32002D2235
L 341/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ № 2235/2002/EО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 3 декември 2002 година
за приемане на програма на Общността за подобряване работата на данъчните системи във вътрешния пазар (програма „Фискалис“ 2003-2007 г.)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (3),
като имат предвид, че:
(1)
Ефективното, унифицирано и резултатно прилагане на правото на Общността във вътрешния пазар е съществено за функционирането на данъчните системи, по-специално за защитата на националните и общностните финансови интереси чрез борба с укриването и заобикалянето на данъци, избягването на нарушения на конкуренцията и намаляването на тежестта върху администрациите и данъкоплатците. Постигането на това ефективно, унифицирано и резултатно прилагане е дело на Общността в партньорство с държавите-членки.
(2)
Решение № 888/98/EО на Европейския парламент и на Съвета от 30 март 1998 г. относно създаване на програма за действие на Общността за подобряване системите във вътрешния пазар за косвено данъчно облагане (програма „Фискалис“) (4) значително допринесе за постигането на тези глобални цели в периода от 1998 г. до 2002 г. Поради това се счита за желателно продължаването на програмата „Фискалис“ за следващ период от пет години.
(3)
Резултатното, ефективно и широкообхватно сътрудничество между настоящите и бъдещите държави-членки и между тях и Комисията е важно за функционирането на данъчните системи във вътрешния пазар.
(4)
Придобитият от Общността опит от програмата „Фискалис“ показа, че обмени, семинари и многостранни проверки биха могли да постигнат целите на програмата, като събират служители от различни национални администрации в техните професионални дейности. Поради това тези дейности следва да бъдат продължени, но да бъдат разширени, така че да покриват подоходните данъци, данъците върху капитала и върху застрахователните премии.
(5)
Изграждането и функционирането на инфраструктура за комуникации и обмен на информация има съществена роля в укрепването на данъчните системи в рамките на Общността. По-специално Системата за обмен на информация по ДДС (VIES), посочена в Регламент (ЕИО) № 218/92 на Съвета от 27 януари 1992 г. относно административното сътрудничество в областта на косвеното данъчно облагане (ДДС) (5) показа значението на информационните технологии за защитата на приходите при едновременното минимизиране на административните тежести.
(6)
С оглед да се осигури унифицирано прилагане на правото на Общността е важно служителите, отговарящи за данъчното облагане, да имат висок общ стандарт за познаване на правото на Общността и неговото прилагане в настоящите и бъдещите държави-членки. Такъв стандарт може да бъде постигнат само чрез ефективно първоначално и последващо обучение, предоставяно от настоящите и бъдещи държави-членки. За координирането и насърчаването на такова обучение е от полза допълнително действие на Общността
(7)
Придобитият опит от програмата „Фискалис“ показа, че координираното разработване и прилагане на обща програма за обучение би могло да постигне целите на тази програма, по-специално чрез постигане на висок общ стандарт на познаване на правото на Общността.
(8)
Наличието на удовлетворителен стандарт за езикова компетентност от страна на данъчните служители се оказа съществен за улесняване на сътрудничеството. Поради това страните участнички следва да осигурят на техните служители необходимото езиково обучение.
(9)
Въпреки, че първостепенната отговорност за постигане на тези цели пада върху страните участнички, е необходимо допълнително действие на Общността за координирането на такива дейности, както и за предоставянето на инфраструктура и необходимите стимули. Доколкото всички цели на мерките, установени в това решение, не могат да бъдат постигнати по удовлетворителен начин от страните участнички и поради това могат, по причина на обхвата и въздействието на действието, да бъдат постигнати по-добре на общностно равнище, Общността може да приема мерки в съответствие с принципа за субсидиарност, изложен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, изложен в същия член, настоящото решение не надхвърля необходимото, за постигането на целите.
(10)
Настоящото решение установява финансова рамка за целия период на програмата, която създава основната референтна рамка по смисъла на точка 33 от Междуинституционалното споразумение от 6 май 1999 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията за бюджетната дисциплина и подобряването на бюджетната процедура (6), за бюджетния орган по време на годишната бюджетна процедура.
(11)
Мерките, необходими за изпълнението на настоящото решение, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/EО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (7),
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА I
ОБХВАТ И ЦЕЛИ
Член 1
Програма „Фискалис“
1. С настоящото се създава многогодишна програма за действие на Общността („Фискалис“ 2003-2007 г.), наричана по-нататък „програмата“, за периода от 1 януари 2003 г. до 31 декември 2007 г. за подобряване функционирането на данъчните системи във вътрешния пазар.
2. Дейностите на програмата се състоят от:
a)
системи за комуникации и обмен на информация;
б)
многостранни проверки, включващи държави-членки и тези страни кандидатки, които имат двустранни или многостранни споразумения или една с друга или с държави-членки, разрешаващи такава дейност;
в)
семинари;
г)
обмени;
д)
дейности по обучение;
е)
всякакви други работни срещи, посещения или подобни дейности в контекста на целите на програмата, заявени в член 3, като се решава за всеки отделен случай в съответствие с процедурата, посочена в член 14, параграф 2.
Член 2
Дефиниции
За целите на настоящото решение:
а)
„данъчно облагане“ означава следните данъци, прилагани в страните участнички:
i)
данък върху добавената стойност;
ii)
акцизи върху алкохол, тютюневи продукти и минерални масла;
iii)
данъци върху дохода и върху капитала, дефинирани в член 1, параграф 2 от Директива 77/799/EИО на Съвета от 19 декември 1977 г. относно взаимопомощта между компетентните органи на държавите-членки в областта на прякото данъчно облагане (8);
iv)
данъци върху застрахователните премии, дефинирани в член 3 от Директива 76/308/EИО на Съвета от 15 март 1976 г. относно взаимопомощта при събиране на вземания от определени налози, мита, данъци и други мерки (9);
б)
„администрация“ означава публичните органи в страните участнички, отговарящи за администрирането на данъците;
в)
„страни участнички“ означава държавите-членки и страните, посочени в член 4, които ефективно участват в програмата;
г)
„служител“ означава служител на администрацията;
д)
„обмен“ означава работно посещение на служител на администрация в друга страна участничка, организирано по програмата;
е)
„многостранна проверка“ означава координирана проверка върху данъчното задължение на едно или повече данъчно задължени свързани лица, която се организира от няколко страни участнички и е в общ или взаимно допълващ се интерес.
Член 3
Цели
1. Глобалната цел на програмата е да подобри правилното функциониране на данъчните системи във вътрешния пазар чрез засилване на сътрудничеството между страните участнички, техните администрации и служители.
2. Конкретните цели на програмата са:
а)
за данъка върху добавената стойност и акциза:
i)
да направи възможно за служителите да постигнат висок общ стандарт на познаване на правото на Общността и неговото прилагане в държавите-членки;
ii)
да осигури резултатното, ефективно и широкообхватно сътрудничество между държавите-членки;
iii)
да осигури продължаване подобряването на административните процедури, като се вземат предвид нуждите на администрациите и данъкоплатците, чрез разработването и разпространяването на добра административна практика;
б)
за прякото данъчно облагане:
да осигури подкрепа за обмен на информация в областта на взаимната помощ и да повиши степента на познаване на правото на Общността, приложимо в областта на прякото данъчно облагане;
в)
за данъците върху застрахователните премии:
да подобри сътрудничеството между държавите-членки като осигурява по-добро прилагане на съществуващите правила;
г)
за страните кандидатки:
да изпълни специфичните нужди на страните кандидатки, така че да предприемат необходимите мерки за присъединяване в областта на данъчното законодателство и административния капацитет.
3. Планът за действие към програмата се разработва годишно в съответствие с процедурата, посочена в член 14, параграф 2.
Член 4
Участие на страни кандидатки
Програмата е отворена за участие на:
a)
асоциираните страни от Централна и Източна Европа в съответствие с условията, установени в европейските споразумения, в допълнителните протоколи към тях, и в решенията на съответните Съвети по асоцииране;
б)
Кипър, Малта и Турция на базата на двустранни споразумения в тази област, сключени с тези страни.
ГЛАВА II
ДЕЙНОСТИ ПО ПРОГРАМАТА
Член 5
Системи за комуникации и обмен на информация
1. Комисията и страните участнички осигуряват функционирането на следните системи за комуникации и обмен на информация, доколкото тяхното функциониране е необходимо съгласно законодателството на Общността:
а)
общата мрежа за комуникации/Общия системен интерфейс (CCN/CSI) до степента, необходима за подпомагане функционирането на другите системи, посочени в този параграф;
б)
системата за обмен на информация по ДДС (VIES) и нейните системи за съобщения;
в)
системата за регистриране движението на акцизни стоки;
г)
предупредителната система за акциза;
д)
системата за таблиците с акцизите;
е)
всякакви други нови системи за комуникации и обмен на информация с предназначение, което е в съответствие с процедурата, посочена в член 14, параграф 2, когато законодателството на Общността изисква да бъдат въведени.
2. Общностните компоненти на системите за комуникации и обмен на информация са хардуер, софтуер и мрежови връзки и са общи за всички страни участнички, така че да осигуряват взаимовръзката и свързаното функциониране на системите, независимо от това дали са инсталирани в помещенията на Комисията (или определен подизпълнител) или в помещенията на страните участнички (или определен подизпълнител). Комисията сключва необходимите договори от името на Общността за осигуряване на оперативната същност на тези компоненти.
3. Компонентите на системите за комуникации и обмен на информация които не са на общностно ниво, се състоят от националните бази данни, формиращи част от тези системи, мрежовите връзки между Общността и компонентите, които не са на ниво общността, и такъв софтуер и хардуер, които всяка страна участничка счита за подходящ за пълното функциониране на тези системи в нейната администрация. Страните участнички осигуряват функционирането на компонентите, които не са на ниво Общността, и осигуряват свързаното функциониране на тези компоненти с компонентите на Общността.
4. Комисията координира в сътрудничество със страните участнички тези аспекти на изграждането и функционирането на елементите на системите и инфраструктурата, посочени в параграф 1, които са общностни, както и тези, които не са на общностно ниво.
Член 6
Многостранни проверки
Страните участнички избират от многостранните проверки, организирани от тях, тези проверки, чиито разходи следва да се поемат от Общността в съответствие с член 11. При всички мероприятия такива проверки включват проверка на данъчното задължение по отношение на данъка върху добавената стойност и/или акциза.
Страните участнички изпращат на Комисията годишни доклади и оценки относно такива проверки.
Член 7
Семинари
Комисията и страните участнички организират заедно семинари, които се посещават от служители от администрациите, представители на Комисията и, ако е уместно, други експерти.
Член 8
Обмен на служители
1. Комисията и страните участнички организират обмени на служители. Продължителността на обмените не може да надвишава един месец. Всеки обмен е насочен към конкретна професионална дейност, подготвя се в удовлетворителна степен и след това се оценява от засегнатите служители и администрации. При условие, че изложи мотивите си за това, приемащата администрация може да ограничи броя на участниците в обмена, ако обемът на получените кандидатури възпрепятства подготовката ѝ и правилното протичане на обмена.
2. Страните участнички предприемат необходимите стъпки, за да направят възможно за служителите по обмена да вземат ефективно участие в дейностите на приемащата администрация. За тази цел такива служители се упълномощават да изпълняват задачите, свързани със задълженията, които са им поверени от приемащата администрация, в съответствие с нейната правна система.
3. Неслужебното задължение на служителя по обмена при изпълнението на неговите задължения се третира по същия начин, както задължението на служителите на приемащата страна. Служителите по обмена са задължени от същите правила за професионална тайна, както националните служители.
4. Страните участнички могат да ограничават обхвата на тези обмени до служители, отговарящи за данъка върху добавената стойност и/или акциза.
Член 9
Дейности по обучение
1. С оглед да се насърчава структурираното сътрудничество между националните органи за обучение и служителите, отговарящи в администрациите за обучението в областта на данъчното облагане, страните участнички в сътрудничество с Комисията:
a)
развиват съществуващи програми за обучение и, когато е необходимо, съставят нови програми, за да осигурят обща основа на обучението за служители, така че да направят възможно за тях да придобиват необходимите общи професионални умения и знания;
б)
когато е уместно, откриват курсовете за обучение в областта на данъчното облагане, осигурявани от всяка страна участничка за нейните служители, за служители от всички страни участнички;
в)
разработват необходимите общи инструменти за обучение в областта на данъчното облагане.
2. Също така страните участнички осигуряват първоначално и продължаващо обучение за техните служители, необходимо за придобиване на общи професионални умения и знания в съответствие с общите програми за обучение и езиково обучение, необходимо за тези служители да достигнат удовлетворителен стандарт на езикова компетентност.
ГЛАВА III
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
Член 10
Финансова рамка
С настоящото финансовата рамка за прилагането на програмата за периода от 1 януари 2003 г. до 31 декември 2007 г. се определя на 44 милиона EUR. Годишното отпускане на суми се разрешава от бюджетния орган в рамките на финансовата перспектива.
Член 11
Разходи
1. Необходимите разходи за прилагането на програмата се разпределят между Общността и страните участнички в съответствие с параграфи 2, 3, 4 и 5.
2. Общността поема следните разходи:
a)
разходите за разработване, покупка, инсталиране, поддръжка и ежедневно функциониране на компонентите на Общността на системите за комуникации и обмен на информация, описани в член 5;
б)
разходите за пътуването и режийните разноски, свързани с многостранни проверки, семинари, обмени на служители и дейности по обучение;
в)
разходите, свързани с организацията на семинари и разработването на инструменти за обучение;
г)
разходите за оценъчни проучвания, извършвани от трети страни за въздействието на програмата, като се гарантира поверителността на данните;
д)
разходите за другите дейности, посочени в член 1, параграф 2, буква е).
3. Комисията определя, в съответствие с Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 г. относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (10), правилата относно плащането на разходите и ги съобщава на страните участнички.
4. Комисията приема всички необходими мерки за бюджетния мениджмънт на програмата в съответствие с процедурата, посочена в член 14, параграф 2.
5. Страните участнички поемат следните разходи:
a)
разходите за разработване, покупка, инсталиране, поддръжка и ежедневно функциониране на компонентите, които не са на ниво Общността, на системите за комуникации и обмен на информация, описани в член 5;
б)
разходите, свързани с първоначалното и продължаващото обучение, включително езиковото обучение, на техните служители.
Член 12
Финансов контрол
Решенията на Общността относно финансиране и всякакви споразумения или договори в резултат на настоящото решение са обект на финансов контрол в съответствие с правото на Общността в областта на финансовия и бюджетния контрол.
ГЛАВА IV
ДРУГИ РАЗПОРЕДБИ
Член 13
Прилагане
Необходимите мерки за прилагането на член 1, параграф 2, буква е), член 3, параграф 3, член 5, параграф 1, буква е) и член 11, параграф 4 се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 14, параграф 2.
Член 14
Процедура на комитета
1. Комисията се подпомага от комитет, наричан „Комитет по програма „Фискалис“.“
2. При позоваването на този параграф се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Периодът, установен в член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/EО се определя на три месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 15
Допълнителни действия и оценка
1. Всяка година Комисията предоставя на комитета, посочен в член 14, параграф 1, доклад за допълнителните действия, излагащ напредъка на всички дейности на програмата по отношение на прилагането и резултатите във връзка с годишния план за действие. Този доклад се препраща и на Европейския парламент.
Администрациите изпращат на Комисията всяка информация, необходима за възможно най-ефективното съставяне на докладите за допълнителните действия.
2. Средносрочните и окончателните оценки на програмата се извършват под ръководството на Комисията като се използват докладите за допълнителните действия и докладите, съставени от страните участнички. Ефективността на програмата и резултатите от нея се оценяват по отношение на целите, изложени в член 3. Оценяването се извършва като се използват докладите, посочени в параграф 3, както следва:
-
средносрочната оценка прави преглед на първоначалните резултати и влияние на дейностите на програмата. Тя оценява също така използването на финансирането и напредъка по допълнителните дейности и прилагането,
-
окончателната оценка оценява ефективността и резултатността на дейностите на програмата.
3. Страните участнички изпращат на Комисията:
a)
до 31 март 2005 г. доклад за средносрочна оценка на ефективността и резултатността на програмата;
б)
до 31 март 2008 г. доклад за окончателна оценка на ефективността и резултатността на програмата.
4. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета:
a)
до 30 юни 2005 г. доклад за средносрочна оценка на ефективността и резултатността на програмата и уведомление за желанието за продължаване на програмата, придружено, когато е уместно, от подходящо предложение;
б)
до 30 юни 2008 г. доклад за окончателна оценка на ефективността и резултатността на програмата.
Докладите, посочени в букви a) и б), се изпращат също и на Икономическия и социален комитет и на Комитета на регионите за сведение.
5. Докладите за оценка, посочени в параграф 4, се базират основно на докладите, посочени в параграф 3, и на докладите за допълнителните действия, посочени в параграф 1.
Член 16
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Решението се прилага от 1 януари 2003 г.
Член 17
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 3 декември 2002 година.
Décision no 2235/2002/CE du Parlement européen et du Conseil
du 3 décembre 2002
portant adoption d'un programme communautaire visant à améliorer le fonctionnement des systèmes fiscaux dans le marché intérieur (programme Fiscalis 2003-2007)
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 95,
vu la proposition de la Commission(1),
vu l'avis du Comité économique et social(2),
statuant conformément à la procédure visée à l'article 251 du traité(3),
considérant ce qui suit:
(1) Dans le marché intérieur, l'application effective, uniforme et efficace du droit communautaire est essentielle au fonctionnement des systèmes fiscaux, notamment pour protéger les intérêts financiers des États membres et de la Communauté en combattant la fraude et l'évasion fiscales, éviter les distorsions de concurrence et réduire les charges pour les administrations et les contribuables. Il incombe à la Communauté, en partenariat avec les États membres, d'assurer cette application effective, uniforme et efficace.
(2) La décision n° 888/98/CE du Parlement européen et du Conseil du 30 mars 1998 portant adoption d'un programme d'action communautaire visant à améliorer les systèmes de fiscalité indirecte du marché intérieur (programme Fiscalis)(4) a sensiblement contribué à la réalisation de ces objectifs généraux pour la période 1998 à 2002. Il est donc considéré comme souhaitable de poursuivre le programme Fiscalis pour une nouvelle période de cinq ans.
(3) Une coopération efficace, effective et étendue entre les États membres actuels et les futurs États membres et entre ceux-ci et la Commission est importante pour le fonctionnement des systèmes fiscaux dans le marché intérieur.
(4) L'expérience acquise par la Communauté avec le programme Fiscalis a montré que les échanges, les séminaires et les exercices multilatéraux de contrôle pourraient permettre de réaliser les objectifs du programme en réunissant des fonctionnaires des différentes administrations nationales dans leurs activités professionnelles. Ces activités devraient donc être poursuivies tout en étant étendues aux domaines des impôts sur le revenu, sur la fortune et sur les primes d'assurance.
(5) La mise en place et le fonctionnement d'une infrastructure de communication et d'échange d'informations ont un rôle essentiel à jouer dans le renforcement des systèmes fiscaux au sein de la Communauté. En particulier, le système d'échange d'informations en matière de TVA (VIES), mentionné dans le règlement (CEE) n° 218/92 du Conseil du 27 janvier 1992 concernant la coopération administrative dans le domaine des impôts indirects (TVA)(5), a montré l'utilité des technologies de l'information pour protéger les recettes tout en minimisant les charges administratives.
(6) Afin d'assurer l'application uniforme du droit communautaire, il est essentiel que les fonctionnaires responsables de la fiscalité aient un niveau commun élevé de compréhension du droit communautaire et de ses modalités de mise en oeuvre dans les États membres actuels et dans les futurs États membres. Ce résultat ne peut être atteint qu'au moyen d'une formation initiale et continue efficace dispensée par les États membres actuels et les futurs États membres. Une action communautaire supplémentaire est utile pour coordonner et encourager cette formation.
(7) L'expérience acquise dans le cadre du programme Fiscalis a montré que la conception et la mise en oeuvre coordonnées d'un programme commun de formation permettaient d'atteindre les objectifs de ce programme, notamment en relevant le niveau commun de compréhension du droit communautaire.
(8) Un niveau suffisant de compétence linguistique de la part des fonctionnaires chargés de la fiscalité s'est révélé essentiel pour faciliter la coopération. Les pays participants devraient donc assurer la formation linguistique nécessaire de leurs fonctionnaires.
(9) Bien que la responsabilité de réaliser ces objectifs incombe au premier chef aux pays participants, une action communautaire supplémentaire est nécessaire pour coordonner ces activités ainsi que pour mettre en place l'infrastructure et donner l'impulsion nécessaires. Étant donné que les objectifs des mesures spécifiées dans la présente décision ne peuvent pas tous être réalisés de manière suffisante par les pays participants et peuvent donc, en raison des dimensions et des effets de l'action, être mieux réalisés au niveau communautaire, la Communauté peut prendre des mesures, conformément au principe de subsidiarité consacré à l'article 5 du traité. Conformément au principe de proportionnalité tel qu'énoncé audit article, la présente directive n'excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre ces objectifs.
(10) La présente décision établit, pour l'ensemble de la durée du programme, une enveloppe financière qui constitue la référence privilégiée, au sens du point 33 de l'accord interinstitutionnel du 6 mai 1999 entre le Parlement européen, le Conseil et la Commission, sur la discipline budgétaire et l'amélioration de la procédure budgétaire(6), pour l'autorité budgétaire dans le cadre de la procédure budgétaire annuelle.
(11) Il y a lieu d'arrêter les mesures nécessaires pour la mise en oeuvre de la présente décision en conformité avec la décision 1999/468/CE du Conseil du 28 juin 1999 fixant les modalités de l'exercice des compétences d'exécution conférées à la Commission(7),
ONT ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
CHAPITRE I
CHAMP D'APPLICATION ET OBJECTIFS
Article premier
Programme Fiscalis
1. Il est institué un programme d'action communautaire pluriannuel (Fiscalis 2003-2007), ci-après dénommé "programme", pour la période allant du 1er janvier 2003 au 31 décembre 2007, en vue d'améliorer le fonctionnement des systèmes fiscaux dans le marché intérieur.
2. Le programme comprend les actions suivantes:
a) systèmes de communication et d'échange d'informations;
b) contrôles multilatéraux associant les États membres et les pays candidats qui ont conclu, entre eux ou avec les États membres, des accords bilatéraux ou multilatéraux autorisant de telles actions;
c) séminaires;
d) échanges;
e) actions de formation;
f) toute autre réunion de travail, visite ou action similaire tendant à la réalisation des objectifs du programme énoncés à l'article 3, qui sera décidée au cas par cas selon la procédure visée à l'article 14, paragraphe 2.
Article 2
Définitions
Aux fins de la présente décision, on entend par:
a) "fiscalité": les impôts ci-après perçus dans les pays participants:
i) taxe sur la valeur ajoutée;
ii) droits d'accises sur l'alcool, les produits du tabac et les huiles minérales;
iii) impôts sur le revenu et sur la fortune, tels que définis à l'article 1er, paragraphe 2, de la directive 77/799/CEE du Conseil du 19 décembre 1977 concernant l'assistance mutuelle des autorités compétentes des États membres dans le domaine des impôts directs(8);
iv) taxes sur les primes d'assurance, telles que définies à l'article 3 de la directive 76/308/CEE du Conseil du 15 mars 1976 concernant l'assistance mutuelle en matière de recouvrement des créances relatives à certaines cotisations, droits, taxes et autres mesures(9).
b) "administration": les services publics des pays participants chargés d'administrer la fiscalité;
c) "pays participants": les États membres et les pays visés à l'article 4 qui participent effectivement au programme;
d) "fonctionnaire": un fonctionnaire de l'administration;
e) "échange": une visite de travail d'un fonctionnaire d'une administration dans un autre pays participant organisée dans le cadre du programme;
f) "contrôle multilatéral": contrôle coordonné des obligations fiscales d'une ou de plusieurs personnes assujetties, qui est organisé par plusieurs pays participants ayant un intérêt commun ou complémentaire.
Article 3
Objectifs
1. L'objectif général du programme est d'améliorer le bon fonctionnement des systèmes fiscaux dans le marché intérieur en renforçant la coopération entre les pays participants, leurs administrations et leurs fonctionnaires.
2. Les objectifs spécifiques du programme consistent:
a) pour la taxe sur la valeur ajoutée et les droits d'accises:
i) à donner aux fonctionnaires un niveau commun élevé de compréhension du droit communautaire et de sa mise en oeuvre dans les États membres;
ii) à assurer une coopération efficace, effective et étendue entre les États membres;
iii) à assurer l'amélioration continue des procédures administratives de manière à mieux tenir compte des besoins des administrations et des contribuables, par l'élaboration et la diffusion de bonnes pratiques administratives.
b) pour la fiscalité directe:
à soutenir l'échange d'informations en matière d'assistance mutuelle et à faire mieux connaître la législation communautaire en vigueur dans le domaine de la fiscalité directe;
c) pour les taxes sur les primes d'assurance:
à améliorer la coopération entre les États membres pour assurer une meilleure application des règles existantes;
d) pour les pays candidats:
à satisfaire les besoins particuliers des pays candidats afin que, dans le domaine de la législation fiscale et des capacités administratives, ils adoptent les mesures nécessaires en vue de l'adhésion.
3. Le plan d'action concernant le programme est établi chaque année conformément à la procédure visée à l'article 14, paragraphe 2.
Article 4
Participation des pays candidats
Le programme est ouvert à la participation:
a) des pays associés d'Europe centrale et orientale, conformément aux conditions fixées dans les accords européens, dans les protocoles additionnels correspondants et dans les décisions des conseils d'association respectifs;
b) de Chypre, de Malte et de la Turquie, sur la base des accords bilatéraux en la matière conclus avec ces pays.
CHAPITRE II
ACTIONS DU PROGRAMME
Article 5
Systèmes de communication et d'échange d'informations
1. La Commission et les pays participants veillent à ce que les systèmes de communication et d'échange d'informations ci-après soient opérationnels dans la mesure où leur mise en oeuvre est nécessaire en vertu de la législation communautaire:
a) le réseau commun de communication/interface commune des systèmes (CCN/CSI), dans la mesure nécessaire pour soutenir le fonctionnement des autres systèmes visés dans le présent paragraphe;
b) le système d'échange d'informations en matière de TVA (VIES) et ses systèmes de messagerie;
c) le système de contrôle de la circulation des produits soumis à accise;
d) le système d'alerte rapide en matière d'accise;
e) le système des tableaux sur les droits d'accises;
f) tout autre nouveau système de communication et d'échange d'informations, établi conformément à la procédure visée à l'article 14, paragraphe 2, lorsque la législation communautaire exige que de tels systèmes soient introduits.
2. Les éléments communautaires des systèmes de communication et d'échange d'informations sont le matériel, les logiciels et les connexions de réseau qui doivent être communs à tous les pays participants pour assurer l'interconnexion et l'interopérabilité des systèmes, qu'ils soient installés dans les locaux de la Commission (ou d'un sous-traitant désigné) ou dans les locaux des pays participants (ou d'un sous-traitant désigné). La Commission conclut les contrats nécessaires pour assurer le caractère opérationnel de ces éléments pour le compte de la Communauté.
3. Les éléments non communautaires des systèmes de communication et d'échange d'informations sont les bases de données nationales qui font partie de ces systèmes, les connexions de réseau entre les éléments communautaires et non communautaires, ainsi que les logiciels et le matériel que chaque pays participant jugera utiles à la pleine exploitation de ces systèmes dans l'ensemble de son administration. Les pays participants veillent à ce que les éléments non communautaires demeurent opérationnels et assurent l'interopérabilité de ces éléments avec les éléments communautaires.
4. La Commission coordonne, en coopération avec les pays participants, les aspects de l'établissement et du fonctionnement des éléments communautaires et des éléments non communautaires des systèmes et de l'infrastructure visés au paragraphe 1.
Article 6
Contrôles multilatéraux
Les pays participants choisissent, parmi les contrôles multilatéraux qu'ils organisent, ceux dont les coûts sont supportés par la Communauté conformément à l'article 11. Ces contrôles incluent, dans tous les cas, le contrôle des obligations fiscales correspondant à la taxe sur la valeur ajoutée et/ou aux droits d'accises.
Les pays participants adressent les rapports et les évaluations annuels concernant ces contrôles à la Commission.
Article 7
Séminaires
La Commission et les pays participants organisent ensemble des séminaires auxquels participent des fonctionnaires des administrations, des représentants de la Commission et, si nécessaire, d'autres experts.
Article 8
Échanges de fonctionnaires
1. La Commission et les pays participants organisent des échanges de fonctionnaires. Ces échanges ne peuvent pas dépasser un mois. Chaque échange est consacré à une activité professionnelle particulière et fait l'objet d'une préparation suffisante ainsi que d'une évaluation postérieure par les fonctionnaires et les administrations concernés. Pour autant qu'elle en donne la motivation, l'administration d'accueil peut limiter le nombre de participants à l'échange si les demandes reçues sont trop nombreuses pour permettre une préparation adéquate et le bon déroulement de l'échange.
2. Les pays participants prennent les mesures nécessaires pour que les fonctionnaires faisant l'objet de l'échange puissent participer efficacement aux actions de l'administration d'accueil. À cette fin, ceux-ci sont autorisés à remplir les tâches se rapportant aux fonctions qui leur auront été confiées par l'administration d'accueil conformément à son ordre juridique.
3. Durant l'échange, la responsabilité civile du fonctionnaire faisant l'objet de l'échange est, dans l'exercice de ses fonctions, assimilée à celle des fonctionnaires de l'administration d'accueil. Les fonctionnaires faisant l'objet de l'échange sont soumis aux mêmes règles en matière de secret professionnel que les fonctionnaires nationaux.
4. Les pays participants peuvent limiter la portée de ces échanges aux fonctionnaires chargés de la taxe sur la valeur ajoutée et/ou des droits d'accises.
Article 9
Actions de formation
1. Afin d'encourager une coopération structurée entre leurs organismes de formation nationaux et les fonctionnaires chargés de la formation à la fiscalité dans les administrations, les pays participants, en coopération avec la Commission:
a) développent les programmes de formation existants et, le cas échéant, conçoivent de nouveaux programmes, de manière à créer un tronc commun de formation pour les fonctionnaires et à leur permettre d'acquérir les qualifications et connaissances professionnelles communes nécessaires;
b) ouvrent, lorsque cela s'avère approprié, les cours de formation à la fiscalité organisés par chaque pays participant pour ses propres fonctionnaires aux fonctionnaires de tous les pays participants;
c) développent les outils communs nécessaires pour la formation à la fiscalité.
2. Les pays participants veillent à ce que leurs fonctionnaires reçoivent la formation initiale et la formation continue nécessaires pour acquérir les qualifications et connaissances professionnelles communes conformément aux programmes communs de formation, ainsi que la formation linguistique nécessaire pour permettre à ces fonctionnaires d'atteindre un niveau de connaissances linguistiques suffisant.
CHAPITRE III
DISPOSITIONS FINANCIÈRES
Article 10
Cadre financier
L'enveloppe financière pour l'exécution du programme, pour la période allant du 1er janvier 2003 au 31 décembre 2007, est établie à 44 millions d'euros. Les crédits annuels sont autorisés par l'autorité budgétaire dans les limites des perspectives financières.
Article 11
Dépenses
1. Les dépenses nécessaires pour la mise en oeuvre du programme sont partagées par la Communauté et les pays participants conformément aux paragraphes 2, 3, 4 et 5.
2. La Communauté prend à sa charge les dépenses suivantes:
a) le coût de la conception, de l'achat, de l'installation, de l'entretien et du fonctionnement courant des éléments communautaires des systèmes de communication et d'échange d'informations décrits à l'article 5;
b) le coût des dépenses de voyage et de subsistance liés aux contrôles multilatéraux, aux séminaires, aux échanges de fonctionnaires et aux actions de formation;
c) le coût relatif à l'organisation de séminaires et à la conception d'instruments de formation;
d) le coût des études d'évaluation effectuées par des tiers sur l'impact du programme, compte dûment tenu de la confidentialité des données;
e) le coût des autres activités visées à l'article 1er, paragraphe 2, point f).
3. La Commission détermine, conformément au règlement (CE, Euratom) n° 1605/2002 du Conseil du 25 juin 2002 portant règlement financier applicable au budget général des Communautés européennes(10), les règles concernant le règlement des frais et les communique aux pays participants.
4. La Commission adopte les mesures nécessaires à la gestion budgétaire du programme, conformément à la procédure visée à l'article 14, paragraphe 2.
5. Les pays participants prennent à leur charge les dépenses suivantes:
a) le coût de la conception, de l'achat, de l'installation, de l'entretien et du fonctionnement courant des éléments non communautaires des systèmes de communication et d'échange d'informations décrits à l'article 5;
b) les coûts liés à la formation initiale et continue, y compris la formation linguistique, de leurs fonctionnaires.
Article 12
Contrôle financier
Les décisions de financement de la Communauté et tout accord ou contrat résultant de la présente décision sont soumis au contrôle financier, conformément à la législation communautaire relative au contrôle financier et budgétaire.
CHAPITRE IV
AUTRES DISPOSITIONS
Article 13
Mise en oeuvre
Les mesures nécessaires à la mise en oeuvre de l'article 1er, paragraphe 2, point f), de l'article 3, paragraphe 3, de l'article 5, paragraphe 1, point f) et de l'article 11, paragraphe 4, sont adoptées conformément à la procédure visée à l'article 14, paragraphe 2.
Article 14
Procédure de comité
1. La Commission est assistée par un comité dénommé "comité Fiscalis".
2. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, les articles 4 et 7 de la décision 1999/468/CE s'appliquent, dans le respect des dispositions de l'article 8 de celle-ci.
La période prévue à l'article 4, paragraphe 3, de la décision 1999/468/CE est fixée à trois mois.
3. Le comité adopte son règlement intérieur.
Article 15
Suivi et évaluation
1. La Commission soumet chaque année au comité visé à l'article 14, paragraphe 1, un rapport de suivi qui indique pour l'ensemble du programme l'état d'avancement des activités en termes de réalisations et de résultats par rapport au plan d'action annuel. Ce rapport est également transmis au Parlement européen.
Les administrations communiquent à la Commission toutes les données nécessaires pour que les rapports de suivi puissent être établis de façon aussi efficace que possible.
2. Le programme fait l'objet d'une évaluation à mi-parcours et d'une évaluation ex post, effectuées sous la responsabilité de la Commission au moyen des rapports de suivi et des rapports établis par les pays participants. L'efficacité et l'efficience du programme sont évaluées par rapport aux objectifs énoncés à l'article 3. Les évaluations sont effectuées comme suit, au moyen des rapports visés au paragraphe 3:
- l'évaluation à mi-parcours examine les premiers résultats et impacts des actions du programme. Il apprécie également l'utilisation des crédits, le déroulement du suivi et de la mise en oeuvre,
- l'évaluation ex post vise à apprécier l'efficacité et l'efficience des actions du programme.
3. Les pays participants transmettent à la Commission:
a) pour le 31 mars 2005, un rapport d'évaluation à mi-parcours sur l'efficacité et l'efficience du programme;
b) pour le 31 mars 2008, un rapport d'évaluation ex post sur l'efficacité et l'efficience du programme.
4. La Commission soumet au Parlement européen et au Conseil:
a) pour le 30 juin 2005, un rapport d'évaluation à mi-parcours sur l'efficacité et l'efficience du programme ainsi qu'une communication sur l'opportunité de poursuivre le programme, accompagnée, le cas échéant, d'une proposition appropriée;
b) pour le 30 juin 2008, un rapport d'évaluation ex post sur l'efficacité et l'efficience du programme.
Les rapports visés aux points a) et b) sont également transmis pour information au Comité économique et social et au Comité des régions.
5. Les rapports d'évaluation visés au paragraphe 4 sont établis principalement sur la base des rapports visés au paragraphe 3 et des rapports de suivi visés au paragraphe 1.
Article 16
Entrée en vigueur
La présente décision entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes.
Elle est applicable à partir du 1er janvier 2003.
Article 17
Destinataires
Les États membres sont destinataires de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 3 décembre 2002.