РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 79/2009 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 14 януари 2009 година
относно одобрение на типа на моторни превозни средства, задвижвани с водород, и за изменение на Директива 2007/46/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаването на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Вътрешният пазар включва зона без вътрешни граници, в която е гарантирано свободното движение на стоки, лица, услуги и капитали. За тази цел в Общността се прилага широкообхватна система за одобрение на типа на моторните превозни средства. Техническите изисквания за одобрение на типа на моторните превозни средства по отношение на използването на задвижване с водород следва да бъдат хармонизирани, за да се избегне приемането на изисквания, които са различни в отделните държави-членки, и за да се осигури правилното функциониране на вътрешния пазар, като в същото време се гарантира високо ниво на защита на околната среда и обществена безопасност.
(2)
Настоящият регламент е отделен регламент на Общността за целите на процедурата за типово одобрение, предвидена в Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 г. за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива) (3). Следователно приложения IV, VI и XI към посочената директива следва да бъдат съответно изменени.
(3)
По искане на Европейския парламент спрямо законодателството на ЕС за превозните средства беше приложен нов регулаторен подход. Следователно настоящият регламент следва да определи само основните разпоредби относно изискванията за одобрение на типа на водородните системи и на компонентите на водородното оборудване, докато техническите спецификации се посочват в мерки за прилагане, приети в съответствие с разпоредбите на Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (4).
(4)
По-специално на Комисията следва да бъде предоставено правомощието да установи изисквания и процедури за изпитване по отношение на новите форми на съхранение или употреба на водорода, допълнителните компоненти на водородната система и системата за задвижване. На Комисията следва също така да бъде предоставено правомощието да установи конкретни процедури, изпитвания и изисквания по отношение на защитата при удар на превозните средства, задвижвани с водород, и изисквания за безопасност на интегрираните системи. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент, включително чрез допълването му с нови несъществени елементи, те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО.
(5)
В транспортния сектор целта следва да е увеличаване на дела на по-екологичните превозни средства. Следва да се положат допълнителни усилия за пускането на по-голям брой от тях на пазара. Въвеждането на превозни средства, задвижвани с алтернативни горива, може значително да подобри качеството на въздуха в градовете, а следователно и състоянието на общественото здраве.
(6)
Водородът се счита за незамърсяващо гориво за задвижване на превозните средства на бъдещето по пътя към икономика, свободна от замърсяване и основана на повторната употреба на суровините и възобновяемите ресурси, като автомобилите с водородно задвижване не емитират нито въглеродосъдържащи замърсители, нито парникови газове. Тъй като водородът е енергоносител, а не енергиен източник, предимствата на задвижването с водород по отношение на климата зависят от източника, използван за добива на водород. Ето защо следва да се положат усилия за произвеждане на водородното гориво по енергийноустойчив начин, доколкото е възможно от възобновяеми ресурси, така че общият екологичен баланс от въвеждането на водорода като гориво при моторните превозни средства да е положителен.
(7)
В окончателния си доклад групата на високо равнище на CARS 21 посочва, че „усилията, насочени към нарастващо международно хармонизиране на разпоредбите за моторните превозни средства следва да се поддържат, където това е целесъобразно, с оглед включването на ключовите пазари на превозни средства и разширяването на хармонизацията върху области, които още не са включени, по-специално в рамките на споразуменията на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ООН/ИКЕ) от 1958, както и от 1998 г.“. Съобразно тази препоръка Комисията следва да продължи да поддържа развитието на международно хармонизирани изисквания за моторните превозни средства, установени под егидата на ООН/ИКЕ. По-специално ако се приеме Глобална техническа разпоредба (ГТР) за превозни средства с водород и горивни клетки, Комисията следва да разгледа възможността за адаптиране на изискванията на настоящия регламент към тези, установени в ГТР.
(8)
Водородни смеси могат да се използват като преходно гориво по пътя към използването на чист водород с цел да се улесни въвеждането на превозни средства, задвижвани с водород, в държави-членки, където съществува добра инфраструктура по отношение на природния газ. Ето защо Комисията следва да разработи изисквания за използването на водородни смеси и природен газ/биометан, и по-специално за сумарната концентрация на водород и газ, която да вземат предвид техническите възможности и ползите за околната среда.
(9)
Определянето на рамката на одобрението на типа на превозните средства, задвижвани с водород, би спомогнало за появата на доверие в новата технология от страна на потенциалните потребители и обществото като цяло.
(10)
Ето защо е необходимо създаването на подходяща нормативна рамка с цел да се ускори въвеждането на пазара на превозни средства, оборудвани с новаторски задвижващи технологии, и на превозни средства, които използват алтернативни горива със слабо въздействие върху околната среда.
(11)
По-голямата част от производителите правят значителни инвестиции в разработването на водородната технология и вече започнаха да пускат такива превозни средства на пазара. В бъдеще може да се очаква да се увеличи делът на задвижваните с водород превозни средства в общия автомобилен парк. Следователно е необходимо установяване на общи изисквания относно безопасността на тези превозни средства. Тъй като производителите използват различни подходи при разработката на превозни средства, задвижвани с водород, е необходимо изискванията относно безопасността да бъдат неутрални по отношение на технологията.
(12)
Необходимо е да бъдат установени изисквания за безопасност по отношение на водородните системи и техните компоненти, които са необходими за получаване на одобрение на типа.
(13)
За одобрението на типа на задвижваните с водород превозни средства е необходимо да се установят изисквания за монтажа на водородните системи и техните компоненти в превозното средство.
(14)
Предвид характеристиките на използваното гориво задвижваните с водород превозни средства могат да наложат прилагане на специални процедури от страна на спасителните служби. Ето защо е необходимо определянето на изисквания за ясно и бързо идентифициране на такива превозни средства с цел информиране на спасителните служби за намиращото се в превозните средства гориво. При все че средствата за идентифициране следва да бъдат съобразени за тази цел, в рамките на възможното те не трябва да бъдат от такова естество, че да смущават широката общественост.
(15)
Важно е също така да се определят задължения за производителите във връзка с приемането на подходящи мерки за предотвратяване на зареждането на неподходящо гориво в превозните средства, задвижвани с водород.
(16)
Превозни средства, задвижвани с водород, могат да имат успех на пазара само ако в Европа е налице необходимата инфраструктура от станции за зареждане с гориво. Комисията следва да обмисли въвеждането на подходящи мерки за подпомагане на изграждането на европейска мрежа от станции за зареждане с гориво на превозни средства, задвижвани с водород.
(17)
Малки иновативни превозни средства, които съгласно законодателството на ЕО за одобрение на типа се определят като превозни средства от категория L, се считат за първите, които използват водород като гориво. Въвеждането на водорода за тези превозни средства е свързано с по-малко усилия, тъй като техническите предизвикателства и размерът на необходимите инвестиции не са толкова големи, както при превозните средства от категории M и N, както са определени в приложение II към Директива 2007/46/ЕО. Комисията следва, не по-късно от 1 януари 2010 г., да направи оценка на възможността за регламентиране на одобрението на типа на превозните средства, задвижвани с водород, от категория L.
(18)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно осъществяването на вътрешния пазар чрез въвеждане на общи технически изисквания относно моторните превозни средства, задвижвани с водород, не може в достатъчна степен да бъдат постигната от държавите-членки, а поради мащаба на необходимите действия може по-добре да бъде постигната на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, установен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент установява изисквания за одобрение на типа на моторни превозни средства по отношение на задвижването им с водород и за одобрение на типа на компонентите на водородното оборудване и водородните системи. Настоящият регламент също така установява изискванията за монтирането на тези компоненти и системи.
Член 2
Приложно поле
Настоящият регламент се прилага по отношение на:
1.
превозните средства от категории M и N, задвижвани с водород, както са определени в част А от приложение II към директива 2007/46/ЕО, включително защитата от удар и електрическата безопасност на тези превозни средства;
2.
компонентите на водородното оборудване, предназначено за моторни превозни средства от категории M и N, изброени в приложение I;
3.
водородните системи, предназначени за моторни превозни средства от категории M и N, включително новите начини на съхранение или използване на водорода.
Член 3
Определения
1. За целите на настоящия регламент се използват следните определения:
а)
„превозно средство, задвижвано с водород“ означава всяко моторно превозно средство, което използва водород като гориво за задвижване на превозното средство;
б)
„система за задвижване“ означава двигателя с вътрешно горене или системата от горивни елементи, използвани за задвижване на превозното средство;
в)
„компоненти на водородното оборудване“ означава резервоара за водород и всички други части на превозното средство, задвижвано с водород, които са в пряк контакт с водорода или които представляват част от водородна система;
г)
„водородна система“ означава съвкупност от компонентите на водородното оборудване и скрепителните части, монтирани на превозни средства, задвижвани с водород, с изключение на задвижващите системи или спомагателните енергийни агрегати;
д)
„максимално допустимо работно налягане“ (МДРН/MAWP) означава максималното налягане, което е предвидено да бъде понасяно от определен компонент на водородното оборудване и което служи като основа за определяне на здравината на този компонент;
е)
„номинално работно налягане“ (НРН/NWP) при резервоарите означава стабилизираното налягане при постоянна температура от 288 K (15 °C) за пълен резервоар, а при останалите компоненти на водородното оборудване - налягането, при което тези компоненти обичайно функционират;
ж)
„вътрешен резервоар“ означава частта от резервоара за водород, предназначена за използване на течен водород, която съдържа водорода в нискотемпературно състояние.
2. За целите на параграф 1, буква г) терминът „водородни системи“ включва, inter alia, следното:
а)
системи за наблюдение на функционирането и системи за управление;
б)
системи за връзка с външните устройства за зареждане с гориво на превозното средство;
в)
системи за отвеждане на излишния поток;
г)
системи за защита от свръхналягане;
д)
системи за откриване на неизправност на топлообменника.
Член 4
Задължения на производителите
1. Производителите доказват, че всички нови превозни средства, задвижвани с водород, които се продават, регистрират или пускат в експлоатация в Общността, както и всички компоненти на водородното оборудване или водородни системи, които се продават или пускат в експлоатация в Общността, са получили одобрение на типа в съответствие с настоящия регламент и мерките за неговото прилагане.
2. За целите на одобрението на тип на превозно средство производителите оборудват превозните средства, задвижвани с водород, с компоненти на водородно оборудване и водородни системи, които отговарят на изискванията на настоящия регламент и на мерките за неговото прилагане и са монтирани в съответствие с настоящия регламент и мерките за неговото прилагане.
3. За целите на одобрението на типа на компоненти и системи производителите гарантират, че компонентите на водородното оборудване и водородните системи отговарят на изискванията на настоящия регламент и на мерките за неговото прилагане.
4. Производителите предоставят на одобряващите органи подходяща информация за спецификациите и условията на изпитване на превозното средство.
5. Производителите предоставят информация за целите на проверката на водородните системи и на компонентите на водородното оборудване по време на експлоатационния период на превозното средство.
Член 5
Общи изисквания за компонентите на водородното оборудване и водородните системи
Производителите гарантират, че:
а)
компонентите на водородното оборудване и водородните системи функционират по правилен и безопасен начин и надеждно издържат на работните условия от електрическа, механична, топлинна и химична гледна точка, без утечки или видимо деформиране;
б)
водородните системи са предпазени от свръхналягане;
в)
материалите на тези части от водородното оборудване и водородните системи, които влизат в пряк контакт с водорода, са съвместими с водород;
г)
водородните системи и оборудване издържат надеждно на очакваните температури и налягания по време на очаквания им експлоатационен срок;
д)
компонентите на водородното оборудване и водородните системи издържат надеждно на диапазона от работни температури, предвидени в мерките по прилагането;
е)
компонентите на водородното оборудване са маркирани в съответствие с мерките по прилагането;
ж)
върху компонентите на водородното оборудване с насочен поток е отбелязана ясно посоката на потока;
з)
компонентите на водородното оборудване и водородните системи се проектират така, че да могат да бъдат монтирани в съответствие с изискванията от приложение VI.
Член 6
Изисквания за резервоари за водород, предназначени за използване на течен водород
Резервоарите за водород, предназначени за използване на течен водород, се изпитват в съответствие с процедурите за изпитване, предвидени в приложение II.
Член 7
Изисквания за компоненти на водородното оборудване, различни от резервоари, предназначени за използване на течен водород
1. Компонентите на водородното оборудване, различни от резервоарите, предназначени за използване на течен водород, се изпитват в съответствие с процедурите за изпитване, предвидени в приложение III, като се взема предвид техният тип.
2. Устройствата за понижаване на налягането се проектират така, че да гарантират, че налягането във вътрешния резервоар или в другите компоненти на водородното оборудване не превишава допустимите стойности. Тези стойности трябва да бъдат определени в съответствие с максималното допустимо работно налягане (МДРН/MAWP) на водородната система. Необходимо е да се предвиди система за безопасност на топлообменниците, която да открива евентуални неизправности в тях.
Член 8
Изисквания за резервоарите, предназначени за използване на сгъстен водород (в газообразно състояние)
1. Резервоарите, предназначени за използване на сгъстен водород (в газообразно състояние), се класифицират в съответствие с точка 1 от приложение IV.
2. Резервоарите, посочени в параграф 1, се изпитват в съответствие с процедурите за изпитване, предвидени в приложение IV, като се взема предвид техният тип.
3. Необходимо е да се предостави подробно описание на всички основни свойства на материала и характеристики на издръжливост, използвани при дизайна на резервоара, включително резултатите от изпитванията, на които материалът е бил подложен.
Член 9
Изисквания за компонентите на водородното оборудване, различни от резервоарите, предназначени за използване на сгъстен водород (в газообразно състояние)
Компонентите на водородното оборудване, различни от резервоарите, предназначени за използване на сгъстен водород (в газообразно състояние), се изпитват в съответствие с процедурите за изпитване, предвидени в приложение V, като се взема предвид техният тип.
Член 10
Общи изисквания за монтирането на компонентите на водородното оборудване и водородните системи
Компонентите на водородното оборудване и водородните системи се монтират в съответствие с изискванията от приложение VI.
Член 11
График за прилагане
1. Считано от 24 февруари 2011 г. националните органи отказват издаване на:
а)
ЕО одобрение на типа или на национално одобрение на типа за новите типове превозни средства, когато това превозно средства не отговаря на изискванията на настоящия регламент или на мерките за неговото прилагане; и
б)
ЕО одобрение на типа за новите типове компоненти на водородното оборудване или водородни системи, когато този компонент или система не отговаря на изискванията на настоящия регламент или на мерките за неговото прилагане.
2. Считано от 24 февруари 2012 г. националните органи:
а)
на основания, свързани с водородното задвижване, считат сертификатите за съответствие на нови типове превозни средства за невалидни за целите на член 26 от Директива 2007/46/ЕО и забраняват регистрацията, продажбата и пускането в движение на такива превозни средства, когато тези превозни средства не отговарят на изискванията на настоящия регламент или на мерките за неговото прилагане; и
б)
забраняват продажбата и пускането в експлоатация на нови типове компоненти на водородното оборудване или водородни системи, когато тези компоненти или системи не отговарят на изискванията на настоящия регламент или на мерките за неговото прилагане.
3. Без да се засягат параграфи 1 и 2 и при условията на влизането в сила на мерките за прилагане, приети съгласно член 12, параграф 1, ако производител подаде заявление, националните органи не могат:
а)
на основания, свързани с водородното задвижване, да откажат издаването на ЕО одобрение на типа или на национално одобрение на типа за нов тип превозно средство, или на ЕО одобрение на типа за нови типове компоненти на водородното оборудване или водородни системи, когато това превозно средство, компонент или система отговаря на изискванията, определени в настоящия регламент, и на мерките за неговото прилагане, или
б)
да забранят регистрацията, продажбата или пускането в експлоатация на нови превозни средства или продажбата и пускането в експлоатация на нови компоненти на водородното оборудване или водородни системи, когато тези превозни средства, компоненти или системи отговарят на изискванията, определени в настоящия регламент, и на мерките за неговото прилагане.
Член 12
Мерки за прилагане
1. Комисията приема следните мерки за прилагане:
а)
административни разпоредби за ЕО одобрение на типа на превозни средства по отношение на тяхното водородно задвижване, както и на компонентите на водородното оборудване и водородните системи;
б)
правила относно информацията, която трябва да бъде предоставена от производителите за целите на одобрението на типа и проверките, предвидени в член 4, параграфи 4 и 5;
в)
подробни правила относно процедурите за изпитване, посочени в приложения от II до V;
г)
подробни правила относно компонентите на водородното оборудване и водородните системи, посочени в приложение VI;
д)
правила относно безопасното и надеждното функциониране на компонентите на водородното оборудване и водородните системи, посочени в член 5;
е)
подробни правила за етикетиране или други средства за ясно и бързо идентифициране на превозни средства, задвижвани с водород, посочени в точка 16 от приложение VI.
Мерките, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент, включително чрез допълването му с нови несъществени елементи, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 13, параграф 2.
2. Комисията може да приеме следните мерки за прилагане:
а)
спецификация на изискванията относно:
-
използване на чист водород или смес от водород и природен газ/биометан,
-
нови начини на съхранение или използване на водорода,
-
защита при удар на превозното средство от гледна точка на целостта на компонентите на водородното оборудване и водородните системи,
-
изисквания за безопасност на интегрираните системи, като се осигурява най-малкото откриването на утечки и изискванията относно продухването с газ,
-
електрическата изолация и електрическата безопасност;
б)
други мерки, необходими за прилагането на настоящия регламент.
Мерките, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент, включително чрез допълването му с нови несъществени елементи, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 13, параграф 2.
Член 13
Процедура на комитета
1. Комисията се подпомага от Техническия комитет по моторните превозни средства (TCMV) съгласно член 40, параграф 1 от Директива 2007/46/ЕО.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1-4 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Член 14
Изменения на Директива 2007/46/ЕО
Приложения IV, VI и ХI към Директива 2007/46/ЕО се изменят в съответствие с приложение VII към настоящия регламент.
Член 15
Санкции при неизпълнение
1. Държавите-членки установяват наказателни разпоредби, приложими при нарушаване на разпоредбите на настоящия регламент и мерките за неговото прилагане от производителите, и вземат всички необходими мерки, за да гарантират прилагането им. Предвидените санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи. Държавите-членки информират Комисията за тези разпоредби до 24 август 2010 г. и незабавно ѝ съобщават за всяко последващо изменение, което ги засяга.
2. Видовете нарушения, подлежащи на санкция, включват най-малко следното:
а)
подаване на декларации с невярно съдържание в процедура за одобрение на типа или в процедура, която би довела до изтегляне;
б)
фалшифициране на резултатите от изпитванията за типово одобрение или за съответствие при употреба;
в)
непредставяне на данни или технически спецификации, които биха могли да доведат до изтегляне или отнемане на одобрението на типа;
г)
отказ за предоставяне на достъп до информация;
д)
използване на изключващи устройства.
Член 16
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 24 февруари 2011 г., с изключение на член 11, параграф 3 и член 12, които се прилагат от датата на влизането в сила на настоящия регламент, и член 11, параграф 2, който се прилага от определената в него дата.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 14 януари 2009 година.
RÈGLEMENT (CE) no 79/2009 DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 14 janvier 2009
concernant la réception par type des véhicules à moteur fonctionnant à l’hydrogène et modifiant la directive 2007/46/CE
(Texte présentant de l’intérêt pour l’EEE)
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 95,
vu la proposition de la Commission,
vu l’avis du Comité économique et social européen (1),
statuant conformément à la procédure visée à l’article 251 du traité (2),
considérant ce qui suit:
(1)
Le marché intérieur comporte un espace sans frontières intérieures dans lequel la libre circulation des marchandises, des personnes, des services et des capitaux est assurée. À cette fin, un système complet de réception par type des véhicules à moteur a été mis en place au niveau communautaire. Les exigences techniques pour la réception par type des véhicules à moteur en ce qui concerne la propulsion par l’hydrogène devraient être harmonisées pour éviter l’adoption d’exigences qui varient d’un État membre à un autre et pour garantir le bon fonctionnement du marché intérieur tout en assurant un niveau élevé de protection de l’environnement et de sécurité publique.
(2)
Le présent règlement est un règlement particulier aux fins de la procédure de réception communautaire par type prévue par la directive 2007/46/CE du Parlement européen et du Conseil du 5 septembre 2007 établissant un cadre pour la réception des véhicules à moteur, de leurs remorques et des systèmes, des composants et des entités techniques destinés à ces véhicules (directive-cadre) (3). Les annexes IV, VI et XI de ladite directive devraient donc être modifiées en conséquence.
(3)
À la demande du Parlement européen, une nouvelle approche réglementaire a été appliquée à la législation communautaire concernant les véhicules. Le présent règlement ne devrait donc établir que les dispositions fondamentales concernant les exigences en matière de réception par type des systèmes hydrogène et composants hydrogène, tandis que les spécifications techniques devraient être arrêtées par des mesures d’exécution adoptées conformément à la décision 1999/468/CE du Conseil du 28 juin 1999 fixant les modalités de l’exercice des compétences d’exécution conférées à la Commission (4).
(4)
Il convient, en particulier, d’habiliter la Commission à établir les exigences et les procédures d’essai relatives aux nouvelles formes de stockage ou d’utilisation de l’hydrogène, aux composants hydrogène supplémentaires et au système de propulsion. Il convient également d’habiliter la Commission à établir des procédures, des essais et des exigences spécifiques concernant la protection contre les chocs des véhicules fonctionnant à l’hydrogène et des exigences en matière de sécurité du système intégré. Ces mesures ayant une portée générale et ayant pour objet de modifier des éléments non essentiels du présent règlement en le complétant par l’ajout de nouveaux éléments non essentiels, elles doivent être arrêtées selon la procédure de réglementation avec contrôle prévue à l’article 5 bis de la décision 1999/468/CE.
(5)
Dans le secteur des transports, l’accroissement de la proportion de véhicules plus respectueux de l’environnement devrait être un des principaux objectifs. Il convient que des efforts supplémentaires soient consentis pour mettre davantage de ces véhicules sur le marché. L’introduction de véhicules propulsés par d’autres carburants peut sensiblement améliorer la qualité de l’air en milieu urbain et, par conséquent, l’état de la santé publique.
(6)
L’hydrogène est considéré comme une manière propre de propulser les véhicules à l’avenir, dans la perspective d’une économie sans pollution fondée sur la réutilisation des matières premières et sur les sources d’énergie renouvelables, car les véhicules fonctionnant à l’hydrogène n’émettent pas de polluants à base de carbone ni de gaz à effet de serre. L’hydrogène étant un vecteur énergétique et non une source d’énergie, les avantages de la propulsion à hydrogène sur le plan climatique dépendent de la source utilisée pour obtenir l’hydrogène. Il convient dès lors de veiller à ce que l’hydrogène en tant que carburant soit produit de manière durable, dans la mesure du possible à partir de sources d’énergie renouvelables, de sorte que le bilan environnemental global de l’introduction de l’hydrogène en tant que carburant pour les véhicules à moteur soit positif.
(7)
Dans son rapport final, le groupe de haut niveau CARS 21 indiquait qu’il convenait de poursuivre, si besoin était, les efforts visant à renforcer l’harmonisation internationale des réglementations relatives aux véhicules à moteur, en vue d’intégrer les principaux marchés de véhicules et d’étendre l’harmonisation aux domaines qui n’étaient pas encore couverts, notamment dans le cadre des accords de 1958 et de 1998 de la CEE-ONU. Conformément à cette recommandation, la Commission devrait continuer à promouvoir le développement d’exigences harmonisées au plan international pour les véhicules à moteur, sous les auspices de la CEE-ONU. En particulier, en cas d’adoption d’un règlement technique mondial sur les véhicules fonctionnant à l’hydrogène et les véhicules à pile combustible, la Commission devrait examiner la possibilité d’aligner les exigences énoncées dans le présent règlement sur celles fixées par le règlement technique mondial.
(8)
Les mélanges à base d’hydrogène pourraient être utilisés comme carburant à titre transitoire, en attendant l’utilisation de l’hydrogène pur, afin de faciliter l’introduction de véhicules fonctionnant à l’hydrogène dans les États membres disposant de bonnes infrastructures pour le gaz naturel. La Commission devrait dès lors élaborer des exigences pour l’utilisation de mélanges d’hydrogène et de gaz naturel/biométhane, en particulier en fixant un rapport de mélange de l’hydrogène et du gaz qui tienne compte de la faisabilité technique et des avantages pour l’environnement.
(9)
La définition d’un cadre pour la réception par type des véhicules fonctionnant à l’hydrogène contribuerait à conforter la confiance des utilisateurs potentiels et du public en général dans cette nouvelle technologie.
(10)
Il est donc nécessaire de mettre en place un cadre adéquat afin d’accélérer la mise sur le marché de véhicules intégrant des technologies de propulsion innovantes et de véhicules utilisant d’autres carburants à faible incidence sur l’environnement.
(11)
La plupart des constructeurs font des investissements importants dans le développement de la technologie de l’hydrogène et ont déjà commencé à mettre de tels véhicules sur le marché. Il est probable que la part des véhicules fonctionnant à l’hydrogène dans la flotte totale augmentera à l’avenir. La spécification d’exigences communes concernant la sécurité des véhicules fonctionnant à l’hydrogène est donc nécessaire. Dans la mesure où les constructeurs pourraient adopter des approches différentes pour le développement de véhicules fonctionnant à l’hydrogène, il est nécessaire de fixer des exigences de sécurité neutres sur le plan technologique.
(12)
Il est nécessaire de fixer les exigences de sécurité relatives aux systèmes hydrogène et à leurs composants qui doivent être respectées pour obtenir leur réception par type.
(13)
S’agissant de la réception par type des véhicules fonctionnant à l’hydrogène, il y a lieu de définir les exigences applicables à l’installation des systèmes hydrogène et de leurs composants dans le véhicule.
(14)
En raison des caractéristiques du carburant, les véhicules fonctionnant à l’hydrogène peuvent requérir un traitement spécifique de la part des services de secours. Il est donc nécessaire d’établir des exigences visant à une identification claire et rapide de ces véhicules de manière à ce que les services de secours puissent être informés du carburant stocké à bord des véhicules. Tout en étant adaptés à cette fonction, les moyens d’identification devraient, dans la mesure du possible, ne pas être de nature à inquiéter le public.
(15)
Il importe également de définir les obligations des constructeurs en ce qui concerne l’adoption de mesures appropriées pour éviter les erreurs lors du ravitaillement en carburant de véhicules fonctionnant à l’hydrogène.
(16)
Les véhicules fonctionnant à l’hydrogène ne pourront rencontrer un succès commercial qu’à la condition qu’une infrastructure adéquate de ravitaillement soit disponible en Europe. Il convient donc que la Commission étudie des mesures appropriées pour encourager le développement d’un réseau de stations-service dans toute l’Europe pour les véhicules fonctionnant à l’hydrogène.
(17)
Les petits véhicules innovants, désignés comme étant des véhicules de catégorie L par la législation communautaire en matière de réception par type, sont considérés comme des pionniers pour l’utilisation de l’hydrogène comme carburant. L’utilisation de l’hydrogène pour ces véhicules nécessite moins d’efforts, les difficultés techniques et le niveau d’investissement requis n’étant pas aussi importants que pour les véhicules des catégories M et N telles que définies à l’annexe II de la directive 2007/46/CE. La Commission devrait, le 1er janvier 2010 au plus tard, évaluer la possibilité de réglementer la réception par type des véhicules de catégorie L fonctionnant à l’hydrogène.
(18)
Étant donné que l’objectif du présent règlement, à savoir la réalisation du marché intérieur par l’introduction d’exigences techniques communes concernant les véhicules à moteur fonctionnant à l’hydrogène, ne peut pas être réalisé de manière suffisante par les États membres et peut donc, en raison de son ampleur, être mieux réalisé au niveau communautaire, la Communauté peut prendre des mesures, conformément au principe de subsidiarité consacré à l’article 5 du traité. Conformément au principe de proportionnalité tel qu’énoncé audit article, le présent règlement n’excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre cet objectif,
ONT ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Objet
Le présent règlement établit des exigences pour la réception par type des véhicules à moteur en ce qui concerne la propulsion par l’hydrogène et pour la réception par type des composants hydrogène et des systèmes hydrogène. Le présent règlement établit également des exigences pour l’installation de ces composants et systèmes.
Article 2
Champ d’application
Le présent règlement est applicable:
1)
aux véhicules fonctionnant à l’hydrogène des catégories M et N, telles que définies à l’annexe II, section A, de la directive 2007/46/CE, y compris la protection contre les chocs et la sécurité électrique de ces véhicules;
2)
aux composants hydrogène destinés aux véhicules à moteur des catégories M et N, qui sont énumérés à l’annexe I;
3)
aux systèmes hydrogène destinés aux véhicules à moteur des catégories M et N, y compris les nouvelles formes de stockage ou d’utilisation de l’hydrogène.
Article 3
Définitions
1. Aux fins du présent règlement, on entend par:
a)
«véhicule fonctionnant à l'hydrogène»: tout véhicule à moteur qui utilise de l’hydrogène comme carburant pour propulser le véhicule;
b)
«système de propulsion»: le moteur à combustion interne ou le système de piles à combustible utilisé pour propulser le véhicule;
c)
«composant hydrogène»: le réservoir d’hydrogène et toutes les autres pièces du véhicule fonctionnant à l’hydrogène qui sont en contact direct avec l’hydrogène ou qui font partie d’un système hydrogène;
d)
«système hydrogène»: un ensemble de composants hydrogène et de pièces de raccordement montés sur les véhicules fonctionnant à l’hydrogène, à l’exclusion des systèmes de propulsion ou des unités motrices auxiliaires;
e)
«pression de service maximale admissible» (PSMA): la pression maximale à laquelle un composant peut être soumis selon sa conception et qui sert de base pour déterminer la résistance du composant en question;
f)
«pression de service nominale» (PSN): s’agissant de réservoirs, la pression stabilisée à une température uniforme de 288 K (15 °C) pour un réservoir plein ou, s’agissant d’autres composants, la pression à laquelle ce composant fonctionne en conditions normales;
g)
«réservoir intérieur»: la partie du réservoir d’hydrogène destinée à recevoir de l’hydrogène liquide qui contient l’hydrogène cryogénique.
2. Aux fins du paragraphe 1, point d), les «systèmes hydrogène» comprennent notamment:
a)
les systèmes de contrôle et de surveillance de l’utilisation;
b)
les systèmes d’interface du véhicule;
c)
les systèmes de limitation du débit;
d)
les systèmes de protection en cas de surpression;
e)
les systèmes de détection des défaillances de l’échangeur thermique.
Article 4
Obligations des constructeurs
1. Les constructeurs démontrent que tous les nouveaux véhicules fonctionnant à l’hydrogène vendus, immatriculés ou mis en service dans la Communauté et tous les composants hydrogène ou systèmes hydrogène vendus ou mis en service dans la Communauté ont obtenu la réception par type conformément au présent règlement et à ses mesures d’exécution.
2. Aux fins de la réception par type des véhicules, les constructeurs équipent les véhicules fonctionnant à l’hydrogène de composants hydrogène et systèmes hydrogène qui sont conformes aux exigences du présent règlement et de ses mesures d’exécution et sont installés conformément au présent règlement et à ses mesures d’exécution.
3. Aux fins de la réception par type des composants et systèmes, les constructeurs s’assurent que les composants hydrogène et systèmes hydrogène sont conformes aux exigences du présent règlement et de ses mesures d’exécution.
4. Les constructeurs fournissent aux autorités responsables de la réception des informations appropriées concernant les spécifications des véhicules et les conditions d’essai.
5. Les constructeurs fournissent des informations pour l’inspection des composants hydrogène et des systèmes hydrogène pendant la durée de vie utile du véhicule.
Article 5
Exigences générales pour les composants hydrogène et systèmes hydrogène
Les constructeurs s’assurent que:
a)
les composants hydrogène et systèmes hydrogène fonctionnent de manière correcte et sûre et qu’ils résistent de façon fiable aux conditions de fonctionnement électriques, mécaniques, thermiques et chimiques, sans fuites ni déformations visibles;
b)
les systèmes hydrogène sont protégés contre la surpression;
c)
les matériaux utilisés pour les pièces des composants hydrogène et systèmes hydrogène qui doivent entrer en contact direct avec l’hydrogène sont compatibles avec l’hydrogène;
d)
les composants hydrogène et systèmes hydrogène résistent de façon fiable aux températures et pressions prévues pendant leur durée de vie prévue;
e)
les composants hydrogène et systèmes hydrogène résistent de façon fiable à une plage de températures de fonctionnement fixée dans les mesures d’exécution;
f)
les composants hydrogène sont marqués conformément aux mesures d’exécution;
g)
la direction d’écoulement est clairement indiquée pour les composants hydrogène à écoulement directionnel;
h)
les composants hydrogène et systèmes hydrogène sont conçus de manière à pouvoir être installés conformément aux exigences de l’annexe VI.
Article 6
Exigences applicables aux réservoirs d’hydrogène conçus pour l’utilisation d’hydrogène liquide
Les réservoirs d’hydrogène conçus pour l’utilisation d’hydrogène liquide sont testés conformément aux procédures d’essai énoncées à l’annexe II.
Article 7
Exigences applicables aux composants hydrogène, autres que les réservoirs, conçus pour l’utilisation d’hydrogène liquide
1. Les composants hydrogène, autres que les réservoirs, conçus pour l’utilisation d’hydrogène liquide sont testés conformément aux procédures d’essai énoncées à l’annexe III en fonction de leur type.
2. Les dispositifs de décompression sont conçus de manière à assurer que la pression dans le réservoir intérieur ou dans les autres composants hydrogène ne dépasse pas une valeur permise. Les valeurs sont fixées en proportion de la pression de service maximale admissible (PSMA) du système hydrogène. Les échangeurs thermiques sont pourvus d’un système de sécurité qui détecte leur défaillance.
Article 8
Exigences applicables aux réservoirs d’hydrogène conçus pour l’utilisation d’hydrogène (gazeux) comprimé
1. Les réservoirs d’hydrogène conçus pour l’utilisation d’hydrogène (gazeux) comprimé sont classés conformément au point 1 de l’annexe IV.
2. Les réservoirs visés au paragraphe 1 sont testés conformément aux procédures d’essai énoncées à l’annexe IV en fonction de leur type.
3. Une description détaillée de toutes les principales propriétés du matériau et tolérances utilisées dans la conception du réservoir est fournie, y compris les résultats des essais auxquels le matériau a été soumis.
Article 9
Exigences applicables aux composants hydrogène, autres que les réservoirs, conçus pour l’utilisation d’hydrogène (gazeux) comprimé
Les composants hydrogène, autres que les réservoirs, conçus pour l’utilisation d’hydrogène (gazeux) comprimé sont testés conformément aux procédures d’essai énoncées à l’annexe V en fonction de leur type.
Article 10
Exigences générales pour l’installation des composants hydrogène et systèmes hydrogène
Les composants hydrogène et systèmes hydrogène sont installés conformément aux exigences de l’annexe VI.
Article 11
Calendrier d’application
1. Avec effet à compter du 24 février 2011, les autorités nationales refusent d’accorder:
a)
la réception CE par type ou la réception nationale par type, pour des raisons liées à la propulsion par l’hydrogène, aux nouveaux types de véhicules, lorsque ces véhicules ne sont pas conformes aux exigences du présent règlement ou de ses mesures d’exécution; et
b)
la réception CE par type aux nouveaux types de composants hydrogène ou de systèmes hydrogène, lorsque ces composants ou systèmes ne sont pas conformes aux exigences du présent règlement ou de ses mesures d’exécution.
2. Avec effet à compter du 24 février 2012, les autorités nationales:
a)
considèrent, pour des raisons liées à la propulsion par l’hydrogène, que les certificats de conformité pour de nouveaux véhicules ne sont plus valides aux fins de l’article 26 de la directive 2007/46/CE, et interdisent l’immatriculation, la vente et la mise en circulation de ces véhicules, lorsque ces véhicules ne sont pas conformes aux exigences du présent règlement ou de ses mesures d’exécution; et
b)
interdisent la vente et la mise en service de nouveaux composants hydrogène ou systèmes hydrogène, lorsque ces composants ou systèmes ne sont pas conformes aux exigences du présent règlement ou de ses mesures d’exécution.
3. Sans préjudice des paragraphes 1 et 2 et sous réserve de l’entrée en vigueur des mesures d’exécution arrêtées au titre de l’article 12, paragraphe 1, si un constructeur en fait la demande, les autorités nationales:
a)
ne refusent pas, pour des motifs liés à la propulsion par l’hydrogène, d’accorder la réception CE par type ou la réception nationale par type pour de nouveaux types de véhicules ou d’accorder la réception CE par type pour de nouveaux types de composants hydrogène ou de systèmes hydrogène, lorsque ces véhicules, ces composants ou ces systèmes sont conformes aux exigences du présent règlement et de ses mesures d’exécution; ou
b)
n’interdisent pas l’immatriculation, la vente et la mise en service de nouveaux véhicules ou la vente et la mise en service de nouveaux composants hydrogène ou systèmes hydrogène, lorsque ces véhicules, ces composants ou ces systèmes sont conformes aux exigences du présent règlement et de ses mesures d’exécution.
Article 12
Mesures d’exécution
1. La Commission arrête les mesures d’exécution suivantes:
a)
les dispositions administratives pour la réception CE par type des véhicules, en ce qui concerne la propulsion par l’hydrogène, et des composants hydrogène et systèmes hydrogène;
b)
les règles relatives aux informations à fournir par les constructeurs pour les besoins de la réception par type et de l’inspection, visées à l’article 4, paragraphes 4 et 5;
c)
les règles détaillées pour les procédures d’essai, figurant aux annexes II à V;
d)
les règles détaillées relatives aux exigences applicables à l’installation des composants hydrogène et systèmes hydrogène, figurant à l’annexe VI;
e)
les règles détaillées relatives aux exigences pour un fonctionnement sûr et fiable des composants et systèmes hydrogène, figurant à l’article 5;
f)
les règles détaillées pour l’étiquetage ou d’autres moyens d’identification claire et rapide des véhicules fonctionnant à l’hydrogène, visés à l’annexe VI, point 16.
Ces mesures, qui visent à modifier des éléments non essentiels du présent règlement en le complétant, sont arrêtées en conformité avec la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 13, paragraphe 2.
2. La Commission peut arrêter les mesures d’exécution suivantes:
a)
la spécification des exigences relatives aux éléments suivants:
-
utilisation de l’hydrogène pur ou d’un mélange d’hydrogène et de gaz naturel/biométhane,
-
nouvelles formes de stockage ou d’utilisation de l’hydrogène,
-
protection du véhicule contre les chocs en ce qui concerne l’intégrité des composants hydrogène et systèmes hydrogène,
-
exigences en matière de sécurité du système intégré, couvrant au moins la détection des fuites et les exigences relatives au gaz de purge,
-
isolation et sécurité électriques,
b)
toute autre mesure nécessaire à l’application du présent règlement.
Ces mesures, qui visent à modifier des éléments non essentiels du présent règlement en le complétant, sont arrêtées en conformité avec la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 13, paragraphe 2.
Article 13
Comité
1. La Commission est assistée par le comité technique pour les véhicules à moteur (CTVM), institué à l’article 40, paragraphe 1, de la directive 2007/46/CE.
2. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, l’article 5 bis, paragraphes 1 à 4, et l’article 7 de la décision 1999/468/CE s’appliquent, dans le respect des dispositions de l’article 8 de celle-ci.
Article 14
Modification de la directive 2007/46/CE
Les annexes IV, VI et XI de la directive 2007/46/CE sont modifiées conformément à l’annexe VII du présent règlement.
Article 15
Sanctions pour non-conformité
1. Les États membres arrêtent des dispositions concernant les sanctions applicables aux violations des dispositions du présent règlement et de ses mesures d’exécution par les constructeurs et prennent toute mesure nécessaire pour assurer leur mise en œuvre. Les sanctions ainsi prévues sont effectives, proportionnées et dissuasives. Les États membres notifient ces dispositions à la Commission au plus tard le 24 août 2010 ainsi que, dans les meilleurs délais, toute modification ultérieure les affectant.
2. Parmi les types de violation donnant lieu à une sanction figurent au moins les faits suivants:
a)
les fausses déclarations au cours des procédures de réception ou des procédures de rappel;
b)
la falsification des résultats des essais de réception par type ou de conformité en service;
c)
la dissimulation de données ou de spécifications techniques qui pourraient entraîner un rappel ou un retrait de la réception par type;
d)
le refus d’accès à des informations;
e)
l’utilisation de dispositifs d’invalidation.
Article 16
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de la publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Il s’applique à partir du 24 février 2011, à l’exception de l’article 11, paragraphe 3, et de l’article 12, qui s’appliquent à compter de la date d’entrée en vigueur du présent règlement, et de l’article 11, paragraphe 2, qui s’applique à compter de la date prévue par celui-ci.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Strasbourg, le 14 janvier 2009.