de producteurs.
(24)
Afin de garantir que les organisations de producteurs représentent réellement un nombre minimal de producteurs, il importe que les États membres prennent des mesures pour éviter qu’une minorité de membres qui détiennent éventuellement la plus grande part du volume de production de l’organisation de producteurs en cause dominent abusivement la gestion et le fonctionnement de l’organisation.
(25)
Afin de tenir compte des situations différentes de production et de commercialisation dans la Communauté, il convient que les États membres établissent les conditions relatives à la préreconnaissance des groupements de producteurs qui présentent un plan de reconnaissance.
(26)
Pour favoriser la création d’organisations de producteurs stables et en mesure de contribuer à la réalisation des objectifs du secteur des fruits et légumes d’une façon durable, il convient qu’une préreconnaissance ne soit accordée qu’aux groupements de producteurs qui puissent démontrer leur capacité à se conformer à toutes les exigences relatives à la reconnaissance dans un laps de temps déterminé.
(27)
Il convient de déterminer les informations que les groupements de producteurs doivent indiquer dans le plan de reconnaissance. Pour leur permettre de mieux remplir les conditions de reconnaissance, il est nécessaire d’autoriser des modifications dudit plan. Dans ce but, il convient de prévoir que l’État membre puisse demander à l’organisation de producteurs de prendre des mesures correctives en vue d’assurer la réalisation du plan.
(28)
Le groupement de producteurs peut satisfaire aux conditions de reconnaissance avant le terme du plan de reconnaissance. Il convient de prévoir des dispositions pour permettre audit groupement d’introduire une demande de reconnaissance accompagnée d’un projet de programme opérationnel. Par souci de cohérence, il convient que l’octroi d’une telle reconnaissance à un groupement de producteurs marque le terme de son plan de reconnaissance et l’interruption de l’aide prévue pour ce plan. Toutefois, pour tenir compte du financement pluriannuel des investissements, il importe que les investissements qui peuvent bénéficier d’une aide puissent être transférés dans les programmes opérationnels.
(29)
Pour faciliter la bonne application du régime d’aide destiné à couvrir les frais de constitution et de fonctionnement administratif des groupements de producteurs, il convient d’octroyer cette aide sous la forme d’une aide forfaitaire. Pour respecter les contraintes budgétaires, il convient d’imposer un plafond à cette aide forfaitaire. De plus, compte tenu des besoins financiers différents de groupements de producteurs de tailles différentes, il convient d’adapter ce plafond en fonction de la valeur de la production commercialisable des groupements de producteurs.
(30)
Par souci de cohérence et en vue de faciliter le passage au statut de groupement de producteurs reconnu, il convient d’appliquer aux groupements de producteurs des règles identiques à celles applicables aux organisations de producteurs en ce qui concerne leurs activités principales et la valeur de la production commercialisée.
(31)
En cas de fusion, il convient de prévoir la possibilité d’octroyer les aides aux groupements de producteurs résultant de la fusion, afin de tenir compte des besoins financiers des nouveaux groupements de producteurs et de garantir la bonne application du régime d’aide.
(32)
Pour faciliter l’application du régime de soutien aux programmes opérationnels, il importe que la production commercialisée des organisations de producteurs soit clairement définie, et notamment que soient mentionnés les produits qui entrent en ligne de compte ainsi que le stade de la commercialisation auquel il y a lieu de calculer la valeur de la production. Il importe que d’autres méthodes de calcul de la production commercialisable puissent également être appliquées en cas de fluctuations annuelles ou de données insuffisantes. Afin d’éviter les abus dans l’application du régime, il convient, d’une manière générale, de ne pas autoriser les organisations de producteurs à modifier les périodes de référence en cours de programme.
(33)
Pour assurer une bonne utilisation de l’aide, il faut établir des règles relatives à la gestion des fonds opérationnels et les contributions financières des associés à ces fonds en prévoyant autant de flexibilité que possible à condition que tous les producteurs puissent bénéficier du fonds opérationnel et participer de manière démocratique aux décisions relatives à son utilisation.
(34)
Il importe de prévoir des dispositions relatives au champ d’application et à la structure de la stratégie nationale en matière de programmes opérationnels à caractère durable et du cadre national pour les actions en faveur de l’environnement. Il s’agit d’optimiser l’allocation des ressources budgétaires et d’améliorer la qualité de la stratégie.
(35)
Dans l’intérêt d’une saine gestion, il importe de définir les procédures de présentation et d’approbation des programmes opérationnels, y compris les échéances à respecter, de telle sorte que les autorités compétentes puissent évaluer correctement les informations et que les mesures et les activités puissent être incluses dans les programmes ou en être exclues. Les programmes étant gérés sur une base annuelle, il convient de préciser que les programmes non approuvés avant une date donnée seront reportés d’un an.
(36)
Il y a lieu de prévoir une procédure permettant de modifier annuellement les programmes opérationnels pour l’année suivante, de manière à pouvoir les adapter afin de tenir compte de nouvelles conditions qui étaient imprévisibles au moment de la présentation initiale des programmes. En outre, il convient de prévoir la possibilité de remanier les mesures et les montants du fonds opérationnel au cours de chaque année d’exécution d’un programme. Il importe que tous ces changements respectent certaines limites et conditions, à définir par les États membres, notamment leur notification obligatoire aux autorités compétentes, afin de garantir le maintien des objectifs généraux des programmes approuvés.
(37)
Pour des raisons de sécurité financière et juridique, il y a lieu de dresser la liste des actions et des dépenses qui ne peuvent pas être couvertes par des programmes opérationnels.
(38)
En cas d’investissements concernant des exploitations, afin d’éviter tout enrichissement non justifié d’un particulier ayant rompu ses liens avec l’organisation au cours de la durée de vie utile de l’investissement, il y a lieu de prévoir des dispositions autorisant l’organisation à récupérer la valeur résiduelle de celui-ci, que cet investissement appartienne à un membre ou à l’organisation.
(39)
Afin d’assurer la bonne application du régime, il convient de préciser les informations qui doivent figurer dans les demandes d’aides, ainsi que les procédures relatives au paiement de l’aide. Pour éviter les difficultés de trésorerie, il importe de mettre à la disposition des organisations de producteurs un système de paiement d’avances assorties des garanties appropriées. Pour des raisons similaires, il convient qu’un autre système permette le remboursement des dépenses déjà supportées.
(40)
Il convient d’établir les dispositions détaillées concernant le champ d’application et la mise en œuvre des mesures de gestion et de prévention des crises. Dans la mesure du possible, il convient que ces dispositions soient souples et rapidement applicables en cas de crise, de manière à ce que les États membres et les organisations de producteurs puissent eux-mêmes prendre des décisions. Toutefois, il importe de prévenir les abus et de fixer des limites en ce qui concerne l’utilisation de certaines mesures, y compris sur le plan financier. Il importe également de garantir le respect des exigences phytosanitaires et environnementales.
(41)
En ce qui concerne les retraits du marché, il y a lieu d’adopter des règles détaillées tenant compte de l’importance potentielle de la mesure. En particulier, il convient d’établir des règles concernant le système de soutien accru accordé aux fruits et légumes retirés du marché qui sont distribués gratuitement, à titre d’aide humanitaire par des organisations caritatives et par certains autres établissements et institutions. De plus, il convient de fixer des plafonds pour les aides au retrait du marché pour s’assurer qu’elles ne deviennent pas pour les produits un débouché de substitution permanent à la mise sur le marché. Dans ce contexte, pour les produits pour lesquels un niveau maximal d’indemnité communautaire de retrait a été fixé à l’annexe V du règlement (CE) no 2200/96, il convient de continuer à utiliser ce niveau, moyennant une certaine augmentation, pour indiquer que ces retraits font actuellement l’objet d’un cofinancement. Pour d’autres produits, pour lesquels l’expérience n’a pas encore montré de risque de retraits massifs, il y a lieu d’autoriser les États membres à fixer des niveaux maximaux de soutien. Toutefois, pour des raisons similaires, il convient, dans tous les cas, de fixer pour les retraits une limite quantitative par produit et par organisation de producteurs.
(42)
Il convient d’adopter des règles détaillées relatives à l’aide financière nationale que les États membres peuvent octroyer dans les régions de la Communauté où le degré d’organisation des producteurs est particulièrement faible, y compris une définition de ce qu’on entend par un niveau d’organisation particulièrement faible. Il convient de prévoir également des procédures concernant l’approbation de cette aide nationale, l’approbation du remboursement de l’aide par la Communauté et le montant de ce remboursement, ainsi que le niveau de remboursement, procédures dont il serait souhaitable qu’elles reflètent celles qui sont actuellement applicables.
(43)
Il y a également lieu d’adopter des règles détaillées concernant les conditions dans lesquelles les règles établies par les organisations de producteurs ou par les associations de ces organisations dans le secteur des fruits et légumes peuvent être élargies à l’ensemble des producteurs établis dans une zone économique déterminée. Lorsque les produits sont vendus sur l’arbre, il convient de préciser quelles sont les règles susceptibles d’être étendues au producteur ou à l’acheteur.
(44)
Les producteurs de pommes de la Communauté ont récemment dû faire face à une situation difficile, imputable notamment à une augmentation notable des importations de pommes en provenance de certains pays tiers de l’hémisphère sud. C’est la raison pour laquelle il convient d’améliorer le contrôle des importations de pommes. Un mécanisme fondé sur la délivrance de certificats d’importation comportant la constitution d’une garantie assurant la réalisation des opérations en vue desquelles ces certificats ont été demandés constitue l’instrument adapté pour atteindre cet objectif. Il y a lieu d’appliquer les dispositions du règlement (CE) no 1291/2000 de la Commission du 9 juin 2000 portant modalités communes d’application du régime de certificats d’importation, d’exportation et de préfixation pour les produits agricoles (25), ainsi que celles du règlement (CEE) no 2220/85 de la Commission du 22 juillet 1985 établissant les modalités communes d’application des prélèvements et des taxes à l’exportation pour les produits agricoles (26).
(45)
Il convient d’adopter des règles détaillées relatives au système des prix d’entrée des fruits et légumes. La plupart des fruits et légumes périssables concernés étant fournis sous le régime de la vente en consignation, il est particulièrement difficile de déterminer leur valeur. Il y a lieu de définir les méthodes envisageables pour calculer le prix d’entrée sur la base duquel il faut classer les produits importés dans le tarif douanier commun. En particulier, il convient d’établir les valeurs forfaitaires à l’importation sur la base de la moyenne pondérée des prix moyens des produits et il importe d’adopter une disposition particulière pour les cas dans lesquels aucun cours n’est disponible pour un produit d’une origine déterminée. Dans certaines circonstances, il y a lieu de prévoir une disposition relative à la constitution d’une garantie afin de s’assurer de la bonne application du système.
(46)
Il convient d’adopter des règles détaillées relatives au droit à l’importation qui peut être imposé sur certains produits en plus de celui prévu par le tarif douanier commun. Le droit additionnel peut être imposé si le volume des importations du produit concerné est supérieur au seuil de déclenchement fixé pour le produit et pour la période concernée. Les marchandises en voie d’acheminement vers la Communauté ne sont pas soumises au droit additionnel et partant il y a lieu d’arrêter des dispositions particulières pour ces marchandises.
(47)
Il convient de prévoir un suivi et une évaluation appropriés des programmes et régimes en cours en vue d’apprécier l’efficacité de leur mise en œuvre par les organisations de producteurs et par les États membres.
(48)
Il convient d’établir des mesures ou des dispositions relatives au type, au format et aux moyens de communication nécessaires à la mise en œuvre du présent règlement. Il importe que ces mesures ou dispositions couvrent les communications des producteurs et des organisations de producteurs aux États membres et celles des États membres à la Commission, ainsi que les suites à donner aux communications tardives ou inexactes.
(49)
Il y a lieu d’arrêter des mesures relatives aux contrôles nécessaires afin de garantir une application correcte du présent règlement et du règlement (CE) no 1182/2007, ainsi que les sanctions applicables dans les cas où des irrégularités sont décelées. Il convient que ces mesures couvrent à la fois les contrôles et sanctions spécifiques établis au niveau communautaire et les contrôles et sanctions supplémentaires prévus à l’échelle nationale. Il importe que ces mesures soient dissuasives, efficaces et proportionnées. Il convient de prévoir des dispositions pour les cas d’erreur manifeste, de force majeure et autres circonstances exceptionnelles, afin de garantir un traitement équitable des producteurs. Il y a lieu d’établir des règles concernant les situations créées artificiellement, afin d’éviter que des avantages puissent en être tirés.
(50)
Il convient de prendre des dispositions afin de faciliter le passage du système précédent au nouveau système prévu par le présent règlement, ainsi que la mise en œuvre des dispositions transitoires énoncées à l’article 55 du règlement (CE) no 1182/2007.
(51)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité de gestion des fruits et légumes,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
TITRE I
DISPOSITIONS INTRODUCTIVES
Article premier
Champ d’application et emploi des termes
1. Le présent règlement porte modalités d’application des règlements (CE) no 2200/96, (CE) no 2201/96 et (CE) no 1182/2007.
2. Sauf dispositions contraires du présent règlement, les termes utilisés dans les règlements visés au paragraphe 1 ont le même sens lorsqu’ils sont utilisés dans le présent règlement.
Article 2
Campagnes de commercialisation
Les campagnes de commercialisation des produits visés à l’article 1er, paragraphe 2, du règlement (CE) no 2200/96 et à l’article 1er, paragraphe 2, du règlement (CE) no 2201/96 s’étendent du 1er janvier au 31 décembre.
TITRE II
CLASSEMENT DES PRODUITS
CHAPITRE I
Règles générales
Article 3
Exceptions et dérogations à l’application des normes de commercialisation
1. Par dérogation à l’article 2, paragraphe 5, du règlement (CE) no 1182/2007, ne sont pas soumis à l’obligation de conformité avec les normes de commercialisation:
a)
les produits acheminés vers les usines de transformation, sauf dans les cas où des critères minimaux de qualité sont spécifiquement établis dans le présent règlement pour les produits destinés à la transformation industrielle;
b)
les produits cédés au consommateur pour ses besoins personnels par le producteur sur le lieu de son exploitation, et
c)
sur décision de la Commission prise à la demande d’un État membre selon la procédure visée à l’article 46 du règlement (CE) no 2200/96, les produits d’une région donnée vendus par le commerce de détail de cette région pour répondre à une consommation locale traditionnelle notoirement connue.
2. Par dérogation à l’article 2, paragraphe 5, du règlement (CE) no 1182/2007, ne sont pas soumis à l’obligation de conformité avec les normes de commercialisation à l’intérieur de la région de production:
a)
les produits vendus ou livrés par le producteur à des stations de conditionnement et d’emballage ou à des stations d’entreposage ou acheminés de l’exploitation du producteur vers ces stations, et
b)
les produits acheminés des stations d’entreposage vers les stations de conditionnement et d’emballage.
3. Par dérogation aux dispositions de l’article 2, paragraphe 5, du règlement (CE) no 1182/2007, les États membres peuvent ne pas soumettre les produits suivants à l’obligation de conformité avec les normes de commercialisation ou avec certaines dispositions des normes de commercialisation:
a)
les produits exposés en vue de la vente, mis en vente, vendus, livrés ou commercialisés de toute autre manière par le producteur sur les lieux de vente en gros, et notamment sur les marchés à la production, situés dans la région de production, et
b)
les produits acheminés de ces lieux de vente en gros vers des stations de conditionnement et d’emballage ou des stations d’entreposage situées dans la même région de production.
En cas d’application du premier alinéa, l’État membre concerné notifie à la Commission les mesures qu’il a prises.
4. La preuve doit être fournie à l’autorité compétente de l’État membre que les produits visés au paragraphe 1, point a), et au paragraphe 2 répondent aux conditions prévues, notamment en ce qui concerne leur destination.
Article 4
Mentions prévues en matière de marquage
1. Les mentions prévues en matière de marquage par les normes de commercialisation établies conformément à l’article 2 du règlement (CE) no 1182/2007 doivent être indiquées en caractères lisibles et visibles sur l’un des côtés de l’emballage, soit par impression directe indélébile, soit au moyen d’une étiquette intégrée ou fixée au colis.
2. Pour les marchandises expédiées en vrac, chargées directement sur un moyen de transport, les mentions visées au paragraphe 1 doivent figurer sur un document accompagnant la marchandise ou sur une fiche placée visiblement à l’intérieur du moyen de transport.
Article 5
Mentions prévues en matière de marquage au stade de la vente au détail
Au stade de la vente au détail, lorsque les produits sont offerts en emballage, les mentions prévues en matière de marquage par les normes de commercialisation établies conformément à l’article 2 du règlement (CE) no 1182/2007 doivent être présentées de façon lisible et apparente.
Pour les produits préemballés visés à la directive 2000/13/CE (27), le poids net est indiqué, en plus de toutes les mentions prévues dans les normes de commercialisation. Toutefois, pour les produits normalement vendus à la pièce, l’obligation d’indiquer le poids net ne s’applique pas si le nombre de pièces peut être clairement vu et facilement compté de l’extérieur ou si ce nombre est indiqué sur l’étiquetage.
Les produits peuvent ne pas être présentés en emballage à condition que le détaillant appose sur la marchandise mise en vente une pancarte portant en caractères très apparents et lisibles les indications prévues par les normes de commercialisation et par l’article 2, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1182/2007 et relatives à la variété, au pays d’origine du produit et à la catégorie.
Article 6
Emballages de vente
1. Les emballages de vente de fruits et légumes frais, d’un poids net inférieur ou égal à trois kilos, peuvent contenir des mélanges de fruits et légumes frais d’espèces différentes sous réserve des conditions suivantes:
a)
les produits sont homogènes quant à leur qualité et, pour chaque espèce concernée, répondent aux normes, conformément au paragraphe 2;
b)
un marquage approprié figure sur les emballages, conformément au paragraphe 3, et
c)
le mélange n’est pas de nature à induire l’acheteur en erreur.
2. Les produits contenus dans les emballages visés au paragraphe 1 doivent être classés dans la même catégorie de qualité commerciale, conformément à l’annexe I.
Dans le cas où les mélanges contiennent des fruits et légumes qui ne font pas l’objet de normes communautaires de commercialisation, ces derniers doivent être classés dans la même catégorie, conformément à l’annexe I.
3. Le marquage des emballages de vente visé au paragraphe 1 et/ou de chacun des colis les contenant comporte au moins les mentions suivantes:
a)
le nom et l’adresse de l’emballeur et/ou de l’expéditeur. Cette mention peut être remplacée:
i)
pour tous les emballages à l’exception des préemballages, par le code représentant l’emballeur et/ou l’expéditeur, délivré ou reconnu par un service officiel, précédé de la mention «emballeur et/ou expéditeur» (ou une abréviation équivalente);
ii)
pour les préemballages uniquement, par le nom et l’adresse du vendeur établi à l’intérieur de la Communauté, précédé de la mention «emballé pour» ou une mention équivalente. Dans ce cas, l’étiquetage doit également comprendre un code correspondant à l’emballeur et/ou à l’expéditeur. Le vendeur fournit toute information jugée nécessaire par les organismes de contrôle sur la signification de ce code;
b)
le nom de chacun des produits ou espèces présents dans l’emballage;
c)
le nom de la variété ou du type commercial pour chacun des produits contenus dans le mélange pour lesquels la norme communautaire de commercialisation l’exige pour les produits non mélangés;
d)
le pays d’origine de chacun des produits concernés, à proximité immédiate du nom des produits correspondants, et
e)
la catégorie.
Pour les fruits et légumes couverts par des normes communautaires de commercialisation, ces mentions viennent en remplacement des mentions prévues par lesdites normes.
CHAPITRE II
Contrôles de la conformité avec les normes de commercialisation
Section 1
Dispositions générales
Article 7
Champ d’application
Le présent chapitre définit les règles à appliquer par les États membres lorsqu’ils effectuent, à tous les stades de la commercialisation, les contrôles de conformité avec les normes de commercialisation établies conformément à l’article 2 du règlement (CE) no 1182/2007.
Article 8
Organismes compétents
1. Chaque État membre désigne:
a)
une autorité unique responsable de la coordination et des contacts en ce qui concerne les questions relevant du présent chapitre, ci-après dénommée «l’autorité de coordination», et
b)
un ou plusieurs organismes de contrôle chargés de l’application de l’article 2, paragraphe 6, du règlement (CE) no 1182/2007, ci-après dénommés «les organismes de contrôle».
2. Les États membres communiquent à la Commission:
a)
le nom et les adresses postale et électronique de l’autorité de coordination qu’ils ont désignée en application du paragraphe 1,
b)
le nom et les adresses postale et électronique des organismes de contrôle qu’ils ont désignés en application du paragraphe 1, et
c)
la définition précise du champ de compétence des organismes de contrôle désignés.
3. L’autorité de coordination peut être l’organisme de contrôle ou l’un des organismes de contrôle ou tout autre organisme désigné conformément au paragraphe 1.
4. La Commission publie la liste des autorités de coordination désignées par les États membres de la manière qu’elle juge appropriée.
Article 9
Base de données des opérateurs
1. Les États membres établissent une base de données des opérateurs dans le secteur des fruits et légumes, qui regroupe, dans les conditions fixées au présent article, les opérateurs participant à la commercialisation des fruits et légumes frais pour lesquels des normes ont été établies en application de l’article 2 du règlement (CE) no 1182/2007.
Aux fins du présent chapitre, par «opérateur», on entend toute personne physique ou morale qui détient des fruits et légumes frais faisant l’objet de normes de commercialisation aux fins de leur exposition en vue de la vente, de leur mise en vente, de leur vente ou de leur commercialisation de toute autre manière, pour son compte ou pour le compte d’une tierce personne, sur le territoire communautaire, et/ou de leur exportation vers les pays tiers.
2. Les États membres déterminent les conditions dans lesquelles les opérateurs suivants sont ou ne sont pas repris dans la base de données:
a)
les opérateurs dont l’activité est telle qu’elle les dispense, en application de l’article 3, de respecter l’obligation de conformité avec les normes de commercialisation, et
b)
les personnes physiques ou morales dont l’activité dans le secteur des fruits et légumes est limitée soit au transport des marchandises, soit à la vente au détail de quantités modestes de fruits et légumes.
3. Lorsque la base de données est composée de plusieurs éléments distincts, l’autorité de coordination s’assure de l’homogénéité de la base et de ses différents éléments ainsi que de leurs mises à jour. Ces mises à jour sont notamment effectuées par les organismes de contrôle sur la base des informations qu’ils collectent lors des contrôles réalisés à tous les stades de la commercialisation.
4. Cette base de données contient, pour chaque opérateur, le numéro d’enregistrement, le nom, l’adresse, les informations nécessaires à son classement dans l’une des catégories mentionnées à l’article 10, notamment sa position dans la chaîne de commercialisation, une indication relative à l’importance de l’opérateur et des informations relatives aux constatations faites lors des contrôles précédents réalisés auprès de cet opérateur, ainsi que toute autre information jugée nécessaire pour le contrôle.
5. Les opérateurs fournissent les informations que les États membres jugent nécessaires à la constitution et à la mise à jour de la base de données. Les États membres déterminent les conditions dans lesquelles les opérateurs non établis sur leur territoire mais opérant sur celui-ci doivent figurer dans leur base de données.
Section 2
Contrôles effectués sur le marché intérieur
Article 10
Contrôles de conformité sur le marché intérieur
1. Les États membres mettent en place un régime de contrôles par sondage de la conformité avec les normes de commercialisation des produits détenus par les opérateurs à tous les stades de la commercialisation.
Dans le cadre de ce régime, les États membres fixent, en fonction d’une analyse des risques qu’un opérateur commercialise des produits non conformes aux normes de commercialisation, la fréquence des contrôles devant être réalisés par les organismes de contrôle. Cette fréquence des contrôles doit être suffisante pour garantir le respect de la réglementation communautaire, pour chacune des différentes catégories d’opérateurs qu’ils auront préalablement définies.
L’analyse de risques en question est fondée sur la taille des opérateurs, leur position dans la chaîne de commercialisation, les constatations faites lors des contrôles précédents ainsi que d’autres paramètres éventuels à définir par les États membres.
Dans ce cadre, les opérateurs qui procèdent au conditionnement et à l’emballage des fruits et légumes, en particulier dans la région de production, feront l’objet d’une fréquence de contrôle plus élevée que les autres catégories d’opérateurs. Les contrôles peuvent également être effectués au cours du transport.
Au cas où les contrôles font apparaître des irrégularités significatives, les organismes de contrôle augmentent la fréquence de contrôle auprès des opérateurs concernés.
2. Les opérateurs communiquent aux organismes de contrôle les informations que ces derniers jugent nécessaires à l’organisation et à l’exécution des contrôles.
3. Les États membres peuvent autoriser les opérateurs du stade de l’expédition offrant des garanties suffisantes d’un taux de conformité constant et élevé des fruits et légumes faisant l’objet de normes de commercialisation à apposer, sur chaque colis expédié, l’étiquette dont le modèle figure à l’annexe II. L’autorisation est accordée pour une durée de trois ans renouvelable.
En outre, afin de pouvoir utiliser le modèle, les opérateurs:
a)
disposent de préposés au contrôle qui ont reçu une formation agréée par l’État membre;
b)
possèdent des équipements adéquats à la préparation et au conditionnement des produits;
c)
s’engagent à procéder à un contrôle de conformité des marchandises qu’ils expédient et possèdent un registre contenant un relevé de toutes les opérations de contrôle qu’ils ont effectuées.
Lorsque l’opérateur n’offre plus de garanties suffisantes d’un taux de conformité constant et élevé ou lorsqu’une des conditions prévues au deuxième alinéa n’est plus remplie, l’État membre retire l’autorisation pour l’opérateur d’apposer, sur chaque colis expédié, l’étiquette dont le modèle figure à l’annexe II.
4. L’autorité de coordination communique à la Commission les dispositions du régime de contrôles mentionné au paragraphe 1. Cette communication précise en particulier les différentes catégories d’opérateurs qui ont été identifiées et les fréquences de contrôle qui ont été fixées pour chacune d’entre elles, ainsi que, le cas échéant, les conditions détaillées d’application du paragraphe 3, les conditions détaillées d’application de l’article 11, paragraphe 1, et les proportions minimales de contrôle associées aux différents opérateurs concernés. Toute modification ultérieure du régime de contrôle est communiquée à la Commission sans délai.
5. Les organismes de contrôle de chaque État membre sur le territoire duquel un lot de marchandises en provenance d’un autre État membre est jugé non conforme parce qu’il présente des défauts ou des altérations qui auraient déjà pu être constatés lors du conditionnement veillent à ce que le cas de non-conformité constaté jusqu’au stade du marché de gros, y compris les centrales de distribution, soit communiqué sans délai aux autorités des autres États membres susceptibles d’être concernés.
Article 11
Contrôle de conformité au stade de l’exportation
1. Avant que les produits destinés à l’exportation vers les pays tiers ne quittent le territoire douanier de la Communauté, l’organisme de contrôle compétent s’assure, au stade de l’exportation, par un contrôle de conformité, que ces produits sont conformes aux normes de commercialisation.
Les exportateurs communiquent aux organismes de contrôle les informations que ces derniers jugent nécessaires à l’organisation et à l’exécution des contrôles.
2. Les États membres peuvent fixer, pour chaque catégorie d’opérateur concernée et selon une analyse de risques, une proportion minimale d’expéditions et de quantités qui feront l’objet d’un contrôle de conformité par l’organisme de contrôle compétent au stade de l’exportation. Cette proportion est suffisante pour assurer le respect de la réglementation communautaire. Au cas où ces contrôles font apparaître des irrégularités significatives, les organismes de contrôle augmentent la proportion d’expéditions et de quantités contrôlées auprès des opérateurs concernés.
Les États membres peuvent appliquer le régime prévu au deuxième alinéa aux opérateurs qui remplissent les conditions suivantes:
a)
ils offrent des garanties suffisantes d’un taux de conformité constant et élevé des fruits et légumes qu’ils commercialisent;
b)
ils disposent de préposés au contrôle qui ont reçu une formation agréée par l’État membre;
c)
ils s’engagent à procéder à un contrôle de conformité des marchandises qu’ils commercialisent, et
d)
ils s’engagent à tenir un registre contenant un relevé de toutes les opérations de contrôle qu’ils ont effectuées.
3. À l’issue des opérations de contrôle mentionnées au paragraphe 1, l’organisme de contrôle délivre le certificat de conformité prévu à l’annexe III pour chaque lot destiné à être exporté qu’il juge conforme aux normes. Lorsqu’une exportation se compose de plusieurs lots, la conformité de ces lots peut être certifiée globalement sur un certificat unique, en énumérant distinctement les différents lots composant l’exportation.
Dans le cas où, conformément au paragraphe 2, les lots concernés par le certificat de conformité n’ont pas été contrôlés par l’organisme de contrôle compétent au stade de l’exportation, la mention «autocontrôlé» [article 11, paragraphe 2, du règlement (CE) no 0000/2007] doit figurer dans la case 13 (Observations) du certificat.
4. La déclaration douanière d’exportation ne peut être acceptée par l’autorité douanière compétente que si:
a)
les marchandises sont accompagnées du certificat mentionné au paragraphe 3 ou de celui mentionné à l’article 19, paragraphe 2, ou si
b)
l’organisme de contrôle compétent a informé l’autorité douanière, par tout moyen approprié, que les lots concernés ont fait l’objet de la délivrance de l’un de ces deux certificats.
Article 12
Contrôles de conformité au stade de l’importation
1. Avant leur mise en libre pratique, les produits en provenance des pays tiers sont soumis à un contrôle de conformité avec les normes de commercialisation.
Les importateurs communiquent aux organismes de contrôle les informations que ces derniers jugent nécessaires à l’organisation et à l’exécution des contrôles mentionnés au paragraphe 2 et à l’article 16, paragraphe 1.
2. Sans préjudice de la section 3, l’organisme de contrôle officiel procède, pour chaque lot importé, à un contrôle de conformité au stade de l’importation et émet, en cas de conformité des produits, le certificat de conformité prévu à l’annexe III. Lorsqu’une importation se compose de plusieurs lots, la conformité de ces lots peut être certifiée globalement sur un certificat unique, en énumérant distinctement les différents lots composant l’importation.
3. Les autorités douanières n’autorisent la mise en libre pratique que si:
a)
les marchandises sont accompagnées du certificat mentionné au paragraphe 2, de celui mentionné à l’article 14, paragraphe 1, ou de celui mentionné à l’article 19, paragraphe 2, ou si
b)
l’organisme de contrôle compétent a informé l’autorité douanière, par tout moyen approprié, que les lots concernés ont fait l’objet de la délivrance de l’un de ces certificats.
4. Par dérogation aux paragraphes 1, 2 et 3, dans le cas où l’organisme de contrôle compétent au stade de l’importation estime que les risques de non-conformité pour certains lots sont faibles, il peut ne pas effectuer le contrôle de conformité de ces lots. Il communique à l’autorité douanière une déclaration à cet effet pourvue du cachet de l’organisme ou informe de toute autre manière cette dernière, qui peut alors procéder au dédouanement.
En vue de l’application du premier alinéa, l’organisme de contrôle fixe au préalable les critères d’évaluation des risques de non-conformité ainsi que, selon une analyse de risques, pour chaque type d’importation qu’il aura défini, des proportions minimales d’expéditions et de quantités qui feront l’objet d’un contrôle de conformité par l’organisme de contrôle compétent au stade de l’importation. En tout état de cause, toute proportion fixée au titre du présent paragraphe doit être substantiellement plus élevée que celles appliquées au titre de l’article 16, paragraphe 1.
5. Aux fins d’améliorer l’uniformité d’application du paragraphe 4 dans les États membres, la Commission adopte des lignes directrices communes pour son application. L’autorité de coordination communique sans délai à la Commission les conditions d’application du paragraphe 4, y compris les critères et les proportions minimales mentionnées au paragraphe 4, deuxième alinéa, ainsi que toute modification ultérieure de ces conditions.
6. Si, lors de l’importation en provenance d’un pays tiers, un lot de marchandises est jugé non conforme, l’autorité de coordination de l’État membre concerné en avertit, sans délai, la Commission et les autorités de coordination des autres États membres susceptibles d’être concernés, qui en assurent la diffusion nécessaire sur leur territoire. La notification à la Commission se fait par le système électronique indiqué par la Commission.
Section 3
Contrôles réalisés par les pays tiers
Article 13
Agrément des contrôles réalisés par les pays tiers avant l’importation dans la Communauté
1. À la demande d’un pays tiers, la Commission peut agréer, selon la procédure prévue à l’article 46 du règlement (CE) no 2200/96, les opérations de contrôle de conformité effectuées par ce pays tiers avant l’importation dans la Communauté.
2. L’agrément mentionné au paragraphe 1 peut être octroyé pour les pays tiers qui en font la demande et sur le territoire desquels les normes communautaires de commercialisation, ou des normes au moins équivalentes, sont respectées pour les produits exportés vers la Communauté.
L’agrément indique le correspondant officiel dans le pays tiers sous la responsabilité duquel les opérations de contrôle visées au paragraphe 1 sont réalisées. Ce correspondant est responsable des contacts avec la Communauté. L’agrément indique également les organismes de contrôle chargés de la réalisation des contrôles appropriés, ci-après dénommés «les organismes de contrôle des pays tiers».
L’agrément ne peut porter que sur les produits originaires du pays tiers concerné et peut être limité à certains produits.
3. Les organismes de contrôle sont officiels ou officiellement reconnus par le correspondant visé au paragraphe 2, présentent des garanties suffisantes et disposent du personnel, du matériel et des installations nécessaires à la réalisation de ces contrôles, selon les méthodes visées à l’article 20, paragraphe 1, ou selon des méthodes équivalentes.
4. La liste des pays dont les contrôles de conformité ont été agréés conformément au présent article et les produits concernés sont indiqués dans la partie A de l’annexe IV. Les données relatives à leurs autorités officielles et à leurs organismes de contrôle figurent dans la partie B de cette annexe et les modèles de certificats visés à l’article 14, dans la partie C de cette même annexe.
Article 14
Certificats
1. Les organismes de contrôle établissent, pour chaque lot contrôlé avant l’introduction sur le territoire douanier de la Communauté, soit le certificat de conformité prévu à l’annexe III, soit tout autre formulaire convenu entre la Commission et le pays tiers concerné. Lorsqu’une importation se compose de plusieurs lots, la conformité de ces lots peut être certifiée globalement sur un certificat unique, en énumérant distinctement les différents lots composant l’importation.
Les modèles de formulaires sur lesquels sont établis les certificats prévus au premier alinéa sont définis dans le cadre de l’agrément visé à l’article 13, paragraphe 1.
2. Les certificats ne peuvent comporter qu’un seul exemplaire identifié par la mention «original». Si des exemplaires supplémentaires sont nécessaires, ils doivent être revêtus de la mention «copie». Les autorités compétentes dans la Communauté n’acceptent comme valable que l’original du certificat.
Le format du formulaire est de 210 × 297 millimètres, une tolérance maximale de 5 millimètres en moins à 8 millimètres en plus étant admise en ce qui concerne la longueur. Le papier à utiliser doit être du papier de couleur blanche, sans pâtes mécaniques, collé pour écritures et pesant au minimum 40 grammes par mètre carré.
Les formulaires sont imprimés et remplis dans une des langues officielles de la Communauté.
Les formulaires doivent être remplis par un procédé mécanographique ou similaire.
Le certificat ne peut comporter ni grattages ni surcharges. Les modifications qui y sont apportées doivent être effectuées en biffant les indications erronées et en ajoutant, le cas échéant, les indications voulues. Toute modification ainsi opérée doit être approuvée par son auteur et visée par les autorités de délivrance.
Chaque certificat doit être revêtu d’un numéro de série, destiné à l’individualiser, et doit porter le cachet de l’autorité de délivrance ainsi que la signature de la personne ou des personnes habilitées à le signer.
L’autorité de délivrance conserve une copie de chaque certificat qu’elle délivre.
Article 15
Suspension de l’agrément
L’agrément peut être suspendu par la Commission s’il est constaté, sur un nombre significatif de lots et/ou de quantités, que les marchandises ne correspondent pas aux données inscrites sur les certificats émis par les organismes de contrôle des pays tiers, ou lorsqu’il n’est pas répondu de manière satisfaisante aux demandes de contrôles a posteriori visées à l’article 16, paragraphe 2.
Article 16
Contrôles supplémentaires par les États membres
1. Les États membres effectuent, au stade de l’importation, des contrôles physiques de la conformité avec les normes des produits importés dans les conditions mentionnées à la présente section, en procédant, pour chaque pays tiers concerné, à des contrôles de conformité sur une proportion significative des expéditions et des quantités importées dans ces conditions. Cette proportion est suffisante pour s’assurer du respect de la réglementation communautaire par les organismes de contrôle des pays tiers. Les États membres s’assurent que les mesures prévues à l’article 20, paragraphe 3, sont appliquées aux lots ainsi contrôlés, lorsque ces derniers ne sont pas conformes aux normes de commercialisation.
Si les contrôles font apparaître des irrégularités significatives, les États membres en informent sans délai la Commission et les organismes de contrôle augmentent la proportion des expéditions et des quantités contrôlées conformément aux dispositions du présent article.
Si l’État membre perçoit une redevance pour couvrir les frais occasionnés par les contrôles mentionnés au présent paragraphe, cette redevance doit être fixée à un niveau tel qu’il reflète la proportion d’expéditions et de quantités contrôlées moins élevée pour ces contrôles que pour ceux mentionnés à l’article 12.
2. Chaque fois qu’apparaissent des doutes en ce qui concerne l’authenticité d’un certificat visé à l’article 14, paragraphe 1, premier alinéa, ou l’exactitude des mentions qui y sont portées, un contrôle a posteriori est effectué.
L’autorité compétente dans la Communauté renvoie le certificat ou sa copie au correspondant officiel dans le pays tiers, visé à l’article 13, paragraphe 2, deuxième alinéa, en indiquant, le cas échéant, les motifs qui justifient une enquête et tous les renseignements obtenus qui laissent présumer que le certificat n’est pas authentique ou que les mentions qui y sont portées sont inexactes. Les demandes de contrôle a posteriori sont portées dans les meilleurs délais à la connaissance de la Commission, ainsi que le résultat de chacune d’entre elles.
Lorsqu’un contrôle a posteriori est demandé, l’importateur des produits concernés peut demander aux organismes de contrôle compétents de procéder au contrôle de conformité prévu à l’article 12.
Article 17
Obligations en matière de communication
1. L’autorité de coordination communique à la Commission pour chaque trimestre, au plus tard à la fin du trimestre qui suit le trimestre concerné, par pays tiers et par produit concerné, le nombre de lots et les quantités totales ayant été importés dans les conditions prévues à l’article 13, le nombre de lots et les quantités concernées ayant fait l’objet du contrôle de conformité mentionné à l’article 16, paragraphe 1, et, parmi ces lots, ceux pour lesquels les organismes de contrôle ont conclu que les marchandises n’étaient pas conformes aux données inscrites sur les certificats de conformité émis par l’organisme de contrôle du pays tiers, en précisant pour chacun de ces lots la quantité concernée ainsi que la nature des défauts constatés.
2. Les autorités douanières coopèrent étroitement avec l’autorité de coordination et/ou les organismes de contrôle, en particulier en ce qui concerne l’application de l’article 16, paragraphes 1 et 2, et leur transmettent toutes les informations nécessaires.
Article 18
Coopération administrative
1. L’application des dispositions de la présente section est subordonnée à la mise en place d’une procédure de coopération administrative entre la Communauté et chaque pays tiers concerné.
Pour pouvoir bénéficier de cette procédure, les pays tiers concernés communiquent à la Commission toute information utile relative aux opérations de contrôle, et notamment les spécimens des empreintes de cachets utilisés par les organismes de contrôle des pays tiers, ainsi que, le cas échéant et sans délai, toute modification de ces informations. Ces informations, ainsi que leurs modifications ultérieures, sont transmises par la Commission aux autorités de coordination des États membres, qui en informent les autorités douanières et les autres autorités compétentes.
Dès que la coopération administrative a été mise en place, ainsi qu’à l’issue de toute modification significative des informations communiquées par un pays tiers concerné tant dans le cadre de cette coopération administrative qu’en ce qui concerne les noms et adresses du correspondant officiel et des organismes de contrôle, la Commission publie un avis par les moyens qu’elle juge appropriés.
2. L’agrément des pays tiers visé à l’article 13, paragraphe 4, s’applique à compter de la date de la publication par la Commission de l’avis visé au paragraphe 1 du présent article concernant la mise en place de la coopération administrative entre la Communauté et le pays tiers.
Section 4
Produits destinés à la transformation industrielle
Article 19
Produits destinés à la transformation industrielle
1. Aux fins du présent règlement, les produits destinés à la transformation industrielle sont les fruits et légumes frais faisant l’objet de normes de commercialisation qui sont acheminés vers les usines de transformation pour y être transformés en produits dont la position dans la nomenclature combinée est différente de celle du produit frais initial.
2. Les organismes de contrôle compétents délivrent le certificat de destination industrielle, prévu à l’annexe V pour les produits destinés à l’exportation vers les pays tiers et pour les produits importés dans la Communauté, lorsque ces produits sont destinés à la transformation industrielle et ne sont donc pas soumis, conformément aux dispositions de l’article 3, paragraphe 1, point a), à l’obligation de conformité avec les normes de commercialisation. Ils s’assurent que les dispositions spécifiques d’étiquetage prévues au paragraphe 4 du présent article sont respectées.
3. Au stade de l’importation, après la délivrance du certificat visé au paragraphe 2, l’organisme de contrôle compétent transmet sans délai à l’autorité de coordination de l’État membre où la transformation industrielle sera réalisée une copie dudit certificat ainsi que toute information nécessaire à un éventuel contrôle des opérations de transformation. L’entreprise de transformation renvoie, après transformation, le certificat à l’organisme de contrôle compétent, qui s’assure que les produits ont effectivement fait l’objet d’une transformation industrielle.
4. Les emballages de produits destinés à la transformation industrielle doivent être visiblement étiquetés par l’emballeur avec la mention «destination industrielle» ou toute autre mention synonyme. Dans le cas de marchandises expédiées en vrac, chargées directement sur un moyen de transport, cette indication doit figurer sur une fiche accompagnant la marchandise ou sur une fiche placée visiblement à l’intérieur du moyen de transport.
5. Les États membres prennent toutes les mesures qui s’imposent, notamment en matière de collaboration avec les autres États membres concernés, afin d’éviter que des marchandises destinées au marché du frais soient expédiées hors de la région de production sous la forme de marchandises destinées à la transformation industrielle.
Section 5
Méthode de contrôle
Article 20
Méthode de contrôle
1. Les contrôles de conformité prévus au présent chapitre, à l’exception de ceux menés au stade de la vente au détail au consommateur final, s’effectuent selon les méthodes figurant en annexe VI, sauf dispositions contraires prévues par le présent règlement.
Les États membres établissent des modalités spécifiques de contrôle de la conformité au stade de la vente au détail au consommateur.
2. En cas de contrôle concluant à la conformité des marchandises avec les normes de commercialisation, l’organisme de contrôle compétent peut délivrer le certificat de conformité prévu à l’annexe III. Ce certificat est délivré en tout état de cause aux stades de l’importation et de l’exportation.
3. En cas de non-conformité, l’organisme de contrôle émet un constat de non-conformité à l’attention de l’opérateur ou de son représentant. Les marchandises ayant fait l’objet d’un constat de non-conformité ne peuvent pas être déplacées sans autorisation de l’organisme de contrôle qui a émis ce constat. Cette autorisation peut être subordonnée au respect des conditions fixées par l’organisme de contrôle.
Les opérateurs peuvent décider de mettre tout ou partie des marchandises en conformité. Les marchandises mises en conformité ne peuvent être commercialisées avant que l’organisme de contrôle compétent se soit assuré par des moyens appropriés que la mise en conformité a été effectuée. Il ne délivre, le cas échéant, le certificat de conformité prévu à l’annexe III, pour le lot ou une partie du lot, qu’une fois la remise en conformité effectuée.
Si un organisme de contrôle accède à la demande d’un opérateur relative à la mise en conformité des marchandises dans un autre État membre que celui où le contrôle concluant à leur non-conformité a été réalisé, les États membres concernés prennent toutes les mesures qu’ils jugent nécessaires, notamment en matière de coopération entre eux, afin de vérifier que la remise en conformité est effectuée.
Lorsque les marchandises ne peuvent ni être mises en conformité, ni être destinées à l’alimentation animale, à la transformation industrielle ou à toute autre utilisation non alimentaire, l’organisme de contrôle peut, si nécessaire, demander aux opérateurs de prendre les mesures adéquates afin de s’assurer que les produits en cause ne seront pas commercialisés.
Les opérateurs fournissent les informations jugées nécessaires par les États membres aux fins de l’application du présent paragraphe.
4. Pour l’application du présent chapitre, les factures et documents d’accompagnement indiquent la catégorie de qualité, le pays d’origine des produits et, le cas échéant, la destination industrielle du produit. Cette exigence ne s’impose pas au stade de la vente au détail au consommateur final.
TITRE III
ORGANISATIONS DE PRODUCTEURS
CHAPITRE I
Exigences et reconnaissance
Section 1
Définitions
Article 21
Définitions
1. Aux fins du présent titre, on entend par:
a)
«producteurs»: les agriculteurs visés à l’article 3, paragraphe 1, point a), du règlement (CE) no 1182/2007;
b)
«filiale»: entreprise dans laquelle une ou plusieurs organisations de producteurs ou leurs associations détiennent une participation et qui contribue aux objectifs de l’organisation de producteurs ou de l’association d’organisations de producteurs;
c)
«organisation de producteurs transnationale»: toute organisation dont au moins une exploitation de producteurs est située dans un État membre différent de celui dans lequel le siège social de l’organisation de producteurs est établi;
d)
«association transnationale d’organisations de producteurs»: toute association d’organisations de producteurs dont au moins une des organisations associées a son siège dans un État membre différent de celui dans lequel le siège social de l’association est établi;
e)
«objectif de convergence»: l’objectif de l’action pour les États membres et les régions les moins développés conformément à la législation communautaire régissant le Fonds européen de développement régional, le Fonds social européen et le Fonds de cohésion pour la période allant du 1er janvier 2007 au 31 décembre 2013;
f)
«mesure»:
i)
les actions visant à la planification de la production, y compris l’acquisition d’actifs immobilisés;
ii)
les actions visant à l’amélioration ou au maintien de la qualité des produits, y compris l’acquisition d’actifs immobilisés;
iii)
les actions visant à améliorer la commercialisation, y compris l’acquisition d’actifs immobilisés, ainsi que les actions de promotion et de communication autres que les actions de promotion et de communication qui relèvent du point vi);
iv)
la recherche et la production expérimentale, y compris l’acquisition d’actifs immobilisés;
v)
les actions de formation, autres que celles qui relèvent du point vi), et les actions visant à promouvoir l’accès aux services de conseil;
vi)
les six instruments de prévention et de gestion des crises énumérés à l’article 9, paragraphe 2, premier alinéa, points a) à f), du règlement (CE) no 1182/2007;
vii)
les actions en faveur de l’environnement visées à l’article 9, paragraphe 3, du règlement (CE) no 1182/2007, y compris l’acquisition d’actifs immobilisés;
viii)
d’autres actions, y compris l’acquisition d’actifs immobilisés autres que ceux relevant des points i), ii), iii), iv) et vii) qui répondent à un ou plusieurs des objectifs visés à l’article 9, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1182/2007;
g)
«action»: une activité ou un instrument particuliers visant à atteindre un objectif opérationnel contribuant à un ou plusieurs des objectifs visés à l’article 9, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1182/2007;
h)
«sous-produit»: un produit résultant de la préparation et/ou transformation d’un produit à base de fruits et légumes qui a une valeur économique, mais qui n’est pas le principal résultat recherché;
i)
«première transformation»: la transformation d’un produit à base de fruits ou de légumes en un autre produit figurant à l’annexe I du traité CE; le nettoyage, la coupe, le parage, le séchage et le conditionnement des produits frais en vue de la commercialisation ne sont pas considérés comme une première transformation;
j)
«filière interprofessionnelle» visée à l’article 10, paragraphe 3, point b), du règlement (CE) no 1182/2007: une ou plusieurs des activités énumérées à l’article 20, point c), du règlement (CE) no 1182/2007, approuvée par l’État membre et gérée conjointement par une organisation de producteurs ou une association d’organisations de producteurs et au moins un autre acteur dans le circuit de transformation et/ou de commercialisation des produits alimentaires;
k)
«indicateur de référence»: tout indicateur reflétant une situation ou une tendance au début d’une période de programmation qui peut fournir des informations utiles:
i)
dans le cadre de l’analyse de la situation initiale, afin d’établir une stratégie nationale en matière de programmes opérationnels à caractère durable ou un programme opérationnel;
ii)
en servant de référence pour l’évaluation des résultats et de l’impact d’une stratégie nationale ou d’un programme opérationnel, et/ou
iii)
pour l’interprétation des résultats et de l’impact d’une stratégie nationale ou d’un programme opérationnel.
2. Les États membres définissent les entités juridiques concernées sur leur territoire aux fins de l’article 3, paragraphe 1, et de l’article 7, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1182/2007 à la lumière de leurs structures juridiques et administratives. Le cas échéant, ils établissent également des dispositions relatives à la définition claire des parties d’entités juridiques aux fins de l’application desdits articles.
Section 2
Exigences applicables aux organisations de producteurs
Article 22
Produits couverts
1. Les États membres reconnaissent les organisations de producteurs au titre de l’article 4 du règlement (CE) no 1182/2007 en ce qui concerne le produit ou le groupe de produits indiqués dans la demande de reconnaissance, sous réserve de toute décision prise en vertu de l’article 4, paragraphe 1, dudit règlement.
2. Les États membres ne reconnaissent les organisations de producteurs en ce qui concerne les produits exclusivement destinés à la transformation industrielle que s’ils sont en mesure de garantir, par un système de contrats de fourniture ou d’une autre manière, que ces produits sont livrés à la transformation.
Article 23
Nombre minimal de producteurs
En définissant le nombre minimal de membres d’une organisation de producteurs conformément à l’article 4, paragraphe 1, point b), du règlement (CE) no 1182/2007, les États membres peuvent prévoir que dans les cas où un demandeur qui sollicite la reconnaissance est constitué, en tout ou en partie, de membres qui sont eux mêmes des entités juridiques ou des parties clairement définies d’entités juridiques composées de producteurs, le nombre minimal de producteurs peut être calculé sur la base du nombre de producteurs associés avec chacune des entités juridiques ou parties clairement définies d’entités juridiques.
Article 24
Durée minimale d’adhésion
1. La durée minimale d’adhésion d’un producteur ne peut être inférieure à un an.
2. La renonciation à la qualité de membre est communiquée par écrit à l’organisation de producteurs. Les États membres fixent les délais de préavis, d’une durée maximale de six mois, et les dates auxquelles la renonciation prend effet.
Article 25
Structures et activités des organisations de producteurs
Les États membres veillent à ce que les organisations de producteurs disposent du personnel, de l’infrastructure et de l’équipement nécessaires pour répondre aux critères fixés à l’article 3, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1182/2007 et assurer leurs fonctions essentielles, notamment:
a)
la connaissance de la production de leurs membres;
b)
la collecte, le tri, le stockage et le conditionnement de la production de leurs membres;
c)
la gestion commerciale et budgétaire, et
d)
la comptabilité centralisée et un système de facturation.
Article 26
Valeur ou volume de la production commercialisable
Aux fins de l’article 4, paragraphe 1, point b), du règlement (CE) no 1182/2007, la valeur ou le volume de la production commercialisable sont calculés sur la même base que la valeur de la production commercialisée visée aux articles 52 et 53 du présent règlement.
Article 27
Fourniture des moyens techniques
Aux fins de l’article 4, paragraphe 1, point e), du règlement (CE) no 1182/2007, une organisation de producteurs qui est reconnue pour un produit requérant la fourniture de moyens techniques est considérée comme remplissant son obligation lorsqu’elle fournit, elle-même ou par le truchement de ses membres, par l’intermédiaire de filiales ou par la voie de l’externalisation, un niveau adéquat de moyens techniques.
Article 28
Activité principale des organisations de producteurs
1. L’activité principale d’une organisation de producteurs concerne la concentration de l’offre et la mise sur le marché des produits de ses membres pour lesquels elle est reconnue.
2. La valeur de la production commercialisée par les membres de l’organisation de producteurs et les membres d’autres organisations de producteurs dépasse la valeur du reste de la production commercialisée par ladite organisation.
Ce calcul se fonde uniquement sur les produits pour lesquels l’organisation de producteurs est reconnue.
3. En cas d’application de l’article 52, paragraphe 7, le paragraphe 2 s’applique mutatis mutandis à compter du 1er janvier 2012 aux filiales concernées.
Article 29
Externalisation
L’externalisation d’une activité d’une organisation de producteurs implique que l’organisation de producteurs conclut un accord commercial avec une autre entité, y compris un de ses membres ou une filiale, pour l’exercice de l’activité concernée. L’organisation de producteurs reste néanmoins responsable de l’exercice de cette activité ainsi que du contrôle de gestion global et de la surveillance générale de l’accord commercial qui y est lié.
Le premier alinéa s’applique mutatis mutandis lorsqu’une association d’organisations de producteurs externalise une activité.
Article 30
Organisation de producteurs transnationale
1. Le siège social de l’organisation de producteurs transnationale est établi dans l’État membre où cette organisation dispose d’installations d’exploitation significatives ou d’un nombre significatif de membres et/ou elle réalise une partie importante de sa valeur de la production commercialisée.
2. Il appartient à l’État membre dans lequel le siège social de l’organisation de producteurs transnationale est établi:
a)
de reconnaître l’organisation de producteurs transnationale;
b)
d’approuver le programme opérationnel de l’organisation de producteurs transnationale;
c)
d’établir la collaboration administrative nécessaire avec les autres États membres, dans lesquels les membres sont situés, en ce qui concerne le respect des conditions de reconnaissance ainsi que le régime des contrôles et sanctions; Ces autres États membres sont tenus de fournir toute l’assistance nécessaire à l’État membre dans lequel le siège social est établi;
d)
de fournir, à la demande des autres États membres, toute la documentation nécessaire, y compris la législation applicable disponible dans les autres États membres dans lesquels les membres sont situés, traduite dans une langue officielle des États membres qui présentent la demande.
Article 31
Fusions d’organisations de producteurs
1. Si les organisations de producteurs qui ont procédé à une fusion menaient auparavant des programmes opérationnels distincts, elles peuvent mener ces programmes parallèlement et d’une manière distincte jusqu’au 1er janvier de l’année suivant la fusion. Dans ces cas, les organisations demandent la fusion de ces programmes opérationnels par le biais d’une modification, conformément aux dispositions de l’article 66. Autrement, les organisations concernées demandent immédiatement la fusion de ces programmes opérationnels par le biais d’une modification, conformément aux dispositions de l’article 67.
2. Par dérogation au paragraphe 1, les États membres ont la faculté d’autoriser les organisations de producteurs qui le demandent, pour des raisons dûment justifiées, à mener en parallèle les programmes opérationnels distincts jusqu’à leur épuisement naturel.
Article 32
Membres non producteurs
1. Les États membres peuvent établir si et à quelles conditions une personne physique ou morale qui n’est pas producteur peut être acceptée comme membre d’une organisation de producteurs.
2. En fixant les conditions visées au paragraphe 1, les États membres assurent en particulier la conformité avec l’article 3, paragraphe 1, point a) et paragraphe 4, point c), du règlement (CE) no 1182/2007.
3. Les personnes physiques ou morales visées au paragraphe 1 ne peuvent pas:
a)
être prises en compte pour les critères de reconnaissance;
b)
bénéficier directement des dispositions financées par la Communauté.
Les États membres peuvent limiter ou interdire leur accès au vote pour les décisions ayant trait aux fonds opérationnels, dans le respect des conditions établies au paragraphe 2.
Article 33
Contrôle démocratique des organisations de producteurs
Les États membres prennent les mesures qu’ils jugent nécessaires afin d’éviter tout abus de pouvoir ou d’influence d’un ou de plusieurs producteurs concernant la gestion et le fonctionnement de l’organisation de producteurs, qui comprennent les droits de vote.
Section 3
Associations d’organisations de producteurs
Article 34
Reconnaissance des associations d’organisations de producteurs
1. Les États membres reconnaissent uniquement les associations d’organisations de producteurs au titre de l’article 5 du règlement (CE) no 1182/2007 en ce qui concerne les activités relatives au produit ou aux produits indiqués dans la demande de reconnaissance.
2. Une association d’organisations de producteurs peut être reconnue au titre de l’article 5 du règlement (CE) no 1182/2007 et exercer les activités d’une organisation de producteurs, même lorsque les produits concernés continuent à être commercialisés par ses membres.
Article 35
Activités principales des associations d’organisations de producteurs
L’article 28, paragraphes 2 et 3, s’applique mutatis mutandis aux associations d’organisations de producteurs.
Article 36
Membres des associations d’organisations de producteurs qui ne sont pas des organisations de producteurs
1. Les États membres peuvent établir si et à quelles conditions une personne physique ou morale qui n’est pas une organisation de producteurs reconnue peut être acceptée comme membre d’une association d’organisations de producteurs.
2. Les membres d’une association reconnue d’organisations de producteurs qui ne sont pas des organisations de producteurs reconnues ne peuvent pas:
a)
être pris en compte pour les critères de reconnaissance;
b)
voter pour des décisions ayant trait aux fonds opérationnel;
c)
bénéficier directement des dispositions financées par la Communauté.
Article 37
Association transnationale d’organisations de producteurs
1. Le siège social de l’association transnationale d’organisations de producteurs est établi dans un État membre où cette association dispose d’un nombre significatif d’organisations associées et/ou dans lequel les organisations associées réalisent une partie importante de la valeur de la production commercialisée.
2. Il appartient à l’État membre dans lequel le siège social de l’association transnationale d’organisations de producteurs est établi:
a)
de reconnaître l’association;
b)
d’approuver, le cas échéant, le programme opérationnel de l’association;
c)
d’établir la collaboration administrative nécessaire avec les autres États membres, dans lesquels les organisations associées sont situées, en ce qui concerne le respect des conditions de reconnaissance ainsi que le régime des contrôles et sanctions. Les autres États membres sont tenus de fournir toute l’assistance nécessaire à l’État membre dans lequel le siège social est établi, et
d)
de fournir, à la demande des autres États membres, toute la documentation nécessaire, y compris la législation applicable disponible dans les autres États membres dans lesquels les membres sont situés, traduite dans une langue officielle des États membres qui présentent la demande.
Section 4
Groupements de producteurs
Article 38
Présentation du plan de reconnaissance
1. Une entité juridique ou une partie clairement définie d’une entité juridique présente le plan de reconnaissance visé à l’article 7, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1182/2007 à l’autorité compétente de l’État membre dans lequel le siège social de l’entité est établi.
2. Les États membres arrêtent:
a)
les critères minimaux auxquels doivent répondre l’entité juridique ou la partie clairement définie de l’entité juridique pour pouvoir présenter un plan de reconnaissance;
b)
les règles pour l’élaboration, le contenu et la mise en œuvre des plans de reconnaissance;
c)
la période au cours de laquelle il est interdit à un ancien membre d’une organisation de producteurs d’adhérer à un groupement de producteurs après avoir quitté l’organisation de producteurs en ce qui concerne les produits pour lesquels l’organisation de producteurs a été reconnue, et
d)
les procédures administratives pour l’approbation, le contrôle et la réalisation des plans de reconnaissance.
Article 39
Contenu du plan de reconnaissance
Le projet de plan de reconnaissance comporte au moins les éléments suivants:
a)
une description de la situation de départ, en particulier en ce qui concerne le nombre de membres producteurs, qui donne toutes les précisions voulues sur les adhérents, la production, y compris la valeur de la production commercialisée, la commercialisation et l’infrastructure, y compris l’infrastructure détenue par les membres individuels du groupement de producteurs si elle est destinée à être utilisée par le groupement de producteurs lui-même;
b)
la date proposée pour commencer à mettre en œuvre le plan, conformément à l’article 37, paragraphe 1, et la durée du plan, qui ne doit pas dépasser cinq ans, et
c)
les activités à mettre en œuvre pour atteindre la reconnaissance.
Article 40
Approbation du plan de reconnaissance
1. L’autorité nationale compétente prend une décision sur le projet de plan de reconnaissance dans les trois mois qui suivent la réception du plan accompagné de toutes les pièces justificatives.
2. À la suite des contrôles visés à l’article 113, l’autorité nationale compétente, le cas échéant:
a)
accepte le plan et accorde la préreconnaissance;
b)
demande des modifications du plan;
c)
rejette le plan.
L’acceptation ne peut, le cas échéant, être donnée que sur un plan qui a incorporé les modifications demandées en vertu du point b).
Elle notifie sa décision à l’entité juridique ou à la partie clairement définie de l’entité juridique.
Article 41
Mise en œuvre du plan de reconnaissance
1. Le plan de reconnaissance est mis en œuvre par périodes annuelles à partir du 1er janvier. Les États membres peuvent autoriser les groupements de producteurs à fractionner ces périodes annuelles en périodes semestrielles.
Le plan de reconnaissance commence à être mis en œuvre, conformément à la date proposée en application de l’article 39, point b):
a)
le 1er janvier suivant la date de son acceptation par l’autorité nationale compétente, ou
b)
immédiatement après la date de son acceptation.
2. Les États membres déterminent les conditions dans lesquelles les groupements de producteurs peuvent demander que des changements soient apportés aux plans pendant leur mise en œuvre. Ces demandes seront accompagnées de toutes les pièces justificatives nécessaires.
3. Pour toute modification du plan, l’autorité nationale compétente prend une décision dans les trois mois suivant la réception de la demande de modification, après l’examen des justifications apportées. Toute demande de modification pour laquelle une décision n’est pas prise dans ledit délai est considérée comme rejetée.
Article 42
Demandes de reconnaissance en tant qu’organisation de producteurs
Un groupement de producteurs mettant en œuvre un plan de reconnaissance peut, à tout moment, présenter une demande de reconnaissance au titre de l’article 4 du règlement (CE) no 1182/2007. De telles demandes sont en tout état de cause soumises avant la fin de la période transitoire visée à l’article 7 du règlement (CE) no 1182/2007.
À compter de la date à laquelle une demande est introduite, le groupement concerné peut soumettre un projet de programme opérationnel au titre de l’article 64.
Article 43
Activités principales des groupements de producteurs
L’article 28 s’applique mutatis mutandis aux groupements de producteurs.
Article 44
Valeur de la production commercialisée
1. Les dispositions de l’article 52 s’appliquent mutatis mutandis aux groupements de producteurs.
2. En cas de diminution de la valeur de la production commercialisée pour des motifs dûment justifiés auprès de l’État membre et ne relevant pas de la responsabilité ni du contrôle du groupement de producteurs, la valeur de la production commercialisée doit être au moins égale à 65 % de la valeur déclarée dans la ou les demandes d’aide précédentes, vérifiées par l’État membre, pour la période annuelle la plus récente et, à défaut, de la valeur initialement déclarée dans le plan de reconnaissance approuvé.
Article 45
Financement des plans de reconnaissance
1. Les taux d’aide visés à l’article 7, paragraphe 5, du règlement (CE) no 1182/2007 sont réduits de moitié pour la partie de la production commercialisée qui dépasse 1 000 000 EUR.
2. L’aide visée à l’article 7, paragraphe 3, point a), du règlement (CE) no 1182/2007 est soumise, pour chaque groupement de producteurs, à un plafond de 100 000 EUR par période annuelle.
3. Lorsqu’une période d’exécution ne correspond pas à une année civile entière, les plafonds visés au paragraphe 2 sont réduits en proportion.
4. L’aide visée à l’article 7, paragraphe 3, du règlement (CE) no 1182/2007 est versée
a)
en tranches annuelles ou semestrielles à la fin de chacune des périodes annuelles ou semestrielles d’exécution du plan de reconnaissance, ou
b)
en tranches couvrant une partie d’une période annuelle si le plan démarre au cours d’une période annuelle ou si la reconnaissance a été accordée au titre de l’article 4 du règlement (CE) 1182/2007 avant la fin d’une période annuelle.
Pour le calcul du montant des tranches, les États membres peuvent se fonder sur la production commercialisée correspondant à une période différente de la période au titre de laquelle la tranche est versée, si cela est justifié par des raisons de contrôle. La différence entre ces périodes est inférieure à la période au titre de laquelle la tranche est versée.
5. Le taux de change applicable aux montants visés aux paragraphes 1 et 2 est le dernier taux publié par la Banque centrale européenne avant le premier jour de la période au titre de laquelle les aides en cause sont octroyées.
Article 46
Aides aux investissements requises pour la reconnaissance
En ce qui concerne les investissements liés à la mise en œuvre des plans de reconnaissance visés à l’article 39, point c), du présent règlement, pour lesquels des aides sont prévues à l’article 7, paragraphe 3, point b), du règlement (CE) no 1182/2007:
a)
sont exclus les investissements pouvant créer des conditions de distorsion de concurrence dans les autres activités économiques de l’organisation concernée, et
b)
les investissements qui profitent directement ou indirectement aux autres mesures sont financés au prorata de leur utilisation par les secteurs ou produits sur lesquels porte la préreconnaissance.
Article 47
Demande d’aide
1. Les groupements de producteurs présentent chacun une seule demande pour les aides visées à l’article 7, paragraphe 3, points a) et b), du règlement (CE) no 1182/2007 dans les trois mois qui suivent la fin de chacune des périodes annuelles ou semestrielles visées à l’article 45, paragraphe 4, du présent règlement. La demande comprend une déclaration de la valeur de la production commercialisée pour la période pour laquelle l’aide est demandée.
2. Des demandes d’aide couvrant des périodes semestrielles ne peuvent être présentées que si le plan de reconnaissance est fractionné en périodes semestrielles, conformément à l’article 41, paragraphes 1 et 2. Toute demande d’aide est accompagnée de la déclaration écrite du groupement de producteurs indiquant:
a)
qu’il respecte et respectera les dispositions du règlement (CE) no 1182/2007 et du présent règlement, et
b)
qu’il n’a pas bénéficié, ne bénéficie pas et ne bénéficiera pas, directement ou indirectement, d’un double financement communautaire ou national pour les actions mises en œuvre dans le cadre de son plan de reconnaissance bénéficiant d’un financement communautaire au titre du présent règlement.
3. Les États membres fixent le délai pour le paiement de l’aide, qui en tout état de cause doit intervenir dans les six mois à compter de la réception de la demande.
Article 48
Admissibilité au bénéfice de l’aide
Les États membres évaluent l’admissibilité des groupements de producteurs au bénéfice de l’aide au titre du présent règlement dans le but d’établir que l’octroi d’une aide est dûment justifié, compte tenu des conditions et de la date d’un éventuel octroi antérieur d’une aide publique aux organisations ou groupements de producteurs dont sont issus les membres des groupements de producteurs en cause, ainsi que de mouvements éventuels de membres entre organisations de producteurs et groupements de producteurs.
Article 49
Participation financière de la Communauté
1. La participation communautaire au financement des aides visées à l’article 7, paragraphe 3, point a), du règlement (CE) no 1182/2007 est établie comme suit:
a)
75 % des dépenses publiques éligibles dans les régions pouvant bénéficier de l’objectif «convergence», et
b)
50 % des dépenses publiques éligibles dans les autres régions.
2. La participation communautaire au financement des aides visées à l’article 7, paragraphe 3, point b), du règlement (CE) no 1182/2007, exprimée en subvention en capital ou en équivalent-subvention en capital, ne dépasse pas, par rapport aux coûts éligibles des investissements:
a)
50 % dans les régions pouvant bénéficier de l’objectif «convergence», et
b)
30 % dans les autres régions.
Les États membres concernés s’engagent à participer au financement des frais d’investissements à concurrence d’au moins 5 % des coûts éligibles.
La participation des bénéficiaires de l’aide au financement des coûts éligibles des investissements est au moins de:
a)
25 % dans les régions pouvant bénéficier de l’objectif «convergence»;
b)
45 % dans les autres régions.
Article 50
Fusions
1. Les aides prévues à l’article 7, paragraphe 3, du règlement (CE) no 1182/2007 peuvent être octroyées, ou peuvent continuer à être octroyées, aux groupements de producteurs auxquels a été accordée une préreconnaissance et qui résultent de la fusion de deux ou plusieurs groupements de producteurs préreconnus.
2. Pour le calcul du montant des aides visées au paragraphe 1, le groupement de producteurs résultant de la fusion se substitue aux groupements ayant fusionné.
3. Lorsque deux ou plusieurs groupements de producteurs fusionnent, la nouvelle entité assume les droits et obligations du groupement de producteurs qui a été préreconnu le premier.
4. Lorsqu’un groupement de producteurs préreconnu fusionne avec une organisation de producteurs reconnue, l’entité qui en résulte ne peut plus bénéficier ni d’une préreconnaissance en tant que groupement de producteurs, ni des aides visées à l’article 7, paragraphe 3, du règlement (CE) no 1182/2007. L’entité née de la fusion continue à être traitée en tant qu’organisation de producteurs reconnue, pour autant qu’elle respecte les exigences applicables. Si nécessaire, l’organisation de producteurs demande que son programme opérationnel soit modifié et à cette fin, l’article 31 s’applique mutatis mutandis.
Toutefois, les actions menées par les groupements de producteurs avant la fusion continuent à pouvoir bénéficier des aides dans les conditions prévues dans le plan de reconnaissance.
Article 51
Conséquences de la reconnaissance
1. Les aides prévues à l’article 7, paragraphe 3, du règlement (CE) no 1182/2007 cessent d’être octroyées une fois la reconnaissance accordée.
2. En cas de présentation d’un programme opérationnel conformément au présent règlement, l’État membre concerné s’assure qu’il n’y a pas de double financement des mesures décrites dans le plan de reconnaissance.
3. Les investissements bénéficiant de l’aide prévue pour les frais d’investissement visés à l’article 7, paragraphe 3, point b), du règlement (CE) no 1182/2007 pourront être repris dans les programmes opérationnels pour autant que leur nature soit conforme aux dispositions du présent règlement.
4. Les États membres fixent le délai, commençant à courir après la mise en œuvre du plan de reconnaissance, dans lequel le groupement de producteurs doit être reconnu en tant qu’organisation de producteurs. Ce délai ne peut excéder quatre mois.
CHAPITRE II
Fonds opérationnels et programmes opérationnels
Section 1
Valeur de la production commercialisée
Article 52
Base de calcul
1. Aux fins du présent chapitre, la valeur de la production commercialisée d’une organisation de producteurs est calculée sur la base de la production des membres des organisations de producteurs pour laquelle l’organisation de producteurs est reconnue.
2. La valeur de la production commercialisée inclut la production des membres rejoignant ou quittant l’organisation de producteurs. Les États membres déterminent les conditions requises pour éviter une double comptabilisation.
3. Les États membres peuvent autoriser les organisations de producteurs à inclure la valeur des sous-produits dans la valeur de la production commercialisée.
4. La valeur de la production commercialisée inclut la valeur des retraits du marché écoulés, conformément à l’article 10, paragraphe 4, points a) et b), du règlement (CE) no 1182/2007, évaluée au prix moyen des produits commercialisés par l’organisation de producteurs au cours de l’année précédente.
5. Seule la production des membres de l’organisation de producteurs commercialisée par l’organisation de producteurs elle-même ou dans les conditions prévues à l’article 3, paragraphe 3, points b) et c), du règlement (CE) no 1182/2007 est prise en compte dans la valeur de la production commercialisée.
6. La production commercialisée doit être facturée au stade «de sortie de l’organisation de producteurs»:
a)
le cas échéant, en tant que produit emballé, préparé ou ayant subi une première transformation;
b)
hors TVA, et
c)
hors coûts de transport interne en cas de distance importante entre les points centralisés de collecte ou de conditionnement et le point de distribution de l’organisation de producteurs. Les États membres fixent les réductions à appliquer à la valeur facturée des produits aux différents stades de transformation, de livraison et de transport.
7. La valeur de la production commercialisée peut également être calculée au stade de sortie de la filiale, sur la même base que celle prévue au paragraphe 6, à condition qu’au moins 90 % du capital de la filiale soient détenus:
a)
par l’organisation de producteurs ou l’association d’organisations de producteurs, ou
b)
sous réserve de l’approbation de l’État membre, par des coopératives membres des organisations de producteurs ou des associations d’organisations de producteurs, si cela contribue à la réalisation des objectifs énumérés à l’article 3, paragraphe 1, points b) et c), du règlement (CE) no 1182/2007.
8. Si la production subit une baisse du fait de phénomènes climatiques, de maladies animales ou végétales ou d’infestations parasitaires, toute indemnisation de l’assurance reçue pour ces raisons au titre des mesures d’assurance-récolte prévues au chapitre III, section 6, ou de mesures équivalentes gérées par l’organisation de producteurs, peut être incluse dans la valeur de la production commercialisée.
Article 53
Période de référence
1. Le plafond annuel de l’aide visée à l’article 10, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1182/2007 est calculé chaque année sur la base de la valeur de la production commercialisée au cours d’une période de référence de douze mois à établir par les États membres.
2. La période de référence est établie par les États membres pour chaque organisation de producteurs comme étant:
a)
une période de douze mois, commençant au plus tôt le 1er janvier de la troisième année précédant l’année de mise en œuvre du programme opérationnel et se terminant au plus tard le 1er août de la même année, ou
b)
la valeur moyenne de trois périodes consécutives de douze mois commençant au plus tôt le 1er janvier de la cinquième année précédant l’année de mise en œuvre du programme opérationnel et se terminant au plus tard le 1er août de la même année.
3. La période de douze mois est la période comptable de l’organisation de producteurs concernée.
La période de référence ne doit pas varier au cours d’un programme opérationnel, sauf dans des cas dûment justifiés.
4. En cas de diminution de la valeur d’un produit pour des motifs dûment justifiés à la satisfaction d’un État membre et ne relevant pas de la responsabilité ni du contrôle de l’organisation de producteurs, la valeur de la production commercialisée visée au paragraphe 1 doit être au moins égale à 65 % de la valeur du produit concerné lors de la période de référence précédente.
Les motifs visés au premier alinéa doivent être dûment justifiées.
5. Lorsque des organisations de producteurs récemment reconnues ne disposent pas de données historiques suffisantes concernant la production commercialisée pour l’application du paragraphe 2, la valeur de la production commercialisée peut être réputée correspondre à la valeur de la production commercialisable fournie par l’organisation de producteurs aux fins de la reconnaissance. Celle-ci est calculée comme la valeur moyenne de la production commercialisée au cours des trois dernières années par tous les producteurs qui sont membres de l’organisation de producteurs au moment où la demande de reconnaissance est présentée.
6. Les États membres prennent les mesures nécessaires afin de recueillir des informations sur la valeur de la production commercialisée des organisations de producteurs n’ayant pas présenté de programmes opérationnels.
7. Par dérogation aux paragraphes 1 et 6, la valeur de la production commercialisée se rapportant à la période de référence est calculée conformément à la législation applicable au cours de ladite période de référence.
Section 2
Fonds opérationnels
Article 54
Gestion
Les États membres veillent à ce que les fonds opérationnels soient gérés d’une manière qui permette à des vérificateurs externes d’identifier, de contrôler et de certifier annuellement leurs dépenses et leurs recettes.
Article 55
Financement des fonds opérationnels
Les contributions financières au fond opérationnel visé à l’article 8, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1182/2007 sont définies par l’organisation de producteurs.
Tous les producteurs ont la possibilité de bénéficier du fond opérationnel et de participer démocratiquement aux décisions concernant l’utilisation des ressources de l’organisation de producteurs et des contributions financières au fonds opérationnel.
Article 56
Communication du montant prévisionnel
Les organisations de producteurs communiquent à l’État membre, au plus tard le 15 septembre et en même temps que les programmes opérationnels ou les demandes d’approbation de leurs modifications, les montants prévisionnels de la participation communautaire ainsi que des contributions de ses membres et de l’organisation de producteurs elle-même aux fonds opérationnels pour l’année suivante.
Les États membres peuvent fixer une date postérieure au 15 septembre.
Le calcul du montant prévisionnel des fonds opérationnels est fondé sur les programmes opérationnels et sur la valeur de la production commercialisée. Il est scindé entre les dépenses relatives aux mesures de prévention et de gestion des crises et les autres mesures.
Section 3
Programmes opérationnels
Article 57
Stratégie nationale
1. La structure générale et le contenu global de la stratégie nationale visée à l’article 12, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1182/2007, sont établis, à compter du 1er janvier 2009, conformément aux lignes directrices figurant à l’annexe VII. Avant cette date, les États membres déterminent sa structure générale et son contenu global. La stratégie peut comprendre des éléments régionaux.
La stratégie nationale intègre toutes les décisions prises et dispositions adoptées par l’État membre en application du titre III du règlement (CE) no 1182/2007 et du présent titre.
2. La stratégie nationale, y compris l’intégration du cadre national visé à l’article 12, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1182/2007 est élaborée avant que les projets de programmes opérationnels soient présentés au cours d’une année donnée. Le cadre national est intégré après avoir été présenté à la Commission et, le cas échéant, après avoir été modifié, conformément à l’article 12, paragraphe 1, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 1182/2007.
3. Une analyse de la situation initiale fait partie de la procédure d’élaboration de la stratégie nationale et est effectuée sous la responsabilité de l’État membre. Elle permet d’identifier et d’évaluer les besoins à satisfaire, de classer les besoins en termes de priorités, de définir les objectifs à atteindre par les programmes opérationnels pour satisfaire ces besoins prioritaires, les résultats escomptés et les objectifs quantifiés à atteindre par rapport à la situation initiale, ainsi que de déterminer les instruments et actions les plus appropriés pour atteindre ces objectifs.
4. Les États membres assurent également le suivi et l’évaluation de la stratégie nationale et de sa mise en œuvre par les programmes opérationnels.
La stratégie nationale peut être modifiée, en particulier à la lumière du suivi et de l’évaluation. De telles modifications sont effectuées avant que les projets de programmes opérationnels soient présentés au cours d’une année donnée.
5. Les États membres fixent dans la stratégie nationale des pourcentages maximaux du fonds qui peuvent être dépensés pour toute mesure individuelle et/ou type d’action et/ou dépense afin de garantir un équilibre approprié entre les différentes mesures.
Article 58
Cadre national pour les actions en faveur de l’environnement
1. Outre la notification prévue à l’article 12, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1182/2007, les États membres notifient également à la Commission les modifications apportées au cadre national qui sont également soumises à la procédure visée à l’article 12, paragraphe 1, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 1182/2007. La Commission rend le cadre accessible aux autres États membres par les moyens qu’elle juge appropriés.
2. Le cadre présente une liste non exhaustive des actions en faveur de l’environnement et des conditions qui sont par conséquent applicables dans l’État membre aux fins de l’article 9, paragraphe 3, du règlement (CE) no 1182/2007 et, pour chaque action en faveur de l’environnement sélectionnée, indique:
a)
l’engagement spécifique ou les engagements entraînés, et
b)
la justification de l’action, sur la base de l’impact environnemental prévu en rapport avec les besoins et priorités environnementaux.
Article 59
Règles complémentaires des États membres
Les États membres peuvent adopter des dispositions complétant celles du règlement (CE) no 1182/2007 et du présent règlement concernant l’éligibilité des mesures, actions ou dépenses dans le cadre des programmes opérationnels.
Article 60
Rapport avec les programmes de développement rural
1. Aucun soutien dans le cadre du programme ou des programmes de développement rural de l’État membre approuvés au titre du règlement (CE) no 1698/2005 ne sera accordé à des actions qui sont couvertes par les mesures prévues par le présent règlement, sous réserve des dispositions du paragraphe 2.
2. Dans les cas où un soutien au titre du règlement (CE) no 1698/2005 a exceptionnellement été accordé, conformément à l’article 5, paragraphe 6, dudit règlement, à des mesures qui pourraient prétendre à une aide en application du présent règlement, les États membres veillent à ce qu’un même bénéficiaire ne puisse recevoir de soutien qu’au titre d’un seul régime pour une seule et même action.
À cette fin, lorsqu’ils inscrivent dans leurs programmes de développement rural des mesures relevant de ce type d’exceptions, les États membres veillent à ce que la stratégie nationale visée à l’article 57 du présent règlement fixe les critères et les dispositions administratives qu’ils appliqueront dans les programmes de développement rural.
Le cas échéant et sans préjudice des dispositions de l’article 10, paragraphes 1, et 3, et de l’article 11 du règlement (CE) no 1182/2007, le niveau de soutien des mesures couvertes par le présent règlement ne dépasse pas celui qui s’applique aux mesures relevant du programme de développement rural.
L’aide en faveur des actions environnementales autres que l’acquisition d’actifs immobilisés est limitée aux montants maximums fixés à l’annexe du règlement (CE) no 1698/2005 pour les paiement agroenvironnementaux. Ces montants peuvent être augmentés dans des cas exceptionnels, compte tenu de circonstances particulières à justifier dans la stratégie nationale visée à l’article 57 du présent règlement.
Article 61
Contenu des programmes opérationnels et dépenses admissibles
1. Les programmes opérationnels comportent les éléments suivants:
a)
une description de la situation de départ, sur la base, le cas échéant, des indicateurs de référence figurant à l’annexe XIV;
b)
les objectifs du programme, compte tenu des perspectives de production et des débouchés, une explication de la manière dont le programme contribue à la stratégie nationale et la confirmation de ce qu’il est conforme à la stratégie nationale, y compris en ce qui concerne l’équilibre entre les activités. La description des objectifs concerne les objectifs définis dans la stratégie nationale et indique les résultats quantifiables à atteindre, de manière à faciliter le suivi des progrès réalisés dans la mise en œuvre du programme;
c)
la description détaillée des mesures, y compris les mesures de prévention et de gestion des crises, comportant des actions distinctes, à appliquer et des moyens à utiliser en vue d’atteindre les objectifs pour chaque année de mise en œuvre du programme. La description indique dans quelle mesure celles-ci:
i)
d’une part, complètent les autres mesures, y compris celles qui sont financées par d’autres aides ou qui sont admissibles au bénéfice d’autres aides de la Communauté européenne, notamment au titre du développement rural, et d’autre part, sont cohérentes avec ces autres mesures. À cet égard, une référence particulière est également faite, le cas échéant, aux mesures mises en œuvre dans le cadre des programmes opérationnels précédents;
ii)
ne comportent aucun risque de double financement par les fonds communautaires;
d)
la durée du programme, et
e)
les aspects financiers, à savoir:
i)
le mode de calcul et le niveau des contributions financières;
ii)
la procédure de financement du fonds opérationnel;
iii)
les informations justifiant les différents niveaux des contributions, et
iv)
le budget et le calendrier d’exécution des actions pour chaque année de mise en œuvre du programme.
2. Il est possible de combiner plusieurs actions environnementales, à condition qu’elles soient complémentaires et compatibles.
Lorsque des actions environnementales sont combinées, le niveau du soutien tient compte des pertes de revenus et des coûts supplémentaires spécifiques découlant de la combinaison.
3. Les investissements, y compris ceux réalisés dans le cadre de contrats de crédit-bail, dont le délai d’amortissement dépasse la durée du programme opérationnel peuvent être reportés sur un programme opérationnel ultérieur pour des raisons économiques dûment justifiées, et notamment dans les cas où la période d’amortissement fiscal excède cinq ans.
Lorsque des investissements sont remplacés, la valeur résiduelle des investissements remplacés est:
a)
ajoutée au fonds opérationnel de l’organisation de producteurs, ou
b)
soustraite du coût de remplacement.
Des investissements ou des actions peuvent être mis en œuvre dans les exploitations particulières des membres de l’organisation de producteurs, à condition qu’ils contribuent aux objectifs du programme opérationnel. Si le membre quitte l’organisation de producteurs, les États membres s’assurent que les investissements ou leur valeur résiduelle soit récupérée, à moins que l’État membre en dispose autrement.
4. Les programmes opérationnels ne comprennent pas les actions ou les dépenses visées dans la liste figurant à l’annexe VIII.
5. Les dépenses engagées au titre des programmes opérationnels admissibles au bénéfice d’une aide sont restreintes aux coûts réellement supportés. Toutefois, les États membres peuvent fixer, d’une façon dûment motivée, des taux forfaitaires standard dans les cas suivants:
a)
lorsque de tels taux forfaitaires sont indiqués à l’annexe VIII,
b)
pour les coûts externes supplémentaires au kilomètre de transport supportés, par rapport au coût d’un transport routier comparable, lorsque la voie ferroviaire et/ou maritime est choisie dans le cadre d’une mesure de protection de l’environnement, et
c)
les coûts supplémentaires et les pertes de revenus résultant des actions environnementales, calculés conformément à l’article 53, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1974/2006.
Les États membres réexaminent ces taux au moins tous les cinq ans.
6. Pour qu’une action soit admissible, plus de 50 %, en valeur, des produits concernés par cette action sont ceux pour lesquels l’organisation de producteurs est reconnue. Pour être pris en compte dans les 50 %, les produits doivent provenir des membres de l’organisation de producteurs ou des membres d’une autre organisation de producteurs. Les règles appropriées de l’article 52 s’appliquent au calcul de la valeur.
Article 62
Documents à fournir
Les programmes opérationnels sont accompagnés, en particulier:
a)
de la preuve de la constitution d’un fonds opérationnel;
b)
d’une déclaration écrite par laquelle l’organisation de producteurs s’engage à respecter le règlement (CE) no 1182/2007 et le présent règlement, et
c)
d’un document par lequel l’organisation de producteurs atteste qu’elle n’a pas bénéficié, directement ou indirectement, d’un autre financement communautaire ou national pour des actions donnant droit à l’aide au titre du présent règlement et s’engage à ne pas solliciter un tel financement.
Article 63
Programmes opérationnels partiels
1. En vertu de l’article 5 du règlement (CE) no 1182/2007, un État membre peut autoriser une association d’organisations de producteurs à présenter en son propre nom un programme opérationnel partiel, constitué d’actions identifiées, mais non exécutées par au moins deux organisations de producteurs participantes dans le cadre de leurs programmes opérationnels.
2. Les programmes opérationnels partiels font l’objet des mêmes règles que les autres programmes opérationnels et sont examinés conjointement avec les programmes opérationnels des organisations de producteurs participantes.
3. Les États membres font en sorte:
a)
que les actions soient financées en totalité par des contributions des organisations de producteurs participantes, prélevées sur les fonds opérationnels desdites organisations;
b)
que le programme opérationnel de chaque organisation de producteurs participante comporte la liste des actions et de la participation financière correspondante, et
c)
qu’il n’y ait aucun risque de double financement et que l’article 60 soit appliqué mutatis mutandis.
Article 64
Délai de présentation
Les organisations de producteurs soumettent les programmes opérationnels pour approbation à l’autorité compétente de l’État membre dans lequel elles ont leur siège au plus tard le 15 septembre de l’année précédant celle au cours de laquelle les programmes opérationnels doivent être mis en œuvre. Toutefois, les États membres peuvent reculer cette date.
Lorsqu’une entité juridique ou une partie clairement définie d’une entité juridique, y compris un groupement de producteurs, présente une demande de reconnaissance en tant qu’organisation de producteurs, elle peut en même temps soumettre pour approbation un programme opérationnel au sens du premier alinéa. L’approbation de ce programme est subordonnée à l’obtention de la reconnaissance au plus tard à la date limite prévue à l’article 65, paragraphe 2.
Article 65
Décision
1. L’autorité nationale compétente, selon le cas:
a)
approuve les montants des fonds et les programmes qui satisfont aux dispositions du règlement (CE) no 1182/2007 et à celles du présent chapitre;
b)
approuve les programmes, sous réserve de l’acceptation de certaines modifications par l’organisation de producteurs, ou
c)
rejette les programmes ou une partie des programmes.
2. L’autorité nationale compétente prend une décision sur les programmes et les fonds au plus tard le 15 décembre de l’année de la présentation.
Les États membres informent les organisations de producteurs de leur décision le 15 décembre au plus tard.
Toutefois, pour des raisons dûment justifiées, l’autorité nationale compétente peut prendre une décision sur les programmes opérationnels et les fonds au plus tard le 20 janvier qui suit la demande. La décision d’approbation peut prévoir que les dépenses sont admissibles à partir du 1er janvier de l’année qui suit la demande.
Article 66
Modification des programmes opérationnels pour les années suivantes
1. Les organisations de producteurs peuvent demander des modifications des programmes opérationnels, et notamment, si nécessaire, une prolongation de leur durée, pour autant que celle-ci ne dépasse pas cinq ans au total, au plus tard le 15 septembre pour une mise en application au 1er janvier qui suit.
Toutefois, les États membres peuvent reculer la date de présentation des demandes.
2. Toute demande de modification est accompagnée des pièces justificatives précisant le motif, la nature et les implications des modifications proposées.
3. L’autorité compétente statue le 15 décembre au plus tard sur les demandes de modification des programmes opérationnels.
Toutefois, pour des raisons dûment justifiées, les États membres peuvent prendre une décision sur les demandes de modification d’un programme opérationnel au plus tard le 20 janvier qui suit la demande. La décision d’approbation peut prévoir que les dépenses sont admissibles à partir du 1er janvier de l’année qui suit la demande.
Article 67
Modification des programmes opérationnels pour l’année en cours
1. Les États membres peuvent autoriser la modification des programmes opérationnels pour l’année en cours, dans des conditions qu’ils définissent eux-mêmes.
2. L’autorité nationale compétente peut autoriser les organisations de producteurs, pour l’année en cours:
a)
à ne mettre en œuvre que partiellement leurs programmes opérationnels;
b)
à modifier le contenu du programme opérationnel, et notamment, si nécessaire, à prolonger sa durée, pour autant que celle-ci ne dépasse pas cinq ans au total;
c)
à augmenter le montant du fonds opérationnel de 25 % au maximum du montant initialement approuvé ou à le diminuer d’un pourcentage à fixer par les États membres, à condition que les objectifs généraux du programme opérationnel soient maintenus. Les États membres peuvent augmenter ce pourcentage en cas de fusion d’organisations de producteurs au sens de l’article 31, paragraphe 1.
3. Les États membres déterminent les conditions dans lesquelles les programmes opérationnels peuvent être modifiés pour l’année en cours sans autorisation préalable de l’autorité nationale compétente. Pour être éligibles à l’aide, ces modifications doivent être immédiatement communiquées à l’autorité compétente par l’organisation de producteurs.
Article 68
Modalités des programmes opérationnels
1. Les programmes opérationnels sont mis en œuvre par périodes annuelles s’étendant du 1er janvier au 31 décembre.
2. La mise en œuvre d’un programme opérationnel approuvé le 15 décembre au plus tard commence le 1er janvier qui suit son approbation.
La mise en œuvre des projets de programmes pour lesquels une décision d’approbation est prise après le 15 décembre est reportée d’un an.
Par dérogation au premier et au deuxième alinéas du présent paragraphe, lorsque l’article 65, paragraphe 2, troisième alinéa, ou l’article 66, paragraphe 3, deuxième alinéa, s’appliquent, la mise en œuvre des programmes opérationnels approuvés conformément à ces dispositions commence au plus tard le 31 janvier qui suit leur approbation.
Section 4
Aides
Article 69
Montant approuvé de l’aide
Les États membres notifient aux organisations de producteurs et aux associations d’organisations de producteurs le montant approuvé de l’aide, conformément à l’article 13, paragraphe 3, du règlement (CE) no 1182/2007, le 15 décembre au plus tard.
En cas d’application de l’article 65, paragraphe 2, troisième alinéa, ou de l’article 66, paragraphe 3, deuxième alinéa du présent règlement, les États membres notifient le montant approuvé de l’aide le 20 janvier au plus tard.
Article 70
Demandes
1. Au plus tard le 15 février de l’année suivant celle pour laquelle l’aide est demandée, les organisations de producteurs introduisent une demande d’aide ou de solde de l’aide auprès de l’autorité compétente pour chaque programme opérationnel pour lequel une aide est demandée.
2. Les demandes sont accompagnées des pièces justificatives attestant:
a)
l’aide demandée;
b)
la valeur de la production commercialisée;
c)
les contributions financières des membres ou de l’organisation de producteurs elle-même;
d)
les dépenses réalisées au titre du programme opérationnel;
e)
les dépenses liées à la prévention et à la gestion des crises, ventilées par actions;
f)
la part du fonds opérationnel engagée pour le financement de la prévention et de la gestion des crises, ventilée par actions;
g)
le respect de l’article 9, paragraphe 2, et de l’article 9, paragraphe 3, points a) ou b), et de l’article 10 du règlement (CE) no 1182/2007;
h)
un document par lequel l’organisation de producteurs atteste qu’elle n’a pas bénéficié d’un double financement communautaire ou national pour des mesures et/ou actions donnant droit à l’aide au titre du présent règlement, et
i)
dans le cas d’une demande de paiement sur la base d’un taux forfaitaire standard au sens de l’article 61, paragraphe 4, la preuve de la mise en œuvre de l’action concernée.
3. Les demandes peuvent couvrir les dépenses programmées mais non supportées si les éléments ci-après sont démontrés:
a)
les actions en cause n’ont pu être réalisées au plus tard le 31 décembre de l’année de mise en œuvre du programme opérationnel pour des raisons indépendantes de la volonté de l’organisation de producteurs concernée;
b)
lesdites actions peuvent être réalisées au plus tard le 30 avril de l’année suivante, et
c)
une contribution équivalente de l’organisation de producteurs est maintenue dans le fonds opérationnel.
Le paiement de l’aide et la libération de la garantie constituée conformément à l’article 72, paragraphe 3, ne pourront intervenir que sur présentation de preuves établissant que les dépenses programmées visées au premier alinéa, point b), ont été effectivement réalisées, sur la base des droits à l’aide réellement établis et pour autant que lesdites preuves soient présentées au plus tard le 30 avril de l’année suivant celle pour laquelle les dépenses concernées ont été programmées.
4. Lorsque les demandes sont présentées après la date prévue au paragraphe 1, l’aide est réduite de 1 % par jour de retard.
Dans des cas exceptionnels et dûment justifiés, l’autorité compétente peut accepter les demandes après la date fixée au paragraphe 1 si les contrôles nécessaires ont été effectués et si la date limite de paiement prévue à l’article 71 est respectée.
Article 71
Paiement de l’aide
Les États membres versent l’aide au plus tard le 15 octobre de l’année suivant celle de la mise en œuvre du programme.
Article 72
Avances
1. Les États membres peuvent autoriser les organisations de producteurs à demander une avance de la partie de l’aide correspondant aux dépenses prévisibles résultant du programme opérationnel pour la période de trois ou quatre mois qui commence dans le courant du mois de présentation de la demande d’avance.
2. Les demandes d’avance sont présentées, selon la décision de l’État membre, soit tous les trois mois, en janvier, avril, juillet et octobre, soit tous les quatre mois, en janvier, mai et septembre.
Le total des avances au titre d’un exercice donné ne peut excéder 80 % du montant initialement approuvé de l’aide pour le programme opérationnel concerné.
3. L’octroi d’une avance est subordonné à la constitution d’une garantie égale à 110 % de son montant conformément au règlement (CEE) no 2220/85.
Les États membres fixent des conditions pour garantir que les contributions financières aux fonds opérationnels ont été collectées conformément à l’article 54 et à l’article 55 du présent règlement et que les avances précédentes ont effectivement été dépensées.
4. Des demandes de libération de la garantie peuvent être présentées pendant l’année du programme en cours accompagnées des pièces justificatives appropriées.
La garantie est libérée à concurrence de 80 % du montant des avances.
5. L’exigence principale, au sens de l’article 20 du règlement (CEE) no 2220/85, est l’exécution des actions figurant dans le programme opérationnel, dans le respect des engagements prévus à l’article 62, points b) et c), du présent règlement.
En cas de non-respect de l’exigence principale ou en cas de manquement grave aux engagements prévus à l’article 62, points b) et c), la garantie est acquise, sans préjudice d’autres sanctions à arrêter conformément à la section 3 du chapitre V.
En cas de non-respect d’autres exigences, la garantie est acquise proportionnellement à la gravité de l’irrégularité constatée.
6. Les États membres peuvent fixer un montant minimum et les délais à respecter en ce qui concerne les avances.
Article 73
Paiements partiels
Les États membres peuvent autoriser les organisations de producteurs à demander le paiement de la partie de l’aide correspondant aux dépenses résultant du programme opérationnel.
Les demandes peuvent être présentées à tout moment, au maximum trois fois par an. Elles sont accompagnées des pièces justificatives appropriées.
Le total des paiements au titre des demandes partielles de l’aide ne peut excéder 80 % du montant initialement approuvé de l’aide destinée au programme opérationnel, ou des frais réels s’ils sont inférieurs audit montant.
Les États membres peuvent fixer un montant minimum et les délais à respecter en ce qui concerne les paiements partiels.
CHAPITRE III
Mesures de prévention et de gestion des crises
Section 1
Dispositions générales
Article 74
Sélection des mesures de prévention et de gestion des crises
Les États membres peuvent prévoir qu’une ou plusieurs des mesures énumérées à l’article 9, paragraphe 2, du règlement (CE) no 1182/2007 ne s’appliquent pas sur leur territoire.
Article 75
Emprunts destinés à financer les mesures de prévention et de gestion des crises
Les emprunts contractés pour le financement des mesures de prévention et de gestion des crises en vertu de l’article 9, paragraphe 2, troisième alinéa, du règlement (CE) no 1182/2007 et dont la période de remboursement dépasse la durée du programme opérationnel peuvent être reportés sur un programme opérationnel ultérieur pour des raisons économiques dûment justifiées.
Section 2
Retraits du marché
Article 76
Définition
La présente section établit des règles relatives aux opérations de retrait du marché visées à l’article 9, paragraphe 2, point a), du règlement (CE) no 1182/2007. Aux fins du présent chapitre, on entend par «produits retirés du marché», «produits retirés» et «produits non mis en vente», les produits faisant l’objet desdites opérations de retrait du marché.
Article 77
Normes de commercialisation
1. Lorsqu’une norme de commercialisation visée à l’article 2, paragraphes 2 et 7, du règlement (CE) no 1182/2007 existe pour un produit donné, le produit retiré du marché est conforme à cette norme, exception faite des dispositions relatives à la présentation et au marquage des produits. Les produits peuvent être retirés en vrac, tous calibres confondus, à condition que les exigences minimales applicables à la catégorie II, notamment en ce qui concerne la qualité et le calibre, soient respectées.
Toutefois, les produits miniatures définis par les normes concernées sont conformes aux normes de commercialisation applicables, y compris les dispositions relatives à la présentation et au marquage du produit.
2. S’il n’existe pas de norme de commercialisation pour un produit donné, les produits retirés du marché satisfont aux exigences minimales établies à l’annexe IX. Les États membres peuvent fixer des règles complétant ces exigences minimales.
Article 78
Moyenne triennale applicable aux retraits du marché en cas de distribution gratuite
Le plafond de 5 % du volume de la production commercialisée visé à l’article 10, paragraphe 4, du règlement (CE) no 1182/2007 est calculé sur la base de la moyenne arithmétique des volumes globaux relatifs aux produits pour lesquels l’organisation de producteurs est reconnue et qui ont été commercialisés par l’intermédiaire de cette dernière au cours des trois années écoulées.
En ce qui concerne les organisations de producteurs reconnues depuis peu, les données relatives aux campagnes de commercialisation antérieures à la reconnaissance sont les suivantes:
a)
lorsqu’il s’agit d’un ancien groupement de producteurs, les données équivalentes de ce groupement de producteurs, le cas échéant; ou
b)
le volume pris en compte pour la demande de reconnaissance.
Article 79
Notification préalable des opérations de retrait
1. Les organisations de producteurs et les associations d’organisations de producteurs notifient préalablement aux autorités nationales compétentes, par télécommunication écrite ou par message électronique, toute opération de retrait à laquelle elles entendent procéder. Cette notification reprend en particulier la liste des produits mis à l’intervention et leurs principales caractéristiques au regard des normes de commercialisation applicables, la quantité estimée de chacun des produits concernés, leur destination prévue ainsi que le lieu où les produits retirés peuvent être soumis aux contrôles prévus à l’article 110. Elle inclut une attestation de la conformité des produits retirés avec les normes de commercialisation en vigueur ou avec les exigences minimales visées à l’article 77.
2. Les États membres fixent les modalités selon lesquelles les organisations de producteurs effectuent la notification prévue au paragraphe 1, notamment en ce qui concerne les délais.
3. Dans les délais visés au paragraphe 2, les États membres:
a)
procèdent au contrôle visé à l’article 110, paragraphe 1, à l’issue duquel, si aucune irrégularité n’a été décelée, ils autorisent l’opération de retrait telle que constatée à l’issue du contrôle; ou
b)
dans les cas visés à l’article 110, paragraphe 3, ne procèdent pas au contrôle visé à l’article 110, paragraphe 1, auquel cas ils en informent l’organisation de producteurs par télécommunication écrite ou par message électronique et autorisent l’opération de retrait telle que notifiée.
Article 80
Soutien
1. Le soutien aux retraits du marché, qui comprend la participation communautaire et la participation de l’organisation de producteurs, ne dépasse pas le montant établi à l’annexe X pour chacun des produits visés à ladite annexe. Pour les autres produits, les États membres fixent des montants maximaux de soutien.
2. Les retraits du marché ne dépassent pas 5 % du volume de la production commercialisée de tout produit donné par toute organisation de producteurs donnée.
Le volume de la production commercialisée correspond au volume moyen de la production commercialisée au cours des trois années écoulées. Si cette donnée n’est pas disponible, le volume de la production commercialisée pour laquelle l’organisation de producteurs a été reconnue est utilisé.
Les pourcentages visés au premier alinéa sont des moyennes annuelles sur une période triennale. Une marge d’erreur annuelle de 3 % est prévue.
Article 81
Destinations des produits retirés
1. Les États membres établissent les destinations autorisées pour les produits faisant l’objet de retraits du marché. Ils arrêtent des dispositions propres à garantir que le retrait ou la destination des produits retirés n’entraînent pas d’effets négatifs sur l’environnement ni de conséquences phytosanitaires préjudiciables. Les frais supportés par les organisations de producteurs pour se conformer auxdites dispositions sont admissibles au bénéfice du soutien aux retraits du marché accordé dans le cadre du programme opérationnel.
2. Les destinations visées au paragraphe 1 du présent article comprennent la distribution gratuite au sens de l’article 10, paragraphe 4, points a) et b), du règlement (CE) no 1182/2007 ainsi que toute autre destination équivalente approuvée par les États membres.
Les États membres prennent toutes les mesures nécessaires pour faciliter les contacts et la coopération entre les organisations de producteurs et les destinataires qu’ils ont approuvés, sur demande, en vue d’une distribution gratuite.
3. L’écoulement des produits à destination du secteur de la transformation n’est possible que s’il n’entraîne pas de distorsion de la concurrence pour les secteurs concernés de la Communauté ou pour les produits importés.
Article 82
Frais de transport
1. Les frais de transport liés aux opérations de distribution gratuite de tous les produits retirés du marché sont pris en charge au titre du programme opérationnel sur la base des montants forfaitaires établis selon la distance entre le point de retrait et le lieu de livraison à l’annexe XI.
En cas de transport maritime, la Commission détermine les frais de transport pouvant être pris en charge sur la base des frais de transport réels et de la distance. La compensation ainsi déterminée ne peut dépasser les frais qui résulteraient d’un transport terrestre par l’itinéraire le plus court entre le lieu d’embarquement et le point de sortie théorique. Un coefficient correcteur de 0,6 est appliqué aux montants figurant à l’annexe XI.
2. Les frais de transport sont payés à la partie qui a effectivement supporté financièrement le coût du transport en cause.
Le paiement est subordonné à la présentation de pièces justificatives attestant notamment:
a)
le nom des organismes bénéficiaires;
b)
la quantité des produits concernés;
c)
la prise en charge par les organismes bénéficiaires et les moyens de transport utilisés; et
d)
les frais de transport réellement encourus.
Article 83
Frais de triage et d’emballage
1. Les frais de triage et d’emballage des fruits et légumes frais retirés du marché à des fins de distribution gratuite sont pris en charge au titre des programmes opérationnels à hauteur d’un montant forfaitaire de 132 EUR par tonne de poids net pour les produits présentés en emballages de moins de 25 kilogrammes de poids net.
2. Les emballages des produits destinés à la distribution gratuite comportent l’emblème européen associé à une ou plusieurs des mentions figurant à l’annexe XII.
3. Les frais de triage et d’emballage sont payés aux organisations de producteurs qui ont effectué ces opérations.
Le paiement est subordonné à la présentation de pièces justificatives attestant notamment:
a)
le nom des organismes bénéficiaires;
b)
la quantité des produits concernés; et
c)
la prise en charge par les organismes bénéficiaires, avec indication du mode de présentation.
Article 84
Règles applicables aux destinataires des produits retirés
1. Les destinataires des produits retirés, visés à l’article 10, paragraphe 4, points a) et b), du règlement (CE) no 1182/2007 s’engagent à:
a)
respecter les dispositions du présent règlement;
b)
tenir une comptabilité matières et une comptabilité financière reflétant en détail les opérations en cause;
c)
se soumettre aux opérations de contrôle prévues par la réglementation communautaire; et
d)
fournir les pièces justificatives relatives à la destination finale de chacun des produits concernés, lesquelles consistent en un certificat de prise en charge (ou un document équivalent) attestant que les produits retirés ont été pris en charge par un tiers en vue de leur distribution gratuite.
S’ils estiment que le risque est faible, les États membres peuvent décider que les destinataires n’ont pas à tenir la comptabilité matières et la comptabilité financière visées au paragraphe 1, point b), lorsque ceux-ci ne reçoivent que de petites quantités. Cette décision et les raisons qui la justifient sont enregistrées.
2. Les autres destinataires de produits retirés s’engagent à:
a)
respecter les dispositions du présent règlement;
b)
tenir une comptabilité matières et une comptabilité financière reflétant en détail les opérations en cause si les États membres le jugent approprié malgré le fait que le produit ait été dénaturé avant sa livraison;
c)
se soumettre aux opérations de contrôle prévues par la réglementation communautaire; et
d)
ne pas demander d’aide complémentaire pour l’alcool obtenu à partir des produits concernés dans le cas des produits retirés destinés à la distillation.
Section 3
Récolte en vert et non-récolte
Article 85
Définition de la récolte en vert et de la non-récolte
1. On entend par «récolte en vert» le fait de récolter en totalité des produits non commercialisables, sur une superficie donnée, avant le début normal de la récolte. Les produits concernés n’ont pas été endommagés avant la récolte en vert, que ce soit pour des raisons climatiques, des raisons de maladie ou toute autre raison.
2. On entend par «non-récolte» le fait de ne pas recueillir de production commerciale sur la superficie concernée pendant le cycle normal de production. La destruction des produits en raison d’un phénomène climatique ou d’une maladie n’est pas considérée comme un cas de non-récolte.
3. La récolte en vert et la non-récolte s’ajoutent aux pratiques culturales habituelles.
Article 86
Conditions applicables à la mise en œuvre de la récolte en vert et de la non-récolte
1. En ce qui concerne les mesures de récolte en vert et de non-récolte, les États membres:
a)
adoptent les modalités de mise en œuvre de ces mesures, en particulier relativement à la notification préalable des opérations de non-récolte et de récolte en vert, au contenu de cette notification et aux délais à respecter, au montant de la compensation à verser et à l’application des mesures, ainsi que la liste des produits pouvant faire l’objet desdites mesures;
b)
arrêtent des dispositions propres à garantir que l’application de ces mesures n’entraîne pas d’effets négatifs sur l’environnement ni de conséquences phytosanitaires préjudiciables;
c)
veillent à ce qu’il soit possible de vérifier la bonne réalisation des mesures, et n’approuvent pas leur application lorsque tel n’est pas le cas;
d)
ont recours à ces vérifications pour garantir la bonne réalisation des mesures, y compris en ce qui concerne les dispositions mentionnées aux points a) et b).
2. Les organisations de producteurs et les associations d’organisations de producteurs notifient préalablement aux autorités nationales compétentes, par télécommunication écrite ou par message électronique, toute opération de récolte en vert ou de non-récolte à laquelle elles entendent procéder.
Elles joignent à la première notification effectuée au cours de toute année donnée pour un produit donné une analyse fondée sur la situation prévisible du marché et justifiant le recours à la récolte en vert à titre de mesure de prévention de crise.
3. Il est interdit d’appliquer à la fois des mesures de récolte en vert et des mesures de non-récolte pour le même produit et pour la même superficie au cours d’une même année ou au cours d’une même période de deux années consécutives.
4. Pour la récolte en vert et la non-récolte, la compensation, qui comprend la participation communautaire et la participation de l’organisation de producteurs, est un paiement à l’hectare fixé par l’État membre en vertu du paragraphe 1, point a):
a)
de sorte qu’il ne couvre que les frais supplémentaires engendrés par l’application de la mesure, compte tenu de la gestion environnementale et phytosanitaire à mettre en œuvre aux fins du respect des dispositions arrêtées en vertu du paragraphe 1, point b); ou
b)
de sorte qu’il ne couvre pas plus de 90 % du plafond de soutien aux retraits du marché visé à l’article 80.
Section 4
Promotion et communication
Article 87
Mise en œuvre de mesures de promotion et de communication
1. Les États membres arrêtent les modalités applicables à la mise en œuvre de mesures de promotion et de communication. Ces modalités permettent l’application rapide des mesures concernées, si nécessaire.
2. Les actions entreprises dans le cadre des mesures de promotion et de communication viennent en complément de toute action de promotion et de communication en cours de réalisation par l’organisation de producteurs concernée.
Section 5
Formation
Article 88
Mise en œuvre de mesures de formation
Les États membres arrêtent les modalités applicables à la mise en œuvre de mesures de formation.
Section 6
Assurance-récolte
Article 89
Objectif des mesures d’assurance-récolte
Les mesures d’assurance-récolte sont gérées par les organisations de producteurs et contribuent à la protection des revenus des producteurs et à la prise en charge des pertes de marché des organisations de producteurs et/ou de leurs membres en cas de catastrophes naturelles, de phénomènes climatiques, de maladies ou d’infestations parasitaires.
Article 90
Mise en œuvre des mesures d’assurance-récolte
1. Les États membres arrêtent les modalités applicables à la mise en œuvre des mesures d’assurance-récolte, y compris les modalités nécessaires pour garantir que ces mesures n’entraînent aucune distorsion de la concurrence sur le marché de l’assurance.
2. Les États membres peuvent apporter un financement national complémentaire à l’appui des mesures d’assurance-récolte qui bénéficient du fonds opérationnel. L’aide publique totale versée au titre de l’assurance-récolte ne peut toutefois dépasser:
a)
80 % du coût des primes payées par les producteurs pour des assurances contre les pertes imputables à des phénomènes météorologiques défavorables pouvant être assimilés à une catastrophe naturelle;
b)
50 % du coût des primes payées par les producteurs pour des assurances contre:
i)
les pertes visées au point a), ainsi que d’autres pertes causées par des phénomènes météorologiques défavorables; et
ii)
les pertes causées par des maladies animales ou végétales ou par des infestations parasitaires.
Le plafond fixé au premier alinéa, point b), s’applique même dans les cas où le fonds opérationnel peut normalement bénéficier d’une aide financière communautaire de 60 % conformément à l’article 10, paragraphe 3, du règlement (CE) no 1182/2007.
3. Les mesures d’assurance-récolte ne couvrent pas les prestations d’assurance qui indemnisent les producteurs au-delà de 100 % de la perte de revenus subie, compte tenu des montants qu’ils ont pu recevoir au titre d’autres régimes d’aide en rapport avec le risque assuré.
4. Aux fins du présent article, l’expression «phénomènes météorologiques défavorables pouvant être assimilés à une catastrophe naturelle» a la même signification que celle donnée à l’article 2, paragraphe 8, du règlement (CE) no 1857/2006 de la Commission (28).
Section 7
Participation aux frais administratifs liés à la constitution de fonds de mutualisation
Article 91
Conditions applicables à la participation aux frais administratifs liés à la constitution de fonds de mutualisation
1. Les États membres arrêtent les modalités applicables à la mise en œuvre de la participation aux frais administratifs liés à la constitution de fonds de mutualisation.
2. La participation aux frais administratifs liés à la constitution de fonds de mutualisation représente, pour la première, la deuxième et la troisième année de fonctionnement du fonds de mutualisation, une proportion de la contribution de l’organisation de producteurs au fonds de mutualisation pour la première, la deuxième et la troisième année de son fonctionnement, s’élevant respectivement à:
a)
10, 8 et 4 % dans les États membres ayant adhéré à l’Union européenne le 1er mai 2004 ou à une date ultérieure;
b)
5, 4 et 2 % dans les autres États membres.
3. Les États membres peuvent plafonner les montants qui peuvent être versés aux organisations de producteurs à titre de participation aux frais administratifs liés à la constitution de fonds de mutualisation.
Section 8
Aides d’État en faveur des mesures de prévention et de gestion des crises
Article 92
Définition des modalités dans les stratégies nationales
Les États membres versant des aides d’État conformément à l’article 43, deuxième alinéa, point c), du règlement (CE) no 1182/2007 définissent les modalités de mise en œuvre de cette disposition dans leurs stratégies nationales.
CHAPITRE IV
Aide financière nationale
Article 93
Degré d’organisation des producteurs
Aux fins de l’article 11, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1182/2007, le degré d’organisation des producteurs d’une région donnée d’un État membre donné est considéré comme particulièrement faible lorsque les organisations de producteurs, les associations d’organisations de producteurs et les groupements de producteurs ont commercialisé moins de 20 % de la valeur moyenne de la production de fruits et légumes au cours des trois dernières années pour lesquelles l’information est disponible.
Article 94
Autorisation de paiement de l’aide financière nationale
1. Les États membres présentent à la Commission, pour toute année civile donnée au plus tard le 15 janvier de ladite année, une demande d’autorisation de paiement de l’aide financière nationale en vertu de l’article 11, paragraphe 1, premier alinéa, du règlement (CE) no 1182/2007.
La demande est accompagnée de pièces justificatives montrant que le degré d’organisation des producteurs de la région concernée est particulièrement faible, au sens de l’article 93 du présent règlement, et indiquant les coordonnées des organisations de producteurs concernées, le montant de l’aide ainsi que la proportion des contributions financières versées conformément à l’article 8, paragraphe 1, point a), du règlement (CE) no 1182/2007.
2. La Commission approuve ou rejette la demande dans un délai de trois mois à compter de sa présentation. En l’absence de réaction de la Commission dans le délai précité, la demande est réputée approuvée.
Article 95
Demande d’octroi de l’aide financière nationale et paiement
Les organisations de producteurs demandent à bénéficier de l’aide financière nationale, et les États membres effectuent le paiement de l’aide, conformément aux articles 70 à 73.
Article 96
Pourcentage maximal de remboursement par la Communauté de l’aide financière nationale
L’aide financière nationale est remboursée par la Communauté jusqu’à concurrence de 60 % de l’aide financière nationale accordée à l’organisation de producteurs.
Article 97
Remboursement par la Communauté de l’aide financière nationale
1. Les États membres demandent le remboursement par la Communauté de l’aide financière nationale approuvée, effectivement versée aux organisations de producteurs, avant le 1er mars de l’année suivant la mise en œuvre annuelle des programmes opérationnels.
La demande est accompagnée de pièces justificatives montrant que les conditions énoncées à l’article 11, paragraphe 1, second alinéa, du règlement (CE) no 1182/2007 étaient remplies lors des trois années écoulées, et indiquant les coordonnées des organisations de producteurs concernées, le montant de l’aide effectivement payée ainsi que la proportion des contributions financières réellement versées conformément à l’article 8, paragraphe 1, point a), du règlement (CE) no 1182/2007.
2. La Commission décide d’approuver ou de rejeter la demande.
3. Lorsqu’un remboursement de l’aide par la Communauté a été approuvé, les dépenses admissibles sont déclarées à la Commission conformément à la procédure décrite à l’article 5 du règlement (CE) no 883/2006 de la Commission (29).
CHAPITRE V
Dispositions générales
Section 1
Communications
Article 98
Rapports des organisations de producteurs
1. Les organisations de producteurs présentent des rapports annuels, qui accompagnent les demandes d’aide, sur la mise en œuvre des programmes opérationnels.
Ces rapports portent sur les éléments suivants:
a)
les programmes opérationnels mis en œuvre lors de l’année écoulée;
b)
les principales modifications des programmes opérationnels; et
c)
les écarts entre l’aide estimée et l’aide demandée.
2. Pour chaque programme opérationnel mis en œuvre, le rapport annuel présente:
a)
les réalisations et les résultats du programme opérationnel, sur la base, le cas échéant, des indicateurs communs de réalisation et de résultat figurant à l’annexe XIV et, si nécessaire, des indicateurs de réalisation et de résultat complémentaires définis dans la stratégie nationale; et
b)
une synthèse des principaux problèmes rencontrés dans la gestion du programme et des éventuelles mesures prises pour assurer la qualité et l’efficacité de la mise en œuvre du programme.
Le cas échéant, le rapport annuel précise quelles sont les mesures de protection mises en place, conformément à la stratégie nationale et en application de l’article 9, paragraphe 5, du règlement (CE) no 1182/2007, en vue de protéger l’environnement contre les éventuelles pressions accrues imputables aux investissements faisant l’objet d’un soutien dans le cadre du programme opérationnel.
3. Pour la dernière année d’application du programme opérationnel, un rapport final remplace le rapport visé au paragraphe 1.
Les rapports finaux exposent dans quelle mesure les objectifs poursuivis par les programmes ont été réalisés. Ils expliquent les modifications apportées aux actions et/ou aux méthodes et recensent les facteurs qui ont contribué au succès ou à l’échec de la mise en œuvre des programmes et qui ont été ou seront pris en considération lors de l’élaboration des futurs programmes opérationnels ou de la modification des programmes opérationnels en cours.
4. Sans préjudice des dispositions particulières du présent règlement, lorsqu’une organisation de producteurs n’effectue pas une communication à l’État membre exigée dans le présent règlement ou dans le règlement (CE) no 1182/2007 ou si la communication apparaît incorrecte à la lumière des faits objectifs en possession de l’État membre, ce dernier suspend l’approbation du programme opérationnel concerné pour l’année suivante jusqu’à ce que la communication soit effectuée correctement.
L’État membre fait figurer dans le rapport annuel visé à l’article 99, paragraphe 3, du présent règlement un compte rendu détaillé des cas susvisés.
Article 99
Communications exigées des États membres
1. Les États membres désignent une autorité compétente unique chargée des communications entre la Commission et l’État membre concernant les organisations de producteurs, les groupements de producteurs et les associations d’organisations de producteurs. Ils notifient cette désignation, ainsi que les coordonnées de l’autorité, à la Commission.
2. Les États membres communiquent à la Commission, au plus tard le 31 janvier, le montant total du fonds opérationnel approuvé pour l’année pour l’ensemble des programmes opérationnels. Sont précisés tant le montant total du fonds opérationnel que le montant total du financement communautaire en faveur dudit fonds. Ces chiffres sont en outre ventilés entre les montants destinés aux mesures de prévention et de gestion des crises et les montants destinés aux autres mesures.
3. Les États membres communiquent à la Commission, au plus tard le 15 novembre, un rapport annuel sur les organisations et groupements de producteurs ainsi que sur les fonds opérationnels, les programmes opérationnels et les plans de reconnaissance mis en œuvre lors de l’année écoulée. Ce rapport contient en particulier les informations énumérées à l’annexe XIII.
Section 2
Contrôles
Article 100
Système d’identification unique
Les États membres veillent à ce qu’un système d’identification unique soit appliqué pour toutes les demandes d’aide présentées par une même organisation de producteurs ou un même groupement de producteurs. Cette identification est compatible avec le système unique d’identification visé à l’article 18, paragraphe 1, point f), du règlement (CE) no 1782/2003 du Conseil (30).
Article 101
Demandes d’aide
Sans préjudice des dispositions particulières du présent règlement, les États membres prévoient des procédures appropriées pour la présentation des demandes d’aide, pour les demandes de reconnaissance ou d’approbation des programmes opérationnels ainsi que pour les demandes de paiement.
Article 102
Échantillonnage
Lorsqu’il est souhaitable d’effectuer des contrôles par sondage, les États membres s’assurent, sur la base d’une analyse des risques, que la nature et la fréquence des contrôles soient adaptées à la mesure concernée.
Article 103
Contrôles administratifs
Des contrôles administratifs sont effectués pour toutes les demandes d’aide ou de paiement et portent sur tous les éléments qu’il est possible et opportun de vérifier par des moyens administratifs. Les procédures prévoient l’enregistrement des opérations effectuées, des résultats des vérifications et des mesures prises en ce qui concerne les anomalies constatées.
Article 104
Contrôles sur place
1. Chaque contrôle sur place fait l’objet d’un rapport de suivi rendant compte avec précision des différents éléments du contrôle. Ce rapport indique notamment:
a)
le régime d’aide et la demande contrôlée;
b)
les personnes présentes;
c)
les actions, mesures et documents vérifiés; et
d)
les résultats du contrôle.
2. Le bénéficiaire peut se voir accorder la possibilité de signer le rapport afin d’attester de sa présence lors du contrôle, ainsi que d’ajouter des observations. Lorsque des irrégularités sont constatées, le bénéficiaire peut recevoir une copie du rapport de suivi.
3. Les contrôles sur place peuvent être annoncés à l’avance, pour autant que cela ne nuise pas à leur objectif. Le préavis est limité au délai minimal nécessaire.
4. Le cas échéant, les contrôles sur place prévus au présent règlement sont effectués conjointement avec d’autres contrôles prévus par la législation communautaire relative aux subventions agricoles. Toutefois, en 2008, les contrôles sur place peuvent, si nécessaire, être réalisés par différents organismes à différents moments.
Article 105
Approbation des demandes de reconnaissance et des programmes opérationnels
1. Avant de reconnaître une organisation de producteurs en application de l’article 4, paragraphe 2, point a), du règlement (CE) no 1182/2007, les États membres effectuent une visite sur place de l’organisation de producteurs afin de vérifier le respect des conditions de reconnaissance.
2. Avant d’approuver un programme opérationnel en application de l’article 65, l’autorité nationale compétente vérifie par tous les moyens utiles, y compris les contrôles sur place, le programme opérationnel soumis pour approbation et, le cas échéant, les demandes de modification. Ces contrôles portent en particulier sur:
a)
l’exactitude des informations fournies en vertu de l’article 61, paragraphe 1, points a), b) et e);
b)
la conformité des programmes avec l’article 9 du règlement (CE) no 1182/2007 ainsi qu’avec le cadre national et la stratégie nationale;
c)
l’admissibilité des actions et l’admissibilité des dépenses proposées;
d)
la cohérence et la qualité technique des programmes, le sérieux des estimations, la solidité du plan de financement ainsi que la programmation de son exécution. Les contrôles permettent de vérifier si des objectifs quantifiables ont été fixés pour qu’il soit possible de contrôler leur bonne réalisation et si les objectifs fixés peuvent être atteints grâce à la mise en œuvre des actions proposées; et
e)
la conformité des opérations pour lesquelles une aide est demandée avec les règles nationales et communautaires applicables en matière, notamment et le cas échéant, de marchés publics et d’aides d’État ainsi qu’avec les autres normes obligatoires concernées, établies par la législation nationale, dans le cadre national ou dans la stratégie nationale.
Article 106
Contrôles relatifs aux demandes d’aide en faveur des programmes opérationnels
Avant d’octroyer un paiement, les États membres procèdent à des contrôles administratifs pour toutes les demandes d’aide ainsi qu’à des contrôles sur place par sondage.
Article 107
Contrôles administratifs relatifs aux demandes d’aide en faveur des programmes opérationnels
1. Les contrôles administratifs relatifs aux demandes d’aide comportent en particulier, et dans la mesure où cela présente un intérêt pour la demande en cause, une vérification:
a)
du rapport annuel ou, le cas échéant, du rapport final, transmis avec la demande, concernant l’exécution du programme opérationnel;
b)
de la valeur de la production commercialisée, des contributions au fonds opérationnel et des dépenses exposées;
c)
de la réalisation des produits et services et de la réalité des dépenses déclarées;
d)
de la conformité des actions exécutées avec celles figurant dans le programme opérationnel approuvé; et
e)
du respect des limites et plafonds imposés, notamment en matière financière.
2. Les paiements financés dans le cadre du programme opérationnel sont justifiés par des factures et des documents prouvant leur exécution. Lorsque cela n’est pas possible, ces paiements sont justifiés par des documents ayant une valeur probante équivalente. Les factures utilisées sont établies au nom de l’organisation de producteurs, de l’association d’organisations de producteurs, du groupement de producteurs ou de la filiale visée à l’article 52, paragraphe 7, ou bien, sous réserve de l’approbation de l’État membre, au nom d’un ou de plusieurs membres des entités mentionnées ci-avant.
Article 108
Contrôles sur place relatifs aux demandes d’aide en faveur des programmes opérationnels
1. Dans le contexte de la vérification de la demande d’aide visée à l’article 70, paragraphe 1, les États membres effectuent des contrôles sur place relatifs aux organisations de producteurs afin de s’assurer du respect des conditions d’octroi de l’aide ou du solde de l’aide pour l’année considérée.
Ces contrôles concernent en particulier:
a)
le respect des critères de reconnaissance pour l’année considérée;
b)
l’utilisation du fonds opérationnel pour l’année considérée, y compris les dépenses déclarées dans les demandes d’avance ou de paiement partiel; et
c)
l’exécution des contrôles de second niveau concernant les dépenses afférentes aux retraits du marché, à la récolte en vert et à la non-récolte.
2. Les contrôles visés au paragraphe 1 portent, chaque année, sur un échantillon significatif de demandes. L’échantillon représente au moins 30 % du montant total de l’aide dans les États membres où plus de dix organisations de producteurs sont reconnues. Dans les autres cas, chaque organisation de producteurs fait l’objet d’une visite au moins une fois tous les trois ans.
Chaque organisation de producteurs fait l’objet d’au moins un contrôle avant le paiement de l’aide ou du solde de l’aide pour la dernière année du programme opérationnel la concernant.
3. Les résultats des contrôles sur place sont évalués en vue de déterminer si les éventuels problèmes rencontrés sont de nature systémique et laissent donc supposer un risque pour d’autres actions, bénéficiaires ou organismes similaires. L’évaluation détermine en outre les causes de ces situations, les analyses complémentaires éventuelles à effectuer et les mesures préventives et correctives à prendre.
Si les contrôles font apparaître des irrégularités significatives dans une région ou partie de région ou pour une organisation de producteurs donnée, l’État membre effectue des contrôles supplémentaires pendant l’année considérée et accroît le pourcentage des demandes correspondantes à contrôler l’année suivante.
4. L’État membre détermine, sur la base d’une analyse des risques, quelles sont les organisations de producteurs à contrôler.
L’analyse des risques tient compte en particulier:
a)
du montant de l’aide;
b)
des constatations effectuées lors de contrôles au cours des années précédentes;
c)
d’un facteur aléatoire; et
d)
d’autres paramètres à définir par les États membres, en particulier du fait que les organisations de producteurs participent à un programme d’assurance qualité reconnu officiellement par les États membres ou par des organismes de certification indépendants.
Article 109
Contrôles sur place relatifs aux mesures des programmes opérationnels
1. Les États membres vérifient en particulier les éléments suivants au moyen des contrôles sur place relatifs aux mesures des programmes opérationnels:
a)
la mise en œuvre des actions indiquées dans le programme opérationnel;
b)
la conformité de la mise en œuvre ou de la mise en œuvre prévue de l’action avec l’utilisation décrite dans le programme opérationnel approuvé;
c)
pour un nombre adéquat de dépenses individuelles, la conformité de la nature et de la date de réalisation des dépenses concernées avec les exigences communautaires et avec le cahier des charges approuvé;
d)
le fait que les dépenses exposées peuvent être justifiées par des documents comptables ou d’une autre nature; et
e)
la valeur de la production commercialisée.
2. La valeur de la production commercialisée est vérifiée sur la base des données du système comptable requis en vertu de la législation nationale.
À cette fin, les États membres peuvent décider que la déclaration de la valeur de la production commercialisée est certifiée de la même manière que les données comptables exigées en vertu de la législation nationale.
La déclaration de la valeur de la production commercialisée peut être contrôlée avant que la demande d’aide correspondante ne soit présentée.
3. Sauf en cas de circonstances exceptionnelles, le contrôle sur place comprend une visite pendant la réalisation de l’action ou, s’il ne s’agit pas d’une action tangible, une visite du promoteur de l’action. En particulier, les actions concernant des exploitations particulières relevant de l’échantillon visé à l’article 108, paragraphe 2, font l’objet d’au moins une visite destinée à vérifier leur exécution.
Les États membres peuvent toutefois décider de ne pas effectuer les visites susvisées en ce qui concerne les petites opérations ou lorsqu’ils estiment peu élevé le risque que les conditions d’octroi de l’aide ne soient pas remplies ou que l’opération ne soit pas réelle. Cette décision et les raisons la justifiant sont enregistrées.
4. Le contrôle sur place porte sur l’ensemble des engagements et obligations de l’organisation de producteurs ou de ses membres qui peuvent être vérifiés pendant la visite.
5. Seuls les contrôles répondant à toutes les exigences du présent article peuvent être pris en compte aux fins de la réalisation du taux de contrôle prévu à l’article 108, paragraphe 2.
Article 110
Contrôles de premier niveau relatifs aux opérations de retrait
1. Les États membres effectuent auprès de chaque organisation de producteurs des contrôles de premier niveau relatifs aux opérations de retrait. Ces contrôles comprennent un contrôle documentaire et d’identité, ainsi qu’un contrôle physique, le cas échéant par sondage, du poids des produits retirés du marché et un contrôle de conformité avec les dispositions de l’article 77, selon les procédures établies au titre II, chapitre II. Le contrôle est réalisé après réception de la notification visée à l’article 79, paragraphe 1, dans les délais prévus à l’article 79, paragraphe 2.
2. Les contrôles de premier niveau prévus au paragraphe 1 couvrent 100 % de la quantité de produits retirés du marché. À l’issue desdits contrôles, les produits retirés autres que ceux destinés à une distribution gratuite font l’objet d’une dénaturation ou sont cédés au secteur de la transformation, sous le contrôle des autorités compétentes et dans les conditions prévues par l’État membre en vertu de l’article 81.
Toutefois, lorsque les produits sont destinés à une distribution gratuite, les États membres peuvent faire porter le contrôle sur un pourcentage plus faible que celui prévu au paragraphe 2 du présent article, pour autant qu’il ne soit pas inférieur à 10 % des quantités concernées pendant la campagne de commercialisation. Le contrôle peut être effectué auprès de l’organisation de producteurs et/ou dans les centres des destinataires des produits. Lorsque les contrôles font apparaître des irrégularités significatives, les autorités compétentes procèdent à des contrôles supplémentaires.
Article 111
Contrôles de second niveau relatifs aux opérations de retrait
1. Les États membres procèdent à des contrôles de second niveau dans le cadre des contrôles visés à l’article 108.
Ils établissent des critères selon lesquels ils analysent et évaluent les risques qu’une organisation de producteurs déterminée ait réalisé des opérations de retrait non conformes à la réglementation. Ces critères portent entre autres sur les constatations faites lors des contrôles de premier et second niveau précédents, ainsi que sur l’existence ou non d’une démarche de type assurance-qualité de la part de l’organisation de producteurs. Les États membres fixent en fonction de ces critères, pour chaque organisation de producteurs, une fréquence minimale de contrôle de second niveau.
2. Les contrôles visés au paragraphe 1 consistent en des contrôles sur place, dans les locaux des organisations de producteurs et dans ceux des destinataires des produits retirés, visant à s’assurer du respect des conditions requises pour le paiement de l’aide communautaire. Ces contrôles incluent notamment:
a)
la vérification de la comptabilité matières et de la comptabilité financière que doit conserver toute organisation de producteurs procédant à une ou plusieurs opérations de retrait pendant la campagne concernée;
b)
la vérification des quantités commercialisées déclarées dans les demandes d’aide, notamment par un contrôle de la comptabilité matières et de la comptabilité financière, des factures et, si nécessaire, de leur véracité, ainsi que de la concordance de ces déclarations avec les données comptables et/ou fiscales des organisations de producteurs concernées;
c)
la vérification que la gestion comptable est correcte, et notamment le contrôle de la véracité des recettes nettes des organisations de producteurs déclarées dans les demandes de paiement, de la proportionnalité d’éventuels frais de retrait perçus, des inscriptions comptables relatives à la perception par les organisations de producteurs de l’aide communautaire et au reversement éventuel de cette dernière aux membres associés, ainsi que de la cohérence entre elles; et
d)
le contrôle de la destination des produits retirés déclarée dans les demandes de paiement et la vérification que la dénaturation a été effectuée correctement, l’objectif étant de s’assurer du respect des dispositions du présent règlement par les organisations de producteurs et les destinataires.
3. Les contrôles visés au paragraphe 2 sont effectués auprès des organisations de producteurs concernées et des destinataires associés à ces organisations. Chaque contrôle porte, entre autres, sur un échantillon représentant 5 % au moins des quantités retirées au cours de la campagne par l’organisation de producteurs.
4. La comptabilité matières et la compatibilité financière visées au paragraphe 2, point a), distinguent, pour chaque produit retiré, les flux suivants (exprimés en volume):
a)
la production livrée par les membres de l’organisation de producteurs et par les membres d’autres organisations de producteurs dans les conditions prévues à l’article 3, paragraphe 3, points b) et c), du règlement (CE) no 1182/2007;
b)
les ventes de l’organisation de producteurs, ventilées entre les produits préparés pour le marché du frais et les autres types de produits (y compris la matière première destinée à la transformation); et
c)
les produits retirés du marché.
5. Les contrôles portant sur la destination des produits visés au paragraphe 4, point c), incluent en particulier:
a)
un contrôle par sondage de la comptabilité spécifique à tenir par les destinataires et, le cas échéant, de sa concordance avec la comptabilité requise par la législation nationale; et
b)
le contrôle du respect des exigences environnementales applicables.
6. Lorsque les contrôles de second niveau font apparaître des irrégularités significatives, les autorités compétentes approfondissent les contrôles de second niveau pour la campagne concernée et augmentent la fréquence des contrôles de second niveau durant la campagne suivante pour les organisations de producteurs ou les associations d’organisations de producteurs concernées.
Article 112
Récolte en vert et non-récolte
1. Avant la réalisation d’une opération de récolte en vert, les États membres vérifient, par un contrôle sur place, que les produits concernés n’ont pas subi de dégradation et que la parcelle a été correctement entretenue. Une fois la récolte en vert terminée, ils vérifient que la superficie concernée a fait l’objet d’une récolte complète et que les produits récoltés ont été dénaturés.
Après la fin de la période de récolte, les États membres contrôlent la fiabilité de l’analyse fondée sur la situation prévisible du marché, visée à l’article 86, paragraphe 2. Ils analysent également les éventuels écarts entre la situation prévisible du marché et la situation réelle du marché.
2. Avant la réalisation d’une opération de non-récolte, les États membres vérifient, par un contrôle sur place, que la superficie concernée a été bien entretenue, qu’aucune récolte partielle n’a été effectuée et que le produit est bien développé et est, de manière générale, de qualité saine, loyale et marchande.
Les États membres s’assurent que les produits sont dénaturés. Si cela n’est pas possible, ils s’assurent, par une ou plusieurs visites sur place pendant la saison de la récolte, qu’aucune récolte n’est effectuée.
3. Les paragraphes 1, 2, 3 et 6 de l’article 111 s’appliquent mutatis mutandis.
Article 113
Contrôles préalables à l’approbation des plans de reconnaissance des groupements de producteurs
1. Avant d’approuver le plan de reconnaissance d’un groupement de producteurs en vertu de l’article 7, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1182/2007, les États membres procèdent à un contrôle sur place de l’entité juridique ou de la partie clairement définie de l’entité juridique.
2. Les États membres vérifient par tous les moyens utiles, y compris par des contrôles sur place:
a)
l’exactitude des informations données dans le plan de reconnaissance;
b)
la cohérence économique et la qualité technique du plan, le sérieux des estimations, ainsi que la programmation de son exécution;
c)
l’admissibilité des actions ainsi que l’admissibilité et le caractère raisonnable des dépenses proposées; et
d)
la conformité des opérations pour lesquelles une aide est demandée avec les règles nationales et communautaires applicables en matière, notamment, de marchés publics et d’aides d’État ainsi qu’avec les autres normes obligatoires concernées, établies par la législation nationale, dans le cadre national ou dans la stratégie nationale.
Article 114
Contrôles relatifs aux demandes d’aide des groupements de producteurs
1. Avant d’octroyer un paiement, les États membres procèdent à des contrôles administratifs pour toutes les demandes d’aide effectuées par les groupements de producteurs, ainsi qu’à des contrôles sur place par sondage.
2. À la suite de la présentation de la demande d’aide visée à l’article 47, les États membres effectuent des contrôles sur place relatifs aux groupements de producteurs afin de s’assurer du respect des conditions d’octroi de l’aide pour l’année considérée.
Ces contrôles portent en particulier sur:
a)
le respect des critères de reconnaissance pour l’année considérée; et
b)
la valeur de la production commercialisée ainsi que la mise en œuvre des mesures figurant dans le plan de reconnaissance et les dépenses exposées.
3. Les contrôles visés au paragraphe 2 portent, chaque année, sur un échantillon significatif de demandes. L’échantillon représente au moins 30 % du montant total de l’aide.
Tous les groupements de producteurs sont contrôlés au moins une fois tous les cinq ans.
4. Les articles 107 et 109 s’appliquent mutatis mutandis.
Article 115
Organisations de producteurs transnationales et associations transnationales d’organisations de producteurs
1. L’État membre dans lequel l’organisation de producteurs transnationale ou l’association transnationale d’organisations de producteurs a son siège assume la responsabilité globale de l’organisation des contrôles relatifs à cette organisation ou à cette association et prend des sanctions à l’égard de cette organisation ou association si nécessaire.
2. Les autres États membres tenus d’assurer la coopération administrative visée à l’article 30, paragraphe 2, point c), et à l’article 37, paragraphe 2, point c), procèdent aux contrôles administratifs et contrôles sur place exigés par l’État membre visé au paragraphe 1 du présent article et en communiquent les résultats audit État membre. Ils respectent tous les délais fixés par l’État membre visé au paragraphe 1.
3. Les règles en vigueur dans l’État membre visé au paragraphe 1 s’appliquent en ce qui concerne l’organisation de producteurs, le programme opérationnel et le fonds opérationnel. Toutefois, pour ce qui est des questions environnementales et phytosanitaires, et en ce qui concerne l’écoulement des produits retirés, les règles de l’État membre où la production est réalisée s’appliquent.
Section 3
Sanctions
Article 116
Non-respect des critères de reconnaissance
1. Les États membres retirent la reconnaissance d’une organisation de producteurs lorsque le défaut de non-respect des critères de reconnaissance est substantiel et résulte d’un acte délibéré ou d’une négligence grave de l’organisation de producteurs.
En particulier, les États membres retirent la reconnaissance d’une organisation de producteurs si le défaut de non-respect des critères de reconnaissance concerne:
a)
un manquement aux exigences de l’article 23, de l’article 25, de l’article 28, paragraphes 1 et 2, ou de l’article 33; ou
b)
le cas où la valeur de la production commercialisée baisse, en l’espace de deux années consécutives, en deçà de la limite fixée par l’État membre en vertu de l’article 4, paragraphe 1, point b), du règlement (CE) no 1182/2007.
Le retrait de la reconnaissance prévu au présent paragraphe prend effet à compter de la date à laquelle les conditions à remplir n’étaient pas respectées, sous réserve de toute législation horizontale applicable au niveau national en matière de prescription.
2. Lorsque le paragraphe 1 ne s’applique pas, les États membres suspendent la reconnaissance de l’organisation de producteurs si le défaut de non-respect des critères de reconnaissance est substantiel tout en n’étant que temporaire.
Aucune aide n’est versée pendant la durée de la suspension. La suspension prend effet à compter du jour du contrôle et prend fin le jour du contrôle montrant que les critères concernés sont remplis.
La durée de la suspension n’excède pas douze mois. Si les critères concernés ne sont pas remplis au bout de douze mois, la reconnaissance est retirée.
Les États membres peuvent effectuer des paiements après le délai fixé à l’article 71 lorsque cela est nécessaire pour l’application du présent paragraphe.
3. Dans les autres cas de non-respect des critères de reconnaissance, lorsque les paragraphes 1 et 2 ne s’appliquent pas, les États membres envoient une lettre d’avertissement indiquant les mesures correctives à prendre. Les États membres peuvent reporter le paiement de l’aide jusqu’à ce que lesdites mesures correctives aient été prises.
La non-exécution des mesures correctives dans un délai de douze mois est considérée comme un défaut substantiel de respect des critères concernés entraînant l’application du paragraphe 2.
Article 117
Fraude
1. Sans préjudice des autres sanctions applicables en vertu de la législation communautaire et de la législation nationale, les États membres retirent la reconnaissance de l’organisation de producteurs, de l’association d’organisations de producteurs ou du groupement de producteurs s’il est établi que cette organisation, cette association ou ce groupement a commis une fraude en rapport avec l’aide couverte par le règlement (CE) no 1182/2007.
2. Les États membres peuvent suspendre la reconnaissance de l’organisation de producteurs, de l’association d’organisations de producteurs ou du groupement de producteurs ou bien suspendre tout paiement en sa faveur si cette organisation, cette association ou ce groupement est suspecté d’avoir commis une fraude en rapport avec l’aide couverte par le règlement (CE) no 1182/2007.
Article 118
Groupements de producteurs
1. Les États membres appliquent mutatis mutandis, à l’égard des plans de reconnaissance, les sanctions prévues à l’article 116 et/ou à l’article 119.
2. En complément du paragraphe 1, si, au terme de la période fixée par l’État membre en vertu de l’article 51, paragraphe 4, le groupement de producteurs n’est pas reconnu comme une organisation de producteurs, l’État membre recouvre:
a)
100 % de l’aide versée au groupement de producteurs si la non-reconnaissance résulte d’un acte délibéré ou d’une négligence grave de ce dernier; ou
b)
50 % de l’aide versée au groupement de producteurs dans tous les autres cas.
Article 119
Programme opérationnel
1. Les paiements sont calculés sur la base de ce qui est jugé admissible au bénéfice d’une aide.
2. L’État membre examine la demande de paiement reçue du bénéficiaire et établit les montants admissibles au bénéfice de l’aide. Il détermine:
a)
le montant payable au bénéficiaire sur la seule base de la demande;
b)
le montant payable au bénéficiaire après évaluation de la recevabilité de la demande.
3. Si le montant établi conformément au paragraphe 2, point a), dépasse de plus de 3 % le montant établi conformément au paragraphe 2, point b), une réduction est appliquée au montant à verser effectivement au bénéficiaire. Le montant de la réduction correspond à la différence entre les montants calculés en vertu du paragraphe 2, points a) et b).
Aucune réduction n’est toutefois appliquée si l’organisation de producteurs ou le groupement de producteurs est en mesure de démontrer qu’elle ou qu’il n’est pas responsable de l’inclusion du montant non admissible.
4. Les paragraphes 2 et 3 s’appliquent mutatis mutandis aux dépenses non admissibles relevées lors des contrôles sur place.
5. Si la valeur de la production commercialisée est déclarée et vérifiée avant la demande d’aide, une réduction est appliquée à la valeur de la production commercialisée utilisée pour le calcul des montants conformément aux paragraphes 2 et 3.
6. S’il est établi que le bénéficiaire a délibérément effectué une fausse déclaration, l’opération en question est exclue du bénéfice d’un soutien au titre du programme opérationnel ou du plan de reconnaissance, tout montant déjà versé pour cette opération étant recouvré. De plus, le bénéficiaire est exclu, pour l’opération considérée, du bénéfice d’un soutien au titre du programme opérationnel en question pour l’année suivante.
Article 120
Sanctions faisant suite aux contrôles de premier niveau relatifs aux opérations de retrait
Si, à la suite du contrôle visé à l’article 110, des irrégularités sont constatées quant aux normes de commercialisation ou aux exigences minimales visées à l’article 77, le bénéficiaire est tenu:
a)
de payer une pénalité égale au montant de l’indemnité, calculée sur la base des quantités de produits retirés non conformes aux normes de commercialisation ou aux exigences minimales, si ces quantités sont inférieures à 10 % des quantités notifiées au titre de l’article 79 pour l’opération de retrait en question;
b)
de payer une pénalité égale au double du montant de l’indemnité, si les quantités se situent dans une fourchette comprise entre 10 et 25 % des quantités notifiées; ou
c)
de payer une pénalité égale au montant de l’indemnité pour la quantité totale notifiée au titre de l’article 79, si les quantités dépassent 25 % de la quantité notifiée.
Article 121
Autres sanctions applicables aux organisations de producteurs en ce qui concerne les opérations de retrait
1. Les sanctions visées à l’article 119 s’appliquent aux aides demandées pour des opérations de retrait au titre des dépenses du programme opérationnel.
2. Les dépenses afférentes aux opérations de retrait sont considérées comme non admissibles si les produits non mis en vente n’ont pas été écoulés selon les modalités prévues par l’État membre en vertu de l’article 81, paragraphe 1, ou que le retrait des produits ou leur destination a entraîné des effets négatifs sur l’environnement ou des conséquences phytosanitaires préjudiciables, en violation des dispositions adoptées conformément à l’article 81, paragraphe 1.
Article 122
Sanctions applicables aux destinataires des produits retirés
Lorsque des irrégularités imputables aux destinataires des produits retirés sont constatées lors des contrôles effectués conformément aux articles 110 et 111, les sanctions suivantes s’appliquent:
a)
les destinataires perdent leur droit au bénéfice de retraits de produits; et
b)
les destinataires des produits retirés du marché sont obligés de rembourser la valeur des produits mis à leur disposition ainsi que les frais de triage, d’emballage et de transport encourus, conformément aux règles établies par les États membres. Dans ce cas, l’organisation de producteurs rembourse la participation communautaire.
La sanction prévue au point a) prend effet immédiatement; elle s’applique au moins pendant une campagne de commercialisation et peut être prolongée en fonction de la gravité de l’irrégularité.
Article 123
Récolte en vert et non-récolte
1. En ce qui concerne la récolte en vert, s’il est établi que l’organisation de producteurs n’a pas rempli les obligations qui lui incombent, elle paie, à titre de pénalité, le montant de l’indemnité relative aux superficies pour lesquelles l’obligation n’a pas été respectée. Il y a manquement aux obligations lorsque:
a)
l’État membre constate, lors de la vérification visée à l’article 112, paragraphe 1, deuxième alinéa, que la mesure de récolte en vert ne se justifiait pas sur la base de l’analyse de la situation prévisible du marché de l’époque;
b)
la superficie notifiée en vue d’une récolte en vert ne remplit pas les conditions requises pour bénéficier d’une récolte en vert; ou
c)
la superficie n’a pas fait l’objet d’une récolte complète ou la production n’a pas été dénaturée.
2. En ce qui concerne la non-récolte, s’il est établi que l’organisation de producteurs n’a pas rempli les obligations qui lui incombent, elle paie, à titre de pénalité, le montant de l’indemnité relative aux superficies pour lesquelles l’obligation n’a pas été respectée. Il y a manquement aux obligations lorsque:
a)
la superficie notifiée en vue d’une opération de non-récolte ne remplit pas les conditions requises pour faire l’objet d’une telle opération;
b)
une récolte ou une récolte partielle a néanmoins été effectuée; ou
c)
des effets négatifs sur l’environnement ou des conséquences phytosanitaires préjudiciables imputables à l’organisation de producteurs sont à constater.
3. Les pénalités prévues aux paragraphes 1 et 2 s’appliquent en sus de toute réduction des paiements effectuée en vertu de l’article 119.
Article 124
Entrave à la réalisation d’un contrôle sur place
La demande d’aide est rejetée pour ce qui concerne la partie des dépenses concernée si l’organisation de producteurs, le membre ou leur mandataire respectif empêche la réalisation d’un contrôle sur place.
Article 125
Recouvrement des aides
Les aides indûment versées sont recouvrées, avec intérêts, auprès des organisations de producteurs, des associations d’organisations de producteurs, des groupements de producteurs ou d’autres opérateurs concernés. Les règles fixées à l’article 73 du règlement (CE) no 796/2004 (31) s’appliquent mutatis mutandis.
L’application de sanctions administratives et le recouvrement des montants indûment versés, prévus dans la présente section, ne font pas obstacle à la communication des irrégularités à la Commission en vertu du règlement no 1848/2006 de la Commission (32).
Section 4
Suivi et évaluation des programmes opérationnels et des stratégies nationales
Article 126
Ensemble commun d’indicateurs de performance
1. Tant les stratégies nationales que les programmes opérationnels font l’objet d’un suivi et d’une évaluation visant à mesurer les progrès accomplis dans la réalisation des objectifs fixés pour les programmes opérationnels ainsi que leur efficience et leur efficacité par rapport auxdits objectifs.
2. L’avancement, l’efficience et l’efficacité sont mesurés au moyen d’un ensemble commun d’indicateurs de performance se rapportant à la situation de départ ainsi qu’à l’exécution financière, aux réalisations, aux résultats et à l’incidence des programmes opérationnels mis en œuvre.
3. L’ensemble commun d’indicateurs de performance est présenté à l’annexe XIV du présent règlement.
4. Lorsqu’un État membre le juge utile, la stratégie nationale définit un ensemble restreint d’indicateurs supplémentaires propres, reflétant les besoins nationaux et/ou régionaux ainsi que les conditions et objectifs spécifiques des programmes opérationnels mis en œuvre par les organisations de producteurs. Lorsqu’ils existent, des indicateurs supplémentaires relatifs aux objectifs environnementaux qui ne sont pas couverts par les indicateurs communs de performance sont inclus.
Article 127
Procédures de suivi et d’évaluation relatives aux programmes opérationnels
1. Les organisations de producteurs assurent le suivi et l’évaluation de leurs programmes opérationnels en faisant usage des indicateurs concernés de l’ensemble commun d’indicateurs de performance visé à l’article 126 et, le cas échéant, des indicateurs supplémentaires précisés dans la stratégie nationale.
À cet effet, elles instaurent un système de collecte, d’enregistrement et de mise à jour des informations utiles pour la compilation de ces indicateurs.
2. Le suivi vise à évaluer les progrès accomplis dans la réalisation des objectifs spécifiques fixés pour le programme opérationnel. Il est effectué au moyen d’indicateurs financiers, d’indicateurs de réalisation et d’indicateurs de résultat. Les résultats de l’exercice servent à:
a)
vérifier la qualité de la mise en œuvre du programme;
b)
établir la nécessité éventuelle d’une adaptation ou d’une révision du programme opérationnel en vue de la réalisation des objectifs fixés pour le programme ou de l’amélioration de la gestion, notamment sur le plan financier, du programme;
c)
contribuer au respect des exigences en matière de rapports concernant la mise en œuvre du programme opérationnel.
Les informations relatives aux résultats des activités de suivi sont reprises dans les rapports annuels, visés à l’article 98, paragraphe 1, que l’organisation de producteurs est tenue de transmettre à l’autorité nationale chargée de gérer la stratégie nationale.
3. L’évaluation prend la forme d’un rapport d’évaluation à mi-parcours distinct.
L’exercice d’évaluation à mi-parcours, qui peut être réalisé avec le concours d’un bureau d’experts-conseils spécialisé, vise à examiner le degré d’utilisation des ressources financières ainsi que l’efficience et l’efficacité du programme opérationnel, et à mesurer les progrès accomplis par rapport aux objectifs généraux du programme. À cet effet, des indicateurs communs se rapportant à la situation de départ, aux résultats et, le cas échéant, aux incidences sont utilisés.
Le cas échéant, l’exercice d’évaluation à mi-parcours comporte une évaluation qualitative des résultats et de l’incidence des actions environnementales visant à:
a)
prévenir l’érosion des sols;
b)
réduire l’utilisation des produits phytosanitaires et/ou améliorer la gestion de ces produits;
c)
protéger les habitats et la biodiversité; ou
d)
protéger les paysages.
Les résultats de l’évaluation servent à:
a)
améliorer la qualité des programmes opérationnels gérés par l’organisation de producteurs;
b)
établir la nécessité éventuelle de changements substantiels dans le programme opérationnel;
c)
contribuer au respect des exigences en matière de rapports concernant la mise en œuvre des programmes opérationnels; et
d)
tirer des enseignements utiles pour l’amélioration de la qualité, de l’efficience et de l’efficacité des programmes opérationnels qui seront gérés à l’avenir par l’organisation de producteurs.
L’exercice d’évaluation à mi-parcours est réalisé pendant la mise en œuvre du programme opérationnel, dans des délais permettant la prise en compte des résultats de l’évaluation dans la préparation du programme opérationnel suivant.
Le rapport d’évaluation à mi-parcours est annexé au rapport annuel correspondant visé à l’article 98, paragraphe 1.
Article 128
Procédures de suivi et d’évaluation relatives à la stratégie nationale
1. Le suivi et l’évaluation de la stratégie nationale sont effectués au moyen des indicateurs concernés de l’ensemble commun d’indicateurs de performance visé à l’article 126 et, le cas échéant, des indicateurs supplémentaires précisés dans la stratégie nationale.
2. Les États membres instaurent un système de collecte, d’enregistrement et de mise à jour des informations sous forme électronique permettant de compiler les indicateurs visés à l’article 126. À cette fin, ils exploitent les données transmises par l’organisation de producteurs en ce qui concerne le suivi et l’évaluation de ses programmes opérationnels.
3. Le suivi est continu et vise à évaluer les progrès accomplis dans la réalisation des objectifs et des résultats à atteindre fixés pour le programme opérationnel. Il est effectué au moyen d’indicateurs financiers, d’indicateurs de réalisation et d’indicateurs de résultat. À cette fin, les informations fournies dans les rapports annuels sur l’état d’avancement transmis par les organisations de producteurs en ce qui concerne le suivi de leurs programmes opérationnels sont utilisées. Les résultats du suivi servent à:
a)
vérifier la qualité de la mise en œuvre des programmes opérationnels;
b)
établir la nécessité éventuelle d’une adaptation ou d’une révision de la stratégie nationale en vue de la réalisation des objectifs fixés pour la stratégie ou en vue d’améliorer la gestion de la mise en œuvre de la stratégie, y compris la gestion financière des programmes opérationnels; et
c)
contribuer au respect des exigences en matière de rapports concernant la mise en œuvre de la stratégie nationale.
4. L’évaluation vise à mesurer les progrès accomplis dans la réalisation des objectifs généraux de la stratégie. Elle est réalisée au moyen d’indicateurs se rapportant à la situation de départ, aux résultats et, le cas échéant, aux incidences. À cette fin, les résultats du suivi et de l’évaluation à mi-parcours des programmes opérationnels tels qu’ils figurent dans les rapports annuels sur l’état d’avancement et dans les rapports finaux transmis par les organisations de producteurs sont utilisés. Les résultats de l’évaluation servent à:
a)
améliorer la qualité de la stratégie;
b)
établir la nécessité éventuelle d’une modification substantielle de la stratégie; et
c)
contribuer au respect des exigences en matière de rapports concernant la mise en œuvre de la stratégie nationale.
L’évaluation comporte la réalisation d’un exercice d’évaluation en 2012, à effectuer dans des délais permettant d’en intégrer les résultats dans un rapport d’évaluation distinct à annexer, pour la même année, au rapport national annuel visé à l’article 99, paragraphe 3. Ce rapport examine le degré d’utilisation des ressources financières ainsi que l’efficience et l’efficacité des programmes opérationnels mis en œuvre et évalue les effets et l’incidence de ces programmes à la lumière des objectifs et résultats à atteindre fixés par la stratégie, ainsi que, le cas échéant, d’autres objectifs énoncés à l’article 9, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1182/2007. Il vise à tirer des enseignements utiles pour l’amélioration de la qualité des stratégies nationales futures et, en particulier, à déterminer les lacunes éventuelles que présente la définition des objectifs, des résultats à atteindre ou des mesures admissibles au bénéfice d’une aide, ou encore la nécessité de définir de nouveaux instruments.
CHAPITRE VI
Extension des règles aux producteurs d’une circonscription économique
Article 129
Notification de la liste des circonscriptions économiques
La notification, prévue à l’article 14, paragraphe 2, deuxième alinéa, du règlement (CE) no 1182/2007, de la liste des circonscriptions économiques comporte toutes les informations nécessaires à l’évaluation du respect des conditions énoncées à l’article 14, paragraphe 2, premier alinéa, dudit règlement.
Article 130
Notification des règles contraignantes; représentativité
1. Lorsqu’un État membre notifie, en application de l’article 15 du règlement (CE) no 1182/2007, les règles qu’il a rendues obligatoires pour un produit et pour une circonscription économique déterminés, il informe en même temps la Commission:
a)
de l’organisation de producteurs ou de l’association d’organisations de producteurs ayant demandé l’extension des règles;
b)
du nombre de producteurs membres de cette organisation ou de cette association et du nombre total de producteurs de la circonscription économique concernée. Ces données se rapportent à la situation prévalant au moment de la demande d’extension;
c)
du volume total de la production dans la circonscription économique et du volume de la production commercialisée par l’organisation de producteurs ou l’association d’organisations de producteurs lors de la dernière campagne de commercialisation pour laquelle ces données sont disponibles;
d)
de la date depuis laquelle les règles à étendre s’appliquent à l’organisation de producteurs ou à l’association d’organisations de producteurs en question; et
e)
de la date de prise d’effet de l’extension et de la durée de cette extension.
2. Aux fins de la détermination de la représentativité au sens de l’article 14, paragraphe 3, du règlement (CE) no 1182/2007, les États membres déterminent des règles régissant l’exclusion:
a)
des producteurs dont la production est essentiellement destinée à des ventes directes au consommateur dans l’exploitation ou dans la zone de production;
b)
des ventes directes visées au point a); et
c)
des produits livrés à des fins de transformation, visés à l’article 14, paragraphe 4, point b), du règlement (CE) no 1182/2007, sauf dans les cas où les règles en cause s’appliquent, en tout ou en partie, à ces produits.
Article 131
Contributions financières
Lorsqu’un État membre décide, conformément à l’article 17 du règlement (CE) no 1182/2007, que les producteurs non membres d’organisations de producteurs sont redevables d’une contribution financière, il communique à la Commission les éléments d’information nécessaires pour apprécier le respect des conditions prévues audit article. Ces éléments comprennent notamment la base de calcul de la contribution, le montant unitaire y afférent, le ou les bénéficiaires, ainsi que la nature des différents frais mentionnés à l’article 21, points a) et b).
Article 132
Extensions pour une durée supérieure à une campagne de commercialisation
Lorsqu’une extension est décidée pour une période dépassant une campagne de commercialisation, les États membres vérifient, pour chaque campagne, que les conditions de représentativité prévues à l’article 14, paragraphe 3, du règlement (CE) no 1182/2007 sont respectées pendant toute la durée de ladite extension. Ils annulent cette extension dès qu’il apparaît que ces conditions ne sont plus remplies, avec effet au début de la campagne de commercialisation suivante. Ils en informent sans délai la Commission, qui à son tour rend l’information publique par tout moyen qu’elle juge approprié.
Article 133
Produits vendus sur l’arbre; acheteurs
1. En cas de vente de produits sur l’arbre par un producteur non membre d’une organisation de producteurs, l’acheteur est considéré comme producteur des produits en cause aux fins du respect des règles visées à l’annexe I, points 1 e), 1 f) et 3, du règlement (CE) no 1182/2007.
2. L’État membre concerné peut décider que des règles visées à l’annexe I du règlement (CE) no 1182/2007 autres que celles citées au paragraphe 1 peuvent être rendues obligatoires pour l’acheteur lorsque celui-ci est responsable de la conduite des productions en cause.
TITRE IV
ÉCHANGES AVEC LES PAYS TIERS
CHAPITRE I
Certificats d’importation
Article 134
Certificats d’importation relatifs aux pommes
1. La mise en libre pratique de pommes relevant du code NC 0808 10 80 est subordonnée à la présentation d’un certificat d’importation.
2. Le règlement (CE) no 1291/2000 s’applique aux certificats d’importation délivrés en application du présent article.
3. Les importateurs peuvent présenter des demandes de certificat d’importation aux autorités compétentes de tout État membre.
Ils indiquent le pays d’origine dans la case 8 de la demande de certificat et marquent d’une croix la mention «oui».
4. Les importateurs constituent, en liaison avec leur demande, une garantie répondant aux exigences du titre III du règlement (CEE) no 2220/85 et cautionnant le respect de l’engagement d’importation pendant la durée de validité du certificat. Le montant de la garantie est de 15 EUR par tonne.
Sauf cas de force majeure, la garantie reste acquise en tout ou partie si l’importation n’est pas réalisée ou n’est réalisée que partiellement pendant la durée de validité du certificat d’importation.
5. Les certificats d’importation sont délivrés sans délai à tout intéressé qui en fait la demande, quel que soit son lieu d’établissement dans la Communauté.
Le pays d’origine est indiqué dans la case 8 du certificat d’importation et la mention «oui» est marquée d’une croix.
6. La durée de validité des certificats d’importation est de trois mois.
Les certificats d’importation ne sont valables que pour les importations en provenance du pays indiqué.
7. Les États membres communiquent à la Commission, tous les mercredis à 12 heures (heure de Bruxelles) au plus tard, les quantités de pommes pour lesquelles des certificats d’importation ont été délivrés la semaine précédente, en les ventilant par pays tiers d’origine.
Ces quantités sont communiquées au moyen du système électronique indiqué par la Commission.
CHAPITRE II
Droits à l’importation et système des prix d’entrée
Section 1
Système des prix d’entrée
Article 135
Champ d’application et définitions
1. La présente section établit les règles d’application de l’article 34 du règlement (CE) no 1182/2007.
2. Aux fins de la présente section, on entend par:
a)
«lot»: les marchandises présentées sous le couvert d’une déclaration de mise en libre pratique ne couvrant que les marchandises relevant d’une même origine et d’un seul code de la nomenclature combinée;
b)
«importateur»: le déclarant au sens de l’article 4, paragraphe 18, du règlement (CEE) no 2913/92 (33).
Article 136
Communication des cours
1. Pour chacun des produits et pendant les périodes indiqués à l’annexe XV, partie A, pour chaque jour de marché et pour chaque origine, les États membres communiquent à la Commission, au plus tard à 12 heures (heure de Bruxelles) le premier jour ouvrable qui suit:
a)
les cours moyens représentatifs des produits importés des pays tiers et commercialisés sur les marchés d’importation représentatifs visés à l’article 137, paragraphe 1, ainsi que les cours significatifs constatés sur d’autres marchés pour des quantités importantes de produits importés ou, en l’absence de cours sur les marchés représentatifs, les cours significatifs constatés pour les produits importés sur d’autres marchés; et
b)
les quantités totales correspondant aux cours visés au point a).
Lorsque les quantités totales visées au point b) sont inférieures à une tonne, les cours correspondants ne sont pas transmis à la Commission.
2. Les cours visés au paragraphe 1, point a), sont relevés:
a)
pour chacun des produits énumérés à l’annexe XV, partie A;
b)
pour l’ensemble des variétés et des calibres disponibles; et
c)
au stade importateur/grossiste, ou au stade grossiste/détaillant si les cours au stade importateur/grossiste ne sont pas disponibles.
Ils sont diminués:
a)
d’une marge de commercialisation de 15 % pour les centres de commercialisation de Londres, Milan et Rungis, et de 8 % pour les autres centres de commercialisation; et
b)
des frais de transport et d’assurance à l’intérieur du territoire douanier de la Communauté.
En ce qui concerne les frais de transport et d’assurance à déduire au titre du deuxième alinéa, les États membres peuvent établir des forfaits. Ces forfaits, ainsi que les modalités de calcul y afférentes, sont communiqués sans délai à la Commission.
3. Les cours relevés conformément aux dispositions du paragraphe 2 sont, lorsqu’ils sont constatés au stade grossiste/détaillant, diminués au préalable d’un montant égal à 9 % pour tenir compte de la marge commerciale du grossiste, puis d’un montant égal à 0,7245 EUR par tranche de 100 kilogrammes pour tenir compte des frais de manutention et des taxes et droits de marché.
4. Sont considérés comme représentatifs:
a)
les cours des produits de la catégorie I, pour autant que les quantités de cette catégorie représentent au moins 50 % des quantités totales commercialisées;
b)
les cours des produits de la catégorie I complétés, dans les cas où les produits de cette catégorie représentent moins de 50 % des quantités totales, par les cours, retenus tels quels, des produits de la catégorie II pour les quantités permettant de couvrir 50 % des quantités totales commercialisées;
c)
les cours, retenus tels quels, des produits de la catégorie II, dans les cas où les produits de la catégorie I font défaut, à moins qu’il ne soit décidé de les affecter d’un coefficient d’adaptation si, en raison des conditions de production de la provenance en cause, ces produits ne sont pas, de par leurs caractéristiques qualitatives, normalement et traditionnellement commercialisés dans la catégorie I.
Le coefficient d’adaptation visé au premier alinéa, point c), est appliqué aux cours après déduction des montants indiqués au paragraphe 2.
Article 137
Marchés représentatifs
Les États membres informent la Commission des jours de marché habituels pour les marchés énumérés à l’annexe XVI, qui sont considérés comme représentatifs.
Article 138
Valeurs forfaitaires à l’importation
1. Pour chacun des produits et pendant les périodes indiqués à l’annexe XV, partie A, la Commission fixe chaque jour ouvrable, pour chaque origine, une valeur forfaitaire à l’importation égale à la moyenne pondérée des cours représentatifs visés à l’article 136, diminués d’un forfait de 5 EUR par tranche de 100 kilogrammes, ainsi que des droits de douane ad valorem.
2. Lorsqu’une valeur forfaitaire à l’importation est fixée pour les produits et pour les périodes d’application indiqués à l’annexe XV, partie A, conformément à la présente section, le prix unitaire au sens de l’article 152, paragraphe 1, point a), du règlement (CEE) no 2454/93 de la Commission (34) ne s’applique pas. La valeur forfaitaire à l’importation visée au paragraphe 1 lui est substituée.
3. Lorsqu’aucune valeur forfaitaire à l’importation n’est en vigueur pour un produit d’une origine donnée, c’est la moyenne des valeurs forfaitaires à l’importation en vigueur pour ce produit qui s’applique.
4. Pendant les périodes d’application indiquées à l’annexe XV, partie A, les valeurs forfaitaires à l’importation restent en vigueur tant qu’elles ne sont pas modifiées. Elles cessent toutefois de s’appliquer lorsqu’aucun cours moyen représentatif n’est communiqué à la Commission pendant sept jours de marché consécutifs.
Lorsqu’en application du premier alinéa, aucune valeur forfaitaire à l’importation n’est en vigueur pour un produit donné, la valeur forfaitaire à l’importation applicable à ce produit est égale à la dernière moyenne des valeurs forfaitaires à l’importation.
5. Par dérogation au paragraphe 1, lorsqu’il n’a pas été possible de calculer de valeur forfaitaire à l’importation, aucune valeur forfaitaire à l’importation ne s’applique à compter du premier jour des périodes indiquées à l’annexe XV, partie A.
6. La conversion des cours représentatifs en euros est effectuée au moyen du taux représentatif de marché calculé pour le jour concerné.
7. Les valeurs forfaitaires à l’importation exprimées en euros sont rendues publiques par la Commission selon les moyens qu’elle juge appropriées.
Article 139
Base des prix d’entrée
1. Le prix d’entrée sur la base duquel les produits indiqués à l’annexe XV, partie A, sont classés dans le tarif douanier des Communautés européennes est égal, au choix de l’importateur:
a)
au prix fob des produits dans le pays d’origine, augmenté des frais d’assurance et de transport jusqu’aux frontières du territoire douanier de la Communauté, dans la mesure où ce prix et ces frais sont connus au moment de la déclaration de mise en libre pratique des produits. Si les prix susmentionnés sont supérieurs de plus de 8 % à la valeur forfaitaire en vigueur pour le produit en question lors de la déclaration de mise en libre pratique, l’importateur constitue la garantie visée à l’article 248, paragraphe 1, du règlement (CEE) no 2454/93. À cet effet, le montant des droits à l’importation dont les marchandises peuvent en définitive être passibles est le montant des droits qu’il aurait payés si le classement avait été effectué sur la base de la valeur forfaitaire concernée; ou
b)
à la valeur en douane calculée conformément à l’article 30, paragraphe 2, point c), du règlement (CEE) no 2913/92 appliqué aux seuls produits importés concernés. Dans ce cas, la déduction des droits s’effectue dans les conditions prévues à l’article 138, paragraphe 1. Dès lors, l’importateur constitue la garantie visée à l’article 248, paragraphe 1, du règlement (CEE) no 2454/93, qui est égale au montant des droits qu’il aurait payés si le classement des produits avait été effectué sur la base de la valeur forfaitaire à l’importation applicable au lot concerné; ou
c)
à la valeur forfaitaire à l’importation calculée conformément à l’article 138 du présent règlement.
2. Le prix d’entrée sur la base duquel les produits indiqués à l’annexe XV, partie B, sont classés dans le tarif douanier des Communautés européennes est égal, au choix de l’importateur:
a)
au prix fob des produits dans le pays d’origine, augmenté des frais d’assurance et de transport jusqu’aux frontières du territoire douanier de la Communauté, dans la mesure où ce prix et ces frais sont connus au moment de la déclaration en douane. Si les autorités douanières estiment qu’une garantie est exigible en application de l’article 248 du règlement (CEE) no 2454/93, elles imposent à l’importateur la constitution d’une garantie égale au montant maximal des droits applicables au produit concerné; ou
b)
à la valeur en douane calculée conformément à l’article 30, paragraphe 2, point c), du règlement (CEE) no 2913/92 appliqué aux seuls produits importés concernés. Dans ce cas, la déduction des droits s’effectue dans les conditions prévues à l’article 138, paragraphe 1. Dès lors, l’importateur constitue la garantie visée à l’article 248 du règlement (CEE) no 2454/93, qui est égale au montant maximal des droits applicables au produit concerné.
3. Lorsque le prix d’entrée est établi sur la base du prix fob des produits dans le pays d’origine, la valeur en douane est établie sur la base de la vente concernée par ce prix.
Lorsque le prix d’entrée est établi selon une des procédures prévues au paragraphe 1, point b) ou c), ou au paragraphe 2, point b), la valeur en douane est établie sur la même base que le prix d’entrée.
4. L’importateur dispose d’un délai d’un mois à compter de la vente des produits en cause, dans la limite d’un délai de quatre mois suivant la date d’acceptation de la déclaration de mise en libre pratique, soit pour prouver que le lot a été écoulé dans des conditions telles qu’elles confirment la réalité des prix visés au paragraphe 1, point a), deuxième alinéa, ou au paragraphe 2, point a), soit pour déterminer la valeur en douane visée au paragraphe 1, point b), et au paragraphe 2, point a). Le non-respect de l’un de ces délais entraîne la perte de la garantie constituée, sans préjudice de l’application du paragraphe 5.
La garantie constituée est libérée dans la mesure où les preuves relatives aux conditions d’écoulement sont apportées à la satisfaction des autorités douanières.
Dans le cas contraire, la garantie reste acquise, en paiement des droits à l’importation.
5. Le délai de quatre mois visé au paragraphe 4 peut être prolongé par l’autorité compétente d’un maximum de trois mois sur demande dûment justifiée de l’importateur.
6. Si, à l’occasion d’une vérification, les autorités compétentes constatent que les conditions du présent article n’ont pas été respectées, elles procèdent au recouvrement des droits dus conformément à l’article 220 du règlement (CEE) no 2913/92. Pour l’établissement du montant des droits à recouvrer ou restant à recouvrer, il est tenu compte d’un intérêt courant à partir de la date de mise en libre pratique de la marchandise jusqu’à celle du recouvrement. Le taux d’intérêt appliqué est celui en vigueur pour les opérations de récupération en droit national.
Section 2
Droits à l’importation additionnels
Article 140
Champ d’application et définitions
1. Les droits à l’importation additionnels visés à l’article 35, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1182/2007, ci-après dénommés «droits additionnels», peuvent être appliqués aux produits et pendant les périodes indiqués à l’annexe XVII, dans les conditions prévues dans la présente section.
2. Les volumes de déclenchement des droits additionnels sont indiqués à l’annexe XVII.
Article 141
Communication des quantités
1. Pour chacun des produits repris à l’annexe XVII et pendant les périodes indiquées, les États membres notifient à la Commission le détail des quantités mises en libre pratique, selon les modalités prévues à l’article 308 quinquies du règlement (CEE) no 2454/93 pour la surveillance des importations préférentielles.
Cette notification est effectuée tous les mercredis au plus tard à midi, heure de Bruxelles, pour les quantités mises en libre circulation pendant la semaine écoulée.
2. Les déclarations de mise en libre pratique des produits couverts par la présente section, que les autorités douanières peuvent accepter à la demande du déclarant sans qu’y figurent certaines des mentions visées à l’annexe 37 du règlement (CEE) no 2454/93, comportent, en sus des mentions visées à l’article 254 dudit règlement, l’indication de la masse nette (en kg) des produits concernés.
Lorsque la procédure de déclaration simplifiée visée à l’article 260 du règlement (CEE) no 2454/93 est utilisée pour mettre en libre pratique des produits couverts par la présente section, les déclarations simplifiées contiennent, en sus des autres mentions exigées, l’indication de la masse nette (en kg) des produits concernés.
Lorsque la procédure de domiciliation visée à l’article 263 du règlement (CEE) no 2454/93 est utilisée pour mettre en libre pratique des produits couverts par la présente section, la communication aux autorités douanières mentionnée à l’article 266, paragraphe 1, dudit règlement contient toutes les mentions nécessaires à l’identification des marchandises ainsi que l’indication de la masse nette (en kg) des produits concernés.
L’article 266, paragraphe 2, point b), ne s’applique pas à l’importation des produits couverts par la présente section.
Article 142
Prélèvement du droit additionnel
1. S’il est constaté que, pour l’un des produits et l’une des périodes indiqués à l’annexe XVII, la quantité mise en libre pratique dépasse le volume de déclenchement correspondant, la Commission prélève un droit additionnel, à moins que les importations ne risquent pas de perturber le marché communautaire ou que les effets soient disproportionnés par rapport à l’objectif recherché.
2. Le droit additionnel est prélevé sur les quantités mises en libre pratique après la date d’application de ce droit, à condition que:
a)
leur classement tarifaire, effectué conformément à l’article 139, entraîne l’application des droits spécifiques à l’importation les plus élevés applicables aux importations de l’origine concernée;
b)
l’importation soit réalisée pendant la période d’application du droit additionnel.
Article 143
Montant du droit additionnel
Le droit additionnel imposé au titre de l’article 142 est égal à un tiers du droit de douane applicable au produit concerné conformément au tarif douanier commun.
Toutefois, pour les importations bénéficiant de préférences tarifaires relatives au droit ad valorem, le droit additionnel est égal à un tiers du droit spécifique applicable au produit concerné, dans la mesure où l’article 142, paragraphe 2, s’applique.
Article 144
Exemption du droit additionnel
1. Sont exemptés de l’application du droit additionnel:
a)
les marchandises importées au titre des contingents tarifaires figurant à l’annexe VII de la nomenclature combinée;
b)
les marchandises en voie d’acheminement vers la Communauté au sens du paragraphe 2.
2. Sont considérées comme en voie d’acheminement vers la Communauté les marchandises qui:
a)
ont quitté le pays d’origine avant la décision d’application du droit additionnel; et
b)
sont transportées sous le couvert d’un document de transport valable du lieu de chargement dans le pays d’origine jusqu’au lieu de déchargement dans la Communauté, établi avant l’imposition dudit droit additionnel.
3. Les intéressés apportent la preuve, à la satisfaction des autorités douanières, que les conditions du paragraphe 2 sont remplies.
Toutefois, les autorités douanières peuvent considérer que les marchandises ont quitté le pays d’origine avant la date d’application du droit additionnel lorsque l’un des documents suivants est fourni:
a)
en cas de transport maritime, le connaissement, dont il ressort que le chargement a eu lieu avant cette date;
b)
en cas de transport par chemin de fer, la lettre de voiture acceptée par les services de chemin de fer du pays d’origine avant cette date;
c)
en cas de transport par route, le contrat des marchandises par route (CMR) ou tout autre document de transit établi dans le pays d’origine avant cette date, si les conditions déterminées par les arrangements bilatéraux ou multilatéraux convenus dans le cadre du transit communautaire ou du transit commun sont respectées;
d)
en cas de transport par avion, la lettre de transport aérien, dont il ressort que la compagnie aérienne a accepté les marchandises avant cette date.
TITRE V
DISPOSITIONS GÉNÉRALES, ABROGATIVES, TRANSITOIRES, FINALES
Article 145
Contrôles
Sans préjudice des dispositions particulières du présent règlement ou d’autres instruments législatifs communautaires, les États membres instaurent des contrôles et des mesures lorsque ceux-ci sont nécessaires pour garantir la bonne application du règlement (CE) no 1182/2007 et du présent règlement. Ces contrôles et mesures revêtent un caractère effectif, proportionné et dissuasif de manière à assurer une protection adéquate des intérêts financiers des Communautés.
Les États membres veillent en particulier à ce que:
a)
tous les critères d’admissibilité établis par la législation communautaire, la législation nationale, le cadre national ou la stratégie nationale puissent être contrôlés;
b)
les autorités compétentes chargées de la réalisation des contrôles disposent d’un personnel suffisamment nombreux, qualifié et expérimenté pour assurer une exécution efficace des contrôles; et
c)
des contrôles soient prévus qui permettent d’éviter un double financement irrégulier des mesures au titre du présent règlement et d’autres régimes communautaires ou nationaux.
Article 146
Sanctions nationales
Sans préjudice des sanctions décrites dans le présent règlement ou le règlement (CE) no 1182/2007, les États membres prévoient l’application de sanctions, au niveau national, pour les irrégularités commises à l’égard des exigences énoncées dans le présent règlement ou dans le règlement (CE) no 1182/2007, qui soient effectives, proportionnées et dissuasives de manière à assurer une protection adéquate des intérêts financiers des Communautés.
Article 147
Situations créées artificiellement
Sans préjudice des mesures particulières prévues dans le présent règlement ou le règlement (CE) no 1182/2007, aucun paiement n’est effectué en faveur de bénéficiaires dont il est établi qu’ils ont créé artificiellement les conditions requises pour bénéficier de tels paiements et obtenir ainsi un avantage contraire aux objectifs du régime de soutien concerné.
Article 148
Communications
1. Sans préjudice des dispositions particulières du présent règlement, toutes les communications à effectuer par les États membres à la Commission en vertu du présent règlement sont réalisées par les moyens et dans le format précisés par la Commission.
Les communications non effectuées par les moyens et dans le format précisés peuvent être considérées comme n’ayant pas été réalisées, sans préjudice du paragraphe 3.
2. Sans préjudice des dispositions particulières du présent règlement, les États membres prennent toutes les mesures nécessaires pour être à même de respecter les délais de communication fixés dans le présent règlement.
3. Lorsqu’un État membre n’effectue pas une communication prévue par le présent règlement ou le règlement (CE) no 1182/2007 ou si la communication apparaît incorrecte à la lumière des faits objectifs en possession de la Commission, la Commission peut suspendre tout ou partie des paiements mensuels visés à l’article 14 du règlement (CE) no 1290/2005 du Conseil en ce qui concerne le secteur des fruits et légumes (35), jusqu’à ce que la communication soit effectuée correctement.
Article 149
Erreurs manifestes
Toute communication ou demande soumise à un État membre en vertu du présent règlement ou du règlement (CE) no 1182/2007, y compris toute demande d’aide, peut être adaptée à tout moment après avoir été effectuée, en cas d’erreurs manifestes reconnues par l’autorité compétente.
Article 150
Force majeure et circonstances exceptionnelles
Lorsqu’en vertu du présent règlement ou du règlement (CE) no 1182/2007, une sanction doit être infligée ou un avantage ou une reconnaissance retirés, la sanction n’est pas infligée ou le retrait n’est pas effectué dans les cas de force majeure ou en cas de circonstances exceptionnelles au sens de l’article 40, paragraphe 4, du règlement (CE) no 1782/2003.
Les cas de force majeure sont toutefois notifiés à l’autorité compétente, et les preuves y relatives apportées à la satisfaction de ladite autorité, dans un délai de dix jours ouvrables à compter de la date à laquelle l’intéressé est en mesure de s’acquitter de cette tâche.
Article 151
Abrogations
Les règlements (CE) no 3223/94, (CE) no 1555/96, (CE) no 961/1999, (CE) no 544/2001, (CE) no 1148/2001, (CE) no 2590/2001, (CE) no 1791/2002, (CE) no 2103/2002, (CE) no 48/2003, (CE) no 606/2003, (CE) no 761/2003, (CE) no 1432/2003, (CE) no 1433/2003, (CE) no 1943/2003, (CE) no 103/2004, (CE) no 1557/2004, (CE) no 179/2006, (CE) no 430/2006, (CE) no 431/2006 et (CE) no 1790/2006 sont abrogés.
Les règlements abrogés continuent toutefois de s’appliquer, le cas échéant, aux fins de l’article 55, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1182/2007.
Article 152
Dispositions transitoires
1. Nonobstant l’article 2 du présent règlement, aux seules fins de l’application de l’article 55, paragraphe 1, du règlement (CE) no 1182/2007, les définitions des campagnes de commercialisation des produits énumérés à l’article 1er, paragraphe 2, du règlement (CE) no 2201/96, existant avant l’entrée en vigueur du présent règlement s’appliquent.
2. Les règles d’approbation des programmes opérationnels présentés en 2007 sont celles applicables immédiatement avant la date d’application du présent règlement.
Les programmes opérationnels bénéficiant de l’application de l’article 55, paragraphe 3, point a), du règlement (CE) no 1182/2007 peuvent continuer à être mis en œuvre jusqu’à leur expiration pour autant qu’ils soient conformes aux règles applicables avant la date d’application du présent règlement.
Par dérogation aux articles 66 et 67 du présent règlement, les États membres peuvent arrêter toutes les dispositions nécessaires pour permettre aux organisations de producteurs de modifier leurs programmes opérationnels le plus rapidement possible après l’entrée en vigueur du présent règlement en vue de l’application de l’article 55, paragraphe 3, points b) et c), du règlement (CE) no 1182/2007.
3. Aux fins de l’article 55, paragraphe 6, du règlement (CE) no 1182/2007, les règles concernant les caractéristiques minimales de la matière première livrée à la transformation et les exigences minimales de qualité des produits finis, qui restent applicables pour la matière première récoltée sur le territoire des États membres ayant recours à la disposition transitoire visée à l’article 68 ter ou à l’article 143 ter quater du règlement (CE) no 1782/2003 sont, en sus des normes de commercialisation concernées, visées à l’article 2 du règlement (CE) no 1182/2007, celles figurant dans les règlements de la Commission énumérés à l’annexe XVIII.
Article 153
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le troisième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Il s’applique à compter du 1er janvier 2008.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 21 décembre 2007