ДИРЕКТИВА 2007/43/ЕО НА СЪВЕТА
от 28 юни 2007 година
за определяне на минимални правила за защита на пилетата, отглеждани за производство на месо
(Текст от значение за ЕИП)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
след консултации с Комитета на регионите,
като има предвид, че:
(1)
Протоколът относно закрилата и хуманното отношение към животните, приложен към Договора за създаване на Европейската общност, изисква при изработване и осъществяване на селскостопанските политики Общността и държавите-членки да зачитат изцяло изискванията за хуманно отношение към животните, като същевременно спазват законовите или административните разпоредби и обичаите в държавите-членки, свързани по-специално с религиозни обреди, културни традиции и регионално наследство.
(2)
Директива 98/58/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 г. относно защитата на животни, отглеждани за селскостопански цели (3), създадена въз основа на Европейската конвенция за защита на животните, отглеждани за селскостопански цели (4) (наричана по-долу „конвенцията“) определя минимални стандарти за защита на животните, отглеждани за селскостопански цели, които включват осигуряването на помещения, храна, вода и грижи, които да съответстват на физиологичните и етологичните нужди на животните.
(3)
Общността е страна по конвенцията, в рамките на която беше приета специфична препоръка относно домашните птици (Gallus gallus), която включва допълнителни разпоредби за птиците, отглеждани за производство на месо.
(4)
В доклада на Научния комитет по здравето на животните и хуманното отношение към тях от 21 март 2000 г. относно хуманното отношение към пилетата, отглеждани за производство на месо (бройлери), беше направено заключение, че бързият темп на нарастване на породите пилета, използвани понастоящем за тази цел, не е придружен от задоволително ниво на здраве и благосъстояние и че отрицателните последици от високите стойности на гъстота на отглеждане са по-слабо изразени в сгради, където се поддържат добри вътрешни климатични условия.
(5)
След получаване на съответните становища от Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) ще бъдат приети специални разпоредби за незастланите площи, с цел свеждане до минимум на влиянието на генетичните параметри или включване на показатели за благосъстояние, освен този за дерматит на възглавничката на стъпалото.
(6)
Необходимо е да се определят правила на общностно равнище за защита на пилетата, отглеждани за производство на месо, за да се избегне нелоялната конкуренция, която може да повлияе върху нормалното функциониране на организацията на общия пазар в този сектор, както и за да се осигури рационално развитие на сектора.
(7)
В съответствие с принципа на пропорционалността за постигането на основната цел за въвеждане на подобрения в благосъстоянието на животните при интензивното отглеждане на пилета е необходимо и уместно да бъдат определени минимални правила за защита на пилетата, отглеждани за производство на месо. Настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на преследваните цели в съответствие с член 5, трети параграф от Договора.
(8)
Правилата следва да бъдат насочени към проблемите на благосъстоянието при системите за интензивно отглеждане. За да се избегне прилагането на непропорционални мерки при отглеждането на малък брой пилета следва да бъде определен минимален праг за прилагането на настоящата директива.
(9)
Важно е хората, които се грижат за пилетата, да разбират съответните изисквания за благосъстоянието на животните и да получават подходящо обучение, за да изпълняват своите задачи, или да са придобили опит, съответстващ на такова обучение.
(10)
При определянето на правила за защитата на пилета, отглеждани за производство на месо, следва да се поддържа баланс между различните въпроси, които трябва да бъдат взети предвид във връзка със здравето и благосъстоянието на животните, икономическите и социалните съображения и въздействието върху околната среда.
(11)
Регламент (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за определяне на специфичните правила за организирането на официален контрол върху продуктите от животински произход, предназначени за консумация от човека (5) и Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (6) вече определят рамката за официален контрол, включително спазването на някои правила за хуманно отношение към животните. Освен това Регламент (ЕО) № 882/2004 предвижда, че държавите-членки следва да представят годишни доклади за изпълнението на многогодишните национални планове за контрол, включващи резултатите от проведения контрол и извършените проверки. За тази цел се предвижда финансова подкрепа в посочените регламенти и в Решение 90/424/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно разходите във ветеринарната област (7).
(12)
Вече съществуват редица доброволни режими в различните държави-членки за етикетиране на пилешко месо в съответствие със стандартите за благосъстояние на животните и други параметри.
(13)
В светлината на придобития опит при прилагането на такива доброволни режими за етикетиране е уместно Комисията да представи доклад за възможностите за въвеждане на специален хармонизиран задължителен режим на етикетиране на общностно равнище за пилешко месо, месни продукти и месни заготовки, въз основа на спазване на стандартите за добро състояние на животните, включително за възможните социално-икономически последици, за въздействието върху икономическите партньори на Общността и за съответствието на такъв режим на етикетиране с правилата на Световната търговска организация.
(14)
Целесъобразно е Комисията да представи доклад, основан на нови научни доказателства, като вземе предвид по-задълбочени научни изследвания и практически опит, за да се подобри още повече благосъстоянието на пилетата, отглеждани за производство на месо, включително родителската група на такива пилета, по-специално по отношение на областите, които не попадат в обхвата на настоящата директива. Този доклад следва да разгледа конкретно възможностите за въвеждане на прагове на показателите за условията, водещи до лошо състояние, установени по време на post-mortem проверките и за влиянието на генетичните параметри върху забелязаните пропуски, водещи до лошо състояние на пилетата, отглеждани за производство на месо.
(15)
Държавите-членки следва да предвидят правила за санкциите, приложими към нарушенията на разпоредбите на настоящата директива, и да гарантират тяхното изпълнение. Тези санкции следва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи.
(16)
В съответствие с параграф 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (8) Съветът следва да насърчава държавите-членки да разработят, за себе си и в интерес на Общността, свои собствени таблици, които да илюстрират колкото е възможно по-добре съответствието между настоящата директива и мерките за транспонирането ѝ, и да ги публикуват.
(17)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (9),
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет и обхват
1. Настоящата директива се прилага за пилета, отглеждани за производство на месо.
Директивата не се прилага за:
а)
стопанства с по-малко от 500 пилета;
б)
стопанства с пилета само за развъждане;
в)
люпилни;
г)
екстензивно закрито отглеждане и отглеждане по свободен начин на пилета, посочени в букви б), в), г) и д) от приложение IV към Регламент (ЕИО) № 1538/91 на Комисията от 5 юни 1991 г. за въвеждане на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1906/90 относно определени стандарти за търговията с птиче месо (10); и
д)
биологично отглеждани пилета в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2092/91 на Съвета от 24 юни 1991 г. относно биологичното производство на земеделски продукти и неговото означаване върху земеделските продукти и храни (11).
2. Директивата се прилага за стадата за отглеждане в стопанства, които имат стада и за размножаване, и за отглеждане.
Държавите-членки са свободни да предприемат по-строги мерки в областта, уредена с настоящата директива.
Собственикът или гледачът на животните носят основната отговорност за благосъстоянието на животните.
Член 2
Определения
1. За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
а)
„собственик“ означава физическо или юридическо лице, притежаващо стопанство, в което се отглеждат пилетата;
б)
„гледач“ означава всяко физическо или юридическо лице, което отговаря или се грижи за пилетата по силата на договор или на закон, независимо дали на постоянен или на временен принцип;
в)
„компетентен орган“ означава централният орган на държава-членка, компетентен по прилагането на хуманното отношение към животните и извършването на ветеринарни и зоотехнически проверки или всеки друг орган, на който са били предоставени такива правомощия на регионално, местно или друго равнище;
г)
„официален ветеринарен лекар“ означава ветеринарен лекар с необходимия ценз по смисъла на приложение I, раздел III, глава IV, част А от Регламент (ЕО) № 854/2004, за да действа в това си качество, който е назначен от компетентния орган;
д)
„пиле“ означава животно от вида Gallus gallus, отглеждано за производство на месо;
е)
„стопанство“ означава място на производство, където се отглеждат пилетата;
ж)
„птичарник“ означава сграда в стопанство, в която се отглеждат групи птици;
з)
„използваема площ“ означава застлана площ, достъпна за пилетата по всяко време;
и)
„гъстота на отглеждане“ означава общото живо тегло пилета на квадратен метър от използваемата площ, които са в птичарника по едно и също време;
й)
„група“ означава група пилета, които са поставени в един птичарник на стопанството и се намират в този птичарник по едно и също време;
к)
„дневен процент на смъртност“ означава броят пилета, които са умрели в птичарника в един и същи ден, включително тези, които са били умъртвени поради заболяване или по други причини, разделен на общия брой пилета в птичарника в същия ден, умножен по 100;
л)
„натрупан дневен процент на смъртност“ означава сумата от дневните проценти на смъртност.
2. Определението за „използваема площ“ в параграф 1, буква з) по отношение на незастланите площи може да бъде допълнено в съответствие с процедурата, посочена в член 11, в зависимост от резултатите от научното становище на Европейския орган за безопасност на храните относно въздействието на незастланите площи върху доброто състояние на пилетата.
Член 3
Изисквания за отглеждане на пилетата
1. Държавите-членки гарантират, че:
а)
всички птичарници отговарят на изискванията, определени в приложение I;
б)
необходимите инспекции, мониторинг и последващ контрол, включително тези, предвидени в приложение III, се извършват от компетентния орган или от официалния ветеринарен лекар.
2. Държавите-членки следят максималната гъстота на отглеждане в стопанството или птичарника на стопанството в никакъв случай да не надхвърля 33 kg/m2.
3. Чрез дерогация от параграф 2 държавите-членки могат да предвидят пилетата да се отглеждат при по-голяма гъстота на отглеждане, при условие че собственикът или гледачът е изпълнил освен изискванията, посочени в приложение I, и изискванията, посочени в приложение II.
4. Държавите-членки следят, когато се разрешава дерогация по параграф 3, максималната гъстота на отглеждане в стопанството или птичарника на стопанството в никакъв случай да не надхвърля 39 kg/m2.
5. Когато са изпълнени критериите, посочени в приложение V, държавите-членки могат да разрешат максималната гъстота на отглеждане, посочена в параграф 4, да бъде надхвърлена с не повече от 3 kg/m2.
Член 4
Обучение и насоки за лицата, които се занимават с пилета
1. Държавите-членки гарантират, че гледачите, които са физически лица, получават достатъчно обучение, за да изпълняват задачите си, и че са осигурени подходящи образователни курсове.
2. Образователните курсове, посочени в параграф 1, следва да са насочени към проблемите на благосъстоянието, и по-специално към въпросите, посочени в приложение IV.
3. Държавите-членки гарантират, че е създадена система за контрол и одобряване на образователните курсове. Гледачите на пилета следва да притежават удостоверение, признато от компетентния орган на държавата-членка и удостоверяващо завършването на такъв образователен курс или придобиването на опит, съответстващ на такова обучение.
4. Държавите-членки могат да признаят опит, придобит преди 30 юни 2010 г., като съответстващ на участието в такива образователни курсове и да издадат сертификат, удостоверяващ това съответствие.
5. Държавите-членки могат да предвидят, че разпоредбите, посочени в параграфи от 1 до 4, се прилагат и за собствениците.
6. Собственикът или гледачът предоставят указания и насоки относно съответните изисквания за хуманно отношение към животните, включително и тези, отнасящи се до практикуваните в стопанствата методи на умъртвяване, на лицата, които са наети или ангажирани от тях, за да се грижат за пилетата или да ги улавят и товарят.
Член 5
Етикетиране на птиче месо
Не по-късно от 31 декември 2009 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за възможностите за въвеждане на специален хармонизиран задължителен режим на етикетиране за пилешкото месо, месните продукти и заготовките, основаващ се на изпълнението на стандартите за хуманно отношение към животните.
Този доклад взема предвид вероятните социално-икономически последствия, въздействието върху икономическите партньори на Общността и съответствието на такъв режим на етикетиране с правилата на Световната търговска организация.
Докладът се придружава от подходящи законодателни предложения, които вземат предвид посочените съображения и придобития от държавите-членки опит при прилагането на доброволните режими на етикетиране.
Член 6
Доклад от Комисията до Европейския парламент и до Съвета
1. Въз основа на научно становище на Европейския орган за безопасност на храните Комисията представя пред Европейския парламент и пред Съвета, не по-късно от 31 декември 2010 г., доклад относно влиянието на генетичните параметри върху установените пропуски, водещи до лошо състояние на пилетата. Докладът може да бъде придружен от подходящи законодателни предложения, ако е необходимо.
2. Държавите-членки представят на Комисията резултатите от събраните данни въз основа на мониторинга на представителна извадка от групи, заклани през период, не по-малък от една година. За да се позволи осъществяването на съответния анализ, изискванията относно извадката и данните, посочени в приложение III, следва да са научно обосновани, обективни и сравними, и да са определени в съответствие с процедурата, посочена в член 11.
Държавите-членки може да се нуждаят от финансовото участие на Общността за събирането на данните за целите на настоящата директива.
3. Въз основа на наличните данни и като вземе предвид новите научни доказателства, Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета не по-късно от 30 юни 2012 г. доклад за прилагането на настоящата директива и нейното въздействие върху благосъстоянието на пилетата, както и за разработката на показатели за благосъстояние. Този доклад отчита различните условия и методи на производство. Той също отчита социално-икономическите и административните последици от настоящата директива, включително регионалните аспекти.
Член 7
Инспекции
1. Компетентният орган провежда инспекции без дискриминация, за да провери съответствието с изискванията на настоящата директива.
Такива инспекции следва да се провеждат в подходящо съотношение към броя животни, отглеждани във всяка държава-членка, в съответствие със съответните разпоредби на Регламент (ЕО) № 882/2004, и могат да бъдат провеждани едновременно с проверките за други цели.
Държавите-членки въвеждат подходящи процедури за определяне на гъстотата на отглеждане.
2. До 30 юни всяка година държавите-членки представят пред Комисията годишен доклад за предходната година относно инспекциите, предвидени в параграф 1. Докладът се придружава от списък на най-важните действия, предприети от компетентния орган, за да се справи с основните констатирани проблеми на благосъстоянието.
Член 8
Ръководства за практики на добро управление
Държавите-членки насърчават разработката на ръководства за практики на добро управление, които включват насоки за съответствие с настоящата директива. Насърчава се разпространението и ползването на такива ръководства.
Член 9
Санкции
Държавите-членки определят правилата за налагане на санкции, приложими по отношение на нарушенията на националните разпоредби, приети в съответствие с настоящата директива, и вземат всички необходими мерки, за да гарантират тяхното изпълнение. Предвидените санкции следва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи. Държавите-членки нотифицират тези разпоредби на Комисията най-късно до 30 юни 2010 г. и незабавно я уведомяват за всякакви последващи изменения, които ги засягат.
Член 10
Изпълнителни правомощия
Мерките, необходими за осигуряване на еднаквото изпълнение на настоящата директива, могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 11.
Член 11
Процедура на комитета
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните (наричан по-долу „комитета“), създаден с Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (12).
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Срокът, посочен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
Член 12
Транспониране
Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 30 юни 2010 г.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 13
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 14
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 28 юни 2007 година.
DIRECTIVE 2007/43/CE DU CONSEIL
du 28 juin 2007
fixant des règles minimales relatives à la protection des poulets destinés à la production de viande
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 37,
vu la proposition de la Commission,
vu l’avis du Parlement européen (1),
vu l’avis du Comité économique et social européen (2),
après consultation du Comité des régions,
considérant ce qui suit:
(1)
Le protocole sur la protection et le bien-être des animaux annexé au traité instituant la Communauté européenne dispose que, lorsqu’ils formulent et mettent en œuvre la politique communautaire dans le domaine de l’agriculture, la Communauté et les États membres doivent tenir pleinement compte des exigences du bien-être des animaux, tout en respectant les dispositions législatives ou administratives et les usages des États membres en matière, notamment, de rites religieux, de traditions culturelles et de patrimoines régionaux.
(2)
La directive 98/58/CE du Conseil du 20 juillet 1998 concernant la protection des animaux dans les élevages (3), établie sur la base de la convention européenne sur la protection des animaux dans les élevages (4) (ci-après dénommée «la convention»), établit des normes minimales relatives à la protection des animaux dans les élevages et prévoit notamment des dispositions concernant le logement, l’alimentation et les soins appropriés aux besoins physiologiques et éthologiques des animaux.
(3)
La Communauté est partie à la convention et une recommandation spécifique a été adoptée, dans le cadre de celle-ci, en ce qui concerne les poulets domestiques (Gallus gallus). Cette recommandation contient des dispositions supplémentaires pour les volailles destinées à la production de viande.
(4)
D’après les conclusions du rapport du comité scientifique de la santé et du bien-être des animaux du 21 mars 2000 sur le bien-être des poulets destinés à la production de viande (poulets de chair) [«The Welfare of Chickens Kept for Meat Production (Broilers)»], la vitesse de croissance élevée des espèces de poulets actuellement utilisées à cette fin ne permet pas d’assurer aux animaux un niveau de bien-être et de santé satisfaisant, et les effets négatifs dus à de fortes densités d’élevage sont moindres dans les locaux bénéficiant de bonnes conditions d’ambiance.
(5)
Des dispositions spécifiques pour les surfaces non recouvertes de litière, visant à réduire au minimum l’incidence des paramètres génétiques ou à inclure des indicateurs de bien-être en plus de celui de la dermatite de la pelote plantaire, seront formulées lorsque les avis en la matière de l’Autorité européenne de sécurité des aliments (EFSA) seront disponibles.
(6)
Il est nécessaire d’établir, au niveau communautaire, des règles relatives à la protection des poulets destinés à la production de viande afin d’éviter des distorsions de concurrence qui pourraient entraver le bon fonctionnement de l’organisation commune de marché dans ce secteur et afin de garantir le développement rationnel de celui-ci.
(7)
Conformément au principe de proportionnalité, il est nécessaire et approprié, pour réaliser l’objectif fondamental consistant à améliorer le bien-être des animaux dans le cadre de l’élevage intensif des poulets, d’établir des règles minimales relatives à la protection des poulets destinés à la production de viande. La présente directive n’excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre les objectifs poursuivis, conformément à l’article 5, troisième alinéa, du traité.
(8)
Il convient que lesdites règles portent essentiellement sur les problèmes de bien-être dans les systèmes d’élevage intensif. Afin d’éviter que des mesures disproportionnées ne s’appliquent à l’élevage de petits troupeaux de poulets, il convient de fixer un seuil minimal pour l’application de la présente directive.
(9)
Il importe que les personnes s’occupant de poulets comprennent les exigences applicables en matière de bien-être des animaux et reçoivent une formation adaptée aux tâches qui leur incombent ou aient acquis une expérience équivalente à cette formation.
(10)
Lors de l’établissement de règles relatives à la protection des poulets destinés à la production de viande, il convient de maintenir un équilibre entre les différents aspects à prendre en considération en matière de bien-être et de santé des animaux, du point de vue économique et social et en ce qui concerne l’incidence sur l’environnement.
(11)
Le règlement (CE) no 854/2004 du Parlement européen et du Conseil du 29 avril 2004 fixant les règles spécifiques d’organisation des contrôles officiels concernant les produits d’origine animale destinés à la consommation humaine (5) et le règlement (CE) no 882/2004 du Parlement européen et du Conseil du 29 avril 2004 relatif aux contrôles officiels effectués pour s’assurer de la conformité avec la législation sur les aliments pour animaux et les denrées alimentaires et avec les dispositions relatives à la santé animale et au bien-être des animaux (6) établissent déjà un cadre pour l’organisation des contrôles officiels, notamment en ce qui concerne la conformité avec certaines dispositions relatives au bien-être des animaux. En outre, le règlement (CE) no 882/2004 prévoit que les États membres sont tenus de présenter à la Commission des rapports annuels sur la mise en œuvre des plans de contrôle nationaux pluriannuels, qui contiennent en particulier les résultats des contrôles et des audits réalisés. À cette fin, un soutien financier est prévu, aussi bien dans lesdits règlements que dans la décision 90/424/CEE du Conseil du 26 juin 1990 relative à certaines dépenses dans le domaine vétérinaire (7).
(12)
Divers systèmes d’étiquetage facultatif de la viande de poulet existent déjà dans différents États membres; ils sont fondés sur le respect des normes en matière de bien-être des animaux et d’autres paramètres.
(13)
Il convient que la Commission présente, à la lumière des résultats obtenus dans le cadre de la mise en œuvre de ces systèmes d’étiquetage facultatif, un rapport sur la mise en place éventuelle, au niveau communautaire, d’un système d’étiquetage obligatoire harmonisé conçu pour la viande de poulet et les produits et préparations à base de viande de poulet et fondé sur le respect des normes en matière de bien-être des animaux. Ce rapport devrait notamment examiner les éventuelles conséquences socio-économiques d’un tel système d’étiquetage, ses répercussions pour les partenaires économiques de la Communauté, ainsi que sa conformité avec les règles de l’Organisation mondiale du commerce.
(14)
Il convient que la Commission présente un rapport fondé sur les nouvelles données scientifiques disponibles et prenant en considération d’autres recherches et l’expérience pratique afin d’améliorer encore le bien-être des poulets destinés à la production de viande, y compris le bien-être des cheptels parentaux de ces poulets, notamment en ce qui concerne des aspects non couverts par la présente directive. Ce rapport devrait examiner expressément des possibilités d’établir des seuils pour les signes de carences en matière de bien-être détectés pendant l’inspection post-mortem ainsi que l’influence des paramètres génétiques sur les irrégularités constatées, lesquelles nuisent au bien-être des poulets destinés à la production de viande.
(15)
Il convient que les États membres fixent les règles relatives aux sanctions applicables aux violations des dispositions de la présente directive et en assurent la mise en œuvre. Ces sanctions doivent être effectives, proportionnées et dissuasives.
(16)
Conformément au point 34 de l’accord interinstitutionnel «Mieux légiférer» (8), le Conseil devrait encourager les États membres à établir, pour eux-mêmes et dans l’intérêt de la Communauté, leurs propres tableaux, qui illustrent, dans la mesure du possible, la concordance entre la directive et les mesures de transposition et à les rendre publics.
(17)
Il y a lieu d’arrêter les mesures nécessaires pour la mise en œuvre de la présente directive en conformité avec la décision 1999/468/CE du Conseil du 28 juin 1999 fixant les modalités de l’exercice des compétences d’exécution conférées à la Commission (9),
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
Objet et champ d’application
1. La présente directive s’applique aux poulets destinés à la production de viande.
Toutefois, elle ne s’applique pas:
a)
aux exploitations de moins de cinq cents poulets;
b)
aux exploitations où sont élevés uniquement des poulets reproducteurs;
c)
aux couvoirs;
d)
aux poulets élevés à l’intérieur en système extensif ni aux poulets sortant à l’extérieur ou élevés en plein air ou en liberté visés aux points b), c), d) et e), de l’annexe IV du règlement (CEE) no 1538/91 de la Commission du 5 juin 1991 portant modalités d’application du règlement (CEE) no 1906/90 du Conseil établissant des normes de commercialisation pour les volailles (10); et
e)
aux poulets d’élevage biologique conformément au règlement (CEE) no 2092/91 du Conseil du 24 juin 1991 concernant le mode de production biologique de produits agricoles et sa présentation sur les produits agricoles et les denrées alimentaires (11).
2. La présente directive s’applique au troupeau d’élevage, dans les exploitations ayant à la fois un troupeau reproducteur et un troupeau d’élevage.
Les États membres demeurent libres de prendre des mesures plus strictes dans le domaine couvert par la présente directive.
La responsabilité première en matière de bien-être des animaux incombe au propriétaire ou à l’éleveur des animaux.
Article 2
Définitions
1. Aux fins de la présente directive, on entend par:
a)
«propriétaire», toute personne physique ou morale qui a la propriété de l’exploitation où les poulets sont élevés;
b)
«éleveur», toute personne physique ou morale responsable ou chargée des poulets à titre permanent ou temporaire en vertu d’un contrat ou en vertu de la loi;
c)
«autorité compétente», l’autorité centrale d’un État membre compétente pour effectuer des contrôles vétérinaires, zootechniques et concernant le bien-être des animaux, ou toute autre autorité à laquelle ladite compétence a été attribuée aux niveaux régional, local ou autre;
d)
«vétérinaire officiel», un vétérinaire habilité conformément à l’annexe I, section III, chapitre IV, titre A, du règlement (CE) no 854/2004 à agir en cette capacité et nommé par l’autorité compétente;
e)
«poulet», un animal de l’espèce Gallus gallus destiné à la production de viande;
f)
«exploitation», un site de production dans lequel des poulets sont élevés;
g)
«poulailler», un bâtiment dans une exploitation où un troupeau de poulets est élevé;
h)
«surface utilisable», une surface recouverte de litière accessible aux poulets en permanence;
i)
«densité d’élevage», le poids vif total de poulets se trouvant simultanément dans un poulailler par mètre carré de surface utilisable;
j)
«troupeau», un groupe de poulets qui sont installés dans un poulailler d’une exploitation et qui y sont présents simultanément;
k)
«taux de mortalité journalier», le nombre de poulets qui sont morts dans un poulailler le même jour, y compris ceux qui ont été mis à mort pour cause de maladie ou pour d’autres raisons, divisé par le nombre de poulets présents dans le poulailler le même jour, multiplié par 100;
l)
«taux de mortalité journalier cumulé», la somme des taux de mortalité journaliers.
2. La définition des termes «surface utilisable», qui figurent au paragraphe 1, point h), peut, en ce qui concerne les surfaces non recouvertes de litière, être complétée conformément à la procédure visée à l’article 11 en fonction des résultats d’un avis scientifique de l’Autorité européenne de sécurité des aliments concernant l’incidence de surfaces non recouvertes de litière sur le bien-être des poulets.
Article 3
Exigences applicables à l’élevage des poulets
1. Les États membres veillent à ce que:
a)
tous les poulaillers respectent les exigences énoncées à l’annexe I;
b)
l’autorité compétente ou le vétérinaire officiel mette en œuvre les mesures d’inspection, de contrôle et de suivi exigées, y compris celles prévues à l’annexe III.
2. Les États membres veillent à ce que la densité d’élevage maximale dans une exploitation ou dans un poulailler d’une exploitation ne dépasse à aucun moment 33 kg/m2.
3. Par dérogation au paragraphe 2, les États membres peuvent prévoir, pour les poulets, une densité d’élevage plus élevée, à condition que, outre les exigences définies à l’annexe I, le propriétaire ou l’éleveur respecte les exigences énoncées à l’annexe II.
4. Les États membres veillent à ce que, lorsqu’une dérogation est accordée au titre du paragraphe 3, la densité d’élevage maximale dans une exploitation ou dans un poulailler d’une exploitation ne dépasse à aucun moment 39 kg/m2.
5. Lorsque les critères fixés à l’annexe V sont remplis, les États membres peuvent autoriser que la densité d’élevage maximale visée au paragraphe 4, soit augmentée de 3 kg/m2 au maximum.
Article 4
Formation et conseils destinés aux personnes s’occupant des poulets
1. Les États membres veillent à ce que les éleveurs qui sont des personnes physiques reçoivent une formation suffisante pour leur permettre d’accomplir leurs tâches et à ce que des cours de formation adéquats soient proposés.
2. Les cours de formation visés au paragraphe 1 portent essentiellement sur les questions liées au bien-être et traitent en particulier des points énumérés à l’annexe IV.
3. Les États membres veillent à ce qu’un système de contrôle et d’agrément des cours de formation soit mis en place. L’éleveur des poulets est titulaire d’un certificat reconnu par l’autorité compétente de l’État membre concerné et attestant qu’il a suivi les cours de formation jusqu’à leur terme ou qu’il a acquis une expérience équivalente à cette formation.
4. Les États membres peuvent reconnaître l’expérience acquise avant le 30 juin 2010 comme étant équivalente à une participation aux cours de formation et délivrent des certificats attestant cette équivalence.
5. Les États membres peuvent prévoir que les exigences énoncées aux paragraphes 1 à 4 s’appliquent également aux propriétaires.
6. Les propriétaires ou les éleveurs donnent des instructions et des conseils quant aux exigences pertinentes en matière de bien-être des animaux, y compris en ce qui concerne les méthodes de mise à mort pratiquées dans les exploitations, aux personnes employées ou engagées par eux pour s’occuper des poulets ou pour les capturer et assurer leur chargement.
Article 5
Étiquetage de la viande de volaille
Au plus tard le 31 décembre 2009, la Commission présente au Parlement européen et au Conseil un rapport sur la mise en place éventuelle d’un système d’étiquetage obligatoire harmonisé conçu pour la viande de poulet et les produits et préparations à base de viande de poulet et fondé sur le respect des normes en matière de bien-être animal.
Ce rapport envisage les conséquences socio-économiques éventuelles ainsi que les répercussions sur les partenaires économiques de la Communauté et évalue la conformité de ce système d’étiquetage avec les règles de l’Organisation mondiale du commerce.
Le rapport est accompagné de propositions législatives appropriées, qui tiennent compte de ces considérations et des résultats obtenus par les États membres dans le cadre de la mise en œuvre des systèmes d’étiquetage facultatif.
Article 6
Rapport ultérieur de la Commission au Parlement européen et au Conseil
1. Sur la base d’un avis scientifique de l’Autorité européenne de sécurité des aliments, la Commission soumet au Parlement européen et au Conseil, au plus tard le 31 décembre 2010, un rapport concernant l’influence des paramètres génétiques sur les irrégularités constatées, lesquelles nuisent au bien-être des poulets. Ce rapport peut être assorti, le cas échéant, de propositions législatives appropriées.
2. Les États membres présentent à la Commission les résultats de la collecte de données obtenues à partir du contrôle d’un échantillon représentatif des troupeaux abattus pendant une période d’au moins un an. Pour permettre une analyse pertinente, l’échantillonnage et les exigences concernant les données visées à l’annexe III devraient reposer sur des bases scientifiques, être objectifs et comparables et être établis conformément à la procédure visée à l’article 11.
Les États membres peuvent avoir besoin d’une contribution financière communautaire pour collecter les données aux fins de la présente directive.
3. Sur la base des données disponibles et à la lumière des nouvelles données scientifiques, la Commission présente au Parlement européen et au Conseil, au plus tard le 30 juin 2012, un rapport sur l’application de la présente directive et son influence sur le bien-être des poulets, ainsi que sur l’élaboration d’indicateurs de bien-être. Le rapport tient compte des différentes conditions et méthodes de production. Il prend également en compte les incidences socio-économiques et administratives de la présente directive, y compris les aspects régionaux.
Article 7
Inspections
1. L’autorité compétente procède à des inspections non discriminatoires afin de vérifier le respect des exigences de la présente directive.
Ces inspections sont réalisées sur une proportion appropriée des animaux élevés à l’intérieur de chaque État membre, conformément aux dispositions applicables du règlement (CE) no 882/2004, et peuvent être effectuées en même temps que des contrôles destinés à d’autres fins.
Les États membres mettent en place les procédures appropriées pour déterminer les densités d’élevage.
2. Les États membres adressent à la Commission, au plus tard le 30 juin de chaque année, un rapport annuel relatif aux inspections prévues au paragraphe 1 qui ont été réalisées l’année précédente. Le rapport est assorti d’une liste des mesures les plus importantes qui ont été prises par l’autorité compétente pour remédier aux principaux problèmes de bien-être constatés.
Article 8
Guides de bonnes pratiques
Les États membres encouragent l’élaboration de guides de bonnes pratiques comprenant des conseils relatifs au respect des dispositions de la présente directive. La diffusion et l’utilisation de ces guides sont encouragées.
Article 9
Sanctions
Les États membres déterminent le régime des sanctions applicables en cas de violation des dispositions nationales adoptées en application de la présente directive et prennent toute mesure nécessaire pour assurer la mise en œuvre de celles-ci. Les sanctions ainsi prévues sont effectives, proportionnées et dissuasives. Les États membres notifient ces dispositions à la Commission, au plus tard le 30 juin 2010, et communiquent immédiatement toute modification ultérieure les concernant.
Article 10
Compétences d’exécution
Les mesures nécessaires pour la mise en œuvre uniforme de la présente directive peuvent être arrêtées en conformité avec la procédure visée à l’article 11.
Article 11
Procédure de comité
1. La Commission est assistée par le comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale institué par le règlement (CE) no 178/2002 du Parlement européen et du Conseil du 28 janvier 2002 établissant les principes généraux et les prescriptions générales de la législation alimentaire, instituant l’Autorité européenne de sécurité des aliments et fixant des procédures relatives à la sécurité des denrées alimentaires (12) (ci-après dénommé «comité»).
2. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, les articles 5 et 7 de la décision 1999/468/CE s’appliquent.
La période prévue à l’article 5, paragraphe 6, de la décision 1999/468/CE est fixée à trois mois.
Article 12
Transposition
Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive, au plus tard le 30 juin 2010.
Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d’une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
Article 13
Entrée en vigueur
La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Article 14
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Luxembourg, le 28 juin 2007.