32005R1645
L 266/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1645/2005 НА СЪВЕТА
от 6 октомври 2005 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 2603/2000 относно налагане на окончателно изравнително мито върху внос на определен полиетилен-терефталат с произход, inter alia, от Индия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2026/97 на Съвета от 6 октомври 1997 г. относно защитата срещу субсидиран внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1) (основният регламент), и по-специално член 20 от него,
като взе предвид предложението, представено от Комисията след съгласуване с Консултативния комитет,
като има предвид, че:
А. ПРЕДИШНА ПРОЦЕДУРА
(1)
Съветът, с Регламент (ЕО) № 2603/2000 (2), наложи окончателно изравнително мито върху вноса на определен полиетилен-терефталат (РЕТ) с коефициент на вискозитет 78 ml/g или по-голям, съгласно ДИН (немски промишлен стандарт) 53728, деклариран обикновено под код по КН 3907 60 20 и с произход, inter alia, от Индия (разглеждания продукт). Мерките приеха формата на специфична митническа класификация между 0 EUR и 41,3 EUR на тон за коопериране на отделните индийски износители, с определено мито от 41,3 EUR на тон за всички други индийски износители.
Б. СЕГАШНА ПРОЦЕДУРА
1. МОЛБА ЗА ПРЕГЛЕД
(2)
След налагане на окончателните мерки, Комисията получи от индийски производител на засегнатия продукт молба за стартиране на ускорен преглед на Регламент (ЕО) № 2603/2000 в изпълнение на член 20 от основния регламент - Южноазиатската компания South Asian Petrochem Limited (заявител). Заявителят има претенция да не бъде свързван с никой друг износител на разследвания продукт. Освен това, компанията твърди, че не е изнасяла разследвания продукт през време на първоначалния период на разследване (от 1 октомври 1998 г. до 30 септември 1999 г.), а след това е експедирала разследвания продукт в Общността.
2. ИНИЦИИРАНЕ НА УСКОРЕН ПРЕГЛЕД
(3)
Комисията проучи доказателствата, представени от заявителя, и ги сметна за достатъчни, за да оправдае инициирането на преглед в съгласие с разпоредбите на член 20 от основния регламент. След съгласуване с Консултативния комитет и след като бе дадена възможност на заинтересуваната индустрия на Общността да направи коментари, Комисията стартира с нотификация в Официален вестник на Европейския съюз (3) ускорен преглед на Регламент (ЕО) № 2603/2000 по отношение на заявителя.
3. РАЗГЛЕЖДАН ПРОДУКТ
(4)
Продуктът, предмет на настоящия преглед, е същият продукт, който се разглежда в Регламент (ЕО) № 2603/2000 (виж съображение 1).
4. ПЕРИОД НА РАЗСЛЕДВАНЕ
(5)
Разследването на субсидирането обхваща периода от 1 октомври 2003 г. до 30 септември 2004 г. (период на обзорното разследване).
5. ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(6)
Комисията съобщи официално на заявителя и на индийското правителство за инициирането на разследването. Освен това, тя даде на други заинтересувани страни възможност да представят становищата си в писмен вид и да поискат изслушване. Комисията не получи обаче никакви становища и никакво искане за изслушване.
(7)
Комисията изпрати въпросник на заявителя и получи пълен отговор в рамките на поставения срок. Комисията потърси и удостовери цялата информация, която сметна за необходима за целите на разследването и извърши посещения, с цел удостоверяване на площадките на заявителя в Калкута и в Халдия.
В. ОБХВАТ НА ПРЕГЛЕДА
(8)
Комисията изследва същите схеми за субсидии, които бяха анализирани в първоначалното разследване. Тя изследва освен това дали заявителят е използвал някакви други схеми на субсидии или е получил специални субсидии във връзка със разследвания продукт.
Г. РЕЗУЛТАТИ ОТ РАЗСЛЕДВАНЕТО
1. НОВА КВАЛИФИКАЦИЯ НА ИЗНОСИТЕЛЯ
(9)
Заявителят успя да демонстрира удовлетворително, че не е свързан - пряко или непряко, с никой от производителите износители, които са обект на действащите компенсаторни мерки по отношение на засегнатия продукт.
(10)
Разследването потвърди, че заявителят не е изнасял засегнатия продукт през време на първоначалния период на разследване, т.е. от 1 октомври 1998 г. до 30 септември 1999 г., и че е започнал да го изнася в Общността след този период. Освен това заявителят не е бил изследван индивидуално през време на първоначалното разследване по причини, които не са отказ да сътрудничи на Комисията.
(11)
Бе потвърдено следователно, че заявителят следва да бъде разглеждан като нов износител. По тази причина, в съгласие с член 20 от основния регламент, за заявителя следва да се определи индивидуална компенсационна митническа ставка.
2. СУБСИДИРАНЕ
(12)
На основата на информацията, съдържаща се в отговора на заявителя във въпросника на Комисията и събраната допълнително в хода на разследването, бяха изследвани следните схеми:
-
Схема на банкова книжка с митнически права,
-
Схема за експортен кредит,
-
Схема за експортно ориентирани единици) Схема за специални икономически зони,
-
Схема за насърчаване на експорта на средства за производство,
-
Схема за освобождаване от данък доход,
-
Схема за стимулиране на Западна Бенгалия.
2.1. СХЕМИ, ИЗСЛЕДВАНИ ПЪРВОНАЧАЛНО И ИЗПОЛЗВАНИ ОТ КОМПАНИЯТА
2.1.1. Схема за експортно ориентирани единици (EOUS)/Схема за специални икономически зони (EOUS/SEZS)
а) Законова основа
(13)
Тези схеми се основават на Закона за външна търговия (развитие и регулиране) от 1992 г. (№ 22 от 1992 г.), който влезе в сила на 7 август 1992 г. (Закон за външна търговия). Този закон упълномощава индийското правителство да издава нотификации относно търговската политика, наричана по-рано „Политика за износ/внос“, а от 1 септември 2004 г. наречена „Външнотърговска политика“. Външнотърговската политика от 2004 до 2009 г., която включва политиката за износ и внос от 2002 г. до 2007 г., е релевантна за периода на разследването за преразглеждане на този случай. Освен това индийското правителство излага и процедурите, уреждащи външнотърговската политика, в „Ръководство за процедурите, том I“ (НОР I) (4).
(14)
Подробности по тези схеми се съдържат съответно в глави 6 (Схема за експортно ориентирани единици) и 7 (Схема за специални икономически зони) на Външнотърговска политика и на Ръководство за процедурите, том I.
б) Избираемост
(15)
С изключение на чисто търговските компании, всички предприятия, които по принцип се задължават да изнасят цялата си продукция на стоки или услуги, могат да бъдат изградени съгласно схемата за експортно ориентирани единици или съгласно схемата за специални икономически зони. Все пак обаче, за разлика от услугите и селското стопанство, предприятията в индустриалния сектор трябва да изпълнят минимален инвестиционен праг в основни средства (10 милиона индийски рупии), за да бъдат избираеми за схемата за експортно ориентирани единици.
в) Практическо изпълнение
(16)
Схемата за специални икономически зони е схемата правоприемник на бившата Схема на зони за експортна обработка. Специалните икономически зони са специално очертани безмитни анклави и се разглеждат във външнотърговската политика като чужда територия, по смисъла на търговските операции, митата и данъците. Индийските власти са утвърдили тридесет и пет специални икономически зони.
(17)
От друга страна, експортно ориентираните единици са по-гъвкави в географско отношение и могат да бъдат установени навсякъде в Индия. Тази схема е допълваща за схемата за специални икономически зони.
(18)
Молбата за работа съгласно тези схеми трябва да включва подробности за период от следващите пет години относно, inter alia, планираните производствени количества, проектираната стойност на експорта, изискванията за вноса и местни изисквания. Ако властите приемат молбата на компанията, на компанията се съобщават сроковете и условията, свързани с нейното приемане. Споразумението, признаващо компанията за предприятие съгласно една от горните две схеми, е валидно за период от пет години. Споразумението може да се подновява за нови периоди.
(19)
Решаващо задължение на предприятие по една от горните две схеми, така както е изложено във външнотърговската политика, е да постигне нетни печалби от чужда валута, т.е. в един референтен период (пет години) общата стойност на износа трябва да е по-висока от общата стойност на внесените стоки.
(20)
Единиците по EOUS/SEZS имат право на следните отстъпки:
i)
освобождаване от вносни мита за всички видове стоки (включително средства за производство, суровини и консумативи), необходими за производство, производство или обработка, или във връзка с тях;
ii)
освобождаване от акцизи за стоки, набавени от местни източници;
iii)
компенсиране на централен данък продажби, платен за стоки, набавени на местния пазар;
iv)
„митническа отстъпка за всички индустриални ставки“ по отношение на пещно гориво, произведено от вътрешни нефтени компании;
v)
възможност да се продаде част от производството на вътрешния пазар при плащане на приложимите мита за крайния продукт, като изключение от генералното изискване да се изнесе цялото производство;
vi)
освобождаване от подоходен данък, който се дължи обикновено върху печалбите, реализирани от продажби за износ в съгласие с раздел 10А или раздел 10Б на Закона за данък доход, за 10-годишен период след стартиране на техните операции, но не по-късно от до 2010 г.;
vii)
възможност за 100 % собственост на чужд дялов капитал.
(21)
Въпреки че отстъпките по двете схеми са до голяма степен сравними, все пак има някои различия. Така например, само експортно ориентираната единица може да получи 50 % намаление на задълженията, платими при вътрешни продажби (продажби с вътрешна тарифна зона), докато при SEZ са платими 100 % от задълженията за тези продажби. Експортно ориентираната единица може да продаде до 50 % от своя оборот на вътрешния пазар, при тази намалена ставка.
(22)
Единиците, работещи по тези схеми, са подчинени на контрола на митническите служители, в съгласие с раздел 65 от Индийския митнически закон.
(23)
Те са законови задължени да поддържат, в определен формат, точна сметка за всички вносове, за потреблението и използването на всички внесени материали и за извършения износ. Тези документи трябва да се представят периодично, така както се изисква, на компетентните органи (тримесечни и годишни прогресивни отчети).
(24)
Все пак обаче, „в неопределен момент (от експортно ориентираната единица или специалната икономическа зона) се иска да установят съотношение на всяка вносна пратка с експорта, прехвърляния към други единици, продажби във вътрешна тарифна зона или в запаси“, така както е посочено в параграфи 6.11.2 и 7.13.2 от Ръководството за процедурите, том I.
(25)
Вътрешните продажби се изпращат и регистрират на основа на самостоятелна сертификация, без предварително съобщение за конкретните сделки. Процесът на изпращане на експортни пратки на експортно ориентираната единица се наблюдава от митнически/акцизен служител, който има постоянно работно място в експортно ориентираната единица. Компанията е задължена да компенсира индийското правителство за заплатата на този постоянен служебно задължен служител.
(26)
„Всички дейности на единиците от специалната икономическа зона в рамките на зоната, освен ако не е посочено нещо друго, включително износ и повторен внос на стоки, се извършват посредством процедура на самостоятелна сертификация“, така както е посочено в параграф 7.29 от Ръководството за процедурите, том I. В резултат на това митническите органи не извършват рутинни проверки на експортните пратки на единиците от специалната икономическа зона.
(27)
В конкретния случай заявителят използва схема за експортно ориентирани единици. Тъй като не се използва схемата за специални икономически зони, не е необходимо да се анализира възможността за компенсация на тази схема. Заявителят използва схема за експортно ориентирани единици за внос на суровини и средства за производство без вносни мита, да си набавя стоки на вътрешния пазар без акцизи, да получава възстановяване на данък продажба, както и митническа отстъпка за пещно гориво и да продава част от своето производство на вътрешния пазар. Така той се ползва от всички изгоди, така както е описано в съображение 20 по подточки от i) до v). Заявителят не се ползва от изгодите съгласно разпоредбите за освобождаване от данък доход от схемата за експортно ориентирани единици (виж съображение 53).
г) Заключения по схемата за експортно ориентирани единици
(28)
Освобождаването на единица, по схема за експортно ориентирани единици от двата вида вносни мита (основното мито и специалното допълнително мито), възстановяването на данък продажба и митническата отстъпка за пещно гориво са финансови вноски на индийското правителство по смисъла на член 2, параграф 1, буква а), ii) от основния регламент. Правителственият доход, който би бил дължим, ако липсваше тази схема, се отказва и така, в допълнение, на заявителя се предоставя облага по смисъла на член 2, параграф 2 от основния регламент, тъй като той пести ликвидни средства с това, че не трябва да плаща нормално дължимите мита и с това, че получава възстановяване на данък продажба.
(29)
Освобождаването от акциз и неговия еквивалент на вносно мито (допълнителното мито), не водят обаче до отказ от доход, който е дължим при други обстоятелства. Акцизът и допълнителното мито, ако бъдат платени, могат да се използват като кредит за собствени бъдещи митнически задължения (механизъм ЦДДС (централен ДДС). По тази причина тези мита не са окончателни. Посредством кредита по ЦДДС само добавената стойност носи окончателно мито (задължение) за компанията, не и входящите материали.
(30)
Така само освобождаването от основното мито, специалното допълнително мито, възстановяването на данък продажба и митническата отстъпка за пещно гориво съставляват субсидии по смисъла на член 2 от основния регламент. Те зависят по закон от изпълнението на износа и поради това се смята, че са специфични и подлежат на компенсация съгласно член 3, параграф 4, буква а) от основния регламент. Целта „експорт“ на експортно ориентираната единица, така както е изложена в параграф 6.1 от Външнотърговската политика, е conditio sine qua non за получаване на стимулите.
(31)
Освен това, тези субсидии не могат да се разглеждат като допустими системи за митнически отстъпки или заместващи системи за митнически отстъпки по смисъла на член 2, параграф 1, буква а), ii) от основния регламент. Те не са в съгласие със строгия правилник, определен в приложение I (букви з) и и), приложение II (дефиниция и правила за отстъпки) и приложение III (дефиниция и правила за заместващи отстъпки) от основния регламент.
(32)
Доколкото се използват разпоредби за възстановяване на данък продажба и освобождаване от вносно мито за закупуване на средства за производство, те вече не са в съгласие с правилника за допустими системи за митнически отстъпки, тъй като тези стоки не се употребяват в производствения процес, така както се изисква с приложение I, букви з) (възстановяване на данък продажба) и и) (освобождаване от вносни мита).
(33)
Освен това и също относно другите изгоди, които се предоставят съгласно тази схема, се откри, че индийското правителство няма внедрена ефективна система на удостоверяване или процедура, която да потвърди дали и в какви количества получените безмитно входни стоки или такива, които са обект на възстановяване на данък продажба и митническа отстъпка за пещно гориво, са употребени в производството на изнесения продукт (приложение II, точка II, параграф 4 от основния регламент и, ако става въпрос за заместващи системи за митнически отстъпки - приложение III, точка II, параграф 4 от основния регламент).
(34)
На експортно ориентираната единица се позволява да продаде значително количество от своето производство на вътрешния пазар, до 50 % от годишния си оборот. По тази причина, в закона няма задължение да се изнесе цялото количество произведени продукти. Освен това, поради процедурата на самостоятелна сертификация тези вътрешни сделки се осъществяват без контрол и контрол от правителствен служител. Следователно, намиращите се на митницата помещения на експортно ориентираната единица не са най-малко отчасти обект на физически контрол от индийските власти. Това увеличава обаче значението на други елементи за удостоверяване, преди всичко контрол на връзката между безмитните входове и получените експортни продукти, така че да се квалифицира като система за удостоверяване на митнически отстъпки.
(35)
Относно следващите инсталирани стъпки за удостоверяване следва да се напомни, така както бе споменато в съображение 24, че от експортно ориентираната единица вече de jure не се изисква в никой момент да съпоставя всяка вносна пратка с местоназначението на съответния получен продукт. Само такива контроли на пратките биха дали обаче на практика на индийските власти достатъчно информация относно крайното местоназначение на входните елементи, така че да се провери дали освобождаването от мита, компенсацията на данък продажби и митническите отстъпки за пещно гориво не превишават входните елементи за производство за експорт. Месечните данъчни декларации за вътрешни продажби, направени въз основа на самооценка, които се оценяват периодично от индийските власти, не са достатъчни. Вътрешните системи на компаниите, които се поддържат без законово задължение съгласно външнотърговската политика, напр. система с листове за серии, също не са достатъчни да заменят това ключово изискване относно системата за удостоверяване на митнически отстъпки. Освен това, системата за удостоверяване на митнически отстъпки трябва да бъде проектирана и наложена от правителството, а не да бъде оставена на усмотрението на ръководството на всяка заинтересувана отделна компания да изгради информационна система. Следователно бе намерено, че тъй като за експортно ориентираната единица индийската външнотърговска политика не изисква изрично да се регистрира връзката между входните материали и получения продукт, не съществува създаден от индийското правителство механизъм за ефективен контрол, който да определи какви входни материали са употребени в експортното производство и в какви количества.
(36)
Освен това индийското правителство нито проведе допълнително разследване на основата на действителните участващи входни материали, макар че това е обикновено необходимо, при положение че липсва ефективна система за удостоверяване (приложение II, точка II, параграф 5 и приложение III, точка II, параграф 3 от основния регламент), нито доказва, че не съществува прекомерно опрощаване на задължения.
(37)
При разкриването заявителят твърдеше, че в настоящия случай не е използвана същата методика, по смисъла на член 22, параграф 4 от основния регламент, в сравнение с първоначалното разследване, когато е използвана схема за експортно ориентирани единици. Трябва да се отбележи, че износителите в първоначалното разследване са дали доказателство, че не е извършено прекомерно опрощаване на задължения и по тази причина освобождаването от мито за доставка на суровини съгласно схемата за експортно ориентирани единици, не е било компенсирано първоначално.
(38)
Заявителят не представя обаче такова доказателство в конкретния случай. В този контекст е отбелязано освен това, че той е продавал засегнатия продукт и на вътрешния пазар, т.е. не всички безмитно набавени входни материали са били задължително употребени в експортна продукция. Освен това, по-специално фактът, че съгласно индийското законодателство износителите по схемата за експортно ориентирани единици не са задължени да съотнасят входните пратки с местоназначението на съответния получен продукт съставлява обстоятелство, което не е установено в първоначалното разследване. Поради това схемата бе оценена в настоящия случай в съгласие с разпоредбите на член 22, параграф 4 от основния регламент, който постановява, че трябва да се вземат под внимание новите обстоятелства. Следователно се потвърждава настоящата находка, че схемата за експортно ориентирани единици не съставлява схема за позволена митническа отстъпка или за заместваща отстъпка.
д) Изчисляване на сумата на субсидията
(39)
Съобразно с горното, при отсъствие на схема за позволена митническа отстъпка или за заместваща отстъпка, подлежащата на компенсация облага е освобождаване от плащане на всички вносни мита (основно мито и специално допълнително мито), дължими обикновено при внос, а така също и възстановяването на данък продажба и митническата отстъпка за пещно гориво - всичко това през време на периода на разследването за преразглеждане.
(40)
При разкриването заявителят претендира, че сумата на субсидията, включително корекциите на лихвите за непериодичните субсидии, следва да се изчислява само на базата на седем месеца от периода на обзорното разследване, през време на който той е имал търговска дейност. Алтернативно, заявителят помоли да се разгледа само един 10-месечен период, който включва периода на опитното му производство.
(41)
Съгласно член 5 от основния регламент сумата на подлежащи на компенсация субсидии се изчислява с оглед облагата, предоставена на получателя, за която е намерено че съществува, през време на периода на разследване. В съгласие със същата разпоредба и стандартната практика на Европейската общност, като период за разследването за преразглеждане бе избран период от 12 месеца и находките се основават на този период от време. Никоя разпоредба в основния регламент не посочва, че се пренебрегват стартовите фази на компанията. Претенцията на заявителя бе поради това отхвърлена.
i) Освобождаване от вносни мита (основно мито и специално допълнително мито), и възстановяване на данък продажба за суровини
(42)
Сумата на субсидията за заявителя бе изчислена на основата на отказаните вносни мита (основно мито и специално допълнително мито) върху внесените материали, а така също и на основата на данък продажба и митническата отстъпка за пещно гориво, избираемо за възстановяване - всичко през време на периода на разследването за преразглеждане. Таксите, които се начисляват задължително за получаване на субсидията, бяха приспаднати в съгласие с член 7, параграф 1, буква а) от основния регламент от тази сума, така че сумата на субсидията да се получи като числител. В съгласие с член 7, параграф 2 от основния регламент, тази сума на субсидия бе разпределена върху експортния оборот като подходящ знаменател, тъй като субсидията е в зависимост от изпълнението на експорта, а не се предоставя заради изработените, произведените, изнесени или транспортирани количества. Така получената ставка на субсидията бе 12,6 %.
(43)
В този контекст заявителят претендира, че като числител следва да се ползва само съотношението на сумата на субсидията, което може пряко да се отнесе към засегнатия продукт. Заявителят произвежда малко количество полиетилен-терефталат (РЕТ) с нисък вискозитет - като съответният продукт и аморфните чипове РЕТ като междинен продукт, които не попадат в обхвата на настоящото разследване. Той предложи сумата на субсидията да се разпредели на основата на оборота на засегнатия продукт, във връзка с общия оборот.
(44)
Отбелязва се обаче, че различните входни материали не могат да бъдат свързани per se (сами по себе си) нито към засегнатия продукт или РЕТ с по-нисък вискозитет, нито към междинния продукт, тъй като същите входни продукти биха могли да се използват за производството на всичките тези видове. Освен това, така както е формулирано в съображения 32-38, е съществувала система за удостоверяване по отношение на окончателното местоназначение на входните материали. В този случай и в съгласие с член 7, параграф 2 от основния регламент, както числителят, така и знаменателят бяха определени на основата на общия спектър продукти на заявителя, така че да се определи сумата на субсидията, която може да се даде за засегнатия продукт. Заявителят не даде обосновка, че някаква алтернативна методика би довела до по-точен резултат. Отбелязва се по-специално, че дори ако бъде приета претенцията, числителят би трябвало да се намали pro rata (пропорционално), водейки по този начин до идентичния общ резултат.
ii) Освобождаване от вносни мита (основно мито и специално допълнително мито) за средства за производство.
(45)
За разлика от суровините, средствата за производство не са физически включени в крайните стоки. В съгласие с член 7, параграф 3 от основния регламент, облагата за изследваната компания бе изчислена на основата на сумата на неплатеното мито за внесените средства за производство, разнесена за период, отразяващ нормалния период на амортизация на такива средства за производство в индустрията на засегнатия продукт (т.е. 18,465 години), което доведе до процент на амортизация от, закръглено, 5,42 %. Така изчислената сума, която след това може да се отнесе към обзорния период на разследване, бе коригирана с добавяне на лихвата през този период, така че да се отрази стойността на облагата за съответния период от време и с това да се установи пълната облага на тази схема за получателя. Сумата на добавената лихва се основаваше на търговския лихвен процент през време на периода на разследването за преразглеждане в Индия. Задължително припадащите се такси за получаване на субсидията бяха приспаднати в съгласие с член 7, параграф 1, буква а) от основния регламент от тази сума, така че сумата на субсидията да се получи като числител. В съгласие с член 7, параграфи 2 и 3 от основния регламент, тази сума на субсидия бе разпределена върху експортния оборот, генериран през периода на разследването за преразглеждане като подходящ знаменател, тъй като субсидията зависи от изпълнението на експорта, а не се предоставя заради изработените, произведените, изнесени или транспортирани количества. Така получената ставка на субсидията бе 0,9 %.
(46)
При разкриването заявителят твърди, че като специфичен период за амортизация на неговата компания следва да се използва 18,93 години вместо 18,465 години, което е комбинираната средна стойност заедно с първоначално установения период на амортизация. Освен това той претендира, че неговият индивидуален период на амортизация отразява днешния стандарт на индустрията в Индия.
(47)
Както бе изложено по-горе обаче, член 7, параграф 3 от основния регламент изисква концентриране върху нормалния, т.е. средния период на амортизация в индустрията, а не върху специфичен за компанията период. Освен това заявителят не даде обосновка за това, че стандартът за амортизация за съответната индустрия е по принцип увеличен. Поради това този аргумент бе отхвърлен.
(48)
Освен това заявителят претендира, че за изчисляване на сумата на субсидията процентът на амортизация не следва да се закръглява.
(49)
Отбелязва се обаче, че закръглението не оказва влияние върху общия резултат, така че този коментар е без последствия.
(50)
Следователно общата ставка на субсидията съгласно схемата за експортно ориентирани единици възлиза за заявителя на 13,5 %.
2.2. СХЕМИ, ИЗСЛЕДВАНИ ПЪРВОНАЧАЛНО, НО НЕИЗПОЛЗВАНИ ОТ КОМПАНИЯТА
2.2.1. Схема за натрупване на кредитни точки за митнически задължения (DEPBS)
(51)
Заявителят не се е възползвал от облагите съгласно тази схема.
2.2.1. Схема за насърчаване на експорта на средства за производство (EPCGS)
(52)
Бе установено, че заявителят не е внасял средства за производство съгласно горната схема и поради това не се е възползвал от нея.
2.2.3. Схема за освобождаване от данък доход
(53)
Бе установено, че заявителят, при липса на облагаеми печалби, не е получавал облагата на освобождаване от данък доход съгласно раздел 10Б от Закона за данък върху дохода от 1961 г. през периода на обзорното разследване.
2.3. ДРУГИ СХЕМИ, ИЗПОЛЗВАНИ ОТ КОМПАНИЯТА ВЪВ ВРЪЗКА СЪС ЗАСЕГНАТИЯ ПРОДУКТ, ЗА КОИТО Е НАМЕРЕНО, ЧЕ ПОДЛЕЖАТ НА КОМПЕНСАЦИЯ
2.1.1. Схема за експортно кредитиране (ECS)
а) Законова основа
(54)
Схемата за експортно кредитиране се основава на раздели 21 и 35А от индийския Закон за регламентиране на банкирането от 1949 г., който позволява на Резервната банка на Индия да инструктира търговските банки в областта на експортните кредити.
(55)
Подробностите за схемата са изложени в Основен проспект IECD № 35/04.02.02/2004-05 (Експортен кредит в чужда валута) и Основен проспект IECD № 27/04.02.02/2004-05 (Експортен кредит в рупии) на Резервната банка на Индия, които са адресирани до всички търговски банки в Индия.
б) Избираемост
(56)
За тази схема избираеми са износители производители и износители търговци.
в) Практическо изпълнение
(57)
Съгласно тази схема Резервната банка на Индия установява задължително максимални лихвени проценти-таван, които са приложими за експортни кредити - както в индийски рупии, така и в чужда валута, с които търговските банки могат да натоварят износителя „с оглед да се направи кредитът достъпен за износителите при международно конкурентни ставки“. Схемата за експортно кредитиране се състои от две подсхеми - Схемата за експортно кредитиране преди експедиция (кредит за пакетиране), който покрива кредитите, предоставени на износителя за финансиране на закупуването, обработката, производството, пакетирането и/или експедирането на стоки преди експорта, и схемата за експортно кредитиране след експедиция, която предвижда заеми за работен капитал с цел финансиране на експортните вземания. Резервната банка на Индия инструктира освен това банките да предвидят известна сума от нетния си банков кредит за експортно финансиране.
(58)
В резултат на тези основни проспекти на Резервната банка на Индия, износителите могат да получат преференциални лихвени проценти в сравнение с лихвените проценти за обикновените търговски кредити (кредити в брой), които се установяват при чисто пазарни условия. В това отношение основният проспект за експортен кредит в рупии отбелязва, че „горните граници на процентите за кредит, даден на износители, така както е предписано в този проспект, са по-ниски от максималните проценти за заеми, таксувани обикновено за други заемополучатели и поради това се означават като отстъпка в този смисъл.“
(59)
Благодарение на основните проспекти на Резервната банка на Индия, заявителят се е радвал на преференциални лихвени проценти по схемата за експортни кредити, в сравнение с лихвените проценти за кредит в брой.
г) Заключение относно схемата за експортно кредитиране (ECS)
(60)
Първо, преференциалните лихвени проценти за кредит по схемата за експортно кредитиране, определени в основните проспекти на Резервната банка на Индия, споменати в съображение 55, са намалили разходите за лихви за заявителя, в сравнение с разходите за кредити, които се установяват при чисто пазарни условия, като по този начин се предоставя облага по смисъла на член 2, параграф 2 от основния регламент, засягащ този въпрос. Второ, и въпреки факта, че преференциалните кредити по схемата за експортно кредитиране се дават от търговски банки, тази облага трябва да се разглежда като финансов принос на правителството по смисъла на член 2, параграф 1, iv) от основния регламент. В този контекст следва да се отбележи, че нито член 2, параграф 1, iv) от основния регламент, нито Споразумението на Световната търговска организация относно субсидиите и компенсаторните мерки изискват такса за публични сметки, напр. компенсация на търговските банки от индийското правителство, за установяване на субсидия, а само правителствена инструкция за изпълнение на функциите, илюстрирани в i), ii) или iii) от член 2, параграф 1 от основния регламент. Резервната банка на Индия е държавен орган и попада поради това под дефиницията за „правителство“, така както е изложена в член 1, параграф 3 от основния регламент. Тя е 100 % притежание на правителството, преследва цели на държавната политика, напр. парична политика, и нейното ръководство се назначава от индийското правителство. Резервната банка на Индия инструктира частни органи, в смисъл че търговските банки са обвързани от определени условия, inter alia, i) от максималните горни стойности за лихвените проценти за експортни кредити, определени в основните проспекти на Резервната банка на Индия и ii) от разпоредбите на Резервната банка на Индия за това, че търговските банки трябва да предоставят определено количество за експортно финансиране. Тази инструкция задължава търговските банки да изпълняват функциите, споменати в член 2, параграф 1, буква а), i) от основния регламент, в този случай заеми във формата на преференциално експортно финансиране. Такова директно превеждане на средства във формата на заеми при определени условия е обикновено в прерогативите на правителството и, по смисъла на член 2, параграф 1, буква а), iv) от основния регламент, практиката, без реален смисъл, се различава от практиката, която правителството следва обикновено. Освен това за тази субсидия се смята, че е специфична и с възможност за компенсиране, тъй като преференциални лихвени проценти се предоставят само по отношение на експортното финансиране и поради това зависят от изпълнението на експорта по смисъла на член 3, параграф 4, буква а) от основния регламент.
д) Изчисляване на сумата на субсидията
(61)
Сумата на субсидията бе изчислена на основата на разликата между натрупаната лихва за експортни кредити, използвани през периода на разследването за преразглеждане и сумата, която би била платима, ако биха били приложими същите лихвени проценти, както за обикновени търговски кредити, използвана от заявителя. Тази сума на субсидията (числител) бе разпределена за целия експортен оборот през периода на разследването за преразглеждане като подходящ знаменател в съгласие с член 7, параграф 2 от основния регламент, тъй като субсидията зависи от изпълнението на експорта и тя не е била дадена заради изработените, произведените, изнесени или транспортирани количества. Така установената схема за експортно кредитиране е 0,4 %.
2.3.2. Схема за стимулиране на Западна Бенгалия
(62)
Подробното описание на схемата за стимулиране на Западна Бенгалия е изложено в нотификация № 588-СI/Н от 22 юни 1999 г. на Отдела за търговия и индустрии на правителството на Западна Бенгалия (WBIS 1999), която е заменена с нотификация № 134-СI/О/Стимул/17/03/1 от 24 март 2004 г. (WBIS 2004). Разследването установи, че облагата, получена от заявителя, е незначителна и в резултат, WBIS не бе анализиран допълнително.
3. ОБЩА СУМА НА ИЗРАВНИТЕЛНИТЕ СУБСИДИИ
(63)
Отчитайки окончателните находки, свързани със схемите, така както са изложени тук по-горе, ставката на изравнителните субсидии за заявителя е, както следва:
ECS
EOUS
Общо
South Asian Petrochem Limited
0,4 %
13,5 %
13,9 %
Д. ПОПРАВКА НА МЕРКИТЕ ОБЕКТ НА ПРЕРАЗГЛЕЖДАНЕ
(64)
В съгласие с член 15, параграф 1 от основния регламент, сумата на изравнителното мито следва да е по-малка от общата сума на подлежащите на компенсация субсидии, ако това по-малко мито трябва да е адекватно за отстраняване на щетата за индустрията от Общността. При първоначалното разследване бе установено общо ниво за елиминиране на щета от 44,3 %, което е по-високо от установения за заявителя процент на субсидията.
(65)
На основата на находките, направени през време на обзорното разследване се счита, че вносът на засегнатия продукт в Общността, произведен и експортиран от заявителя, следва да е под условие на ниво на изравнителното мито, съответстващо на индивидуалната ставка на субсидиите, установена за тази компания, т.е. 13,9 %. Тъй като митото, наложено с Регламент (ЕО) № 2603/2000 прие формата на определена сума за тон, гореупоменатата митническа ставка за заявителя бе също преобразувана в определена сума от 106,5 EUR на тон.
(66)
Регламент (ЕО) № 2603/2000 следва поради това да бъде съответно изменен.
Е. ГАРАНЦИЯ
(67)
Заявителят предложи ценова гаранция относно износа си на засегнатия продукт за Общността в съгласие с член 13, параграф 1 от основния регламент.
(68)
След проучване на предложението, Комисията сметна гаранцията за приемлива, тъй като то би елиминирало увреждащите ефекти от субсидирането. Освен това редовните и подробни отчети, които заявителят се задължава да предоставя на Комисията, ще позволят ефективно наблюдение и контрол. Освен това характерът на продукта и структурата на продажбите на заявителя са такива, че Комисията смята, че е ограничен рискът от заобикаляне на гаранцията.
(69)
За да се гарантира ефективно спазване и наблюдение на гаранцията, когато бъде представена молба за освобождаване с цел свободно разпространение в изпълнение на гаранцията, освобождаването от мито ще зависи от представяне на митническите власти от съответната държава-членка на валидна „Търговска фактура“, издадена от заявителя и съдържаща информацията, изброена в приложението към Регламент (ЕО) № 2603/2000. Ако такава фактура не бъде представена, или ако тя не отговаря на продукта, представен на митниците, подходящата ставка за изравнителното мито следва да е платима, така че да се гарантира ефективното прилагане на гаранцията.
(70)
В случай на нарушение или оттегляне на гаранцията, изравнително мито може да се наложи в изпълнение на член 13, параграфи 9 и 10 от основния регламент.
Ж. РАЗКРИВАНЕ И ПРОДЪЛЖИТЕЛНОСТ НА МЕРКИТЕ
(71)
Заявителят и индийското правителство бяха информирани за основните факти и съображения, след което се взе решение да се предложи изменение на Регламент (ЕО) № 2603/2000, като бе дадена възможност за коментари. Само заявителят направи коментари, основно относно схемата за експортно ориентирани единици, които бяха насочени в контекста на съответните заключение в изпълнение на раздел 2.1.1., буква г),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 2603/2000 се изменя, както следва:
а)
В член 1, параграф 3, в таблицата след производители в Индия, се добавя следното:
„Страна
Компания
Окончателно мито (EUR на тон)
Допълнителен код по TAРИК за ЕО
Индия
South Asian Petrochem Limited
106,5
А585“
б)
В член 2, параграф 3 в таблицата се добавя следното:
„Компания
Страна
Допълнителен код по TAРИК за ЕО
South Asian Petrochem Limited
India
А585“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 6 октомври 2005 година.
RÈGLEMENT (CE) N o 1645/2005 DU CONSEIL
du 6 octobre 2005
portant modification du règlement (CE) no 2603/2000 instituant un droit compensateur définitif sur les importations de certains types de polyéthylène téréphtalate originaires, entre autres, de l’Inde
LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu le règlement (CE) no 2026/97 du Conseil du 6 octobre 1997 relatif à la défense contre les importations qui font l’objet de subventions de la part de pays non membres de la Communauté européenne (1) (ci-après dénommé «règlement de base»), et notamment son article 20,
vu la proposition de la Commission présentée après consultation du comité consultatif,
considérant ce qui suit:
A. PROCÉDURE ANTÉRIEURE
(1)
Le Conseil a, par le règlement (CE) no 2603/2000 (2), institué un droit compensateur définitif sur les importations de certains types de polyéthylène téréphtalate («PET») avec un coefficient de viscosité égal ou supérieur à 78 millilitres par gramme, conformément à la DIN 53728 (Deutsche Industrienorm), habituellement déclarés sous le code NC 3907 60 20 et originaires, entre autres, de l’Inde («produit concerné»). Les mesures se présentaient sous la forme d’un droit spécifique s’échelonnant entre 0 et 41,30 EUR par tonne pour chacun des exportateurs indiens ayant coopéré, un droit spécifique de 41,30 EUR par tonne étant appliqué aux autres exportateurs indiens.
B. PRÉSENTE PROCÉDURE
1. DEMANDE DE RÉEXAMEN
(2)
À la suite de l’institution des mesures définitives, la Commission a été saisie d’une demande d’ouverture d’un réexamen accéléré du règlement (CE) no 2603/2000 du Conseil, conformément à l’article 20 du règlement de base, de la part d’un producteur indien du produit concerné, South Asian Petrochem Limited (ci-après dénommé «requérant»). Le requérant a fait valoir qu’il n’était lié à aucun autre exportateur du produit concerné. En outre, il a affirmé ne pas avoir exporté le produit concerné vers la Communauté au cours de la période d’enquête initiale (du 1er octobre 1998 au 30 septembre 1999), mais avoir commencé à le faire après cette période.
2. OUVERTURE D’UN RÉEXAMEN ACCÉLÉRÉ
(3)
La Commission a examiné les éléments de preuve présentés par le requérant et les a jugés suffisants pour justifier l’ouverture d’un réexamen, conformément aux dispositions de l’article 20 du règlement de base. Après avoir consulté le comité consultatif et donné à l’industrie communautaire concernée la possibilité de présenter des observations, la Commission a ouvert, par un avis publié au Journal officiel de l’Union européenne (3), un réexamen accéléré du règlement (CE) no 2603/2000 en ce qui concerne le requérant.
3. PRODUIT CONCERNÉ
(4)
Le produit concerné par le présent réexamen est identique à celui couvert par le règlement (CE) no 2603/2000 du Conseil (voir considérant 1).
4. PÉRIODE D’ENQUÊTE
(5)
L’enquête relative aux subventions a porté sur la période comprise entre le 1er octobre 2003 et le 30 septembre 2004 (ci-après dénommée «période d’enquête de réexamen»).
5. PARTIES CONCERNÉES
(6)
La Commission a officiellement informé le requérant et les pouvoirs publics indiens de l’ouverture de l’enquête. En outre, elle a donné à d’autres parties intéressées la possibilité de faire connaître leur point de vue par écrit et de demander à être entendues. Toutefois, elle n’a reçu aucune demande en ce sens, ni aucun commentaire.
(7)
La Commission a envoyé un questionnaire au requérant, dont elle a reçu une réponse complète dans le délai prescrit. Elle a recherché et vérifié toutes les informations jugées nécessaires aux fins de l’enquête et a procédé à des vérifications dans les locaux du requérant à Calcutta et à Haldia.
C. PORTÉE DU RÉEXAMEN
(8)
La Commission a examiné les mêmes régimes de subventions que ceux analysés au cours de l’enquête initiale. Elle a aussi recherché si le requérant avait eu recours à d’autres régimes de subventions ou avait bénéficié de subventions spécifiques en relation avec le produit concerné.
D. RÉSULTATS DE L’ENQUÊTE
1. STATUT DE NOUVEL EXPORTATEUR
(9)
Le requérant a été en mesure de démontrer de façon satisfaisante qu’il n’avait aucun lien, direct ou indirect, avec les producteurs-exportateurs soumis aux mesures compensatoires en vigueur sur le produit concerné.
(10)
L’enquête a confirmé qu’il n’avait pas exporté le produit concerné vers la Communauté au cours de la période d’enquête initiale (du 1er octobre 1998 au 30 septembre 1999), mais qu’il avait commencé à le faire après cette période. Par ailleurs, le requérant n’a pas fait l’objet d’un examen individuel pendant l’enquête initiale, pour des raisons autres qu’un refus de coopérer avec la Commission.
(11)
En conséquence, il est confirmé que le requérant doit être considéré comme un nouvel exportateur. Conformément à l’article 20 du règlement de base, un taux de droit compensateur individuel doit dès lors lui être appliqué.
2. SUBVENTIONS
(12)
Sur la base des réponses du requérant au questionnaire de la Commission et d’informations recueillies à un stade ultérieur dans le courant de l’enquête, les régimes suivants ont été étudiés:
-
crédits de droits à l’importation,
-
crédits à l’exportation,
-
unités axées sur l’exportation/zones économiques spéciales,
-
droits préférentiels à l’importation de biens d’équipement,
-
régime de l’exonération de l’impôt sur les bénéfices,
-
régime d’incitations de l’État du Bengale-Occidental.
2.1. RÉGIMES INITIALEMENT EXAMINÉS ET UTILISÉS PAR LA SOCIÉTÉ
2.1.1. Unités axées sur l’exportation/zones économiques spéciales (Export Oriented Units Scheme - «EOUS»/Special Economic Zones Scheme - «SEZS»)
a) Base juridique
(13)
Ces régimes reposent sur la loi de 1992 relative au développement et à la réglementation du commerce extérieur (loi no 22 de 1992) entrée en vigueur le 7 août 1992 («loi sur le commerce extérieur»). Cette loi autorise les pouvoirs publics indiens à publier des déclarations concernant la politique commerciale, auparavant dénommée «politique en matière d’importation et d’exportation» et rebaptisée «politique en matière de commerce extérieur» depuis le 1er septembre 2004. En ce qui concerne la présente affaire, la période d’enquête de réexamen est couverte par la politique en matière de commerce extérieur 2004-2009, qui englobe la politique en matière d’importation et d’exportation 2002-2007. De plus, les pouvoirs publics indiens définissent également les procédures applicables à la politique en matière de commerce extérieur dans le «manuel de procédures (volume I)» (4).
(14)
Les détails relatifs à ces régimes sont contenus dans les chapitres 6 (EOUS) et 7 (SEZS), respectivement du document de politique en matière de commerce extérieur et du manuel de procédures (volume I).
b) Éligibilité
(15)
À l’exception des simples sociétés de négoce, toutes les entreprises qui, en principe, s’engagent à exporter la totalité de leur production de biens ou de services peuvent être créées sous l’un ou l’autre de ces régimes. Toutefois, contrairement aux entreprises de services et aux entreprises agricoles, les entreprises industrielles doivent atteindre un seuil minimal d’investissement en capital fixe (10 millions de roupies indiennes) pour pouvoir prétendre au statut d’unités axées sur l’exportation.
c) Mise en œuvre pratique
(16)
Le régime des zones économiques spéciales a succédé à celui des zones franches industrielles pour l’exportation. Les zones économiques spéciales sont des enclaves hors douane délimitées et considérées, dans le cadre de la politique en matière de commerce extérieur, comme des territoires étrangers aux fins des opérations commerciales, des droits et des impôts. Les autorités indiennes ont approuvé la création de trente-cinq zones économiques spéciales.
(17)
Les critères géographiques applicables aux unités axées sur l’exportation sont plus souples, ce type d’unité pouvant être implanté partout en Inde. Ce régime complète celui des zones économiques spéciales.
(18)
Les demandes introduites pour bénéficier de ces régimes doivent contenir des renseignements relatifs, entre autres, aux prévisions de production, à la valeur estimée des exportations, aux besoins d’importation et aux besoins en intrants nationaux, pour les cinq années suivantes. Si leur demande est acceptée par les autorités, les sociétés sont informées des obligations découlant de cette acceptation, laquelle est valable pour une durée de cinq ans et est renouvelable plusieurs fois.
(19)
La politique en matière de commerce extérieur impose essentiellement aux unités axées sur l’exportation et aux unités implantées dans les zones économiques spéciales de réaliser des gains de change nets, à savoir que, sur une période de référence donnée (cinq ans), la valeur totale des exportations doit être supérieure à la valeur totale des marchandises importées.
(20)
Les unités axées sur l’exportation et les unités implantées dans les zones économiques spéciales jouissent des avantages suivants:
i)
exemption des droits à l’importation sur tous les types de produits (notamment sur les biens d’équipement, les matières premières et les fournitures consommables) nécessaires à la fabrication, à la production, à la transformation ou utilisés dans le cadre de ces processus;
ii)
exonération des droits d’accise sur les marchandises achetées sur le marché intérieur;
iii)
remboursement de l’impôt central sur les ventes acquitté sur les marchandises achetées sur le marché intérieur;
iv)
«ristourne de droits sur la base des taux applicables à l’ensemble des industries» pour l’achat de mazout léger aux compagnies pétrolières nationales;
v)
possibilité de vendre une partie de la production sur le marché intérieur contre paiement des droits applicables au produit fini, à titre d’exception à l’obligation d’exporter la totalité de la production;
vi)
exonération de l’impôt normalement dû sur les bénéfices réalisés à l’exportation en vertu de la section 10A ou 10B de la loi relative à l’impôt sur les bénéfices pour une période de dix ans à compter du démarrage de leurs activités, jusqu’en 2010 au plus tard;
vii)
possibilité de participation étrangère de 100 %.
(21)
Bien que les avantages conférés par les deux régimes soient largement comparables, il existe quelques différences. Ainsi, par exemple, seules les unités axées sur l’exportation peuvent obtenir une réduction de 50 % des droits dus sur les ventes intérieures, tandis que dans les zones économiques spéciales, la totalité de ces droits doit être acquittée. Les unités axées sur l’exportation peuvent vendre à ce taux réduit sur le marché intérieur à concurrence de la moitié de leur chiffre d’affaires.
(22)
Les unités qui exercent leurs activités sous ces régimes sont des unités sous douane placées sous la surveillance de fonctionnaires des douanes conformément à la section 65 de la loi douanière.
(23)
Elles ont l’obligation légale de tenir une comptabilité, dans un format spécifique, de toutes les importations, de la consommation et de l’utilisation de toutes les matières premières importées ainsi que des exportations réalisées. Ces documents doivent être présentés périodiquement, à la fréquence jugée nécessaire, aux autorités compétentes («rapports d’activité trimestriels et annuels»).
(24)
Toutefois, «à aucun moment (une unité axée sur l’exportation ou une unité implantée dans une zone économique spéciale) ne sera tenue de rattacher chaque importation à ses exportations, transferts vers d’autres unités, ventes sur le marché intérieur ou stocks» [paragraphes 6.11.2 et 7.13.2 du manuel de procédures (volume I)].
(25)
Les ventes intérieures sont expédiées et enregistrées selon un système d’autocertification sans déclaration préalable de transactions spécifiques. Le processus d’expédition des exportations d’une unité axée sur l’exportation est supervisé par un fonctionnaire des douanes et des accises affecté en permanence à cette unité. La société est tenue d’en rembourser le salaire aux pouvoirs publics indiens.
(26)
Le paragraphe 7.29 du manuel de procédures (volume I) dispose que «toutes les activités exercées dans une zone économique spéciale par les unités qui y sont implantées, y compris l’exportation et la réimportation de marchandises, feront, sauf indication contraire, l’objet d’une procédure d’autocertification». Les autorités douanières ne procèdent donc à aucun contrôle de routine des exportations réalisées par les unités implantées dans les zones économiques spéciales.
(27)
Dans le présent cas, le requérant a eu recours au régime des unités axées sur l’exportation. Le régime des zones économiques spéciales n’ayant pas été utilisé, il n’est pas nécessaire de déterminer s’il est passible ou non de mesures compensatoires. Le requérant a eu recours au régime des unités axées sur l’exportation pour importer des matières premières et des biens d’équipement en franchise de droits, pour se procurer des marchandises en exonération d’accise sur le marché intérieur, pour obtenir le remboursement de la taxe sur les ventes et une remise de droits sur le mazout léger, ainsi que pour vendre une partie de sa production sur le marché intérieur. Il a donc bénéficié de tous les avantages décrits aux points i) à v) du considérant 20. Le plaignant n’a pas bénéficié des avantages découlant des dispositions en matière d’exonération de l’impôt applicables aux unités axées sur l’exportation (voir le considérant 53).
d) Conclusions sur le régime des unités axées sur l’exportation
(28)
L’exonération de deux types de droits de douane (dénommés «droit de douane de base» et «droit de douane additionnel spécial») et le remboursement de la taxe sur les ventes dont bénéficient les unités axées sur l’exportation constituent des contributions financières des pouvoirs publics indiens au sens de l’article 2, paragraphe 1, point a) ii), du règlement de base. Les pouvoirs publics abandonnent des recettes qui seraient exigibles en l’absence du régime, conférant ainsi un avantage au sens de l’article 2, paragraphe 2, du règlement de base, puisque le non-acquittement des droits normalement dus et le remboursement de la taxe sur les ventes leur permettent d’épargner des liquidités.
(29)
En revanche, l’exonération du droit d’accise et de son équivalent douanier (dénommé «droit de douane additionnel») n’entraîne pas d’abandon de recettes normalement exigibles. S’ils étaient acquittés, le droit d’accise et le droit de douane additionnel seraient crédités en vue du paiement de droits futurs («mécanisme CENVAT»). Ces droits ne sont donc pas définitifs. Avec les crédits «CENVAT», seule la valeur ajoutée est frappée d’un droit définitif, pas les intrants.
(30)
Dès lors, seuls l’exonération du droit de douane de base et du droit de douane additionnel spécial, le remboursement de la taxe sur les ventes et la remise de droits sur le mazout léger constituent des subventions au sens de l’article 2 du règlement de base. Ils sont subordonnés en droit aux résultats à l’exportation et sont donc réputés spécifiques et passibles de mesures compensatoires au sens de l’article 3, paragraphe 4, point a), du règlement de base. L’objectif d’exportation fixé au paragraphe 6.1 du document de politique en matière de commerce extérieur pour les unités axées sur l’exportation est une condition sine qua non de l’obtention des avantages.
(31)
En outre, ces subventions ne peuvent être considérées comme des systèmes autorisés de ristourne ou de ristourne sur intrants de remplacement au sens de l’article 2, paragraphe 1, point a) ii), du règlement de base. Elles ne respectent pas les règles strictes énoncées à l’annexe I, points h) et i), à l’annexe II (définition et règles concernant les systèmes de ristourne) et à l’annexe III (définition et règles concernant les systèmes de ristourne sur intrants de remplacement) du règlement de base.
(32)
Le fait qu’ils servent à l’achat de biens d’équipement suffit déjà pour que le remboursement de la taxe sur les ventes et l’exonération des droits à l’importation ne soient pas conformes aux règles applicables aux systèmes de ristourne autorisés, car ces biens ne sont pas consommés dans le processus de production comme l’exige l’annexe I, points h) (remboursement de la taxe sur les ventes) et i) (remise des droits à l’importation).
(33)
En outre, il s’est avéré, pour les autres avantages pouvant être conférés par le régime, que les pouvoirs publics indiens n’appliquaient aucun système ou procédure efficace permettant de vérifier quels intrants achetés en franchise de droits et/ou de taxe sur les ventes ont été consommés dans le processus de fabrication du produit exporté et en quelles quantités (annexe II, point II, paragraphe 4, du règlement de base et, pour les systèmes de ristourne sur intrants de remplacement, annexe III, point II, paragraphe 2, du règlement de base).
(34)
Les unités axées sur l’exportation sont autorisées à vendre une part importante de leur production, correspondant à 50 % de leur chiffre d’affaires annuel, sur le marché intérieur. Il n’y a donc aucune obligation légale d’exporter la totalité des produits obtenus. De plus, compte tenu de la procédure d’autocertification, ces transactions intérieures ne font l’objet d’aucun contrôle ni surveillance de la part d’un fonctionnaire. Les locaux sous douane des unités axées sur l’exportation ne sont donc pas soumis, du moins en partie, à un contrôle physique de la part des autorités indiennes. Dans ce cas, pour que le système de vérification puisse être jugé conforme à un système de ristourne autorisé, les autres éléments de vérification, notamment le contrôle du lien entre les intrants en franchise de droits et les produits d’exportation obtenus, sont d’autant plus importants.
(35)
Pour ce qui est des autres mesures de vérification en vigueur, il convient de rappeler que, comme cela a déjà été indiqué au considérant 24, les unités axées sur l’exportation ne sont à aucun moment juridiquement tenues de rattacher chaque importation au produit obtenu correspondant. Pourtant, seul un contrôle de ce type fournirait aux autorités indiennes suffisamment d’informations sur la destination finale des intrants pour leur permettre de vérifier que les exonérations de droits, le remboursement de la taxe sur les ventes et la remise de droits sur le mazout léger n’excèdent pas les droits et taxes correspondant aux intrants utilisés dans la fabrication des produits destinés à l’exportation. Les déclarations fiscales mensuelles établies selon un système d’autocertification pour les ventes intérieures, qui sont périodiquement examinées par les autorités indiennes, ne suffisent pas. Les systèmes internes aux entreprises, qui ne répondent à aucune obligation légale fixée par la politique en matière de commerce extérieur, tels que les systèmes de feuilles de contrôle de lots, ne suffisent pas non plus à remplacer cet élément indispensable qu’est un véritable système de vérification. De plus, les systèmes de vérification doivent être conçus et appliqués par les pouvoirs publics. Ils ne devraient pas être laissés à la discrétion des directions des entreprises concernées et reposer sur les systèmes d’information qu’elles mettent en place. En conséquence, il s’est avéré que compte tenu du fait que la politique en matière de commerce extérieur n’impose pas explicitement aux unités axées sur l’exportation de conserver une trace du lien entre les intrants et le produit obtenu, les pouvoirs publics indiens n’appliquent aucun mécanisme de contrôle efficace leur permettant de déterminer quels intrants sont consommés dans la fabrication des produits exportés et en quelles quantités.
(36)
De plus, les pouvoirs publics indiens n’ont pas procédé à un nouvel examen fondé sur les intrants effectifs en cause, ce qu’ils auraient normalement dû faire en l’absence de système de vérification efficace (annexe II, point II, paragraphe 5, et annexe III, point II, paragraphe 3, du règlement de base) et ils n’ont pas prouvé qu’il n’y avait pas eu remise excessive.
(37)
Après avoir pris connaissance des informations communiquées, le requérant a fait valoir que dans le cas présent, la Commission n’avait pas utilisé la même méthode, au sens de l’article 22, paragraphe 4, du règlement de base, que celle appliquée dans l’enquête initiale pour évaluer les unités axées sur l’exportation. Il y a lieu de noter qu’au cours de l’enquête initiale, les exportateurs ont fourni des éléments de preuve montrant qu’il n’y avait pas eu de remise excessive, ce qui explique que l’exemption de droits sur les achats de matières premières dans le cadre du régime EOUS n’ait fait l’objet d’aucune mesure compensatoire.
(38)
Le requérant n’a toutefois pas fourni de tels éléments de preuve dans le cas présent. Dans ce cadre, il y a également lieu d’observer qu’il a aussi vendu le produit concerné sur le marché intérieur, c’est-à-dire que tous les intrants achetés en franchise de droits n’ont pas nécessairement été utilisés dans la production destinée à l’exportation. En outre, le fait notamment qu’en vertu de la loi indienne, les unités axées sur l’exportation ne sont pas tenues de rattacher les importations au produit obtenu correspondant, constitue une circonstance qui n’a pas été établie au cours de l’enquête initiale. En conséquence, le régime a, dans le cas présent, été examiné conformément aux dispositions de l’article 22, paragraphe 4, du règlement de base, stipulant qu’il y a lieu de prendre en considération les nouvelles circonstances. La présente conclusion selon laquelle les unités axées sur l’exportation ne constituent pas un système autorisé de ristourne ou de ristourne sur intrants de remplacement est dès lors confirmée.
e) Calcul du montant de la subvention
(39)
En conséquence, en l’absence de système autorisé de ristourne ou de ristourne sur intrants de remplacement, l’avantage passible de mesures compensatoires correspond à la remise du montant total des droits à l’importation (droit de douane de base et droit de douane additionnel spécial) normalement exigibles et au remboursement de la taxe sur les ventes, pendant la période d’enquête de réexamen.
(40)
Après avoir pris connaissance des informations communiquées, le requérant a fait valoir que le montant de la subvention, y compris les ajustements d’intérêt pour les subventions non récurrentes, devait être calculé uniquement sur la base des sept mois de la période d’enquête de réexamen au cours desquels il a effectué des opérations commerciales. À titre d’alternative, le requérant a demandé de ne prendre en considération qu’une période de dix mois, incluant sa période de production à l’essai.
(41)
Conformément à l’article 5 du règlement de base, le montant de la subvention passible de mesures compensatoires est calculé en termes d’avantage conféré au bénéficiaire tel que constaté et déterminé pour la période d’enquête. En vertu de la même disposition et selon la pratique normale de la CE, une période de douze mois a été choisie comme période d’enquête de réexamen, et les conclusions ont été fondées sur cette période. Aucune disposition du règlement de base ne stipule qu’il y a lieu d’exclure la phase de démarrage d’une société. L’allégation du requérant a dès lors été rejetée.
i) Exonération des droits à l’importation (droit de douane de base et droit de douane additionnel spécial) et remboursement de la taxe sur les ventes - matières premières
(42)
Le montant de la subvention accordée au requérant a été calculé sur la base des droits à l’importation non perçus (droit de douane de base et droit de douane additionnel spécial) sur les intrants importés, de la taxe sur les ventes et de la remise de droits sur le mazout léger pouvant faire l’objet d’un remboursement, le tout pendant la période d’enquête de réexamen. Les coûts nécessairement encourus pour avoir droit à la subvention ont été déduits du montant calculé, conformément à l’article 7, paragraphe 1, point a), du règlement de base, afin d’obtenir le montant de la subvention (numérateur). Conformément à l’article 7, paragraphe 2, du règlement de base, ce montant de subvention a été réparti sur le chiffre d’affaires réalisé à l’exportation (dénominateur), car la subvention est subordonnée aux résultats à l’exportation et n’a pas été accordée par référence aux quantités fabriquées, produites, exportées ou transportées. La marge de subvention ainsi obtenue s’élève à 12,6 %.
(43)
Dans ce cadre, le requérant a fait valoir que seule la part du montant de la subvention correspondant directement au produit concerné devait être utilisée comme numérateur. Le requérant produit une petite quantité de PET ayant un coefficient de viscosité inférieur à celui du produit concerné et du produit intermédiaire (granulés de PET amorphes), qui ne relèvent pas de la portée du produit couvert par la présente enquête. Il a proposé d’établir le montant de la subvention sur la base de la proportion du chiffre d’affaires du produit concerné dans le chiffre d’affaires total.
(44)
Il y a toutefois lieu d’observer que les différents intrants ne peuvent pas en soi être liés au produit concerné, à un type de PET d’une viscosité moindre ou à un produit intermédiaire, dans la mesure où les mêmes intrants peuvent être utilisés pour la production de tous ces types de produit. En outre, comme indiqué aux considérants 32 à 38, il n’existait aucun système approprié de vérification de la destination finale des intrants. Dans ce cas et conformément à l’article 7, paragraphe 2, du règlement de base, le numérateur et le dénominateur ont été déterminés sur la base de l’ensemble de la gamme de produits du requérant afin de répartir le montant de la subvention imputable au produit concerné. Le requérant n’a pas fourni d’éléments de preuve montrant qu’une autre méthode donnerait des résultats plus précis. Il convient notamment de noter que, même si la demande du requérant était acceptée, le dénominateur serait réduit au prorata, ce qui aboutirait à un résultat globalement identique.
ii) Exonération des droits à l’importation (droit de douane de base et droit de douane additionnel spécial) - biens d’équipement
(45)
À la différence des matières premières, les biens d’équipement ne sont pas physiquement incorporés dans les produits finis. Conformément à l’article 7, paragraphe 3, du règlement de base, l’avantage conféré à la société soumise à l’enquête a été calculé sur la base du montant de droits de douane non acquitté sur les biens d’équipement importés, réparti sur une période correspondant à la durée normale d’amortissement de ces biens d’équipement dans le secteur du produit concerné (soit 18,465 années), ce qui donne lieu à un taux d’amortissement arrondi de 5,42 %. Le montant ainsi calculé, qui est imputable à la période d’enquête de réexamen, a été ajusté en ajoutant l’intérêt correspondant à cette période d’enquête de manière à établir la valeur totale de l’avantage conféré au bénéficiaire par le régime. Le montant d’intérêt ajouté a été fondé sur le taux d’intérêt commercial en vigueur en Inde pendant la période d’enquête de réexamen. Les coûts nécessairement encourus pour avoir droit à la subvention ont été déduits du montant calculé, conformément à l’article 7, paragraphe 1, point a), du règlement de base, afin d’obtenir le montant de la subvention (numérateur). Conformément à l’article 7, paragraphes 2 et 3, du règlement de base, ce montant de subvention a été réparti sur le chiffre d’affaires réalisé à l’exportation au cours de la période d’enquête de réexamen (dénominateur), car la subvention est subordonnée aux résultats à l’exportation et n’a pas été accordée par référence aux quantités fabriquées, produites, exportées ou transportées. La marge de subvention ainsi obtenue s’élève à 0,9 %.
(46)
Après avoir pris connaissance des informations communiquées, le requérant a fait valoir qu’il y avait lieu d’utiliser la durée d’amortissement propre à sa société, soit 18,93 années, et non pas 18,465 années, correspondant à la moyenne combinée à la durée d’amortissement initialement établie. Il a en outre allégué que sa propre durée d’amortissement reflétait la norme actuelle dans l’industrie en Inde.
(47)
Toutefois, comme indiqué ci-dessus, conformément à l’article 7, paragraphe 3, du règlement de base, il y a lieu de se fonder sur une durée d’amortissement normale, c’est-à-dire moyenne, dans l’industrie et non sur une durée propre à une société. En outre, le requérant n’a pas prouvé que la durée d’amortissement normale dans l’industrie concernée avait généralement augmenté. Cet argument a donc été rejeté.
(48)
Enfin, le requérant a estimé que le taux d’amortissement n’aurait pas dû être arrondi pour le calcul du montant de la subvention.
(49)
Il convient toutefois d’observer que cela n’a eu aucune incidence sur le résultat global, ce qui enlève toute pertinence à cette remarque.
(50)
En conséquence, le taux de subvention total dans la cadre du régime EOUS s’élève à 13,5 % pour le requérant.
2.2. RÉGIMES EXAMINÉS DANS LA PROCÉDURE INITIALE MAIS NON UTILISÉS PAR LA SOCIÉTÉ
2.2.1. Crédits de droits à l’importation (Duty Entitlement Passbook Scheme - «DEPB»)
(51)
Le requérant n’a pas bénéficié d’avantages au titre de ce régime.
2.2.2. Droits préférentiels à l’importation des biens d’équipement (Export Promotion Capital Goods Scheme - «EPCGS»)
(52)
il a été établi que le requérant n’avait pas importé de biens d’équipement sous couvert du régime EPCGS et que, par conséquent, il n’avait pas bénéficié de ce régime.
2.2.3. Régime de l’exonération de l’impôt sur les bénéfices
(53)
Il a été établi qu’en l’absence de bénéfices imposables, le requérant n’a pas bénéficié, au cours de la période d’enquête de réexamen, de l’exonération de l’impôt sur les bénéfices en vertu de la section 10B de la loi relative à l’impôt sur les bénéfices de 1961.
2.3. AUTRES RÉGIMES UTILISÉS PAR LA SOCIÉTÉ EN RELATION AVEC LE PRODUIT CONCERNÉ ET JUGÉS PASSIBLES DE MESURES COMPENSATOIRES
2.3.1. Régime des crédits à l’exportation (Export Credit Scheme - «ECS»)
a) Base juridique
(54)
Le régime des crédits à l’exportation repose sur les sections 21 et 35A de la loi de 1949 sur la réglementation bancaire, qui autorise la Reserve Bank of India (ci-après dénommée «RBI») à donner des instructions concernant les crédits à l’exportation aux banques commerciales.
(55)
Les détails de ce régime figurent dans la circulaire de base IECD no 35/04.02.02/2004-05 (crédits à l’exportation en devises) et dans la circulaire de base IECD no 27/04.02.02/2004-05 (crédits à l’exportation en roupies) de la RBI, adressées à l’ensemble des banques commerciales indiennes.
b) Éligibilité
(56)
Ce régime est ouvert aux fabricants-exportateurs et aux négociants-exportateurs.
c) Mise en œuvre pratique
(57)
Dans le cadre de ce régime, la RBI fixe des plafonds pour les taux d’intérêt applicables aux crédits à l’exportation en roupies et en devises, que les banques commerciales doivent respecter «afin que les exportateurs puissent accéder au crédit à des taux compétitifs sur le plan international». Le régime comporte deux volets, à savoir les crédits à l’exportation avant expédition («packing credit»), qui couvrent les crédits accordés à un exportateur pour financer l’achat, la transformation, la fabrication, le conditionnement et/ou l’expédition des marchandises avant l’exportation, et les crédits à l’exportation après expédition, qui couvrent les crédits-fonds de roulement accordés pour financer les créances à l’exportation. La RBI enjoint aussi aux banques de consacrer un certain montant de leur crédit net au financement des exportations.
(58)
Il résulte de ces circulaires de base de la RBI que les exportateurs peuvent obtenir des crédits à l’exportation à des taux d’intérêt préférentiels par rapport aux taux d’intérêt appliqués aux crédits commerciaux ordinaires («crédits de caisse»), qui sont uniquement fixés par les conditions du marché. À ce sujet, la circulaire de base sur les crédits à l’exportation en roupies précise que «les taux d’intérêt plafonds applicables aux crédits octroyés aux exportateurs conformément à la présente circulaire sont inférieurs aux taux d’intérêt maximaux normalement appliqués aux autres emprunteurs et sont donc avantageux en ce sens».
(59)
Le requérant a, au titre des circulaires de base de la RBI, bénéficié de crédits à l’exportation à des taux d’intérêt préférentiels par rapport aux taux d’intérêt appliqués aux crédits de caisse.
d) Conclusions sur le régime des crédits à l’exportation
(60)
Premièrement, les taux d’intérêt préférentiels fixés par les circulaires de base de la RBI mentionnées au considérant 55 pour les crédits accordés dans le cadre du régime peuvent faire baisser les charges d’intérêt du requérant par rapport aux coûts du crédit uniquement fixés par les conditions du marché, lui conférant ainsi un avantage au sens de l’article 2, paragraphe 2, du règlement de base. Ensuite, bien que les crédits préférentiels au titre du régime soient accordés par des banques commerciales, l’avantage doit être considéré comme une contribution financière des pouvoirs publics au sens de l’article 2, paragraphe 1, point iv), du règlement de base. Il convient d’observer à ce sujet que ni l’article 2, paragraphe 1, point iv), du règlement de base ni l’accord de l’OMC sur les subventions et les mesures compensatoires n’exigent qu’il y ait prélèvement de fonds publics, par exemple que les pouvoirs publics indiens remboursent les banques commerciales, pour établir l’existence d’une subvention. Il suffit pour cela que les pouvoirs publics ordonnent l’exécution de fonctions des types énumérés à l’article 2, paragraphe 1, points i), ii) et iii), du règlement de base. La RBI est un organisme public et relève donc de la définition de «pouvoirs publics» énoncée à l’article 1er, paragraphe 3, du règlement de base. Elle est publique à 100 %, poursuit des objectifs relevant de la politique de l’État, par exemple la politique monétaire, et sa direction est nommée par les pouvoirs publics. Elle donne des ordres à des organismes privés en ce sens que les banques commerciales sont tenues de respecter certaines conditions, notamment: i) les taux d’intérêt plafonds, fixés dans les circulaires de base de la RBI pour les crédits à l’exportation et ii) l’obligation qui leur est imposée par la RBI de consacrer un certain montant de leur crédit net au financement des exportations. Ces ordres obligent les banques commerciales à exercer des fonctions énumérées à l’article 2, paragraphe 1, point a) i), du règlement de base, en l’occurrence à accorder des prêts correspondant à des financements préférentiels des exportations. Ce transfert direct de fonds sous la forme de prêts conditionnels est normalement du ressort des pouvoirs publics, la pratique suivie ne différant pas véritablement de la pratique normale des pouvoirs publics [article 2, paragraphe 1, point a) iv), du règlement de base]. En outre, cette subvention est considérée comme spécifique et passible de mesures compensatoires, puisque les taux d’intérêt préférentiels ne sont applicables qu’au financement des opérations d’exportation. De ce fait, elle est aussi subordonnée aux résultats à l’exportation [article 3, paragraphe 4, point a), du règlement de base].
e) Calcul du montant de la subvention
(61)
Le montant de la subvention a été calculé sur la base de la différence entre le montant des intérêts courus pour les crédits à l’exportation utilisés pendant la période d’enquête de réexamen et le montant qui aurait été dû au taux des crédits commerciaux ordinaires utilisés par le requérant. Ce montant de subvention (numérateur) a été réparti sur le chiffre d’affaires total réalisé à l’exportation au cours de la période d’enquête de réexamen (dénominateur), conformément à l’article 7, paragraphe 2, du règlement de base, car la subvention est subordonnée aux résultats à l’exportation et n’a pas été accordée par référence aux quantités fabriquées, produites, exportées ou transportées. Le taux de subvention ainsi établi dans le cadre du régime ECS s’élève à 0,4 %.
2.3.2. Régime d’incitations de l’État du Bengale-Occidental (West Bengal Incentive Scheme - «WBIS»)
(62)
La description détaillée du régime WBIS figure dans la notification no 588-CI/H du 22 juin 1999 («WBIS 1999») du ministère du commerce et de l’industrie de l’État du Bengale-Occidental, qui a été remplacée en dernier lieu par la notification no 134-CI/O/Incentive/17/03/I du 24 mars 2004 («WBIS 2004»). L’enquête a établi que l’avantage dont a bénéficié le requérant a été négligeable, ce qui explique que le régime WBIS n’ait pas été analysé en profondeur.
3. MONTANT TOTAL DES SUBVENTIONS PASSIBLES DE MESURES COMPENSATOIRES
(63)
Compte tenu des conclusions définitives concernant les régimes susmentionnés, le taux des subventions passibles de mesures compensatoires pour le requérant se présente comme suit:
ECS
EOUS
Total
South Asian Petrochem Limited
0,4 %
13,5 %
13,9 %
E. MODIFICATION DES MESURES FAISANT L’OBJET DU RÉEXAMEN
(64)
Conformément à l’article 15, paragraphe 1, du règlement de base, le montant du droit compensateur doit être inférieur au montant total de la subvention passible de mesures compensatoires, si ce montant inférieur est suffisant pour éliminer le préjudice causé à l’industrie communautaire. Dans l’enquête initiale, un niveau global d’élimination du préjudice de 44,3 % avait été établi, qui est plus élevé que le taux de subvention déterminé pour le requérant.
(65)
Sur la base des conclusions établies au cours de l’enquête de réexamen, il est considéré que les importations, dans la Communauté, du produit concerné fabriqué et exporté par le requérant doivent se voir appliquer un taux de droit compensateur correspondant au taux individuel des subventions établi pour cette société, soit 13,9 %. Dans la mesure où le droit institué par le règlement (CE) no 2603/2000 se présentait sous la forme d’un montant spécifique par tonne, le taux de droit susmentionné applicable au requérant a également été converti en un montant spécifique de 106,50 EUR par tonne.
(66)
Le règlement (CE) no 2603/2000 du Conseil devrait donc être modifié en conséquence.
F. ENGAGEMENT
(67)
Le requérant a offert un engagement de prix pour ses exportations du produit concerné à destination de la Communauté, conformément à l’article 13, paragraphe 1, du règlement de base.
(68)
Après examen de l’offre, la Commission a jugé cet engagement acceptable, puisqu’il devrait éliminer les effets préjudiciables des subventions. Par ailleurs, les rapports périodiques et détaillés que le requérant s’engage à fournir à la Commission permettront un contrôle efficace. À cela s’ajoute le fait que, vu la nature des produits et la configuration des ventes du requérant, la Commission estime que le risque de contournement est limité.
(69)
Afin d’assurer le respect et un contrôle efficace de l’engagement, au moment de la demande de mise en libre pratique conformément à l’engagement, l’exonération du droit est subordonnée à la présentation aux autorités douanières compétentes de l’État membre concerné d’une facture commerciale, en bonne et due forme, délivrée par le requérant et contenant les informations indiquées à l’annexe du règlement (CE) no 2603/2000. Si cette facture fait défaut ou si elle ne correspond pas au produit présenté aux services douaniers, le droit compensateur applicable sera dû afin de garantir l’application effective de l’engagement.
(70)
En cas de violation ou de retrait de l’engagement, un droit compensateur pourra être institué, conformément à l’article 13, paragraphes 9 et 10, du règlement de base,
G. NOTIFICATION ET DURÉE D’APPLICATION DES MESURES
(71)
Le requérant et les pouvoirs publics indiens ont été informés des faits et des considérations essentiels sur la base desquels il était envisagé de proposer une modification du règlement (CE) no 2603/2000 et ont eu la possibilité de formuler des observations. Seul le requérant a formulé des observations, qui ont essentiellement porté sur le régime EOUS et qui sont abordées dans les conclusions du paragraphe 2.1.1.d),
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
Le règlement (CE) no 2603/2000 est modifié comme suit:
a)
à l’article 1, paragraphe 3, les dispositions suivantes sont insérées dans le tableau, à la suite des producteurs indiens:
Pays
Société
Droit définitif
(euros par tonne)
Code TARIC additionnel
«Inde
South Asian Petrochem Limited
106,5
A585»
b)
à l’article 2, paragraphe 3, les dispositions suivantes sont insérées dans le tableau:
Société
Pays
Code TARIC additionnel
«South Asian Petrochem Limited
Inde
A585»
Article 2
Le présent règlement entre en vigueur le jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Luxembourg, le 6 octobre 2005.