32002L0044
L 177/13
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА № 2002/44/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 25 юни 2002 година
относно минималните изисквания за здраве и безопасност, свързани с експозицията на работниците на рисковете от физически агенти (вибрации) (шестнадесета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаването на Европейската общност, и по- специално член 137, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1), представено след консултации с Консултативния комитет по безопасност, хигиена и опазване на здравето на работното място,
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
след консултации с Комитета на регионите,
като заседават в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (3), във връзка със съвместния проект, одобрен от Помирителния комитет на 8 април 2002 година,
като имат предвид, че:
(1)
Съгласно Договора Съветът може да приема с директиви минимални изисквания за насърчаване на подобренията, по-специално на работната среда, за да се гарантира по-високо равнище на безопасността и здравето на работниците. Тези директиви трябва да избягват да налагат такива административни, финансови и правни ограничения, които могат да възпрепятстват създаването и развитието на малки и средни предприятия.
(2)
Съобщението на Комисията за нейната програма за действие във връзка с прилагането на Хартата на Общността за основните социални права на работниците предвижда да се въведат минимални изисквания за защита на здравето и безопасността, свързани с експозицията на работниците на рискове, дължащи се на физически агенти. През септември 1990 г. Европейският парламент прие резолюция за тази програма за действие (4), като по-специално призова Комисията да състави специална директива за рисковете, свързани с шума и вибрациите, както и с всеки друг физичен агент на работното място.
(3)
Като първа стъпка се прецени, че е необходимо да се въведат мерки за защита на работниците от рисковете, дължащи се на вибрациите, поради тяхното въздействие върху здравето и безопасността на работниците, по-специално мускулно-костните, нервни и съдови нарушения. Тези мерки са насочени не само към гарантиране на здравето и безопасността на всеки отделен работник, но и към създаване на минимална основа за закрила на всички работници в Общността, което да предотврати евентуални нарушения при защитата на конкуренцията.
(4)
Настоящата директива определя минимални изисквания, което дава възможност на държавите-членки да запазят или да приемат по-благоприятни разпоредби за закрила на работниците, по специално да определят по-ниски стойности за дневната стойност за предприемане на действие или дневната гранична стойност на експозиция на вибрации. Прилагането на настоящата директива не може да служи като основание за влошаване на положението във всяка държава-членка.
(5)
Системата за защита срещу вибрации трябва да се ограничи да определи без излишни подробности целите, които трябва да се постигнат, принципите, които трябва да се спазват, и основните ценности, които трябва да се използват, с оглед държавите-членки да могат да прилагат минималните изисквания по еднакъв начин.
(6)
Равнището на експозиция на вибрации може по-ефикасно да се понижи чрез въвеждането на превантивни мерки още при проектирането на работните места, както и чрез избирането на работното оборудване, процедури и методи на работа, като се даде приоритет на намаляването на рисковете при източника. Следователно, разпоредбите относно съоръженията и методите на работа допринасят за закрила на работниците, които ги използват.
(7)
Работодателите следва да се съобразяват с техническия напредък и научните познания относно рисковете, свързани с експозицията на вибрации, с оглед да подобрят безопасността и защитата на здравето на работниците.
(8)
В морския и във въздушния транспорт не е възможно да се спазват при всички обстоятелства граничните стойности за експозиция на вибрациите, предавани на цялото тяло, поради настоящото състояние на техниката. Следователно, необходимо е да се предвидят разпоредби за надлежно основателни изключения.
(9)
Тъй като настоящата директива е индивидуална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО на Съвета от 12 юни 1989 г. за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето на работниците на работното място (5), то споменатата директива се прилага по отношение на експозицията на работниците на вибрации, без това да отменя по-ограничителните и/или по-специални разпоредби, съдържащи се в настоящата директива.
(10)
Настоящата директива представлява конкретна стъпка към създаването на социалното измерение на вътрешния пазар.
(11)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за определяне на условията и реда за упражняване на правоприлагащите правомощия, поверени на Комисията (6),
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
РАЗДЕЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Цел и приложно поле
1. Настоящата директива, която е шестнадесетата специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО, определя минималните изисквания за защита на работниците от рискове за тяхното здраве и безопасност, които произтичат или има вероятност да произтекат в резултат от експозиция на механични вибрации.
2. Изискванията на настоящата директива се прилагат за дейностите, при изпълнението на които работниците са изложени или могат да бъдат изложени на рискове, дължащи се на механични вибрации, по време на тяхната работа.
3. Директива 89/391/ЕИО се прилага напълно в цялата област, посочена в параграф 1, без това да отменя по-ограничителните и/или по-специални разпоредби, съдържащи се в настоящата директива.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящата директива следните термини означават:
a)
„вибрация ръка-рамо“: механична вибрация, която, когато е предадена на системата ръка-рамо при човека, води до рискове за здравето и безопасността на работниците, по-специално до съдови, костни или ставни, нервни или мускулни нарушения;
б)
„вибрация на цялото тяло“: механична вибрация, която, когато е предадена на цялото тяло, води до рискове за здравето и безопасността на работниците, по- специално до болки в кръста и до травми на гръбначния стълб.
Член 3
Гранични стойности на експозиция и стойности за предприемане на действие
1. За вибрациите, предавани на системата ръка-рамо:
a)
дневната гранична стойност на експозиция, определена за осемчасов период, е 5 m/s2 ;
б)
дневната стойност на експозиция за предприемане на действие, определена за осемчасов период, е 2,5 m/s2.
Експозицията на работниците на вибрациите, предавани на системата ръка-рамо, се оценява или изчислява въз основа на разпоредбите, съдържащи се в точка 1, част А от приложението.
2. За вибрациите, предавани на цялото тяло:
a)
дневна гранична стойност на експозиция, определена за период от осем часа, се определя на 1,15 m/s2 или, по избор на държавата-членка, на стойност на вибрационна доза от 21 m/s1,75;
б)
дневна стойност на експозиция за предприемане на действие, определена за период от осем часа, се определя на 0,5 m/s2 или, по избор на държавата-членка, на стойност на вибрационна доза от 9,1 m/s1,75.
Експозицията на работниците на вибрациите, предавани на цялото тяло, се оценява или измерва въз основа на разпоредбите, съдържащи се в точка 1, част Б от приложението.
РАЗДЕЛ II
ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА РАБОТОДАТЕЛИТЕ
Член 4
Определяне и оценка на рискове
1. При изпълнение на задълженията, определени в член 6, параграф 3, и в член 9, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО, работодателят оценява и, ако е необходимо, измерва равнищата на механични вибрации, на които работниците са изложени. Измерването се извършва в съответствие с точка 2, част А от приложението или точка 2, част Б от приложението към настоящата директива, в зависимост от случая.
2. Оценката на равнището на експозиция на механични вибрации може да се оцени посредством наблюдение на специфичните работни практики и използване на съответната информация за вероятната стойност на вибрациите, съответстваща на оборудването или на типа оборудване, използвано при конкретните условия на употреба, включително на информация от такова естество, предоставена от производителя на оборудването. Това действие се разграничава от измерването, което изисква използването на специална апаратура и на подходяща методология.
3. Оценяването и измерването, посочени в параграф 1, се планират и извършват от компетентни служби на подходящи интервали, като се вземат предвид, по-специално, разпоредбите на член 7 от Директива 89/391/ЕИО относно необходимите компетентни служби или лица. Данните, получени от оценката и/или измерването на равнището на експозиция на вибрации, се съхраняват в подходяща форма, за да има възможност за справка на последваща дата.
4. Съгласно член 6, параграф 3 от Директива 89/391/ЕИО, когато пристъпва към оценка на риска, работодателят обръща специално внимание на следното:
a)
равнището, вида и продължителността на експозиция, включително всяка експозиция на периодични вибрации или на повтарящи се удари;
б)
граничните стойности на експозиция и стойностите на експозиция за предприемане на действие, определени в член 3 от настоящата директива;
в)
всяко въздействие върху здравето и безопасността на работниците, които са с особена чувствителност към експозицията на вибрации;
г)
всяко косвено въздействие върху безопасността на работниците, произтичащо от взаимодействия между вибрациите и работното място или друго работно оборудване;
д)
информация, предоставена от производителите на работното оборудване, съгласно съответните директиви на Общността;
е)
съществуването на заместващо работно оборудване, проектирано за намаляване на равнището на експозиция на механични вибрации;
ж)
случаите, при които експозицията на вибрации, предавани на цялото тяло, продължава и след приключване на работното време, за които е отговорен работодателят;
з)
специфични условия на работа, като ниски температури;
и)
подходяща информация, получена от здравно наблюдение, включително и публикувана информация, в рамките на възможното.
5. Работодателят трябва да разполага с оценка на риска в съответствие с член 9, параграф 1, буква а) от Директива 89/391/ЕИО и да определя мерките, които трябва да се вземат в съответствие с членове 5 и 6 от настоящата директива. Оценката на риска се записва на подходящ носител съгласно националното законодателство и практика; тя може да включва обосновка от работодателя за това, че поради естеството и обхвата на рисковете, свързани с вибрациите, не е необходима последваща подробна оценка на риска. Оценката на риска редовно се преразглежда, по-специално, ако са настъпили значителни промени, поради които тя е неактуална, или когато резултатите от здравното наблюдение показват необходимостта от нейното актуализиране.
Член 5
Разпоредби, целящи да се избегне или да се намали експозицията
1. Рисковете, произтичащи от експозиция на механични вибрации, се отстраняват при източника или се свеждат до минимум, като се отчитат техническият прогрес и наличието на мерки за контролиране на риска при източника.
Намаляването на тези рискове се основава на общите принципи за превенция, съдържащи се в член 6, параграф 2 от Директива 89/391/ЕИО.
2. Въз основа на оценката на риска, спомената в член 4, когато стойностите на експозиция за предприемане на действие, определени в член 3, параграф 1, буква б), и параграф 2, буква б) са превишени, работодателят разработва и прилага програма от технически и/или организационни мерки, предназначени да сведат до минимум експозицията на механични вибрации и произтичащите от него рискове, като по-специално взема предвид:
a)
други методи на работа, при които експозицията на механични вибрации е по-ниска;
б)
избор на подходящо работно оборудване, проектирано в съответствие с ергономичните изисквания и генериращо възможно най-малко вибрации предвид на работата, която трябва да се извършва;
в)
доставка на допълнително оборудване, намаляващо риска от увреждания, дължащи се на вибрациите, например седалки, които ефективно намаляват вибрациите, предавани на цялото тяло, и ръкохватки, които намаляват вибрациите, предавани на системата ръка-рамо;
г)
подходящи програми за поддръжка на работното оборудване, на работното място и на системите на работното място;
д)
проектиране и разположение на работните места;
е)
подходяща информация и обучение на работниците за правилно и безопасно използване на работното оборудване с цел да се сведе до минимум експозицията им на вибрации;
ж)
ограничаване на продължителността и интензивността на експозицията;
з)
подходяща организация на работното време, която предвижда достатъчно периоди за почивка;
и)
предоставяне на дрехи, предпазващи експонираните работници от студ и влага.
3. Във всички случаи работниците не трябва да бъдат експонирани на нива, превишаващи граничните стойности на експозиция.
Ако въпреки мерките, взети от работодателя в изпълнение на настоящата директива, граничната стойност на експозиция е превишена, работодателят незабавно предприема мерки, за да сведе експозицията под тази стойност. Той установява причините за превишаване на граничната стойност на експозиция и в зависимост от това съобразява мерките за защита и превенция с цел да не се допусне ново превишаване на граничната стойност.
4. Съгласно член 15 от Директива 89/391/ЕИО, работодателят съобразява мерките, споменати в настоящия член, с изискванията на работниците, които са особено чувствителни към рискове, дължащи се на експониране на вибрации.
Член 6
Информация и обучение на работниците
Без да се засягат членове 10 и 12 от Директива 89/391/ЕИО, работодателят гарантира, че работниците, които са експонирани на рискове, дължащи се на механични вибрации на работното място, и/или техните представители получават информация и обучение, съответстващо на резултата от оценката на риска, предвидена в член 4, параграф 1 от настоящата директива, отнасящи се по-специално до:
a)
мерките, предприети в приложение на настоящата директива с цел отстраняване или свеждане до минимум на рисковете, произтичащи от механични вибрации;
б)
граничните стойности на експозиция и стойностите на експозиция за предприемане на действие;
в)
резултатите от оценката и измерването на механичните вибрации, извършени в съответствие с член 4 от настоящата директива, и възможните увреждания, произтичащи от използваното работно оборудване;
г)
необходимостта и начина за откриване и съобщаване на признаците на увреждане;
д)
случаите, при които работниците подлежат на здравно наблюдение;
е)
безопасните работни практики с цел да се сведе до минимум експозицията на механични вибрации.
Член 7
Консултиране и участие на работниците
Консултирането и участието на работниците и/или на техните представители във връзка с материята, обхваната от настоящата директива, се осъществява в съответствие с член 11 от Директива 89/391/ЕИО.
РАЗДЕЛ III
ДРУГИ РАЗПОРЕДБИ
Член 8
Здравно наблюдение
1. Без да се засяга член 14 от Директива 89/391/ЕИО, държавите-членки приемат разпоредби, за да осигурят подходящо здравно наблюдение на работниците във връзка с резултата от оценката на риска, предвидена в член 4, параграф 1 от настоящата директива, когато се посочва, че има риск за тяхното здраве. Тези разпоредби, включително уточнените изисквания за здравните досиета и възможността да се правят справки в тях, се въвеждат в съответствие с националното законодателство и/или практики.
Здравното наблюдение, чийто резултати се вземат предвид за прилагането на превантивни мерки на конкретно работно място, е предназначено да предотврати и да диагностицира бързо всяко заболяване, свързано с експозицията на механични вибрации. Това наблюдение е подходящо, когато:
-
експозицията на работниците на вибрации е такава, че може да се направи връзка между тази експозиция и заболяване, което може да бъде определено, или вредни влияния върху здравето,
-
е възможно заболяването или влиянията да се появят при специални условия на труд, и
-
съществуват изпитани техники за откриване на заболяването или на вредните влияния върху здравето.
Във всички случаи работниците, изложен на равнища на вибрации, надвишаващи стойностите, определени в член 3, параграф 1, буква б), и параграф 2, буква б), подлежат на подходящо здравно наблюдение.
2. Държавите-членки приемат разпоредби, за да гарантират, че за всеки работещ, който подлежи на здравно наблюдение в съответствие с параграф 1, е съставено здравно досие, което се актуализира. Здравните досиета съдържат резюме на резултатите от осъществяваното здравно наблюдение. Те се съставят в подходяща форма, която дава възможност за последващи справки при спазване на лекарската тайна.
Екземпляр от данните в досието в подходящ вид се предоставя на компетентния орган при поискване. Работникът, по негово искане, има достъп до личното си здравно досие.
3. Когато в резултат на здравното наблюдение се установи, че работещ страда от заболяване или увреждане на здравето, което може да бъде определено и което се разглежда от лекар или от специалист по трудова медицина като произтичащо от експозицията му на механични вибрации на работното място:
a)
работникът се уведомява от лекаря или от друго лице, притежаващо подходяща квалификация, за резултата, който лично го засяга. По-специално, той получава информация и съвети за здравно наблюдение, на което трябва да се подложи след края на експозицията на вибрации;
б)
работодателят се уведомява за всяко важно заключение, произтичащо от здравното наблюдение, при спазване на лекарската тайна;
в)
работодателят:
-
преразглежда оценката на риска, направена съгласно член 4,
-
преразглежда предвидените мерки за отстраняване или намаляване на рисковете съгласно член 5,
-
взема предвид становището на специалиста по трудова медицина или на всяко друго надлежно квалифицирано лице или на компетентния орган за въвеждането на всяка мярка, преценена като необходима с цел отстраняване или намаляване на рисковете, съгласно член 5, включително евентуалното преместване на работника на друга работа, която не съдържа риск от експозиция на вибрации, и
-
организира постоянно здравно наблюдение и взема мерки за преразглеждане на здравното състояние на работниците с подобна експозиция. В този случай компетентният лекар или специалистът по трудова медицина или компетентният орган може да предложи експонираните работници да бъдат подложени на медицински преглед.
Член 9
Преходен период
Що се отнася до изпълнението на задълженията, предвидени в член 5, параграф 3, държавите-членки, след съгласуване със социалните партньори, при спазване на националното законодателство или практики имат право да ползват максимален преходен период от 5 години, считано от 6 юли 2005 г., в случаи на използване на работно оборудване, което е било предоставено на работниците преди 6 юли 2007 г. и които не позволяват да се спазват граничните стойности на експозиция, предвид последните постижения на технически прогрес и/или прилагането на организационни мерки. Що се отнася до работното оборудване, използвано в отраслите на селското и горското стопанство, държавите-членки имат право да продължат максималния преходен период с четири години.
Член 10
Дерогация
1. При спазване на общите принципи за опазване на здравето и безопасността на работниците, държавите-членки могат, при надлежно обосновани обстоятелства, да дерогират член 5, параграф 3 за отраслите на корабоплаването и въздухоплаването, относно вибрациите, предавани на цялото тяло, когато предвид състоянието на техниката и специфичните характеристики на работните места не е възможно да се спази граничната стойност на експозиция, въпреки прилагането на технически и/или организационни мерки.
2. В случай, когато експозицията на механични вибрации на работещ обикновено е под стойностите на експозиция за предприемане на действие, определени в член 3, параграф 1, буква б), и параграф 2, буква б), но понякога чувствително се колебае и в даден момент може да превиши граничната стойност на експозиция, държавите-членки също могат да разрешат дерогация на член 5, параграф 3. Независимо от това, средната стойност на експозиция, изчислена на базата на 40 часа, трябва да остане по-ниска от граничната стойност на експозиция и трябва да е налице обосновка, че рисковете, дължащи се на режима на експозиция, на който е подложен работникът, са по-ниски от тези, дължащи се на равнище на експозиция, съответстващо на граничната стойност.
3. Дерогациите, посочени в параграфи 1 и 2, се правят от държавите-членки след консултации със социалните партньори съгласно националното законодателство и практики. Към тези дерогации трябва да се посочат условия, които предвид особените обстоятелства гарантират, че произтичащите от тях рискове са сведени до минимум и че съответните работници имат право на засилено здравно наблюдение. Тези дерогации се преразглеждат на всеки четири години и се отменят веднага щом отпаднат обстоятелствата, които са ги обосновали.
4. На всеки четири години държавите-членки предоставят на Комисията списък на дерогациите, посочени в параграфи 1 и 2, като посочват конкретните обстоятелства и причини, поради които се е наложило да допуснат тези дерогации.
Член 11
Технически изменения
Измененията от чисто техническо естество, които трябва да се направят в приложението в съответствие с:
a)
приемането на директиви в областта на техническото хармонизиране и стандартизацията относно проектирането, изграждането, производството или конструкцията на работно оборудване и/или на работни места;
б)
техническия прогрес, развитието на най-подходящите хармонизирани европейски стандарти или спецификации и натрупаните нови познания за вибрациите;
се изработват в съответствие с регламентната процедура, установена в член 12, параграф 2.
Член 12
Комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета, посочен в член 17, параграф 2 от Директива 89/391/ЕИО.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО при спазване на разпоредбите на член 8 от него.
Периодът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, е три месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
РАЗДЕЛ IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 13
Доклади
На всеки пет години държавите-членки представят на Комисията доклад за практическото прилагане на настоящата директива, като посочват гледната точка на социалните партньори. Докладът съдържа описание на най-добрите практики за превенция на вредните за здравето вибрации и на други начини на организацията на труда, както и на мерките, приети от държавите-членки, за оповестяване на тези практики.
Въз основа на тези доклади Комисията пристъпва към обща оценка на прилагането на директивата, по-специално въз основа на научните изследвания и информация, и уведомява Европейския парламент, Съвета и Икономическия и социален комитет, както и Консултативния комитет за безопасност, хигиена и опазване на здравето на работното място за тази оценка, както и за предложените съответни изменения.
Член 14
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 6 юли 2005 година. Те незабавно информират Комисията за това. Те прилагат също надлежно мотивиран списък с преходните мерки, приети от тях в съответствие с член 9.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки представят на Комисията текста на разпоредбите от националното си законодателство, които те вече са приели или приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 15
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 16
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 25 юни 2002 година.
Directive 2002/44/CE du Parlement européen et du Conseil
du 25 juin 2002
concernant les prescriptions minimales de sécurité et de santé relatives à l'exposition des travailleurs aux risques dus aux agents physiques (vibrations) (seizième directive particulière au sens de l'article 16, paragraphe 1, de la directive 89/391/CEE)
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 137, paragraphe 2,
vu la proposition de la Commission [1], présentée après consultation du comité consultatif pour la sécurité, l'hygiène et la protection de la santé sur le lieu de travail,
vu l'avis du Comité économique et social [2],
après consultation du Comité des régions,
statuant conformément à la procédure visée à l'article 251 du traité [3], au vu du projet commun approuvé par le comité de conciliation le 8 avril 2002,
considérant ce qui suit:
(1) Selon le traité, le Conseil peut arrêter, par voie de directive, des prescriptions minimales, en vue de promouvoir l'amélioration, notamment du milieu de travail, pour garantir un meilleur niveau de protection de la sécurité et de la santé des travailleurs. Il y a lieu que ces directives évitent d'imposer des contraintes administratives, financières et juridiques telles qu'elles contrarieraient la création et le développement de petites et moyennes entreprises.
(2) La communication de la Commission sur son programme d'action relative à la mise en œuvre de la charte communautaire des droits sociaux fondamentaux des travailleurs prévoit l'établissement de prescriptions minimales de santé et de sécurité relatives à l'exposition des travailleurs aux risques dus aux agents physiques. En septembre 1990, le Parlement européen a adopté une résolution sur ce programme d'action [4] qui invitait notamment la Commission a élaborer une directive spécifique dans le domaine des risques liés au bruit et aux vibrations ainsi qu'à tout autre agent physique sur le lieu de travail.
(3) Dans un premier temps, il est jugé nécessaire d'introduire des mesures de protection des travailleurs contre les risques dus aux vibrations en raison de leurs effets sur la santé et la sécurité des travailleurs, notamment les troubles musculo-squelettiques, neurologiques et vasculaires. Ces mesures visent non seulement à assurer la santé et la sécurité de chaque travailleur pris isolément mais également à créer pour l'ensemble des travailleurs de la Communauté un socle minimal de protection qui évitera de possibles distorsions de concurrence.
(4) La présente directive fixe des prescriptions minimales, ce qui donne aux États membres la possibilité de maintenir ou d'adopter des dispositions plus favorables pour la protection des travailleurs, en particulier la fixation de valeurs inférieures pour la valeur journalière déclenchant l'action ou la valeur limite d'exposition journalière aux vibrations. La mise en œuvre de la présente directive ne peut pas justifier une régression par rapport à la situation existant dans chaque État membre.
(5) Il est nécessaire qu'un système de protection contre les vibrations se borne à définir, sans détail inutile, les objectifs à atteindre, les principes à respecter et les valeurs fondamentales à utiliser afin de permettre aux États membres d'appliquer les prescriptions minimales de façon équivalente.
(6) La réduction de l'exposition aux vibrations est réalisée de façon plus efficace par la mise en œuvre de mesures préventives dès la conception des postes et lieux de travail ainsi que par le choix des équipements, procédés et méthodes de travail, de façon à réduire par priorité les risques à la source. Des dispositions relatives aux équipements et méthodes de travail contribuent donc à la protection des travailleurs qui les utilisent.
(7) Il importe que les employeurs s'adaptent aux progrès techniques et aux connaissances scientifiques en matière de risques liés à l'exposition aux vibrations, en vue d'améliorer la protection de la sécurité et de la santé des travailleurs.
(8) Pour les secteurs de la navigation maritime et aérienne, dans l'état actuel de la technique, il n'est pas possible de respecter, dans tous les cas, les valeurs limites d'exposition relatives aux vibrations transmises à l'ensemble du corps. Il y a donc lieu de prévoir des possibilités de dérogations dûment justifiées.
(9) La présente directive étant une directive particulière au sens de l'article 16, paragraphe 1, de la directive 89/391/CEE du Conseil du 12 juin 1989 concernant la mise en œuvre de mesures visant à promouvoir l'amélioration de la sécurité et de la santé des travailleurs au travail [5], ladite directive s'applique au domaine de l'exposition des travailleurs aux vibrations, sans préjudice des dispositions plus contraignantes et/ou plus spécifiques contenues dans la présente directive.
(10) La présente directive constitue un élément concret dans le cadre de la réalisation de la dimension sociale du marché intérieur.
(11) Les mesures nécessaires pour la mise en œuvre de la présente directive sont arrêtées en conformité avec la décision 1999/468/CE du Conseil du 28 juin 1999 fixant les modalités de l'exercice des compétences d'exécution conférées à la Commission [6],
ONT ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
SECTION I
DISPOSITIONS GÉNÉRALES
Article premier
Objectif et champ d'application
1. La présente directive, qui est la seizième directive particulière au sens de l'article 16, paragraphe 1, de la directive 89/391/CEE, fixe des prescriptions minimales en matière de protection des travailleurs contre les risques pour leur santé et leur sécurité résultant ou susceptibles de résulter d'une exposition à des vibrations mécaniques.
2. Les prescriptions de la présente directive s'appliquent aux activités dans l'exercice desquelles les travailleurs sont ou risquent d'être exposés, pendant leur travail, à des risques dus à des vibrations mécaniques.
3. La directive 89/391/CEE s'applique pleinement à l'ensemble du domaine visé au paragraphe 1, sans préjudice de dispositions plus contraignantes et/ou plus spécifiques contenues dans la présente directive.
Article 2
Définitions
Aux fins de la présente directive, on entend par:
a) "vibration transmise au système main-bras": vibration mécanique qui, lorsqu'elle est transmise au système main-bras chez l'homme, entraîne des risques pour la santé et la sécurité des travailleurs, notamment des troubles vasculaires, des lésions ostéo-articulaires ou des troubles neurologiques ou musculaires;
b) "vibration transmise à l'ensemble du corps": vibration mécanique qui, lorsqu'elle est transmise à l'ensemble du corps, entraîne des risques pour la santé et la sécurité des travailleurs, notamment des lombalgies et des traumatismes de la colonne vertébrale.
Article 3
Valeurs limites d'exposition et valeurs d'exposition déclenchant l'action
1. Pour les vibrations transmises au système main-bras:
a) la valeur limite d'exposition journalière normalisée à une période de référence de 8 heures est fixée à 5 m/s2;
b) la valeur d'exposition journalière normalisée à une période de référence de 8 heures déclenchant l'action est fixée à 2,5 m/s2.
L'exposition des travailleurs aux vibrations transmises au système main-bras est évaluée ou mesurée sur la base des dispositions figurant à l'annexe, partie A, point 1.
2. Pour les vibrations transmises à l'ensemble du corps:
a) la valeur limite d'exposition journalière normalisée à une période de référence de 8 heures est fixée à 1,15 m/s2 ou, selon le choix de l'État membre, à une valeur de dose de vibrations de 21 m/s1,75;
b) la valeur d'exposition journalière normalisée à une période de référence de 8 heures déclenchant l'action est fixée à 0,5 m/s2 ou, selon le choix de l'État membre, à une valeur de dose de vibrations de 9,1 m/s1,75.
L'exposition des travailleurs aux vibrations transmises à l'ensemble du corps est évaluée ou mesurée sur la base des dispositions figurant à l'annexe, partie B, point 1.
SECTION II
OBLIGATION DES EMPLOYEURS
Article 4
Détermination et évaluation des risques
1. Lors de l'accomplissement des obligations définies à l'article 6, paragraphe 3, et à l'article 9, paragraphe 1, de la directive 89/391/CEE, l'employeur évalue et, si nécessaire, mesure les niveaux de vibrations mécaniques auxquels les travailleurs sont exposés. La mesure s'effectue conformément à l'annexe, partie A, point 2, ou partie B, point 2, de la présente directive, selon le cas.
2. Pour évaluer le niveau d'exposition aux vibrations mécaniques, on peut avoir recours à l'observation des pratiques de travail spécifiques et se référer aux informations pertinentes relatives à la magnitude probable des vibrations correspondant aux équipements ou aux types d'équipements utilisés dans les conditions particulières d'utilisation, y compris aux informations de cette nature fournies par le fabricant du matériel. Cette démarche est à distinguer d'une opération de mesure qui exige l'utilisation de certains appareils et d'une méthode adaptée.
3. L'évaluation et la mesure visées au paragraphe 1 sont planifiées et effectuées par des services compétents à des intervalles appropriés, en tenant compte, notamment, de l'article 7 de la directive 89/391/CEE concernant les compétences (personnes ou services) nécessaires. Les données issues de l'évaluation et/ou de la mesure du niveau d'exposition aux vibrations mécaniques sont conservées sous une forme susceptible d'en permettre la consultation à une date ultérieure.
4. Conformément à l'article 6, paragraphe 3, de la directive 89/391/CEE, l'employeur prête une attention particulière, au moment de procéder à l'évaluation des risques, aux éléments suivants:
a) le niveau, le type et la durée d'exposition, y compris toute exposition à des vibrations intermittentes ou à des chocs répétés;
b) les valeurs limites d'exposition et les valeurs d'exposition déclenchant l'action fixées à l'article 3 de la présente directive;
c) toute incidence sur la santé et la sécurité des travailleurs à risques particulièrement sensibles;
d) toute incidence indirecte sur la sécurité des travailleurs résultant d'interactions entre les vibrations mécaniques et le lieu de travail ou d'autres équipements;
e) les renseignements fournis par les fabricants des équipements de travail conformément aux directives communautaires en la matière;
f) l'existence d'équipements de remplacement conçus pour réduire les niveaux d'exposition aux vibrations mécaniques;
g) la prolongation de l'exposition à des vibrations transmises à l'ensemble du corps au-delà des heures de travail, sous la responsabilité de l'employeur;
h) des conditions de travail particulières, comme les basses températures;
i) une information appropriée recueillie par la surveillance de la santé, y compris l'information publiée, dans la mesure du possible.
5. L'employeur doit disposer d'une évaluation des risques, conformément à l'article 9, paragraphe 1, point a), de la directive 89/391/CEE, et déterminer les mesures à prendre conformément aux articles 5 et 6 de la présente directive. L'évaluation des risques est consignée sur un support approprié, conformément à la législation et aux pratiques nationales; elle peut comporter des éléments apportés par l'employeur pour faire valoir que la nature et l'ampleur des risques liés aux vibrations mécaniques ne justifient pas une évaluation plus complète des risques. L'évaluation des risques est régulièrement mise à jour, notamment lorsque des changements importants, susceptibles de la rendre caduque, sont intervenus ou lorsque les résultats de la surveillance de la santé en démontrent la nécessité.
Article 5
Dispositions visant à éviter ou à réduire l'exposition
1. En tenant compte du progrès technique et de la disponibilité de mesures de maîtrise du risque à la source, les risques résultant de l'exposition aux vibrations mécaniques sont supprimés à leur source ou réduits au minimum.
La réduction de ces risques se base sur les principes généraux de prévention figurant à l'article 6, paragraphe 2, de la directive 89/391/CEE.
2. Sur la base de l'évaluation des risques visée à l'article 4, lorsque les valeurs d'exposition fixées à l'article 3, paragraphe 1, point b), et paragraphe 2, point b), sont dépassées, l'employeur établit et met en œuvre un programme de mesures techniques et/ou organisationnelles visant à réduire au minimum l'exposition aux vibrations mécaniques et les risques qui en résultent, en prenant en considération, notamment:
a) d'autres méthodes de travail nécessitant une exposition moindre à des vibrations mécaniques;
b) le choix d'équipements de travail appropriés, bien conçus sur le plan ergonomique et produisant, compte tenu du travail à effectuer, le moins de vibrations possible;
c) la fourniture d'équipements auxiliaires réduisant les risques de lésions dues à des vibrations, par exemple des sièges atténuant efficacement les vibrations transmises à l'ensemble du corps et des poignées atténuant les vibrations transmises au système main-bras;
d) des programmes appropriés de maintenance des équipements de travail, du lieu de travail et des systèmes sur le lieu de travail;
e) la conception et l'agencement des lieux et postes de travail;
f) l'information et la formation adéquates des travailleurs afin qu'ils utilisent correctement et de manière sûre les équipements de travail, de manière à réduire au minimum leur exposition à des vibrations mécaniques;
g) la limitation de la durée et de l'intensité de l'exposition;
h) l'organisation convenable des horaires de travail, prévoyant suffisamment de périodes de repos;
i) la fourniture aux travailleurs exposés de vêtements les maintenant à l'abri du froid et de l'humidité.
3. En tout état de cause, les travailleurs ne sont pas exposés à des niveaux supérieurs à la valeur limite d'exposition.
Si, en dépit des mesures mises en œuvre par l'employeur en application de la présente directive, la valeur limite d'exposition a été dépassée, l'employeur prend immédiatement des mesures pour ramener l'exposition au-dessous de celle-ci. Il détermine les causes du dépassement de la valeur limite d'exposition et il adapte, en conséquence, les mesures de protection et de prévention en vue d'éviter un nouveau dépassement.
4. En application de l'article 15 de la directive 89/391/CEE, l'employeur adapte les mesures prévues au présent article aux exigences des travailleurs à risques particulièrement sensibles.
Article 6
Information et formation des travailleurs
Sans préjudice des articles 10 et 12 de la directive 89/391/CEE, l'employeur veille à ce que les travailleurs qui sont exposés à des risques dus aux vibrations mécaniques sur le lieu de travail et/ou leurs représentants reçoivent des informations et une formation en rapport avec le résultat de l'évaluation des risques prévue à l'article 4, paragraphe 1, de la présente directive concernant notamment:
a) les mesures prises en application de la présente directive en vue de supprimer ou de réduire au minimum les risques résultant des vibrations mécaniques;
b) les valeurs limites d'exposition et les valeurs d'exposition déclenchant l'action;
c) les résultats des évaluations et des mesures des vibrations mécaniques effectuées en application de l'article 4 de la présente directive et les lésions que pourraient entraîner les équipements de travail utilisés;
d) l'utilité et la façon de dépister et de signaler des symptômes de lésions;
e) les conditions dans lesquelles les travailleurs ont droit à une surveillance de leur santé;
f) les pratiques professionnelles sûres, afin de réduire au minimum l'exposition à des vibrations mécaniques.
Article 7
Consultation et participation des travailleurs
La consultation et la participation des travailleurs et/ou de leurs représentants ont lieu conformément à l'article 11 de la directive 89/391/CEE, en ce qui concerne les matières couvertes par la présente directive.
SECTION III
DISPOSITIONS DIVERSES
Article 8
Surveillance de la santé
1. Sans préjudice de l'article 14 de la directive 89/391/CEE, les États membres arrêtent des dispositions pour assurer la surveillance appropriée de la santé des travailleurs en rapport avec le résultat de l'évaluation des risques prévue à l'article 4, paragraphe 1, de la présente directive lorsqu'il révèle un risque pour leur santé. Ces dispositions, y compris les exigences spécifiées pour les dossiers médicaux et pour la possibilité de les consulter, sont introduites conformément aux législations et/ou pratiques nationales.
La surveillance de la santé, dont les résultats sont pris en considération pour l'application de mesures préventives sur un lieu de travail déterminé, vise à prévenir et à diagnostiquer rapidement toute affection liée à l'exposition à des vibrations mécaniques. Cette surveillance est appropriée lorsque:
- l'exposition des travailleurs à des vibrations est telle qu'on peut établir un lien entre cette exposition et une maladie identifiable ou des effets nocifs pour la santé,
- il est probable que la maladie ou les effets surviennent dans les conditions de travail particulières du travailleur,
- il existe des techniques éprouvées permettant de déceler la maladie ou les effets nocifs pour la santé.
En tout état de cause, le travailleur exposé à un niveau de vibrations mécaniques supérieur aux valeurs fixées à l'article 3, paragraphe 1, point b), et paragraphe 2, point b), a le droit de faire l'objet d'une surveillance de la santé appropriée.
2. Les États membres arrêtent des dispositions pour qu'un dossier médical soit établi et tenu à jour pour chaque travailleur faisant l'objet d'une surveillance de sa santé en application du paragraphe 1. Les dossiers médicaux contiennent un résumé des résultats de la surveillance de la santé exercée. Ils sont tenus sous une forme qui permet de les consulter ultérieurement dans le respect du secret médical.
Des exemplaires des dossiers pertinents sont fournis à l'autorité compétente sur demande. Le travailleur a accès, à sa demande, au dossier médical qui le concerne personnellement.
3. Lorsque la surveillance de la santé fait apparaître qu'un travailleur souffre d'une maladie ou d'une affection identifiable considérée par un médecin ou un spécialiste de la médecine du travail comme résultant d'une exposition à des vibrations mécaniques sur le lieu de travail:
a) le travailleur est informé, par le médecin ou par une autre personne ayant une qualification appropriée, du résultat qui le concerne personnellement. Il reçoit notamment des informations et des conseils concernant la surveillance de la santé à laquelle il devra se soumettre après la fin de l'exposition;
b) l'employeur est informé de toute conclusion significative provenant de la surveillance de la santé, dans le respect du secret médical;
c) l'employeur:
- revoit l'évaluation des risques effectuée conformément à l'article 4,
- revoit les mesures prévues pour supprimer ou réduire les risques conformément à l'article 5,
- tient compte de l'avis du spécialiste de la médecine du travail ou de toute autre personne dûment qualifiée ou de l'autorité compétente pour la mise en œuvre de toute mesure jugée nécessaire pour supprimer ou réduire les risques conformément à l'article 5, y compris l'éventuelle affectation du travailleur à un autre poste ne comportant plus de risques d'exposition, et
- organise une surveillance de la santé continue et prend des mesures pour que soit réexaminé l'état de santé de tout autre travailleur ayant subi une exposition semblable. En pareil cas, le médecin compétent ou le spécialiste de la médecine du travail ou l'autorité compétente peut proposer que les personnes exposées soient soumises à un examen médical.
Article 9
Période transitoire
En ce qui concerne la mise en œuvre des obligations prévues à l'article 5, paragraphe 3, les États membres, après consultation des partenaires sociaux, dans le respect des législations ou des pratiques nationales, ont la faculté de faire usage d'une période transitoire maximale de 5 ans à compter du 6 juillet 2005 en cas d'utilisation des équipements de travail qui ont été mis à la disposition des travailleurs avant le 6 juillet 2007 et qui ne permettent pas de respecter les valeurs limites d'exposition compte tenu des derniers progrès techniques et/ou de la mise en œuvre de mesures organisationnelles. En ce qui concerne les équipements utilisés dans les secteurs agricole et sylvicole, les États membres ont la faculté de rallonger jusqu'à quatre ans la période transitoire maximale.
Article 10
Dérogations
1. Dans le respect des principes généraux de la protection de la sécurité et de la santé des travailleurs, les États membres peuvent, pour les secteurs de la navigation maritime et aérienne, dans des circonstances dûment justifiées, déroger à l'article 5, paragraphe 3, en ce qui concerne les vibrations transmises à l'ensemble du corps, lorsque, compte tenu de l'état de la technique et des caractéristiques spécifiques des lieux de travail, il n'est pas possible de respecter la valeur limite d'exposition malgré la mise en œuvre de mesures techniques et/ou organisationnelles.
2. Dans le cas où l'exposition d'un travailleur à des vibrations mécaniques est, en règle générale, inférieure aux valeurs d'exposition fixées à l'article 3, paragraphe 1, point b), et paragraphe 2, point b), mais varie sensiblement d'un moment à l'autre et peut, occasionnellement, être supérieure à la valeur limite d'exposition, les États membres peuvent également accorder des dérogations à l'article 5, paragraphe 3. Toutefois, la valeur moyenne de l'exposition calculée sur une durée de 40 heures doit demeurer inférieure à la valeur limite d'exposition et des éléments probants doivent montrer que les risques dus au régime d'exposition auquel est soumis le travailleur sont moins élevés que ceux dus à un niveau d'exposition correspondant à la valeur limite.
3. Les dérogations visées aux paragraphes 1 et 2 sont accordées par les États membres après consultation, conformément aux législations et pratiques nationales, des partenaires sociaux. Ces dérogations doivent être assorties de conditions garantissant, compte tenu des circonstances particulières, que les risques qui en résultent soient réduits au minimum et que les travailleurs concernés bénéficient d'une surveillance renforcée de leur santé. Ces dérogations font l'objet d'un réexamen tous les quatre ans et sont révoquées aussitôt que les circonstances qui les ont justifiées disparaissent.
4. Tous les quatre ans, les États membres transmettent à la Commission une liste de dérogations visées aux paragraphes 1 et 2 en indiquant les circonstances et les raisons précises qui les ont amenés à accorder ces dérogations.
Article 11
Modifications techniques
Les modifications de nature purement technique à apporter à l'annexe sont arrêtées en conformité avec la procédure de réglementation visée à l'article 12, paragraphe 2, en fonction:
a) de l'adoption de directives en matière d'harmonisation technique et de normalisation relatives à la conception, la construction, la fabrication ou la réalisation d'équipements et/ou de lieux de travail;
b) du progrès technique, de l'évolution des normes ou spécifications européennes harmonisées les plus appropriées et des nouvelles connaissances acquises concernant les vibrations mécaniques.
Article 12
Comité
1. La Commission est assistée par le comité visé à l'article 17, paragraphe 2, de la directive 89/391/CEE.
2. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, les articles 5 et 7 de la décision 1999/468/CE s'appliquent dans le respect des dispositions de l'article 8 de celle-ci.
La période prévue à l'article 5, paragraphe 6, de la décision 1999/468/CE est fixée à trois mois.
3. Le comité adopte son règlement intérieur.
SECTION IV
DISPOSITIONS FINALES
Article 13
Rapports
Tous les cinq ans, les États membres soumettent un rapport à la Commission sur la mise en œuvre pratique de la présente directive, en indiquant le point de vue des partenaires sociaux. Le rapport contient une description des meilleures pratiques visant à prévenir les vibrations nuisibles à la santé et d'autres modalités d'organisation du travail, ainsi que des mesures prises par les États membres pour faire connaître ces pratiques.
Sur la base de ces rapports, la Commission procède à une évaluation d'ensemble de la mise en oeuvre de la directive, notamment sur la base des recherches et des informations scientifiques, et informe le Parlement européen, le Conseil et le Comité économique et social, ainsi que le Comité consultatif pour la sécurité, l'hygiène et la santé sur le lieu de travail de cette évaluation ainsi que des amendements appropriés proposés.
Article 14
Transposition
1. Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive au plus tard le 6 juillet 2005. Ils en informent immédiatement la Commission. Ils joignent également une liste dûment motivée des mesures transitoires décidées par eux conformément à l'article 9.
Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d'une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
2. Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions de droit interne déjà adoptées ou qu'ils adoptent dans le domaine régi par la présente directive.
Article 15
Entrée en vigueur
La présente directive entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes.
Article 16
Destinataires
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Luxembourg, le 25 juin 2002.