31966L0402
P 125/2309
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 14 юни 1966 година
относно търговията със семена от зърнени култури
(66/402/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ИКОНОМИЧЕСКА ОБЩНОСТ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 43 и 100 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Асамблеята (1),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет,
като има предвид, че производството на зърнени култури заема важно място в земеделието на Европейската икономическа общност;
като има предвид, че задоволителните резултати при отглеждането на зърнени култури зависят до голяма степен от използването на подходящи семена; като има предвид, че за тази цел някои държави-членки за известно време са ограничили търговията със семена от зърнени култури само до висококачествени семена; като има предвид, че те могат да се възползват от систематична селекция на растения, което се извършва повече от няколко десетки години, и води като резултат до създаване на достатъчно стабилно и уеднаквено разнообразие от зърнени култури, и като се имат предвид техните качества, обещават да са от голяма стойност за предвидените цели;
като има предвид, че по-голяма продуктивност може да се получи при отглеждане на зърнени култури в Общността, ако за избора на различните култури, допуснати за търговия, държавите-членки прилагат еднакви правила, които са възможно най-стриктни;
като има предвид, че въпреки това обаче, възможно е да се ограничи търговията на някои сортове, само ако стопаните могат да бъдат сигурни, че в действителност получават семена от тези различни сортове;
като има предвид, че държавите-членки за тази цел са прилагали схеми за сертификация, предназначени чрез официален контрол да гарантират идентичност и чистота на разнообразните култури;
като има предвид, че такива схеми съществуват на международно ниво; като има предвид, че Организацията по прехрана и земеделие към ООН препоръча минимални стандарти за сертификация на царевични семена в европейските страни и страните от средиземноморския регион; като има предвид, също така че Организацията за икономическо сътрудничество и развитие установи схема за сертификация на семена за пасища, предмет на международната търговия;
като има предвид, че е желателно да се създаде единна схема за сертификация за Общността, основана на придобития опит при прилагането на тези схеми;
като има предвид, че схемата следва да се прилага за търговия както в други държави-членки, така и на вътрешните пазари;
като има предвид, че като общо правило семената от зърнени култури следва да бъдат допуснати за търговия, само ако официално са прегледани и сертифицирани, в съответствие с правилата за сертификация, като основни семена или сертифицирани семена; като има предвид, че изборът на техническите термини „базови семена“ и „сертифицирани семена“ са основани на вече съществуващата международна терминология;
като има предвид, че семената от зърнени култури, които не са пуснати на пазара не би следвало с оглед на малкото икономическо значение да бъдат предмет на правилата на Общността; като има предвид, че държавите-членки следва да запазят правото да уреждат такива семена в специални разпоредби;
като има предвид, че правилата на Общността не следва да се прилагат за семена, предназначени за износ в трети страни;
като има предвид, че за да се подобри не само генетичното качество на семената от зърнени култури на Общността, а също и тяхната външна характеристика, следва да се създадат някои условия за аналитичната чистота, кълняемостта и здравното състояние;
като има предвид, че, за да се гарантира идентичността на зърното, трябва да се създадат правила на Общността за опаковка, подбор, запечатване и маркиране; като има предвид, че за тази цел етикетите следва да осигуряват подробностите, необходими както за официален контрол, така и за информация на стопаните и следва ясно да показват общностния характер на сертификацията;
като има предвид, че някои държави-членки се нуждаят от смески от семена от зърнени култури от различни сортове за специална употреба; като има предвид, че за да се вземат тези нужди предвид, на държавите-членки трябва да бъде разрешено да одобряват такива смески при някои условия;
като има предвид, че, за да се гарантира, че двете изисквания - както за качеството на семената, така и разпоредбите за съблюдаване на тяхната идентичност, са спазени по време на търговията, държавите-членки трябва да създадат разпоредби за подходящ контрол;
като има предвид, че семената, които отговарят на тези изисквания следва, без да се засяга член 36 от Договора, да не бъдат подлагани на ограничения за търговия, различни от тези, предвидени в правилата на Общността, освен в случаите, когато правилата на Общността предвиждат допустимост по отношение на вредители;
като има предвид, че по време на един първи етап, докато се създаде общ каталог на различни семена, разрешените ограничения трябва да включват по-специално правото на държавите-членки да ограничават търговията със сертифицирани семена до тези видове, които са годни за садене и използване на техните собствени територии;
като има предвид, че при определени условия семена, размножени в друга страна от базови семена, сертифицирани в държава-членка, трябва да бъдат признати за еквивалентни на семената, размножени в тази държава-членка;
като има предвид, че, от друга страна, следва да се създаде разпоредба за разрешаване на търговията в рамките на Общността на семена от зърнени култури, произведени в трети страни, само ако тези семена отговарят на същите условия както семената, официално сертифицирани в Общността и отговарящи на правилата на Общността;
като има предвид, че по време на периодите, през които има трудности при получаване на доставки на сертифицирани семена от различните категории, семена, които отговарят на по-малко строги изисквания следва да бъдат временно разрешени за търговия;
като има предвид, че, за да се хармонизират техническите методи на сертификация, използвани в различните държави-членки и да може да се правят сравнения в бъдеще между семена, сертифицирани в Общността и тези които идват от трети страни, следва да се създадат общностни опитни полета в държавите-членки, за да се позволи годишен контрол на семена от различни категории „сертифицирани семена“;
като има предвид, че Комисията следва да бъде натоварена със задачата да приеме някои мерки за прилагането на настоящата директива; като има предвид, че, за да се улесни въвеждането на предложените мерки, следва да се предвиди процедура за създаване на тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията в рамките на Постоянния комитет по семена и посадъчен материал за земеделие, градинарство и горско стопанство,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Настоящата директива се прилага за семена от зърнени култури, търгувани в рамките на Общността.
Член 2
1. По смисъла на настоящата директива се прилагат следните дефиниции:
А.
Зърнени култури: растения от следните видове:
Avena sativa L.
овес
Hordeum distichum L.
ечемик в 2 редици
Hordeum polystichum L.
многореден ечемик
Oryza sativa L.
ориз
Secale cereale L.
ръж
Triticum aestivum L.
мека пшеница
Triticum durum L.
зимна, твърда пшеница
Triticum spelta L.
пшеница спелта
Zea majs L.
царевица
Б.
Сортове, хибриди и самоопрашени линии царевица:
а)
сортове опрашени на открито: достатъчно хомогенен и устойчив сорт;
б)
самоопрашени линии: достатъчно хомогенен и устойчив вид, получен или чрез изкуствено опрашване, придружено от селекция в продължение на няколко последователни размножения или чрез аналогични операции;
в)
прост хибрид: първо размножение от кръстоска между две самоопрашени линии, определени от селекционера;
г)
двоен хибрид: първо размножение от кръстоска между два прости хибрида, определена от селекционера;
д)
тройнокръстосан хибрид: първо размножение от кръстоска между самоопрашена линия и прост хибрид, определени от селекционера;
е)
хибриди от висша кръстоска: първо размножение от кръстоска между самоопрашена линия или прост хибрид и сортове, опрашвани на открито, определени от селекционера;
ж)
междусортов хибрид: първо размножение от кръстоска между родители на растения от базови семена на два сорта, опрашвани на открито, определени от селекционера.
В.
Базови семена (овес, ечемик, ориз, пшеница, пшеница спелта, ръж): семената,
а)
които са получени под контрола на селекционера в съответствие с приетите практики за поддържане на сортовете;
б)
които са предназначени за получаване на семена или от категорията „сертифицирани семена“, или от категориите „сертифицирани семена, първо размножение“, или „сертифицирани семена, второ размножение“;
в)
които, съгласно разпоредбите на член 4, параграф 1, буква а), отговарят на изискванията, установени в приложения I и II за базови семена; и
г)
за които чрез официално изпитване е прието, че отговарят на гореспоменатите условия.
Г.
Базови семена (царевица):
1.
Базови семена от сортове, опрашвани на открито: са семена,
а)
които са получени под контрола на селекционера в съответствие с възприетите практики за поддържане на сортовете;
б)
които са предназначени за получаване на семена от този сорт от категорията „сертифицирани семена“ или от висши кръстосани хибриди или от кръстосване на висши хибриди;
в)
които, съгласно разпоредбите на член 4, отговарят на условията, посочени в приложения I и II за базови семена; и
г)
за които чрез официално изпитване е прието, че отговарят на гореспоменатите условия.
2.
Базови семена от самоопрашени линии: са семена,
а)
които при спазване на разпоредбите, съдържащи се в член 4, отговарят на условията, посочени в приложения I и II за базови семена; и
б)
за които чрез официално изпитване е прието, че отговарят на гореспоменатите условия.
3.
Базови семена от прости хибриди: са семена,
а)
които са предназначени за получаване на двойни хибриди, на тройно кръстосани хибриди или на кръстосване на висши хибриди;
б)
които, съгласно разпоредбите на член 4, отговарят на условията, посочени в приложения I и II за базови семена; и
в)
за които чрез официално изпитване е прието, че отговарят на гореспоменатите условия.
Д.
Сертифицирани семена (ръж, царевица): са семена,
а)
които произхождат директно по низходяща линия от базови семена;
б)
които са предназначени за цели, различни от тези за получаване на семена от зърнени култури;
в)
които, съгласно разпоредбите, съдържащи се в член 4, параграф 1, буква б) и параграф 2, отговарят на условията, посочени в приложения I и II за сертифицирани семена; и
г)
за които чрез официално изпитване е прието, че отговарят на гореспоменатите условия.
Е.
Сертифицирани семена от първо размножение (овес, ечемик, ориз, пшеница, пшеница спелта): са семена,
а)
които са получени пряко по низходяща линия от базови семена от даден сорт;
б)
които са предназначени за получаване на семена или от категорията на „сертифицирани семена, второ размножение“, или за цели, различни от тези за получаване на семена от зърнени култури;
в)
които отговарят на условията, посочени в приложения I и II за сертифицирани семена първо размножение; и
г)
за които чрез официално изпитване е прието, че отговарят на гореспоменатите условия.
Ж.
Сертифицирани семена от второ размножение (овес, ечемик, ориз, пшеница и пшеница спелта): са семена,
а)
които са получени пряко от базови семена или от сертифицирани семена от даден сорт от първо размножение;
б)
които са предназначени за цели, различни от тези за получаване на семена от зърнени култури;
в)
които отговарят на изискванията за сертифицирани семена от второ размножение, посочени в приложения I и II; и
г)
за които чрез официално изпитване е прието, че отговарят на гореспоменатите условия.
З.
Официални мерки: са мерките, предприемани:
а)
от държавните органи, или
б)
от всяко юридическо лице, регулирано от публичното или частното право, действащо под отговорност на държавата;
в)
в случай на допълнителни дейности, които също са подчинени на контрола на държавата, от което и да е физическо лице, официално определено за тази цел, при условие че лицата, посочени в букви б) и в), не се облагодетелстват лично от такива мерки.
2. Държавите-членки могат:
а)
да включват няколко размножения в категорията на базовите семена и да подразделят тази категория по размножения;
б)
да гарантират, че провеждането на официални изпитвания по отношение на кълняемостта и аналитичната чистота не се извършват за всички партиди по време на сертификацията, освен ако съществува съмнение дали са изпълнени условията, посочени в приложение II;
Член 3
1. Държавите-членки гарантират, че семена от зърнени култури не могат да бъдат търгувани, преди те да бъдат официално сертифицирани като „базови семена“ или като „сертифицирани семена“, като „сертифицирани семена от първо размножение“ или „сертифицирани семена, второ размножение“ и ако не отговарят на условията, посочени в приложение II.
2. Държавите-членки, за целите на сертификацията и търговията, определят максималното съдържание на влага, съдържаща се в базовите семена и сертифицираните семена от всички видове.
3. Държавите-членки гарантират, че са проведени официални проверки на семената в съответствие с действащите международни методи, доколкото такива методи съществуват.
4. Държавите-членки могат да предвиждат дерогации от разпоредбите на параграфи 1 и 2 за:
а)
отгледани семена от размножения, предхождащи базовите семена;
б)
изпитвания или научни опити;
в)
подбор;
г)
семена, така както са отгледани, търгувани с цел преработка, при условие че идентичността на семената е гарантирана.
Член 4
1. Държавите-членки могат обаче чрез дерогация от разпоредбите, предвидени в член 3:
а)
да разрешат официалната сертификация и търговията с базови семена, които не отговарят на изискванията, определени в приложение II по отношение на кълняемостта; във връзка с това, трябва да се вземат всички необходими мерки доставчикът да гарантира специфичната кълняемост на семената, като я посочи на специален етикет, носещ името, адреса му и референтния номер на партидата семена;
б)
с оглед на бързата доставка на царевичните семена на пазара, независимо от факта, че официалната проверка относно изпълнението на условията, посочени в приложение II по отношение на кълняемостта не е завършила, да разрешат официалната сертификация и търговия до първия купувач със семена от категориите „базови семена“ или „сертифицирани семена“. Сертифициране се предоставя само при представянето на предварителен доклад за анализ на семената и при условие че са посочени името и адреса на първия получател; вземат се всички необходими мерки, за да бъде сигурно, че доставчикът гарантира кълняемостта, посочена в предварителния анализ; тази кълняемост се декларира за целите на търговията и трябва да бъде обозначена върху специален етикет с името и адреса на доставчика и референтния номер на партидата.
Тези разпоредби не се прилагат по отношение на семената, внесени от трети страни, освен ако не е предвидено друго в член 15 по отношение на размножаването извън Общността.
2. По отношение на царевичното семе, държавите-членки могат да намалят до 85 % минималната кълняемост, изискуема съгласно приложение II.
Член 5
Държавите-членки могат съгласно условията, посочени в приложения I и II, да налагат допълнителни или по-строги изисквания за сертификацията на семена, произведени на собствените им територии.
Член 6
1. Всяка държава-членка създава списък на зърнените култури, официално приети за сертификация на нейна територия.
2. Сортове се приемат за сертификация, само ако бъде установено чрез официални или официално контролирани изпитвания, извършени именно при отглеждането, в продължение на две последователни години и при ръжта и царевицата за три последователни години, че:
а)
при овеса, ечемика, ориза, пшеница и пшеница спелта, сортовете са достатъчно хомогенни и стабилни; списъкът посочва главните морфологични и физиологични характеристики, чрез които сортовете могат да бъдат идентифицирани;
б)
при ечемик и сортовете царевица, опрашвани на открито, сортовете са достатъчно хомогенни и стабилни; списъкът посочва главните морфологични или физиологични характеристики, чрез които сортовете от растения, пряко произлезли от семена на категориите „сертифицирани семена“ могат да бъдат разграничавани едни от други;
в)
при хибридните сортове царевица, видовете са достатъчно хомогенни и стабилни и тези сортове са резултат от кръстоски, които са определени от стопанина; списъкът посочва главните морфологични или физиологични характеристики, чрез които сортовете от растенията, пряко произлезли от семена на категориите „сертифицирани семена“ могат да се разграничат едни от други; ако за генеологичните компоненти от хибридни или синтетични и подобни сортове се изисква сертификация като базови семена, главните морфологични или физиологични характеристики на тези компоненти следва да бъдат посочени.
3. При хибридните и синтетични сортове, отговорните органи за приемането и сертификацията трябва да бъдат информирани за генеологичните компоненти. Държавите-членки гарантират, че резултатите от изпитването и описанието на генеологичните компоненти се третират като конфиденциални, ако селекционерът желае това.
4. Приетите сортове се проверяват официално на редовни интервали. Ако някое от условията за приемане за сертификация вече не се спазва, приемането се отказва и сортът се премахва от списъка. Ако една или повече вторични характеристики на даден сорт от ръж или царевица, опрашван на открито, са променени, описанието в списъка се променя съответно.
5. Тези списъци и измененията, направени в тях, се изпращат на Комисията, която съобщава за тях на другите държави-членки.
Член 7
1. Държавите-членки изискват при процедурите за контрол на сортовете и при самоопрашените линии царевица и за контрола на семена за сертификация, пробите да се взимат официално, съгласно подходящи методи.
2. За проверката на семена за сертификация пробите се взимат от хомогенни партиди; максималното тегло на партида и минималното тегло на проба са дадени в приложение III.
Член 8
1. Държавите-членки изискват базовите семена и сертифицираните семена от всички категории да се търгуват само на достатъчно хомогенни партиди и в затворени опаковки, както е предвидено в членове 9 и 10, със затварящо устройство и маркиране.
2. Държавите-членки могат, при търговията на малки количества за крайния потребител, да предвиждат дерогации от разпоредбите на параграф 1 по отношение на опаковането, запечатването и маркирането.
Член 9
1. Държавите-членки изискват опаковките на базовите семена и на сертифицираните семена от всички видове да бъдат запечатани официално по начин, по който да не бъдат отворени без нарушаване системата на затваряне и така, че да не могат да бъдат използвани повторно.
2. Опаковките не се запечатват повторно, освен по официален път. При повторно запечатване на опаковките съгласно член 10, параграф 1, това трябва да се посочи на етикета, както и дата на повторното запечатване и отговорния орган.
Член 10
1. Държавите-членки изискват по отношение на тези опаковки базовите и сертифицирани семена от всички категории:
а.)
да бъдат с официален етикет от външната страна, съответстващ на условията, определени в приложение IV, както и надписите да бъдат на един от официалните езици на Общността. Цветът на етикета трябва да е бял за базовите семена, син за сертифицираните семена и за сертифицирани семена първо размножение и червен за сертифицирани семена от второ размножение; при търговията между държавите-членки на етикета се посочва датата, на която е сложен официалният печат; ако при случаи, предвидени в член 4, параграф 1, буква а) и параграф 2, базовите семена от царевица не отговарят на условията, посочени в приложение II по отношение на кълняемостта, този факт трябва да е отбелязан на етикета.
б)
да съдържат официален документ с цвят, който е същият като цвета на етикета, съдържащ същата информация като тази, изискуема съгласно приложение IV за етикета; такъв документ не е необходим, ако информацията е напечатана по неизличим начин на опаковката.
2. Държавите-членки могат:
а)
да изискват във всички случаи датата, на която официалният печат е бил положен, да бъде поставена на етикета;
б)
да гарантират, че за малките опаковки са предвидени дерогации от разпоредбите на параграф 1.
Член 11
Настоящата директива не засяга правото на държавите-членки да изискват в случаи, различни от предвидените в член 4, контейнерите с базови или сертифицирани семена от всички категории, независимо дали семената са били произведени на собствената им територия или внесени, да носят етикет на доставчика, ако е нужно семената да бъдат търгувани в границите на тяхната територия.
Член 12
Държавите-членки изискват на официалния етикет или на етикета на доставчика, както на контейнера или в него, да бъде отбелязано всяко химическо третиране, на което са били подложени базовите семена или сертифицираните семена.
Член 13
1. Държавите-членки могат да разрешат семената от зърнените култури да се търгуват под формата на специфични смески семена от различни сортове, при положение, че компонентите от смеските преди смесването, са съобразени с правилата за търговията, прилагани към тях.
2. Разпоредбите на членове 8, 9 и 11 се прилагат, както и тези от член 10, с изключение на тези за смеските семена, чийто етикет е зелен.
Член 14
1. Държавите-членки гарантират, че базовите семена и сертифицираните семена от всички видове, които са били официално сертифицирани и чиито контейнери са били официално маркирани и запечатани съгласно настоящата директива, не са предмет на ограниченията за търговията по отношение на характеристиките им, условията за изпитването им, търговията и запечатването им, различни от тези, които са посочени в настоящата директива.
2. Държавите членки могат:
а)
да ограничат търговията със сертифицирани семена от овес, ечемик, ориз, пшеница или пшеница спелта до тази на първо размножение;
б)
до въвеждането на общ каталог на сортовете, което трябва да стане не по-късно от 1 януари 1970 г., да ограничат търговията със семена от зърнени култури до тези сортове, които са включени в национален списък, основан на значението им за отглеждане и използване на тяхна територия; условията за включване в този списък са същите за сортовете, които идват от други държави-членки, както за вътрешните сортове.
Член 15
Държавите-членки предвиждат, че семената от зърнени култури, получени пряко от базови семена или от сертифицирани семена от първо размножение, сертифицирани в една държава-членка и добити в друга държава-членка или в трета страна, трябва да се считат за еквивалентни на сертифицирани семена или на сертифицирани семена от първо или второ размножение, ако тези семена са добити в държавата, която е произвела базовите семена или сертифицирани семена от първо размножение и ако те са били инспектирани в съответствие с условията, посочени в приложение I и ако официалните изпитвания са показали, че условията, съдържащи се в приложение II за сертифицирани семена или сертифицирани семена от първо или второ размножение, са спазени.
Член 16
1. Съветът с квалифицирано мнозинство, по предложение на Комисията, решава дали:
а)
в случая, предвиден в член 15, полевите инспекции в трети страни отговарят на условията, съдържащи се в приложение I;
б)
реколтата от семена от зърнени култури, получени в трета страна, която може да даде същите гаранции относно характеристиките им и условията за тяхното изпитване, за гарантиране на идентичността им, маркировката и контрола, са еквивалентни по отношение на тези показатели спрямо базовите семена, сертифицираните семена или сертифицирани семена първо или второ размножение, получени в Общността и отговарящи на разпоредбите на настоящата директива.
2. До вземането на решение съгласно параграф 1 от страна на Съвета, държавите-членки могат да вземат сами такива решения. Това право се погасява на 1 юли 1969 г.
Член 17
1. С цел премахване на всякакви временни затруднения в общото снабдяване с базови или сертифицирани семена от всички видове, които настъпват в една или повече държави-членки и които не могат да бъдат преодолени в Общността, Комисията в съответствие с процедурата, посочена в член 21, разрешава на една или повече от държавите-членки да допускат за определен период търговията със семена в такива количества, които отговарят на по-малко строги изисквания.
2. За категориите семена от всеки даден сорт или самоопрашена линия официалният етикет е този, предвиден за съответната категория; във всички останали случаи цветът на официалния етикет трябва да бъде тъмно жълт. Етикетът винаги съдържа информация в потвърждение на това, че въпросните семена са от категория, която отговаря на по-малко строги изисквания.
Член 18
Настоящата директива не се прилага по отношение на зърнените култури, предназначени за износ в трети страни.
Член 19
Държавите-членки вземат подходящите мерки за провеждане на официални инспекции на семената от зърнени култури по време на търговията с тях, най-малко чрез вземане на проби, с цел удостоверяване спазването на изискванията на настоящата директива.
Член 20
1. В рамките на Общността се определят сравнителни опитни полета, върху които всяка година се извършва последваща проверка на пробите от базови семена и сертифицирани семена от всички видове, взети по време на контролно пробовземане; тези полета подлежат на инспекция от Комитета, предвиден в член 21.
2. Тези сравнителни изпитвания трябва, през първия етап, да се ползват за хармонизиране на техническите методи за сертификация, за да се получат еквивалентни резултати. С постигането на тази цел, годишни доклади за постигнатия напредък се изготвят за сравнителните изпитвания и се изпращат като поверителни до държавите-членки и до Комисията. Комисията, в съответствие с процедурата, установена в член 21, определя дата за първия доклад.
3. Комисията, в съответствие с процедурата, установена в член 21, приема нужните разпоредби за организиране провеждането на сравнителни изпитвания. Семената за зърнени култури, добити в трети страни, могат да бъдат включени в провежданите сравнителни изпитвания.
Член 21
1. Когато трябва да се следва процедурата, посочена в този член, въпросите се отнасят от председателя, по негова собствена инициатива или по молба на представител на държавата-членка, до Постоянния комитет по семена и посадъчен материалза земеделие, градинарство и горско стопанство (оттук нататък наричан „Комитета“), създаден с Решение на Съвета от 14 юни 1966 г. (2).
2. В рамките на Комитета гласовете на държавите-членки се претеглят съгласно член 148, параграф 2 от Договора. Председателят не гласува.
3. Представителите на Комисията изпращат проект на мерките, които трябва да бъдат приети. Комитетът представя становище относно тези мерки в рамките на срок, определен от председателя в зависимост от спешността на проблема. За становището е необходимо мнозинство от 12 гласа.
4. Комисията приема мерки, които се прилагат незабавно. Все пак, ако те не съответстват на становището на Комитета, те незабавно се съобщават от Комисията на Съвета. В такъв случай Комисията може да отсрочи прилагането на приетите от нея мерки за не повече от един месец от датата на това съобщаване.
Съветът с квалифицирано мнозинство може да вземе различно решение в рамките на един месец.
Член 22
Освен ако не е предвидено друго в приложение II, параграф 2 по отношение на устойчивостта към вредителите, настоящата директива не засяга разпоредбите от националното законодателство, обосновани с оглед защитата на здравето и живота на хората и животните, защитата на растенията, или закрилата на индустриалната и търговската собственост.
Член 23
Държавите-членки не по-късно от 1 юли 1968 г. въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с разпоредбите на член 14, параграф 1 и не по-късно от 1 юли 1969 г. - тези, които са необходими, за да се съобразят с другите разпоредби на настоящата директива и нейните приложения. Те незабавно информират Комисията за това.
Член 24
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 14 юни 1966 година.
DIRECTIVE DU CONSEIL du 14 juin 1966 concernant la commercialisation des semences de céréales (66/402/CEE)
LE CONSEIL DE LA COMMUNAUTÉ ÉCONOMIQUE EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté économique européenne et notamment ses articles 43 et 100,
vu la proposition de la Commission,
vu l'avis de l'Assemblée (1),
vu l'avis du Comité économique et social,
considérant que la production de céréales tient une place très importante dans l'agriculture de la Communauté économique européenne;
considérant que des résultats satisfaisants dans la culture des céréales dépendent, dans une large mesure, de l'utilisation de semences appropriées ; qu'à cet effet, certains États membres ont, depuis quelque temps, limité la commercialisation des semences de céréales à celle des semences de haute qualité ; qu'ils ont bénéficié du résultat des travaux de sélection systématique des plantes poursuivis depuis plusieurs dizaines d'années et ayant abouti à l'obtention de variétés de céréales suffisamment stables et homogènes dont les caractéristiques permettent de prévoir des avantages substantiels pour les utilisations envisagées;
considérant qu'une plus grande productivité en matière de culture des céréales dans la Communauté sera obtenue par l'application par les États membres de règles unifiées et aussi rigoureuses que possible en ce qui concerne le choix des variétés admises à la commercialisation;
considérant, toutefois, qu'une limitation de la commercialisation à certaines variétés n'est justifée que dans la mesure où existe en même temps la garantie pour l'agriculteur qu'il obtiendra effectivement des semences de ces mêmes variétés;
considérant qu'à cet effet, certains États membres appliquent des systèmes de certification ayant pour objet de garantir, par un contrôle officiel, l'identité et la pureté des variétés;
considérant que de tels systèmes existent déjà sur le plan international ; que l'Organisation des Nations unies pour l'alimentation et l'agriculture a recommandé des normes minimales pour la certification de semences de maïs dans les pays européens et méditerranéens ; qu'en outre, l'Organisation de coopération et de développement économiques a établi un système de certification variétale des semences de plantes fourragères, destinées au commerce international;
considérant qu'il convient d'établir pour la Communauté un système de certification unifié se fondant sur les expériences acquises par l'application des systèmes précités;
considérant qu'il convient qu'un tel système soit applicable tant aux échanges entre les États membres qu'à la commercialisation sur les marchés nationaux;
considérant qu'en règle générale, les semences de céréales ne doivent pouvoir être commercialisées que si, conformément aux règles de certification, elles ont été officiellement examinées et certifiées en tant que semences de base ou semences certifiées ; que le choix des termes techniques de «semences de base» et de «semences certifiées» se fonde sur la terminologie internationale déjà existante;
considérant qu'il convient que les semences de céréales non commercialisées soient exclues du champ d'application des règles communautaires, étant donné leur peu d'importance économique ; que ne doit pas être affecté le droit des États membres de les soumettre à des prescriptions particulières;
considérant qu'il convient de ne pas appliquer les règles communautaires aux semences dont il est prouvé qu'elles sont destinées à l'exportation vers des pays tiers;
considérant que pour améliorer, outre la valeur génétique, la qualité extérieure des semences des céréales dans la Communauté, certaines conditions doivent être prévues en ce qui concerne la pureté spécifique, la faculté germinative et l'état sanitaire;
considérant que pour assurer l'identité des semences, des règles communautaires doivent être établies concernant l'emballage, le prélèvement des échantillons, la fermeture et le marquage ; qu'à cet effet, les étiquettes doivent (1)JO nº 109 du 9.7.1964, p. 1760/64. porter les indications nécessaires à l'exercice du contrôle officiel ainsi qu'à l'information de l'agriculteur et mettre en évidence le caractère communautaire de la certification;
considérant que certains États membres ont besoin, en vue d'utilisations particulières, de mélanges de semences de céréales de plusieurs espèces ; que, pour tenir compte de ces besoins, les États membres doivent être autorisés à admettre de tels mélanges sous certaines conditions;
considérant que pour garantir, lors de la commercialisation, le respect tant des conditions relatives à la qualité des semences que des dispositions assurant leur identité, les États membres doivent prévoir des dispositions de contrôle appropriées;
considérant que les semences répondant à ces conditions ne doivent être soumises qu'à des restrictions de commercialisation prévues par les règles communautaires, sans préjudice de l'application de l'article 36 du traité, en dehors des cas où les règles communautaires prévoient des tolérances pour des organismes nuisibles;
considérant qu'il convient que, dans une première étape, jusqu'à l'établissement d'un catalogue commun des variétés, ces restrictions comprennent notamment le droit pour les États membres de limiter la commercialisation des semences à celle des variétés ayant une valeur culturale et d'utilisation pour leur territoire;
considérant qu'il est nécessaire de reconnaître, sous certaines conditions, l'équivalence des semences multipliées dans un autre pays à partir de semences de base certifiées dans un État membre et des semences multipliées dans cet État membre;
considérant, d'autre part, qu'il convient de prévoir que les semences de céréales récoltées dans des pays tiers ne pourront être commercialisées dans la Communauté que si elles offrent les mêmes garanties que les semences officiellement certifiées dans la Communauté et conformes aux règles communautaires;
considérant que, pour des périodes où l'approvisionnement en semences certifiées des différentes catégories se heurte à des difficultés, il convient d'admettre provisoirement des semences soumises à des exigences réduites;
considérant qu'afin d'harmoniser les méthodes techniques de certification des différents États membres, et pour avoir à l'avenir des possibilités de comparaison entre les semences certifiées à l'intérieur de la Communauté et celles provenant de pays tiers, il est indiqué d'établir dans les États membres des champs comparatifs communautaires pour permettre un contrôle annuel a posteriori des semences des différentes catégories de «semences certifiées»;
considérant qu'il convient de confier à la Commission le soin de prendre certaines mesures d'application ; que, pour faciliter la mise en oeuvre des mesures envisagées, il convient de prévoir une procédure instaurant une coopération étroite entre les États membres et la Commission, au sein d'un Comité permanent des semences et plants agricoles, horticoles et forestiers,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
La présente directive concerne les semences de céréales commercialisées à l'intérieur de la Communauté.
Article 2
1. Au sens de la présente directive, on entend par: A. Céréales : les plantes des espèces suivantes:
PIC FILE= "T
B. Variétés, hybrides et lignées inbred de maïs a) Variété à pollinisation libre : variété suffisamment homogène et stable;
b) Lignée inbred : lignée suffisamment homogène et stable, obtenue soit par autofécondation artificielle accompagnée de sélection pendant plusieurs générations successives, soit par des opérations équivalentes;
c) Hybride simple : première génération d'un croisement entre deux lignées inbred, défini par l'obtenteur;
d) Hybride double : première génération d'un croisement entre deux hybrides simples, défini par l'obtenteur;
e) Hybride à trois voies : première génération d'un croisement entre une lignée inbred et un hybride simple, défini par l'obtenteur;
f) Hybride «Top Cross» : première génération d'un croisement entre une lignée inbred ou un hybride simple et une variété à pollinisation libre, défini par l'obtenteur;
g) Hybride intervariétal : première génération d'un croisement entre des plantes de semences de base de deux variétés à pollinisation libre, défini par l'obtenteur.
C. Semences de base (avoine, orge, riz, blé, épeautre, seigle) : les semences, a) qui ont été produites sous la responsabilité de l'obtenteur selon les règles de sélection conservatrice en ce qui concerne la variété;
b) qui sont prévues pour la production de semences soit de la catégorie «semences certifiées» soit des catégories «semences certifiées de la première reproduction» ou «semences certifiées de la deuxième reproduction»;
c) qui répondent, sous réserve des dispositions de l'article 4 paragraphe 1 sous a), aux conditions prévues aux annexes I et II pour les semences de base et
d) pour lesquelles il a été constaté, lors d'un examen officiel, que les conditions précitées ont été respectées.
D. Semences de base (maïs): 1. De variétés à pollinisation libre : les semences, a) qui ont été produites sous la responsabilité d'un obtenteur selon les règles de sélection conservatrice en ce qui concerne la variété;
b) qui sont prévues pour la production de semences de la catégorie «semences certifiées» de cette variété, d'hybrides «Top Cross» ou d'hybrides intervariétaux;
c) qui répondent, sous réserve des dispositions de l'article 4, aux conditions prévues aux annexes I et II pour les semences de base et
d) pour lesquelles il a été constaté, lors d'un examen officiel, que les conditions précitées ont été respectées.
2. De lignées inbred : les semences, a) qui répondent, sous réserve des dispositions de l'article 4, aux conditions prévues aux annexes I et II pour les semences de base et
b) pour lesquelles il a été constaté, lors d'un examen officiel, que les conditions précitées ont été respectées.
3. D'hybrides simples : les semences, a) qui sont prévues pour la production d'hybrides doubles, d'hybrides à trois voies ou d'hybrides «Top Cross»;
b) qui répondent, sous réserve des dispositions de l'article 4, aux conditions prévues aux annexes I et II pour les semences de base et
c) pour lesquelles il a été constaté, lors d'un examen officiel, que les conditions précitées ont été respectées.
E. Semences certifiées (seigle, maïs) : les semences, a) qui proviennent directement de semences de base;
b) qui sont prévues pour une production autre que celle de semences de céréales;
c) qui répondent, sous réserve des dispositions de l'article 4 paragraphe 1 sous b) et paragraphe 2, aux conditions prévues aux annexes I et II pour les semences certifiées et
d) pour lesquelles il a été constaté, lors d'un examen officiel, que les conditions précitées ont été respectées.
F. Semences certifiées de la première reproduction (avoine, orge, riz, blé, épeautre) : les semences, a) qui proviennent directement de semences de base d'une variété déterminée;
b) qui sont prévues soit pour la production de semences de la catégorie «semences certifiées de la deuxième reproduction», soit pour une production autre que celle de semences de céréales;
c) qui répondent aux conditions prévues aux annexes I et II pour les semences certifiées de la première reproduction et
d) pour lesquelles il a été constaté, lors d'un examen officiel, que les conditions précitées ont été respectées.
G. Semences certifiées de la deuxième reproduction (avoine, orge, riz, blé, épeautre) : les semences, a) qui proviennent directement soit de semences de base, soit de semences certifiées de la première reproduction d'une variété déterminée;
d) qui sont prévues pour une production autre que celle de semences de céréales;
c) qui répondent aux conditions prévues aux annexes I et II pour les semences certifiées de la deuxième reproduction et
d) pour lesquelles il a été constaté lors d'un examen officiel que les conditions précitées ont été respectées.
H. Dispositions officielles : les dispositions qui sont prises, a) par les autorités d'un État ou,
b) sous la responsabilité d'un État, par des personnes morales de droit public ou privé ou,
c) pour des activités auxiliaires également sous contrôle d'un État, par des personnes physiques assermentées,
à condition que les personnes mentionnées sous b) et c) ne recueillent pas un profit particulier du résultat de ces dispositions.
2. Les États membres peuvent: a) comprendre plusieurs générations dans la catégorie des semences de base et subdiviser cette catégorie selon des générations;
b) prévoir que les examens officiels concernant la faculté germinative et la pureté spécifique ne sont pas effectués, sur tous les lots lors de la certification, sauf s'il existe un doute quant au respect des conditions prévues en la matière à l'annexe II.
Article 3
1. Les États membres prescrivent que des semences de céréales ne peuvent être commercialisées que si elles ont été officiellement certifiées «semences de base», «semences certifiées», «semences certifiées de la première reproduction» ou «semences certifiées de la deuxième reproduction» et si elles répondent aux conditions prévues à l'annexe II.
2. Les États membres fixent, pour la certification et pour la commercialisation, la teneur maximale en humidité des semences de base et des semences certifiées de toute nature.
3. Les États membres veillent à ce que les examens officiels des semences soient effectués selon les méthodes internationales en usage, dans la mesure où de telles méthodes existent.
4. Les États membres peuvent prévoir des dérogations aux dispositions des paragraphes 1 et 2: a) pour des semences de sélection de générations antérieures aux semences de base;
b) pour des essais ou dans des buts scientifiques;
c) pour des travaux de sélection;
d) pour des semences brutes commercialisées en vue du conditionnement pour autant que l'identité de ces semences soit garantie.
Article 4
1. Les États membres peuvent cependant autoriser, en dérogation aux dispositions de l'article 3, a) la certification officielle et la commercialisation de semences de base ne répondant pas aux conditions prévues à l'annexe II en ce qui concerne la faculté germinative ; à cette fin, toutes dispositions utiles sont prises pour que le fournisseur garantisse une faculté germinative déterminée qu'il indique, pour la commercialisation, sur une étiquette spéciale portant ses nom et adresse et le numéro de référence du lot;
b) dans l'intérêt d'un approvisionnement rapide en semences de maïs, la certification officielle et la commercialisation jusqu'au premier destinataire commercial de semences des catégories «semences de base» ou «semences certifiées», pour lesquelles ne serait pas terminé l'examen officiel destiné à contrôler le respect des conditions prévues à l'annexe II en ce qui concerne la faculté germinative. La certification n'est accordée que sur présentation d'un rapport d'analyse provisoire des semences et à condition que soient indiqués le nom et l'adresse du premier destinataire ; toutes dispositions utiles sont prises pour que le fournisseur garantisse la faculté germinative constatée lors de l'analyse provisoire ; l'indication de cette faculté germinative doit figurer, pour la commercialisation, sur une étiquette spéciale portant les nom et adresse du fournisseur et le numéro de référence du lot.
Ces dispositions ne s'appliquent pas aux semences importées des pays tiers, sauf les cas prévus à l'article 15 en ce qui concerne la multiplication hors de la Communauté.
2. Les États membres peuvent, pour des semences de maïs, abaisser jusqu'à 85 %, par rapport aux semences pures, le taux minimal de la faculté germinative prévue à l'annexe II.
Article 5
Les États membres peuvent fixer, en ce qui concerne les conditions prévues aux annexes I et II, des conditions supplémentaires ou plus rigoureuses pour la certification de leur propre production.
Article 6
1. Chaque État membre établit une liste des variétés de céréales admises officiellement à la certification sur son territoire.
2. Une variété n'est admise à la certification que s'il a été constaté par des examens officiels ou officiellement contrôlés, effectués notamment en culture au cours de deux années successives et pour le seigle et les variétés de maïs à pollinisation libre au cours de trois années sucessives, a) pour l'avoine, l'orge, le riz, le blé et l'épeautre, que la variété est suffisamment homogène et stable ; la liste indique les principales caractéristiques morphologiques ou physiologiques permettant d'identifier la variété;
b) pour le seigle et les variétés de maïs à pollinisation libre, que la variété est suffisamment homogène et stable ; la liste indique les principales caractéristiques morphologiques ou physiologiques permettant de distinguer entre elles les variétés de plantes provenant directement de semences de la catégorie «semences certifiées»;
c) pour les variétés hybrides de maïs, que les lignées inbred de base sont suffisamment homogènes et stables et que la variété est le résultat de croisements définis par l'obtenteur ; la liste indique les principales caractéristiques morphologiques ou physiologiques permettant de distinguer entre elles les variétés de plantes provenant directement de semences de la catégorie «semences certifiées». Si la certification en tant que semences de base est demandée pour les composants généalogiques des hybrides, des variétés synthétiques et similaires, la description des principaux caractères morphologiques ou physiologiques de ces composants doit être indiquée.
3. Pour les hybrides et les variétés synthétiques, les composants généalogiques sont communiqués aux services responsables de l'admission et de la certification. Les États membres veillent à ce que l'examen et la description des composants généalogiques soient, à la demande de l'obtenteur, tenus confidentiels.
4. Les variétés admises sont régulièrement et officiellement contrôlées. Si une des conditions de l'admission à la certification n'est plus remplie, l'admission est rapportée et la variété est supprimée de la liste. En cas de modification d'une ou plusieurs caractéristiques secondaires d'une variété de seigle ou de maïs à pollinisation libre, la description dans la liste est immédiatement modifiée.
5. La liste ainsi que ses diverses modifications sont immédiatement notifiées à la Commission qui les communique aux autres États membres.
Article 7
1. Les États membres prescrivent qu'au cours de la procédure de contrôle des variétés ainsi que des lignées inbred de maïs et au cours de l'examen des semences pour la certification, les échantillons sont prélevés officiellement selon des méthodes appropriées.
2. Au cours de l'examen des semences pour la certification, les échantillons sont prélevés sur des lots homogènes ; le poids maximum d'un lot et le poids minimum d'un échantillon sont indiqués à l'annexe III.
Article 8
1. Les États membres prescrivent que des semences de base et des semences certifiées de toute nature ne peuvent être commercialisées qu'en livraisons suffisamment homogènes et dans des emballages fermés, munis, conformément aux dispositions des articles 9 et 10, d'un système de fermeture et d'un marquage.
2. Les États membres peuvent prévoir, pour la commercialisation de petites quantités au dernier utilisateur, des dérogations aux dispositions du paragraphe 1 en ce qui concerne l'emballage, le système de fermeture ainsi que le marquage.
Article 9
1. Les États membres prescrivent que les emballages de semences de base et de semences certifiées de toute nature sont fermés officiellement de façon que, lors de l'ouverture de l'emballage, le système de fermeture soit détérioré et ne puisse être remis en place.
2. Il ne peut être procédé à une nouvelle fermeture qu'officiellement. Dans ce cas, il est également fait mention sur l'étiquette prévue à l'article 10 paragraphe 1, de la nouvelle opération de fermeture, de sa date et du service qui l'a effectuée.
Article 10
1. Les États membres prescrivent que les emballages de semences de base et de semences certifiées de toute nature a) sont pourvus, à l'extérieur, d'une étiquette officielle conforme à l'annexe IV, rédigée dans une des langues officielles de la Communauté ; sa fixation est assurée par le système de fermeture officiel ; la couleur de l'étiquette est blanche pour des semences de base, bleue pour des semences certifiées et des semences certifiées de la première reproduction et rouge pour des semences certifiées de la deuxième reproduction ; dans les échanges entre les États membres, l'étiquette indique la date de la fermeture officielle ; si, dans les cas prévus à article 4 paragraphe 1 sous a) et paragraphe 2, des semences de base et des semences de maïs ne répondent pas aux conditions fixées à l'annexe II quant à la faculté germinative, il en est fait mention sur l'étiquette;
b) contiennent, à l'intérieur, une notice officielle de la couleur de l'étiquette reproduisant les indications prévues à l'annexe IV pour l'étiquette ; cette notice n'est pas indispensable lorsque ces indications sont imprimées de manière indélébile sur l'emballage.
2. Les États membres peuvent: a) prescrire que l'étiquette doit faire mention, dans tous les cas, de la date de la fermeture officielle;
b) prévoir des dérogations aux dispositions du paragraphe 1 pour les petits emballages.
Article 11
N'est pas affecté le droit des États membres de prescrire que les emballages de semences de base ou de semences certifiées de toute nature de production nationale ou importées, sont, en vue de leur commercialisation sur leur territoire, munis, dans d'autres cas que ceux prévus à l'article 4, d'une étiquette du fournisseur.
Article 12
Les États membres prescrivent que tout traitement chimique des semences de base ou des semences certifiées de toute nature est mentionné soit sur l'étiquette officielle, soit sur une étiquette du fournisseur, ainsi que sur l'emballage ou à l'intérieur de celui-ci.
Article 13
1. Les États membres peuvent admettre que des semences de céréales soient commercialisées sous forme de mélanges de semences de différentes espèces pour autant que les composants du mélange répondent, avant mélange, aux règles de commercialisation qui leur sont applicables.
2. Sont applicables les dispositions des articles 8, 9 et 11, de même que celles de l'article 10, sous réserve, toutefois, que pour les mélanges la couleur de l'étiquette est verte.
Article 14
1. Les États membres veillent à ce que les semences de base et les semences certifiées de toute nature, qui ont été officiellement certifiées et dont l'emballage a été officiellement marqué et fermé conformément aux dispositions de la présente directive, ne soient soumises qu'à des restrictions de commercialisation prévues par la présente directive, en ce qui concerne leurs caractéristiques, les dispositions d'examen, le marquage et la fermeture.
2. Les États membres peuvent: a) limiter la commercialisation des semences certifiées d'avoine, d'orge, de riz, de blé ou d'épeautre à celles de la première reproduction;
b) limiter la commercialisation des semences de céréales aux semences de variétés inscrites sur une liste nationale se fondant sur la valeur culturale et d'utilisation pour leur territoire jusqu'au moment où un catalogue commun des variétés pourra être mis, en application, cette mise en application devant intervenir au plus tard le 1er janvier 1970 ; les conditions d'inscription sur cette liste sont, pour les variétés provenant d'autres États membres, les mêmes que pour les variétés nationales.
Article 15
Les États membres prescrivent que les semences de céréales provenant directement de semences de base certifiées dans un État membre ou de semences certifiées de la première reproduction et récoltées dans un autre État membre ou dans un pays tiers, sont équivalentes aux semences certifiées ou aux semences certifiées de la première ou de la deuxième reproduction, à condition que ces semences aient été récoltées dans l'État producteur soit des semences de base soit des semences certifiées de la première reproduction, et qu'elles aient été soumises sur leur champ de production à une inspection sur pied satisfaisant aux conditions prévues à l'annexe I et s'il a été constaté, lors d'un examen officiel, que les conditions prévues à l'annexe II pour les semences certifiées ou les semences certifiées de la première ou de la deuxième reproduction ont été respectées.
Article 16
1. Sur proposition de la Commission, le Conseil, statuant à la majorité qualifiée, constate: a) si, dans le cas prévu à l'article 15, les inspections sur pied satisfont dans un pays tiers aux conditions prévues à l'annexe I;
b) si des semences de céréales récoltées dans un pays tiers et offrant les mêmes garanties quant à leurs caractéristiques, ainsi qu'aux dispositions prises pour leur examen, pour assurer leur identité, pour leur marquage et pour leur contrôle, sont à cet égard équivalentes aux semences de base, aux semences certifiées ou aux semences certifiées de la première ou de la deuxième reproduction récoltées à l'intérieur de la Communauté et conformes aux dispositions de la présente directive.
2. Jusqu'à ce que le Conseil se soit prononcé conformément aux dispositions du paragraphe 1, les États membres peuvent procéder eux-mêmes aux constatations visées audit paragraphe. Ce droit expire le 1er juillet 1969.
Article 17
1. Afin d'éliminer des difficultés passagères d'approvisionnement général en semences de base ou en semences certifiées de toute nature, se présentant dans au moins un État membre et insurmontables à l'intérieur de la Communauté, la Commission autorise, selon la procédure prévue à l'article 21, un ou plusieurs États membres à admettre à la commercialisation, pour une période qu'elle détermine, des semences d'une catégorie soumise à des exigences réduites.
2. Lorsqu'il s'agit d'une catégorie de semences d'une variété ou d'une lignée inbred déterminée, l'étiquette officielle est celle prévue pour la catégorie correspondante et, dans tous les autres cas, elle est jaune foncé. L'étiquette indique toujours qu'il s'agit de semences d'une catégorie soumise à des exigences réduites.
Article 18
La présente directive ne s'applique pas aux semences de céréales dont il est prouvé qu'elles sont destinées à l'exportation vers des pays tiers.
Article 19
Les États membres prennent toutes dispositions utiles permettant qu'au cours de la commercialisation soit effectué, au moins par sondages, le contrôle officiel des semences de céréales quant au respect des conditions prévues par la présente directive.
Article 20
1. Sont établis à l'intérieur de la Communauté des champs comparatifs communautaires sur lesquels est exécuté chaque année un contrôle a posteriori d'échantillons de semences de base et de semences certifiées de toute nature prélevés par sondages ; ces champs sont soumis à l'examen du Comité visé à l'article 21.
2. Dans une première étape, les examens comparatifs servent à l'harmonisation des méthodes techniques de certification afin d'obtenir l'équivalence des résultats. Dès que ce but est atteint, les examens comparatifs font l'objet d'un rapport annuel d'activité, notifié confidentiellement aux États membres et à la Commission. La Commission détermine, selon la procédure prévue à l'article 21, la date à laquelle le rapport est établi pour la première fois.
3. La Commission arrête, selon la procédure prévue à l'article 21, les dispositions nécessaires à l'exécution des examens comparatifs. Des semences de céréales récoltées dans des pays tiers peuvent être comprises dans les examens comparatifs.
Article 21
1. Dans les cas où il est fait référence à la procédure définie au présent article, le Comité permanent des semences et plants agricoles, horticoles et forestiers, institué par la décision du Conseil du 14 juin 1966 (1), ci-après dénommé le «Comité», est saisi par son président, soit à l'initiative de celui-ci, soit à la demande du représentant d'un État membre.
2. Au sein du Comité, les voix des États membres sont affectées de la pondération prévue à l'article 148 paragraphe 2 du traité. Le président ne prend pas part au vote.
3. Le représentant de la Commission soumet un projet des mesures à prendre. Le Comité émet son avis sur ces mesures dans un délai que le président peut fixer en fonction de l'urgence des questions soumises à examen. Il se prononce à la majorité de douze voix.
4. La Commission arrête des mesures qui sont immédiatement applicables. Toutefois, si elles ne sont pas conformes à l'avis émis par le Comité, ces mesures sont aussitôt communiquées par la Commission au Conseil. Dans ce cas, la (1)Voir page 2289/66 du présent Journal officiel.
Commission peut différer d'un mois au plus, à compter de cette communication, l'application des mesures décidées par elle.
Le Conseil, statuant à la majorité qualifiée, peut prendre une décision différente dans le délai d'un mois.
Article 22
Sous réserve des tolérances prévues à l'annexe II point 2 quant à la présence d'organismes nuisibles, la présente directive n'affecte pas les dispositions des législations nationales justifiées par des raisons de protection de la santé et de la vie des personnes et des animaux ou de préservation des végétaux ou de protection de la propriété industrielle et commerciale.
Article 23
Les États membres mettent en vigueur, le 1er juillet 1968 au plus tard, les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer aux dispositions de l'article 14 paragraphe 1, et, le 1er juillet 1969 au plus tard, les dispositions nécessaires pour se conformer aux autres dispositions de la présente directive et de ses annexes. Ils en informent immédiatement la Commission.
Article 24
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Bruxelles, le 14 juin 1966.