32005R1854
L 297/3
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1854/2005 НА КОМИСИЯТА
от 14 ноември 2005 година
за допълване на приложението към Регламент (ЕО) № 2400/96 относно вписването на наименование в „Регистър на защитени наименования за произход и географски указания“ (Miel de provence) (ЗГУ)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 2081/92 на Съвета от 14 юли 1992 г. за защита на географските указания и наименованията за произход на селскостопанските и хранителни продукти (1), и по-специално член 7, параграф 5, буква б), член 6, параграф 3 и член 6, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно член 6, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2081/92 в Официален вестник на Европейския съюз (2) бе публикувано искането на Франция за регистриране на наименованието „Miel de Provence“.
(2)
Германия подаде възражение срещу регистрацията по смисъла на член 7, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2081/92. Мотивът на възражението касае неспазването на изискванията, установени с член 2, и възможната заплаха за съществуването на продукт, който законно се предлага на пазара в продължение на най-малко пет години преди датата на публикацията, предвидена по силата на член 6, параграф 2.
(3)
С писмо от 11 януари 2005 г. Комисията кани съответните държави-членки да се споразумеят помежду си съгласно техните вътрешни процедури.
(4)
Тъй като Франция и Германия не се споразумяха в рамките на три месеца, Комисията трябва да приеме решение съгласно процедурата, предвидена в член 15 от Регламент (ЕИО) № 2081/92.
(5)
Възражението, подадено от Германия съдържа три аргумента срещу регистрацията. На първо място Германия претендира, че регистрацията би била в конфликт с член 4, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2081/92. Противопоставящата се страна претендира, че органолептичните характеристики, характеристиките, свързани с метода на производство, и критериите за качеството на продукта, за които се кандидатства, не могат да бъдат смятани за строго специфични за района на Прованс.
(6)
За разлика от това становище мнението на Комисията е, че заявлението за регистрация се базира колкото на традиционно установените качества на провансалския мед, толкова и на неговите специални качества, които се дължат на цветния произход на меда, който е характерен за ботаническата среда на Прованс.
(7)
По-нататък Германия се позовава на възможната заплаха за съществуването на едно напълно или частично съвпадащо с него наименование или на търговска марка, или за съществуването на продукти, които законно се предлагат на пазара в продължение на най-малко пет години преди датата на публикацията, предвидена по силата на член 6, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2081/92. По-конкретно това се отнася за вероятността производителите, които понастоящем продават на пазара мед под наименованието Miel de Provence, да не могат да използват това наименование след регистрацията, защото продуктите им не отговарят на спецификацията поради цветния им произход или района, в който са произведени.
(8)
По мнение на Комисията този аргумент се базира на недоказани хипотези. Съгласно член 7, параграф 4, второ тире от Регламент (ЕИО) № 2081/92 противопоставящата се страна трябва да „демонстрира“ опасността, за която претендира. Германия само посочва вероятността от такава опасност, без да демонстрира, че реално съществуват производители, които ще бъдат засегнати в резултат от регистрацията.
(9)
На последно място Германия твърди, че използването на наименованието Miel de Provence е разрешено с Директива 2001/110/ЕО на Съвета от 20 декември 2001 г. относно меда (3) за мед от френския район на Прованс-Алпите-Лазурния бряг. Тя претендира, че този район е различен от географския район, обхванат от спецификацията, изготвена съгласно Регламент (ЕИО) № 2081/92. Също така спецификацията за заявлението за регистрация изключва меда, получен от слънчоглед, рапица или люцерна, който е с цветен и растителен произход от посочения географски район. В резултат от това, за да бъде спазена спецификацията, търговците, които понастоящем продават на пазара този продукт под наименованието Miel de Provence, ще трябва да изключат меда с цветен произход, който не е предвиден в спецификацията. Според Германия регистрирането на Miel de Provence по Регламент (ЕИО) № 2081/92 би противоречало на Директива 2001/110/ЕО относно меда.
(10)
Както бе посочено в съображение 8, аргументът, касаещ съществуването на опасност, не бе доказан. Освен това претенцията за нарушаване на Директива 2001/110/ЕО относно меда не е причина, която може да бъде използвана за повдигане на възражение съгласно член 7, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 2081/92. Директива 2001/110/ЕО също така допуска използването на определени наименования, без да ги превръща в задължителни. За разлика от това Регламент (ЕИО) № 2081/92 е предназначен да регламентира употребата на регистрирани наименования дори когато те са били използвани свободно преди това. В резултат от това липсата на ограничение в определен момент по принцип не е причина да бъде отказана регистрацията.
(11)
В светлината на горното наименованието следва да бъде вписано в „Регистър на защитените наименования за произход и на защитените географски указания“.
(12)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Регулаторния комитет за защита на географските указания и наименования за произход на селскостопанските и хранителни продукти,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Наименованието, указано в приложението към настоящия регламент, се добавя към приложението към Регламент (ЕО) № 2400/96 (4).
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 14 ноември 2005 година.
RÈGLEMENT (CE) N o 1854/2005 DE LA COMMISSION
du 14 novembre 2005
complétant l'annexe du règlement (CE) no 2400/96 en ce qui concerne l’enregistrement d’une dénomination dans le «Registre des appellations d’origine protégées et des indications géographiques protégées» [Miel de Provence (IGP)]
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu le règlement (CEE) no 2081/92 du Conseil du 14 juillet 1992 relatif à la protection des indications géographiques et des appellations d’origine des produits agricoles et des denrées alimentaires (1), et notamment son article 7, paragraphe 5, point b), et son article 6, paragraphes 3 et 4,
considérant ce qui suit:
(1)
Conformément à l’article 6, paragraphe 2, du règlement (CEE) no 2081/92, la demande de France pour l’enregistrement de la dénomination «Miel de Provence» a été publiée au Journal officiel de l’Union européenne (2).
(2)
L’Allemagne s’est déclarée opposée à l’enregistrement conformément à l’article 7, paragraphe 1, du règlement (CEE) no 2081/92. La déclaration d’opposition porte sur le non-respect des conditions visées à l’article 2 et sur le préjudice éventuel lié à l’existence d’un produit qui se trouve légalement sur le marché depuis au moins les cinq ans précédant la date de publication prévue à l’article 6, paragraphe 2.
(3)
La Commission, par lettre du 11 janvier 2005, a invité les États membres concernés à chercher un accord entre eux en conformité avec leurs procédures internes.
(4)
Étant donné qu’aucun accord n’est intervenu entre la France et l’Allemagne dans un délai de trois mois, la Commission doit arrêter une décision conformément à la procédure visée à l’article 15 du règlement (CEE) no 2081/92.
(5)
La déclaration d’opposition communiquée par l’Allemagne avance trois arguments contre l’enregistrement. En premier lieu, l’Allemagne objecte que l’inscription serait contraire à l’article 4, paragraphe 2, du règlement (CEE) no 2081/92. Pour l’opposant, les caractéristiques organoleptiques, les caractéristiques liées à la méthode de production, ou les critères qualitatifs du produit faisant l’objet de la demande ne peuvent pas être considérés comme étant spécifiques à la région de Provence.
(6)
La Commission estime, par contre, que la demande d’enregistrement se base autant sur la réputation du miel de Provence, que sur une qualité particulière, qui est l’origine florale des miels, spécifique au milieu botanique provençal.
(7)
Ensuite, l’Allemagne invoque le préjudice éventuel lié à l’existence d’une dénomination totalement ou partiellement homonyme ou d’une marque ou à l’existence des produits qui se trouvent légalement sur le marché depuis au moins cinq ans précédant la date de publication prévue à l’article 6, paragraphe 2, du règlement (CEE) no 2081/92. Elle invoque en particulier la possibilité que des producteurs qui commercialisent actuellement du miel sous la dénomination «Miel de Provence» ne pourraient plus utiliser cette dénomination après l’enregistrement si leur produits ne sont pas conformes au cahier des charges, soit à cause de la source florale, soit à cause de la zone de production.
(8)
La Commission estime que cet argument est fondé sur des hypothèses non démontrées. Selon l’article 7, paragraphe 4, deuxième tiret, du règlement (CEE) no 2081/92, l’opposant doit «démontrer» le préjudice invoqué. L’Allemagne a simplement évoqué la possibilité d’un préjudice sans démontrer qu’il existe effectivement des producteurs qui seraient lésés par l’enregistrement.
(9)
Finalement, l’Allemagne argumente que l’utilisation de la dénomination «Miel de Provence» est permise selon la directive 2001/110/CE du Conseil du 20 décembre 2001 relative au miel (3) pour du miel issu de la région française Provence-Alpes-Côte-d’Azur. Cette région serait différente de la zone géographique couverte par le cahier des charges rédigé dans le cadre du règlement (CEE) no 2081/92. En plus, le cahier des charges de la demande d’enregistrement exclut les miels provenant du tournesol, du colza et de la luzerne, qui sont des origines florales et végétales présentes dans l’aire géographique. Par conséquent, pour respecter le cahier des charges, les opérateurs commercialisant actuellement ce produit sous la dénomination «Miel de Provence» devront exclure les miels d’origines florales non prévues dans le cahier des charges. Selon l’Allemagne, si le «Miel de Provence» était enregistré dans le cadre du règlement (CEE) no 2081/92, cela irait à l'encontre de la directive 2001/110/CE relative au miel.
(10)
Comme il a été indiqué au considérant 8, l’argument sur l’existence d’un préjudice n’est pas démontré. Pour le reste, la violation prétendue de la directive 2001/110/CE relative au miel ne fait pas partie des motifs qui peuvent être invoqués dans le cadre d’une opposition aux termes de l’article 7, paragraphe 4, du règlement (CEE) no 2081/92. En outre, la directive 2001/110/CE permet certaines dénominations sans les rendre obligatoires. Par contre, le règlement (CEE) no 2081/92 vise à réglementer l’utilisation des dénominations enregistrées, même si elles pouvaient être utilisées plus librement auparavant. En conséquence, l’absence de restriction à un moment donné n’est pas en principe une raison pour refuser l’enregistrement.
(11)
À la lumière de ces éléments, la dénomination doit donc être inscrite dans le «Registre des appellations d’origine protégées et des indications géographiques protégées».
(12)
Les mesures prévues au présent règlement sont conformes à l’avis du comité de réglementation des indications géographiques et des appellations d’origine protégées,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
L’annexe du règlement (CE) no 2400/96 de la Commission (4) est complétée par la dénomination figurant à l’annexe du présent règlement.
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 14 novembre 2005.