31998L0034
L 204/37
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 98/34/EО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 22 юни 1998 година
за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 100а, 213 и 43 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 189б от Договора (3),
(1)
като имат предвид, че Директива 83/189/ЕИО на Съвета от 28 март 1983 г. за установяване на процедурата за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти (4) е била многократно и съществено изменяна; като имат предвид, че за целите на яснота и рационалност посочената директива следва да бъде консолидирана;
(2)
като имат предвид, че вътрешният пазар обхваща пространство, без вътрешни граници, където се гарантира свободното движение на стоки, хора, услуги и капитали; като имат предвид, че следователно забраната за количествени ограничения на движението на стоки и на мерките, които имат същия ефект, е един от основните принципи на Общността;
(3)
като имат предвид, че за да се насърчи гладкото функциониране на вътрешния пазар, следва да бъде осигурена възможно най-голяма прозрачност по отношение на националните инициативи за създаване технически стандарти или регламенти;
(4)
като имат предвид, че бариерите пред търговията, които са в резултат на техническите регламенти за продуктите, могат да бъдат разрешени, само когато са необходими, за да се спазват важни изисквания и когато те имат за цел обществения интерес, чиято т основна гаранция са те
(5)
като имат предвид, че е от съществено значение за Комисията тя да разполага с необходимата информация преди приемането на техническите разпоредби; като имат предвид, че следователно държавите-членки, от които се изисква да улеснят постигането на задачите си съгласно член 5 от Договора, трябва да я нотифицират за проектите си в областта на техническите регламенти;
(6)
като имат предвид, че всички държави-членки също трябва да бъдат информирани и за техническите регламенти, предвидени от всяка една държава-членка;
(7)
като имат предвид, че целта на вътрешния пазар е да създава среда, която допринася за конкурентноспособността на предприятията; като имат предвид, че предоставянето на повече информация е един от начините за подпомагане на предприятията да се възползват от предимствата, присъщи на този пазар; като имат предвид, че следователно е необходимо да се даде възможност на стопанските субекти да дадат своята оценка за влиянието на вътрешните технически регламенти, предлагани от други държави-членки, като обезпечават редовното публикуване на заглавия на нотифицирани проекти и посредством тези разпоредби относно поверителността на тези проекти;
(8)
като имат предвид, че е подходящо, в интерес на правната сигурност, държавите-членки публично да обявят приемането на национален технически регламент в съответствие с официалните изисквания, посочени в настоящата директива;
(9)
като имат предвид, че мерките, предназначени да обезпечат безпрепятственото функциониране или трайното развитие на пазара,относно техническите регламенти за продуктите, включват по-голяма прозрачност на националните намерения и разширяване на критериите и условията за оценка на потенциалния ефект от предлаганите правила на пазара;
(10)
като имат предвид, че следователно всички изисквания, установени по отношение на продукта, е необходимо да бъдат оценени и да се вземе предвид напредъка в националната практика за нормативната уредба за продуктите;
(11)
като имат предвид, че изискванията, които са различни от техническите спецификации, отнасящи се до жизнения цикъл на даден продукт, след като е бил пуснат на пазара, могат да повлияят върху свободното движение на тази стока или да създават пречки за гладкото функциониране на вътрешния пазар;
(12)
като имат предвид, че е необходимо да се изясни концепцията за фактическата техническа нормативна уредба; като имат предвид, че по-специално разпоредбите, посредством които общественият орган се позовава на техническите спецификации или на други изисквания, или насърчава съблюдаването им, и разпоредбите, които се отнасят до продуктите, с които обществения орган е свързан, с оглед на обществения интерес, предават на такива изисквания или спецификации по-обвързваща стойност, отколкото те биха имали иначе по силата на частния им произход;
(13)
като имат предвид, че на Комисията и на държавите-членки трябва да се предостави достатъчно време, за да могат да предложат поправки към дадена предвидена мярка, с цел да бъдат отстранени или намалени пречките, които тя може да създаде за свободното движение на стоки;
(14)
като имат предвид, че съответната държава-членка трябва да вземе предвид тези поправки при формулиране на окончателния текст на предвижданата мярка;
(15)
като имат предвид, че е присъщо за вътрешния пазар, и по-специално, когато принципът за взаимно признаване не може да бъде прилаган от държавата-членка, Комисията да приема или предлага да бъдат приемани задължителни актове на Общността; като имат предвид, че е установен специфичен временен период на прекъсване, с цел да не може въвеждането на националните мерки да спре приемането на задължителните актове на Общността от Съвета или Комисията в същата област;
(16)
като имат предвид, че въпросната държава-членка трябва, съгласно общите задължения, установени в член 5 от Договора, да отлага прилагането на предвидената мярка за срок, който е достатъчен, за да се проведе съвместно проучване на предлаганите поправки или подготовка на предложение за задължителен акт на Съвета, или за приемане на задължителен акт на Комисията; като имат предвид, че сроковете, установени в Споразумението, прието на събранието на представителите на правителствата на държавите-членки в рамките на Съвета от 28 май 1969 г., предвиждащо период на прекъсване и нотифициране на Комисията (5), както е изменено със Споразумението от 5 Март 1973 г. (6), се оказаха недостатъчни за въпросните случаи и следва съответно да бъдат удължени;
(17)
като имат предвид, че процедурата относно договаряне на периода на прекъсване и нотифицирането на Комисията, която се съдържа в горепосоченото споразумение от 28 май 1969 г., остава приложима за продукти, които са предмет на тази процедура, които не са предмет на настоящата директива;
(18)
като имат предвид, че с оглед улесняване приемането на мерките на Общността от Съвета, държавите-членки следва да се въздържат от приемане на технически регламенти, след като Съвета приеме обща позиция по предложение на Комисията относно този сектор;
(19)
като имат предвид, че на практика националните технически стандарти могат да имат еднакви последствия за свободното движение на стоки както техническите регламенти;
(20)
като имат предвид, че следователно би изглеждало необходимо да се уведоми Комисията за проекти на стандартите при условия, сходни с тези, които се прилагат за техническите регламенти; като имат предвид, че съгласно член 213 от Договора, Комисията може, в рамките и при условията, установени от Съвета в съответствие с разпоредбите на Договора, да събира всякаква информация и да извършва необходими за осъществяването на поверените ѝ задачи проверки;
(21)
като имат предвид, че също така е необходимо за държавите-членки и за институциите по стандартизация да бъдат осведомени за стандартите, предвидени от стандартизиращите институции в останалите държави-членки;
(22)
като имат предвид, че систематичното нотифициране е в действителност необходимо само в случай на наличие на нови обекти за стандартизация и доколкото разглеждането на тези обекти на национално ниво може да предизвика разлики в националните стандарти, които в резултат, могат да предизвикат смущения във функционирането на пазара; като имат предвид, че всяко последващо нотифициране или съобщение, свързано с напредъка на националните дейности, трябва да зависи от интереса към такива дейност, изразена от тези, на които този нов обект е бил вече предаден;
(23)
като имат предвид, че Комисията, въпреки това, трябва да бъде способна да изисква съобщаване за всички или част от националните програми за стандартизация, за да може да прегледа развитието на дейността по стандартизацията, и по специално в икономическите сектори;
(24)
като имат предвид, че европейската система за стандартизацията трябва да бъде организирана от и за заинтересуваните страни на базата на съгласуваност, прозрачност, откритост, разбирателство, независимост от специалните интереси, ефективност и вземане на решение въз основа на националното представяне;
(25)
като имат предвид, че функционирането на стандартизацията в Общността трябва да бъде основано на основните права за националните органи по стандартизация, като, например, възможността да се придобиват проекти на стандарти, да се осведомяват за предприетите действия в отговор на предоставяните коментари, да се присъединяват към националните действия за стандартизация или да изискват изготвянето на Европейски стандарти на мястото на националните стандарти; като имат предвид, че от държавите-членки зависи прилагането на подходящите мерки в техните правомощия, за да гарантират, че техните органи по стандартизацията съблюдават тези права;
(26)
като имат предвид, че разпоредбите относно дълготрайните договорености за периода на прекъсване, приложими за националните органи по стандартизацията, когато се изготвя европейски стандарт, трябва да бъдат приведени в съответствие със съответните разпоредби, приети от органите по стандартизация в рамките на европейските органи по стандартизацията;
(27)
като имат предвид, че е необходимо да бъде създаден Постоянен комитет, чиито членове ще бъдат посочени от държавите-членки със задачата да помагат на Комисията да проверява проектите на националните стандарти и да сътрудничат в усилията му да намалява неблагоприятните въздействия от това върху свободното движение на стоки;
(28)
като имат предвид, че Постоянният комитет следва да бъде консултиран по исканията за проекти по стандартизацията, посочени в настоящата директива;
(29)
като имат предвид, че настоящата директива не трябва да засяга задълженията на държавите-членки относно крайните срокове за транспониране на директивите, определени в приложение III, част Б,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
1.
„продукт“, всеки промишлен продукт и всеки селскостопански продукт, включително и рибни продукти;
2.
„техническа спецификация“, спецификацията, която се съдържа в документа, в който са изложени основните характеристики на продукта, като например ниво на качество, функционални характеристики, безопасност или размери, включително изискванията, които се прилагат към продукта по отношение на името, с което продукта се продава, терминология, символи, изпитване и методи за изпитване, опаковка, маркиране или етикетиране и процедури за оценяване на съответствието.
Терминът „техническа спецификация“ също така включва производствените методи и процеси, използвани по отношение на селскостопански продукти, както е посочено в член 38, параграф 1 от Договора, продуктите, предназначени за консумация от човека и от животните, и медицинските продукти, както е определено в член 1 от Директива 65/65/ЕИО (7), както и производствените методи и процеси, които се отнасят за останалите продукти, върху чиито характеристики те оказват влияние;
3.
„други изисквания“, изискване, различно от техническа спецификация, наложена на продукт най-вече с цел защита на потребителя или околната среда, и което засяга неговия цикъл на съществуването след пускането му на пазара, като например, условията на употреба, рециклиране, многократна употреба или изхвърляне, когато такива условия могат значително да повлияят върху състава или естеството на продукта или върху неговата продажба;
4.
„стандарт“, техническа спецификация, одобрена от одобрен орган по стандартизацията, за многократно или продължително приложение, и с който стандарт не е задължително да има съответствие и е един от следните:
-
Международен стандарт: стандарт, приет от международна организация по стандартизация и направен достояние на широката общественост,
-
Европейски стандарт: стандарт, приет от европейски орган по стандартизация и направен достояние на широката общественост,
-
Национален стандарт: стандарт, приет от национален орган по стандартизация и направен достояние на широката общественост;
5.
„програма за стандартизация“, работна програма на признат орган по стандартизация, изброяваща обектите, за които се извършва работата по стандартизацията;
6.
„проект на стандарт“, документ, който съдържа текста на техническите спецификации относно даден обект, който се обсъжда за приемане в съответствие с процедурата за определяне на националните стандарти, така както документа изглежда след подготвителната работа и е предоставен за обществено обсъждане или обществено допитване;
7.
„Европейски орган по стандартизация“, орган, посочен в приложение I;
8.
„Национален орган по стандартизация“, орган, посочен в приложение II;
9.
„технически регламент“, технически спецификации и други изисквания, включително и съответните административни разпоредби, съблюдаването на което е задължително, юридически или фактически, в случай на продажба или употреба в държава-членка или в по-голяма част от нея, както и законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки, с изключение на тези, предвидени в член 10, които забраняват производството, вноса, продажбата или употребата на даден продукт.
Фактическите технически регламенти включват:
-
законовите, подзаконовите или административните разпоредби на държавата-членка, които се отнасят или до техническите спецификации или до други изисквания, или до професионалния кодекс или кодекса на добрата практика, които от друга страна се отнасят до техническата спецификация или други условия и изисквания, съобразяването с които предполага съответствие със задълженията наложени от гореспоменатите законови, подзаконови или административни разпоредби,
-
доброволните споразумения, при които възложител е обществен орган, и които поставят изискването, с оглед на обществения интерес, за наличието на съответствие с техническата спецификация или с останалите изисквания, с изключение на изискванията на тръжната процедура за възлагане на обществени поръчки,
-
техническите спецификации или други изисквания, които са свързана с данъчни или финансови мерки, влияещи върху потреблението на продукти чрез насърчаване на съответствието с такива технически спецификации или с други изисквания; техническите спецификации или други изисквания, свързани с националната система за социално осигуряване не са включени.
Това съставлява техническите регламент, наложени от властите, посочени от държавите-членки, и които се явяват в списъка, който предстои да се изготви от Комисията преди 1 юли 1995 г. в рамките на Комитета, посочен в член 5.
Същата процедура се използва за изменение на настоящия списък;
10.
„проект на технически регламент“, текстът на техническата спецификация или на друго изискване, включително административни разпоредби, формулирано с цел влизането му в сила или евентуалното му влизане в сила като технически регламент, текстът, бидейки на етапа на подготовка, при който все още могат да се направят съществени поправки.
Настоящата директива не се прилага за онези мерки, които държавите-членки считат за необходими според Договора за защита на лица, по-специално на работниците, когато продуктите се използват, при условие че тези мерки не оказват влияние върху продуктите.
Член 2
1. Комисията и органите по стандартизацията, посочени в приложения I и II, се информират за новите обекти, за които националните органи, посочени в приложение II, решават, чрез включването им в своята „програма за стандартизация“, да изготвят или изменят даден стандарт, освен когато той е идентичен или равностойно транспониран в чужд или европейски стандарт.
2. Информацията, посочена в параграф 1, показва по-специално дали въпросният стандарт:
-
ще транспонира международен стандарт, без да бъде равностоен на него,
-
ще представлява нов национален стандарт, или
-
ще изменя национален стандарт.
След консултация с Комитета, посочен в член 5, Комисията може да изготви правила за консолидираното представяне на тази информация и план и критерии, които определят представянето на тази информация, за да се улесни нейното оценяване.
3. Комисията може да изиска да ѝ бъдат предоставени целите или част от програмите по стандартизация.
Тя предоставя тази информация на държавите-членки във форма, която позволява различните програми да бъдат оценени и сравнени.
4. Когато е необходимо, Комисията изменя приложение II на базата на информация от държавите-членки.
5. Съветът решава, въз основа на предложение от Комисията, за всички изменения на приложение I.
Член 3
На органите по стандартизацията, посочени в приложения I и II, както и на Комисията, при поискване, се изпращат всички проекти на стандартите; те ще бъдат информирани от заинтересования орган за предприетите действия по каквито и да било бележки направени от тях във връзка с проектите
Член 4
1. Държавите-членки предприемат всички необходими стъпки, за да гарантират, че органите им по стандартизация:
-
предоставят информация в съответствие с членове 2 и 3,
-
публикуват проекти на стандарти по начин, при който също могат да се получават коментари от страните, установени в други държави-членки,
-
предоставят на другите органи, посочени в приложение II, правото да бъдат включени пасивно или активно (като изпращат наблюдател) в планираните дейности,
-
не възразяват даден обект на стандартизация в тяхната работна програма да бъде обсъден на европейско ниво, в съответствие с правилата, установени от Европейските органи по стандартизация и не предприемат никакви действия, които могат да засягат решенията в това отношение.
2. Държавите-членки се въздържат, по-специално, от всякакви действия, с които признават, одобряват или използват, като се позовават на националния им стандарт, приет в нарушение на членове 2 и 3 и на параграф 1 от настоящия член.
Член 5
Създава се Постоянен комитет, който се състои от представители, определени от държавите-членки, които могат да се позоват на помощта на експерти или консултанти; неговият председател е представител на Комисията.
Комитетът изготвя своя процедурен правилник.
Член 6
1. Комитетът се среща най-малко два пъти в годината с представителите на институциите по стандартизация, посочени в приложения I и II.
2. Комисията предоставя на Комитета доклад за въвеждането и прилагането на процедурите, определени в настоящата директива и представя предложения с цел отстраняване на съществуващите или очаквани пречки за търговията.
3. Комитетът изразява своето становище относно информацията и предложенията, посочени в параграф 2 и в тази връзка може да предлага, по-специално, Комисията да:
-
изисква от европейските институции по стандартизация да изготвят Европейски стандарт в рамките на определен срок,
-
гарантира, когато е необходимо, че първоначално заинтересованите държави-членки да се разберат помежду си за подходящи мерки, за да избегне риска от създаване на пречки на търговията,
-
предприема всички необходими мерки,
-
определя областите, където изглежда, че има нужда от хармонизация и, в случай на необходимост, следва да предприема съответната хармонизация в даден сектор.
4. Комитетът трябва да бъде консултиран от Комисията:
a)
преди да направи всякакви изменение на списъците в приложения I и II (член 2, параграф 1);
б)
при изготвяне на правилата за консолидираното представяне на информация и на плана и критериите за представяне програмата за стандартите (член 2, параграф 2);
в)
когато решава относно настоящата система, чрез която обмяната на информация, предвидена в настоящата директива, ще влезе в сила, и за всички промени, които ще ѝ бъдат направени;
г)
когато преглежда функционирането на системата, установена с настоящата директива;
д)
при поискване от органите по стандартизация, посочени в първо тире от параграф 3.
5. Комитетът може да бъде консултиран от Комисията относно всеки предварителен проект за технически регламент, получен от последния.
6. Всички въпроси, свързани с прилагането на настоящата директива, могат да бъдат предоставени на Комитета по искане на председателя му или на държава-членка.
7. Процедурите на Комитета, както и информацията, която се предоставя, са поверителни.
Въпреки това, Комитетът и националните органи, могат, при условие че се взети необходимите мерки, да се консултират, за експертно мнение, с физически или юридически лица, включително лица от частния сектор.
Член 7
1. Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че при изготвянето на Европейски стандарт, посочен в първо тире от член 6, параграф 3, или след неговото одобрение, техните органи по стандартизация не предприемат никакви действия, които биха могли да накърнят предвидената хармонизацията и, по-специално, те не публикуват в областта на въпросната тема нови или преразгледани национални стандарти, които не отговарят изцяло на съществуващите европейски стандарти.
2. Параграф 1 не се прилага по отношение работата на органите по стандартизация, предприета по искане на обществените органи за изготвяне на техническа спецификация или стандарт за специфични продукти, с цел прилагане технически регламенти за такива продукти.
Държавите-членки предоставят на Комисията всички искания, предвидени в предходната алинея, под формата на проект на технически регламент, в съответствие с член 8, параграф 1, и заявяват основанията за влизането им в сила.
Член 8
1. При условията, предмет на член 10, държавите-членки незабавно предоставят на Комисията всички проекти за технически регламенти, с изключение, когато те само транспонират пълния текст на международен или европейски стандарт, в който случай информацията относно съответния стандарт е достатъчна; те също така предоставят на Комисията възможност да правят изявление за причините за необходимостта от прилагане на техническия регламент, когато това не е разяснено в проекта.
Когато е необходимо, освен ако вече не е било изпратено с предишно съобщение, държавите-членки едновременно предават текста на основните законодателни или нормативни разпоредби, главно и пряко заинтересовани, ако запознаването с такива текстове е необходимо за оценяване значението на проекта на техническия регламент.
Държавите-членки предоставят отново проекта при горепосочените условия, ако направят промени в проекта, с които значително се изменя обхвата му, съкращава се първоначално предвидения срок за прилагането му, допълват се спецификации или изисквания, или последните се правят по-ограничителни.
Когато, по-специално, проектът конкретно цели да ограничи търговията или употребата на химическо вещество, приготвянето или самия продукт, на основания отнасящи се до общественото здраве или защитата на потребителите или околната среда, държавите-членки също така изпращат резюме или позоваване на всички съответни данни, имащи отношение към въпросното вещество, препарат или продукт и за известните и налични заместители, когато такава информация е налице, и предоставят очакваните резултати от мярката върху общественото здраве и защитата на потребителя и околната среда, заедно с анализ на риска, извършен, както е необходимо, в съответствие с общите принципи за оценка на риска от химически вещества, както е посочено в член 10, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 793/93 (8), в случай на наличие на вещество или в член 3, параграф 2 от Директива 67/548/ЕИО (9), в случай на ново вещество.
Комисията незабавно нотифицира останалите държави-членки за проекта и всички документи, които са му били препратени; тя също може да отнесе този проект, за мнение, до Комитета, посочен в член 5 и, когато е необходимо, до комитета, отговорен за въпросната сфера.
По отношение на техническите спецификации или други изисквания, посочени във втора алинея от член 1, параграф 9, трето тире, подробните коментари или становища на Комисията или държавите-членки могат да се отнасят единствено до аспекта, който може да попречи на търговията, а не данъчната или финансовата страна на мярката.
2. Комисията и държавите-членки могат да правят коментари на държавата-членка, която е изпратила проект на технически регламент; тази държава-членка взима под внимание такива коментари, доколкото е възможно, при последващата повторна подготовка на техническия регламент.
3. Държавите-членки незабавно предоставят окончателния текст на техническия регламент на Комисията.
4. Информацията, предоставена в съответствие с настоящия член, не е поверителна, освен при изричното желание на нотифициращата държава-членка. Всички такива молби се обосновават.
При такива случаи, ако са предприети необходимите предпазни мерки, Комитетът, посочен в член 5 и националните органи, могат да потърсят експертен съвет от физически или юридически лица от частния сектор.
5. Когато проектите на техническия регламент съставляват част от мерките, които се изисква да бъдат предоставени на Комисията при етапа на изготвяне на проекта според друг акт на Общността, държавите-членки могат да предадат съобщение, по смисъла на параграф 1, според този друг акт, при условие че официално покажат, че споменатата информация също съдържа информация за целите на настоящата директива.
Липсата на реакция от страна на Комисията, по смисъла на настоящата директива, към проект на технически регламент, не засяга което и да било решение прието според други актове на Общността.
Член 9
1. Държавите-членки отлагат приемането на проект за технически регламент с три месеца от датата на получаване от Комисията на съобщението, посочено в член 8, параграф 1.
2. Държавите-членки отлагат:
-
с четири месеца приемането на проект на технически регламент под формата на доброволно споразумение по смисъла на член 1, параграф 9, второ тире,
-
без да се засягат параграфи 3, 4 и 5, за шест месеца приемането на всеки друг проект на технически регламент,
от датата на получаване от страна на Комисията на съобщението, посочено в член 8, параграф 1, ако Комисията или друга държава-членка предостави подробно становище до три месеца от тази дата, което изразява, че предвидената мярка може да създаде пречки за свободното движение на стоки в рамките на вътрешния пазар.
Заинтересованата държава-членка докладва на Комисията действията, които предлага да предприеме, като реакция на тези подобни подробни становища. Комисията изразява коментар на тази реакция.
3. Държавите-членки отлагат приемането на проект на технически регламент с 12 месеца от датата на получаване от Комисията на съобщението, посочено в член 8, параграф 1, ако, в рамките на три месеца след тази дата, Комисията обяви намерението си да предложи или приеме директива, регламент или решение по въпроса, в съответствие с член 189 от Договора.
4. Държавите-членки отлагат приемането на проект на технически регламент с 12 месеца от датата на получаване от Комисията на съобщението, посочено в член 8, параграф 1, ако до три месеца след тази дата Комисията обяви, че проекта на технически регламент се отнася за въпрос, който е предмет на предложение за директива, регламент или решение, представено на Съвета в съответствие с член 189 от Договора.
5. Ако Съветът приема обща позиция по време на периода на прекъсване, посочен в параграфи 3 и 4, този период, при условията на параграф 6, се удължава до 18 месеца.
6. Задълженията, посочени в параграфи 3, 4 и 5, отпадат:
-
когато Комисията уведоми държавите-членки, че не възнамерява повече да предлага или приема задължителни актове Общността,
-
когато Комисията уведоми държавите-членки за оттеглянето на проекта или предложението си,
-
когато Комисията или Съветът приеме задължителен акт на Общността.
7. Параграфи от 1 до 5 не се прилагат, в случаите когато, при извънредни обстоятелства, предизвикани от сериозни и непредвидими причини, свързани с опазването на общественото здраве и сигурност, защитата на животните или опазването на растенията, държава-членка е длъжна да изготви технически регламент в много кратки срокове, за да може веднага да ги приложи и въведе, без да бъдат възможни някакви консултации. В съобщението, посочено в член 8, държавите-членки представят своите основания, които налагат спешното предприемане на тези мерки. Комисията възможно най-бързо представя становището си за начина на съобщаване. Тя предприема съответните действия, когато се злоупотребява с настоящата процедура. Комисията информира Европейския парламент за това.
Член 10
1. Членове 8 и 9 не се прилагат за законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки или доброволните споразумения, посредством които държавите-членки:
-
спазват задължителните актове на Общността, които налагат приемане на техническите спецификации,
-
изпълняват задълженията, произтичащи от международните споразумения, които водят до приемането на общи технически спецификации в Общността,
-
се позовават на защитните клаузи, предвидени в задължителните актове на Общността,
-
прилагат член 8, параграф 1 от Директива 92/59/ЕИО (10),
-
ограничават себе си до прилагане на решението на Съда на Европейските общности,
-
ограничават себе си до изменение на техническия регламент по смисъла на член 1, параграф 9 от настоящата директива, в съответствие с искането на Комисията, с оглед премахване пречките на търговията.
2. Член 9 не се прилага за законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки, които забраняват производството, доколкото те не пречат на свободното движение на продукти.
3. Член 9, параграфи от 3 до 6 не се прилага спрямо доброволните споразумения, посочени в член 1, параграф 9, второ тире.
4. Член 9 не се прилага спрямо техническите спецификации или други изисквания, посочени в член 1, параграф 9, трето тире.
Член 11
Комисията докладва на всеки две години на Европейския парламент, на Съвета и на Икономическия и социален комитет за резултатите по прилагането на настоящата директива. Списъците на работата по стандартизация, поверена на организациите по Европейска стандартизация, съгласно настоящата директива, както и статистиката за получените уведомления, се публикуват ежегодно в Официален вестник на Европейските общности.
Член 12
Когато държавите-членки приемат техническия регламент, в него се съдържа позоваването на настоящата директива или то се извършва при официалното му публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 13
1. Директивите и решенията, изброени в приложение III, част А се отменят с настоящото, без да се засягат задълженията на държавите-членки относно крайните срокове за транспониране на упоменатите директиви, установени в приложение III, част Б.
2. Позовавания на отменените директиви и решения се считат за позовавания на настоящата директива и следва да се тълкуват в съответствие с таблицата на съответствието, определена в приложение IV.
Член 14
Настоящата директива влиза в сила на 20-ия ден след датата на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 15
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 22 юни 1998 година.
DIRECTIVE 98/34/CE DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL du 22 juin 1998 prévoyant une procédure d'information dans le domaine des normes et réglementations techniques
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment ses articles 100 A, 213 et 43,
vu la proposition de la Commission (1),
vu l'avis du Comité économique et social (2),
statuant conformément à la procédure visée à l'article 189 B du traité (3),
(1) considérant que la directive 83/189/CEE du Conseil du 28 mars 1983 prévoyant une procédure d'information dans le domaine des normes et réglementations techniques (4) a été modifiée à plusieurs reprises et de façon substantielle; qu'il convient, dans un souci de clarté et de rationalité, de procéder à la codification de ladite directive;
(2) considérant que le marché intérieur comporte un espace sans frontières intérieures dans lequel la libre circulation des marchandises, des personnes, des services et des capitaux est assurée; que, dès lors, l'interdiction des restrictions quantitatives ainsi que des mesures d'effet équivalant à des restrictions quantitatives aux échanges de marchandises est un des fondements de la Communauté;
(3) considérant que, en vue du bon fonctionnement du marché intérieur, il est opportun d'assurer la plus grande transparence des initiatives nationales visant l'établissement de normes ou des règlements techniques;
(4) considérant que les entraves aux échanges résultant des réglementations techniques relatives aux produits ne peuvent être admises que si elles sont nécessaires pour satisfaire à des exigences impératives et poursuivent un but d'intérêt général dont elles constituent la garantie essentielle;
(5) considérant qu'il est indispensable que la Commission dispose des informations nécessaires avant l'adoption des dispositions techniques; que les États membres qui, en vertu de l'article 5 du traité, sont tenus de lui faciliter l'accomplissement de sa mission doivent donc lui notifier leurs projets dans le domaine des réglementations techniques;
(6) considérant que tous les États membres doivent être également informés des réglementations techniques envisagées par l'un d'entre eux;
(7) considérant que le marché intérieur a pour but d'assurer un environnement favorable à la compétitivité des entreprises; qu'une meilleure exploitation par les entreprises des avantages inhérents à ce marché passe notamment par une information accrue; qu'il importe, par conséquent, de prévoir la possibilité pour les opérateurs économiques de faire connaître leur appréciation sur l'impact des réglementations techniques nationales projetées par d'autres États membres, grâce à la publication régulière des titres des projets notifiés ainsi qu'au moyen des dispositions concernant la confidentialité de ces projets;
(8) considérant qu'il est approprié, dans un but de sécurité juridique, que les États membres rendent public le fait qu'une règle technique nationale a été adoptée dans le respect des formalités de la présente directive;
(9) considérant que, pour ce qui concerne les réglementations techniques relatives aux produits, les mesures destinées à assurer le bon fonctionnement du marché ou à poursuivre son approfondissement impliquent notamment un accroissement de la transparence des intentions nationales ainsi qu'une extension des motifs et des conditions d'appréciation de l'effet possible, sur le marché, des réglementations projetées;
(10) considérant que, dans cette perspective, il importe d'apprécier l'ensemble des prescriptions imposées pour un produit et de tenir compte de l'évolution des pratiques nationales en matière de réglementation des produits;
(11) considérant que les exigences autres que les spécifications techniques visant le cycle de vie d'un produit après sa mise sur le marché sont susceptibles d'affecter la libre circulation de ce produit ou de créer des obstacles au bon fonctionnement du marché intérieur;
(12) considérant qu'il est nécessaire de préciser la notion de règle technique de facto; que, notamment, les dispositions par lesquelles l'autorité publique se réfère à des spécifications techniques ou à d'autres exigences ou incite à leur observation, ainsi que les dispositions visant des produits auxquelles l'autorité publique est associée, dans un but d'intérêt public, ont pour effet de conférer au respect desdites spécifications ou exigences une valeur plus contraignante que celle qu'elles auraient normalement en raison de leur origine privée;
(13) considérant que la Commission et les États membres doivent en outre pouvoir disposer du délai nécessaire pour proposer une modification de la mesure envisagée, dans le but de supprimer ou de réduire les entraves à la libre circulation des marchandises qui peuvent en résulter;
(14) considérant que l'État membre concerné prend en considération ces propositions de modification lors de l'élaboration du texte définitif de la mesure envisagée;
(15) considérant que le marché intérieur implique, notamment en cas d'impossibilité de mise en oeuvre du principe de reconnaissance mutuelle par les États membres, que la Commission arrête ou propose l'adoption d'actes communautaires contraignants; qu'un statu quo temporaire spécifique a été établi pour éviter que l'adoption de mesures nationales ne compromette l'adoption d'actes communautaires contraignants dans le même domaine par le Conseil ou par la Commission;
(16) considérant que l'État membre en cause doit, en vertu des obligations générales de l'article 5 du traité, surseoir à la mise en vigueur de la mesure envisagée pendant un délai suffisamment long pour permettre soit l'examen en commun des modifications proposées, soit l'élaboration d'une proposition d'un acte contraignant du Conseil ou l'adoption d'un acte contraignant de la Commission; que les délais prévus dans l'accord des représentants des gouvernements des États membres, réunis au sein du Conseil du 28 mai 1969, concernant le statu quo et l'information de la Commission (5), modifié par l'accord du 5 mars 1973 (6), se sont révélés insuffisants dans les cas visés et que des délais plus longs doivent donc être prévus;
(17) considérant que la procédure du statu quo et de l'information de la Commission contenue dans l'accord du 28 mai 1969 reste applicable pour les produits y soumis qui ne relèvent pas de la présente directive;
(18) considérant que, dans le but de faciliter l'adoption par le Conseil de mesures communautaires, il convient que les États membres s'abstiennent d'adopter une règle technique lorsque le Conseil a arrêté une position commune sur une proposition de la Commission concernant la même matière;
(19) considérant que, dans les faits, les normes techniques nationales peuvent avoir les mêmes effets sur la libre circulation des marchandises que les réglementations techniques;
(20) considérant qu'il apparaît donc nécessaire d'assurer l'information de la Commission sur les projets de normes dans des conditions analogues à celles existant pour les réglementations techniques; que, en vertu de l'article 213 du traité, la Commission, pour l'accomplissement des tâches qui lui sont confiées, peut recueillir toutes informations et procéder à toutes vérifications nécessaires dans les limites et conditions fixées par le Conseil en conformité avec les dispositions du traité;
(21) considérant qu'il est également nécessaire que les États membres et les organismes de normalisation soient informés des normes envisagées par les organismes de normalisation des autres États membres;
(22) considérant que la nécessité d'une notification systématique n'existe en effet que pour les sujets de normalisation nouveaux et pour autant que ces sujets, entrepris au niveau national, peuvent donner lieu à des différences dans les normes nationales, susceptibles par conséquent de perturber le fonctionnement du marché; que toute notification ou communication ultérieure quant à l'évolution des travaux nationaux doit dépendre de l'intérêt exprimé pour ces travaux par ceux à qui un nouveau sujet a été préalablement communiqué;
(23) considérant que la Commission doit toutefois avoir la possibilité de demander la communication des programmes nationaux de normalisation, en tout ou en partie, afin de pouvoir procéder à des examens concernant les évolutions de la normalisation dans des secteurs économiques donnés;
(24) considérant que le système européen de normalisation doit être organisé par et pour les parties intéressées et être fondé sur la cohérence, la transparence, l'ouverture, le consensus, l'indépendance par rapport aux intérêts particuliers, l'efficacité et la prise de décision sur la base de représentations nationales;
(25) considérant que le fonctionnement de la normalisation dans la Communauté doit se fonder sur les droits fondamentaux que possèdent les organismes nationaux de normalisation, tels que la possibilité d'obtenir des projets de normes, de connaître les suites réservées aux commentaires introduits, d'être associés aux travaux de normalisation nationaux, ou encore de demander l'élaboration de normes européennes en lieu et place des normes nationales; qu'il appartient aux États membres de prendre les mesures utiles en leur pouvoir pour que leurs organismes de normalisation respectent ces droits;
(26) considérant que les dispositions concernant le statu quo pour les organismes nationaux de normalisation lors de l'élaboration d'une norme européenne doivent être alignées sur les dispositions adoptées à cet égard par les organismes de normalisation dans le cadre des organismes européens de normalisation;
(27) considérant qu'il y a lieu de créer un comité permanent, dont les membres seront désignés par les États membres, chargé d'aider la Commission dans l'examen des projets de normes nationales et de coopérer à ses efforts pour en atténuer les inconvénients éventuels pour la libre circulation des marchandises;
(28) considérant qu'il convient que le comité permanent soit consulté sur les projets de commande de normalisation visés par la présente directive;
(29) considérant que la présente directive ne doit pas porter atteinte aux obligations des États membres concernant les délais de transposition des directives indiqués à l'annexe III, partie B,
ONT ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
Au sens de la présente directive, on entend par:
1) «produit»: tout produit de fabrication industrielle et tout produit agricole, y compris les produits de la pêche;
2) «spécification technique»: une spécification qui figure dans un document définissant les caractéristiques requises d'un produit, telles que les niveaux de qualité ou de propriété d'emploi, la sécurité, les dimensions, y compris les prescriptions applicables au produit en ce qui concerne la dénomination de vente, la terminologie, les symboles, les essais et les méthodes d'essai, l'emballage, le marquage et l'étiquetage, ainsi que les procédures d'évaluation de la conformité.
Les termes «spécification technique» recouvrent également les méthodes et les procédés de production relatifs aux produits agricoles au titre de l'article 38, paragraphe 1, du traité, aux produits destinés à l'alimentation humaine et animale, ainsi qu'aux médicaments tels que définis à l'article 1er de la directive 65/65/CEE du Conseil (7), de même que les méthodes et procédés de production relatifs aux autres produits, dès lors qu'ils ont une incidence sur les caractéristiques de ces derniers;
3) «autre exigence»: une exigence, autre qu'une spécification technique, imposée à l'égard d'un produit pour des motifs de protection, notamment des consommateurs ou de l'environnement, et visant son cycle de vie après mise sur le marché, telle que ses conditions d'utilisation, de recyclage, de réemploi ou d'élimination lorsque ces conditions peuvent influencer de manière significative la composition ou la nature du produit ou sa commercialisation;
4) «norme»: une spécification technique approuvée par un organisme reconnu à activité normative pour application répétée ou continue, dont l'observation n'est pas obligatoire et qui relève de l'une des catégories suivantes:
- norme internationale: norme qui est adoptée par une organisation internationale de normalisation et qui est mise à la disposition du public,
- norme européenne: norme qui est adoptée par un organisme européen de normalisation et qui est mise à la disposition du public,
- norme nationale: norme qui est adoptée par un organisme national de normalisation et qui est mise à la disposition du public;
5) «programme de normalisation»: un plan de travail établi par un organisme reconnu à activité normative et dressant la liste des sujets qui font l'objet de travaux de normalisation;
6) «projet de norme»: le document contenant le texte des spécifications techniques pour un sujet déterminé, pour lequel est envisagée l'adoption selon la procédure de normalisation nationale, tel que résultant des travaux préparatoires et diffusé pour commentaire ou enquête publique;
7) «organisme européen de normalisation»: un organisme mentionné à l'annexe I;
8) «organisme national de normalisation»: un organisme mentionné à l'annexe II;
9) «règle technique»: une spécification technique ou autre exigence, y compris les dispositions administratives qui s'y appliquent, dont l'observation est obligatoire, de jure ou de facto, pour la commercialisation ou l'utilisation dans un État membre ou dans une partie importante de cet État, de même que, sous réserve de celles visées à l'article 10, les dispositions législatives, réglementaires et administratives des États membres visant l'interdiction de fabrication, d'importation, de commercialisation ou d'utilisation d'un produit.
Constituent notamment des règles techniques de facto:
- les dispositions législatives, réglementaires et administratives d'un État membre qui renvoient soit à des spécifications techniques ou à d'autres exigences, soit à des codes professionnels ou de bonne pratique qui se réfèrent eux-mêmes à des spécifications techniques ou à d'autres exigences et dont le respect confère une présomption de conformité aux prescriptions fixées par lesdites dispositions législatives, réglementaires et administratives,
- les accords volontaires auxquels l'autorité publique est partie contractante et qui visent, dans l'intérêt public, le respect de spécifications techniques ou d'autres exigences, à l'exclusion des cahiers des charges des marchés publics,
- les spécifications techniques ou d'autres exigences liées à des mesures fiscales ou financières qui affectent la consommation des produits en encourageant le respect de ces spécifications techniques ou autres exigences; ne sont pas concernées les spécifications techniques ou autres exigences liées aux régimes nationaux de sécurité sociale.
Sont concernées les règles techniques qui sont fixées par les autorités désignées par les États membres et qui figurent sur une liste à établir par la Commission avant le 1er juillet 1995 dans le cadre du comité visé à l'article 5.
La modification de cette liste s'effectue selon cette même procédure;
10) «projet de règle technique»: le texte d'une spécification technique ou d'une autre exigence, y compris de dispositions administratives, qui est élaboré avec l'intention de l'établir ou de la faire finalement établir comme une règle technique et qui se trouve à un stade de préparation où il est encore possible d'y apporter des amendements substantiels.
La présente directive ne s'applique pas aux mesures que les États membres estiment nécessaires dans le cadre du traité pour assurer la protection des personnes, et en particulier des travailleurs, lors de l'utilisation de produits, pour autant que ces mesures n'affectent pas les produits.
Article 2
1. La Commission et les organismes de normalisation figurant aux annexes I et II sont informés des nouveaux sujets pour lesquels les organismes nationaux figurant à l'annexe II ont décidé, par inscription dans leur programme de normalisation, d'établir une norme ou de la modifier, sauf s'il s'agit de la transposition identique ou équivalente d'une norme internationale ou européenne.
2. Les informations visées au paragraphe 1 indiquent notamment si la norme en question:
- sera une transposition non équivalente d'une norme internationale,
- sera une nouvelle norme nationale
ou
- constituera une modification d'une norme nationale.
La Commission peut, après consultation du comité visé à l'article 5, établir des règles de présentation codifiée de ces informations, ainsi qu'un schéma et des critères selon lesquels ces informations devront être présentées afin de faciliter leur évaluation.
3. La Commission peut demander la communication, en tout ou en partie, des programmes de normalisation.
Elle tient cette information à la disposition des États membres, sous une forme permettant l'évaluation et la comparaison des différents programmes.
4. Le cas échéant, la Commission modifie l'annexe II, sur la base de communications faites par les États membres.
5. Le Conseil, statuant sur proposition de la Commission, décide de toute modification de l'annexe I.
Article 3
Les organismes de normalisation figurant aux annexes I et II, ainsi que la Commission, reçoivent, à leur demande, tout projet de norme. Ils sont tenus informés par l'organisme concerné des suites réservées aux éventuels commentaires qu'ils ont formulés au sujet de ces projets.
Article 4
1. Les États membres prennent toutes les mesures utiles pour que leurs organismes de normalisation:
- communiquent les informations prévues aux articles 2 et 3,
- rendent publics les projets de normes de manière que des commentaires provenant des parties établies dans d'autres États membres puissent également être recueillis,
- accordent aux autres organismes figurant à l'annexe II le droit de participer de manière passive ou active (par l'envoi d'un observateur) aux travaux prévus,
- ne s'opposent pas à ce qu'un sujet de normalisation de leur programme de travail soit traité au niveau européen selon les règles définies par les organismes européens de normalisation et n'entreprennent aucune action qui puisse préjuger d'une décision à cet égard.
2. Les États membres s'abstiennent en particulier de tout acte de reconnaissance, d'homologation ou d'utilisation par référence d'une norme nationale adoptée en violation des articles 2 et 3 ainsi que du paragraphe 1 du présent article.
Article 5
Il est créé un comité permanent composé de représentants désignés par les États membres, qui peuvent se faire assister d'experts ou de conseillers, et présidé par un représentant de la Commission.
Le comité établit son règlement intérieur.
Article 6
1. Le comité se réunit au moins deux fois par an avec les représentants des organismes de normalisation figurant aux annexes I et II.
2. La Commission présente au comité un rapport sur la mise en oeuvre et l'application des procédures visées dans la présente directive et des propositions visant l'élimination des entraves aux échanges existantes ou prévisibles.
3. Le comité prend position sur les communications et propositions visées au paragraphe 2 et peut à cet égard inciter notamment la Commission:
- à inviter les organismes européens de normalisation à élaborer une norme européenne dans un délai déterminé,
- à faire en sorte, le cas échéant, dans le but d'éviter les risques d'entraves aux échanges, que les États membres concernés décident dans un premier temps entre eux des mesures appropriées,
- à prendre toute mesure appropriée,
- à identifier les domaines pour lesquels une harmonisation se révèle nécessaire et à entreprendre, le cas échéant, les travaux appropriés d'harmonisation dans un secteur donné.
4. Le comité doit être consulté par la Commission:
a) avant chaque modification des listes figurant aux annexes I et II (article 2, paragraphe 1);
b) lors de l'établissement des règles de présentation codifiée de l'information et du schéma et des critères selon lesquels les programmes de normalisation devront être présentés (article 2, paragraphe 2);
c) lors du choix du système pratique à mettre en oeuvre pour l'échange d'informations prévu par la présente directive et des modifications éventuelles à y apporter;
d) lors du réexamen du fonctionnement du système mis en place par la présente directive;
e) sur les demandes adressées aux organismes de normalisation visés au paragraphe 3, premier tiret.
5. Le comité peut être consulté par la Commission sur tout avant-projet de règle technique reçu par celle ci.
6. Le comité peut, à la demande de son président ou d'un État membre, être saisi de toute question relative à la mise en oeuvre de la présente directive.
7. Les travaux du comité et les informations à lui soumettre sont confidentiels.
Toutefois, le comité et les administrations nationales peuvent, en prenant les précautions nécessaires, consulter pour expertise des personnes physiques ou morales pouvant relever du secteur privé.
Article 7
1. Les États membres prennent toutes les mesures utiles pour faire en sorte que, pendant l'élaboration d'une norme européenne visée à l'article 6, paragraphe 3, premier tiret, ou après son approbation, leurs organismes de normalisation n'entreprennent aucune action qui puisse porter préjudice à l'harmonisation recherchée, et en particulier qu'ils ne publient pas, dans le domaine en question, une norme nationale nouvelle ou révisée qui ne soit entièrement conforme à une norme européenne existante.
2. Le paragraphe 1 ne s'applique pas aux travaux des organismes de normalisation qui sont entrepris à la demande des autorités publiques afin d'établir pour des produits déterminés des spécifications techniques ou une norme en vue de l'établissement d'une règle technique pour ces produits.
Les États membres communiquent à la Commission, conformément à l'article 8, paragraphe 1, toute demande visée au premier alinéa en tant que projet de règle technique et indiquent les motifs qui justifient son établissement.
Article 8
1. Sous réserve de l'article 10, les États membres communiquent immédiatement à la Commission tout projet de règle technique, sauf s'il s'agit d'une simple transposition intégrale d'une norme internationale ou européenne, auquel cas une simple information quant à la norme concernée suffit. Ils adressent également à la Commission une notification concernant les raisons pour lesquelles l'établissement d'une telle règle technique est nécessaire, à moins que ces raisons ne ressortent déjà du projet.
Le cas échéant, et à moins qu'il n'ait été transmis en liaison avec une communication antérieure, les États membres communiquent en même temps le texte des dispositions législatives et réglementaires de base principalement et directement concernées, si la connaissance de ce texte est nécessaire pour l'appréciation de la portée du projet de règle technique.
Les États membres procèdent à une nouvelle communication dans les conditions énoncées ci-dessus s'ils apportent au projet de règle technique, d'une manière significative, des changements qui auront pour effet de modifier le champ d'application, d'en raccourcir le calendrier d'application initialement prévu, d'ajouter des spécifications ou des exigences ou de rendre celles-ci plus strictes.
Lorsque le projet de règle technique vise en particulier la limitation de la commercialisation ou de l'utilisation d'une substance, d'une préparation ou d'un produit chimique, pour des motifs de santé publique ou de protection des consommateurs ou de l'environnement, les États membres communiquent également soit un résumé, soit les références des données pertinentes relatives à la substance, à la préparation ou au produit visé et celles relatives aux produits de substitution connus et disponibles, dans la mesure où ces renseignements seront disponibles, ainsi que les effets attendus de la mesure au regard de la santé publique ou de la protection du consommateur et de l'environnement, avec une analyse des risques effectuée, dans des cas appropriés, selon les principes généraux d'évaluation des risques des produits chimiques tels que visés à l'article 10, paragraphe 4, du règlement (CEE) n° 793/93 du Conseil (8) dans le cas d'une substance existante ou à l'article 3, paragraphe 2, de la directive 67/548/CEE du Conseil (9) dans le cas d'une nouvelle substance.
La Commission porte aussitôt le projet de règle technique et tous les documents qui lui ont été communiqués à la connaissance des autres États membres. Elle peut aussi soumettre le projet pour avis au comité visé à l'article 5 et, le cas échéant, au comité compétent dans le domaine en question.
En ce qui concerne les spécifications techniques ou autres exigences visées à l'article 1er, point 9, deuxième alinéa, troisième tiret, les observations ou les avis circonstanciés de la Commission ou des États membres ne peuvent porter que sur l'aspect éventuellement entravant pour les échanges et non sur le volet fiscal ou financier de la mesure.
2. La Commission et les États membres peuvent adresser à l'État membre qui a fait part d'un projet de règle technique des observations dont cet État membre tiendra compte dans la mesure du possible lors de la mise au point ultérieure de la règle technique.
3. Les États membres communiquent sans délai à la Commission le texte définitif d'une règle technique.
4. Les informations fournies au titre du présent article ne sont pas considérées comme confidentielles, sauf si l'État membre auteur de la notification demande expressément qu'elles le soient. Toute demande de ce type doit être motivée.
Dans le cas d'une telle demande, le comité visé à l'article 5 et les administrations nationales peuvent, en prenant les précautions nécessaires, consulter pour expertise des personnes physiques ou morales pouvant relever du secteur privé.
5. Lorsqu'un projet de règle technique fait partie d'une mesure dont la communication à l'état de projet est prévue par d'autres actes communautaires, les États membres peuvent effectuer la communication prévue au paragraphe 1 au titre de cet autre acte, sous réserve d'indiquer formellement qu'elle vaut aussi au titre de la présente directive.
L'absence de réaction de la Commission, dans le cadre de la présente directive, sur un projet de règle technique ne préjuge pas la décision qui pourrait être prise dans le cadre d'autres actes communautaires.
Article 9
1. Les États membres reportent l'adoption d'un projet de règle technique de trois mois à compter de la date de la réception par la Commission de la communication prévue à l'article 8, paragraphe 1.
2. Les États membres reportent:
- de quatre mois l'adoption d'un projet de règle technique ayant la forme d'un accord volontaire au sens de l'article 1er, point 9, deuxième alinéa, deuxième tiret,
- sans préjudice des paragraphes 3, 4 et 5, de six mois l'adoption de tout autre projet de règle technique,
à compter de la date de la réception par la Commission de la communication prévue à l'article 8, paragraphe 1, si la Commission ou un autre État membre émet, dans les trois mois qui suivent cette date, un avis circonstancié selon lequel la mesure envisagée présente des aspects pouvant éventuellement créer des obstacles à la libre circulation des marchandises dans le cadre du marché intérieur.
L'État membre concerné fait rapport à la Commission sur la suite qu'il a l'intention de donner à de tels avis circonstanciés. La Commission commente cette réaction.
3. Les États membres reportent l'adoption d'un projet de règle technique de douze mois à compter de la date de la réception par la Commission de la communication prévue à l'article 8, paragraphe 1, si, dans les trois mois qui suivent cette date, la Commission fait part de son intention de proposer ou d'arrêter une directive, un règlement ou une décision conformément à l'article 189 du traité sur ce sujet.
4. Les États membres reportent l'adoption d'un projet de règle technique de douze mois à compter de la date de la réception par la Commission de la communication prévue à l'article 8, paragraphe 1, si, dans les trois mois qui suivent cette date, la Commission fait part du constat que le projet de règle technique porte sur une matière couverte par une proposition de directive, de règlement ou de décision présentée au Conseil conformément à l'article 189 du traité.
5. Si le Conseil arrête une position commune durant la période de statu quo visée aux paragraphes 3 et 4, cette période est, sous réserve du paragraphe 6, étendue à dix-huit mois.
6. Les obligations visées aux paragraphes 3, 4 et 5 cessent:
- lorsque la Commission informe les États membres qu'elle renonce à son intention de proposer ou d'arrêter un acte communautaire contraignant,
- lorsque la Commission informe les États membres du retrait de sa proposition ou de son projet
ou
- lors de l'adoption d'un acte communautaire contraignant par le Conseil ou par la Commission.
7. Les paragraphes 1 à 5 ne sont pas applicables lorsqu'un État membre, pour des raisons urgentes tenant à une situation grave et imprévisible qui a trait à la protection de la santé des personnes et des animaux, à la préservation des végétaux ou à la sécurité, doit élaborer dans un très bref délai des règles techniques pour les arrêter et les mettre en vigueur aussitôt, sans qu'une consultation soit possible. L'État membre indique dans la communication prévue à l'article 8 les motifs qui justifient l'urgence des mesures en question. La Commission se prononce sur cette communication dans les plus brefs délais. Elle prend les mesures appropriées en cas de recours abusif à cette procédure. Le Parlement européen est tenu informé par la Commission.
Article 10
1. Les articles 8 et 9 ne sont pas applicables aux dispositions législatives, réglementaires et administratives des États membres ou aux accords volontaires par lesquels ces derniers:
- se conforment aux actes communautaires contraignants qui ont pour effet l'adoption de spécifications techniques,
- remplissent les engagements découlant d'un accord international qui ont pour effet l'adoption de spécifications techniques communes dans la Communauté,
- font usage des clauses de sauvegarde prévues dans des actes communautaires contraignants,
- appliquent l'article 8, paragraphe 1, de la directive 92/59/CEE du Conseil (10),
- se limitent à exécuter un arrêt de la Cour de justice des Communautés européennes,
- se limitent à modifier une règle technique au sens de l'article 1er, point 9, de la présente directive, conformément à une demande de la Commission, en vue d'éliminer une entrave aux échanges.
2. L'article 9 ne s'applique pas aux dispositions législatives, réglementaires et administratives des États membres visant l'interdiction de fabrication, dans la mesure où elles n'entravent pas la libre circulation des produits.
3. L'article 9, paragraphes 3 à 6, ne s'applique pas aux accords volontaires visés à l'article 1er, point 9, deuxième alinéa, deuxième tiret.
4. L'article 9 ne s'applique pas aux spécifications techniques ou autres exigences visées à l'article 1er, point 9, deuxième alinéa, troisième tiret.
Article 11
La Commission fait rapport tous les deux ans au Parlement européen, au Conseil et au Comité économique et social sur les résultats de l'application de la présente directive. Les listes des travaux de normalisation confiés aux organismes européens de normalisation conformément à la présente directive ainsi que les statistiques concernant les communications reçues sont publiées une fois par an au Journal officiel des Communautés européennes.
Article 12
Lorsque les États membres adoptent une règle technique, celle-ci contient une référence à la présente directive ou est accompagnée d'une telle référence lors de sa publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
Article 13
1. Les directives et les décisions figurant à l'annexe III, partie A, sont abrogées, sans préjudice des obligations des États membres en ce qui concerne les délais de transposition figurant à l'annexe III, partie B.
2. Les références faites aux directives et décisions abrogées s'entendent comme faites à la présente directive et sont à lire selon le tableau de correspondance figurant à l'annexe IV.
Article 14
La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes.
Article 15
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Luxembourg, le 22 juin 1998.