31998L0078
L 330/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 98/78/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 27 октомври 1998 година
относно допълнителен надзор върху застрахователни предприятия, които са част от застрахователна група
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 57, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 189б от Договора (3),
(1)
като имат предвид, че Първата директива 73/239/ЕИО на Съвета от 24 юли 1973 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби за достъпа и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане (4), и Първата директива 79/267/ЕИО на Съвета от 5 март 1979 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби за достъпа и упражняването на пряка животозастрахователна дейност (5) изискват застрахователните предприятия да поддържат граница на платежоспособност;
(2)
като имат предвид, че съгласно Директива 92/49/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби за прякото застраховане, различно от животозастраховането, и за изменение на Директива 73/239/ЕИО и Директива 88/357/ЕИО (6), и Директива 92/96/ЕИО на Съвета от 10 ноември 1992 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби за прякото животозастраховане и за изменение на Директива 79/267/ЕИО и Директива 90/619/ЕИО (7), достъпът и упражняването на застрахователна дейност са предмет на предоставяне на единно официално разрешително, издадено от органите на държавата-членка, където се намира главното управпение на съответното застрахователно предприятие (държава-членка по произхода); като имат предвид, че това разрешение позволява на предприятието да извършва дейност на цялата територия на Общността при режим на установяване или при режим на свободно предоставяне на услуги; като имат предвид, че компетентните органи на държавите-членки по произход са натоварени да следят финансовата стабилност на застрахователните предприятия, включително тяхната платежоспособност;
(3)
като имат предвид, че мерките за допълнителен надзор върху застрахователните предприятия, които са част от застрахователна група, трябва да позволяват на органите за надзор върху застрахователно предприятие, да направят по-обоснована преценка за финансовото му състояние; като имат предвид, че подобен допълнителен надзор трябва да отчита някои предприятия, които понастоящем не подлежат на надзор съгласно директивите на Общността; като имат предвид, че настоящата директива по никакъв начин не задължава държавите-членки да упражняват надзор върху тези предприятия, взети поотделно;
(4)
като имат предвид, че застрахователните предприятия в един общ застрахователен пазар се намират в пряка конкуренция помежду си и следователно изискванията за капитала трябва да бъдат равностойни; като имат предвид, че за тази цел критериите, приложими за определяне на допълнителния надзор не трябва да се оставят единствено на преценката на държавите-членки; като имат предвид, че приемането на общи основни правила ще бъде в най-добър интерес на Общността, тъй като ще предотврати нарушаването на конкуренцията; като имат предвид, че е необходимо да бъдат премахнати някои различия между законодателствата на държавите-членки по отношение на правилата за надзора върху застрахователни предприятия, които са част от застрахователна група;
(5)
като имат предвид, че възприетият подход се състои в осъществяване на основна хармонизация, която е необходима и достатъчна за постигане на взаимно признаване на системите за финансов надзор в тази област; като имат предвид, че целта на настоящата директива е в частност да защити интересите на застрахованите лица;
(6)
като имат предвид, че някои разпоредби на тази директива определят минимални стандарти; като имат предвид, че държавата-членка по произход може да определи по-строги правила за застрахователните предприятия, които имат разрешение от нейните компетентни органи;
(7)
като имат предвид, че тази директива предвижда допълнителен надзор върху всяко застрахователно дружество, което участва в най-малко едно застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие или застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка, и при различни правила - допълнителен надзор върху всяко застрахователно предприятие, чието предприятие майка е застрахователен холдинг, презастрахователно предприятие, застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка или смесен застрахователен холдинг; като имат предвид, че надзорът на компетентните органи върху всяко отделно застрахователно предприятие остава основен принцип в надзора върху застраховането;
(8)
като имат предвид, че за застрахователните предприятия, които са част от застрахователна група, е необходимо да се изчислява коригирана граница на платежоспособност; като имат предвид, че компетентните органи в Общността прилагат различни методи за отчитане влиянието върху финансовото състояние на застрахователно предприятие дължащо се на факта, че принадлежи към застрахователна група; като имат предвид, че тази директива определя три метода за извършване на това изчисление; като имат предвид, че е възприет принципът, че тези три метода са еквивалентни за целите на финансовия надзор;
(9)
като имат предвид, че платежоспособността на дъщерно застрахователно предприятие на застрахователен холдинг, презастрахователно предприятие или застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка може да бъде повлияна от финансовите средства на групата, на която това дъщерно предприятие е член, както и разпределението на тези средства вътре в групата; като имат предвид, че на компетентните органи трябва да бъдат предоставени средства за упражняване на допълнителен надзор и за предприемане на подходящи мерки на равнище на застрахователното предприятие, когато неговата платежоспособност е, или може да бъде поставена под заплаха;
(10)
като имат предвид, че компетентните органи следва да имат достъп до всяка информация, полезна за упражняването на допълнителния надзор; като имат предвид, че трябва да бъде установено сътрудничество между органите, отговарящи за надзора върху застрахователните предприятия, както и между тези органи и надзорните органи в други финансови сектори;
(11)
като имат предвид, че сделките между членовете на група могат да засегнат финансовото състояние на застрахователно предприятие; като имат предвид, че компетентните органи трябва да бъдат в състояние да упражняват общ надзор върху някои категории вътрешногрупови операции и да предприемат подходящи мерки на равнище на застрахователното предприятие, когато неговата платежоспособност е, или може да бъде поставена под заплаха,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Определения
По смисъла на тази директива:
а)
„застрахователно предприятие“ означава предприятие, което е получило официално разрешително в съответствие с член 6 от Директива 73/239/ЕИО или с член 6 от Директива 79/267/ЕИО;
б)
„застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка“ означава предприятие, за което би било необходимо издаването на разрешително в съответствие с член 6 от Директива 73/239/ЕИО или член 6 от Директива 79/267/ЕИО, ако седалището на това предприятие е в Общността;
в)
„презастрахователно предприятие“ означава предприятие, различно от застрахователно предприятие или застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка, чийто основен предмет на дейност е поемане на рискове, прехвърлени от застрахователно предприятие, от застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка, или от други презастрахователни предприятия;
г)
„предприятие майка“ означава предприятие майка по смисъла на член 1 от Директива 83/349/ЕИО (8), както и всяко предприятие, което по мнението на компетентните органи действително упражнява господстващо влияние върху друго предприятие;
д)
„дъщерно предприятие“ означава дъщерно предприятие по смисъла на член 1 от Директива 83/349/ЕИО, както и всяко предприятие, върху което, по мнението на компетентните органи, се упражнява господстващо влияние от предприятие майка. Всички дъщерни дружества на дъщерни предприятия се смятат за дъщерни дружества на предприятието майка, което е начело на тези предприятия;
е)
„дялово участие“ означава дялово участие по смисъла на член 17, изречение първо от Директива 78/660/ЕИО (9) или прякото или непряко притежаване на 20 % или повече от правата на глас или от капитала на едно предприятие;
ж)
„предприятие, притежаващо дялово участие“ означава предприятие, което е предприятие майка или друго предприятие, което притежава дялово участие;
з)
„свързано предприятие“ означава дъщерно или друго предприятие, в което се притежава дялово участие;
и)
„застрахователен холдинг“ означава предприятие майка с основен предмет на дейност придобиване и притежаване на дялови участия в дъщерни предприятия, когато тези дъщерни предприятия са изключително или главно застрахователни предприятия, презастрахователни предприятия или застрахователни предприятия от страни, която не са държави-членки, като поне едно от тези дъщерни предприятия е застрахователно предприятие;
й)
„смесен застрахователен холдинг“ означава предприятие майка, различно от застрахователно предприятие, застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка, презастрахователно предприятие или застрахователен холдинг, което включва поне едно застрахователно предприятие от дъщерните му предприятия;
к)
„компетентни органи“ означава националните органи, които със закон или подзаконов акт са овластени да упражняват надзор върху застрахователните предприятия.
Член 2
Случаи на приложение на допълнителния надзор върху застрахователни предприятия
1. В допълнение към разпоредбите на Директива 73/239/ЕИО и Директива 79/267/ЕИО, които установяват правилата за надзор върху застрахователни предприятия, държавите-членки предвиждат допълнителен надзор върху всяко застрахователно предприятие, притежаващо дялово участие в най-малко едно застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие или застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка, по реда и условията на членове 5, 6, 8 и 9.
2. Всяко застрахователно предприятие, чието предприятие майка е застрахователен холдинг, презастрахователно предприятие или застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка подлежи на допълнителен надзор по реда и условията на член 5, параграф 2, членове 6, 8 и 10.
3. Всяко застрахователно предприятие, чието предприятие майка е смесен застрахователен холдинг, подлежи на допълнителен надзор по реда и условията на член 5, параграф 2, членове 6 и 8.
Член 3
Обхват на допълнителния надзор
1. Упражняването на допълнителен надзор в съответствие с член 2 не означава, че компетентните органи са длъжни да упражняват надзор по отношение на застрахователното предприятие от страна, която не е държава-членка, застрахователния холдинг, смесения застрахователен холдинг или презастрахователното предприятие, взети поотделно.
2. При допълнителния надзор се вземат предвид:
-
свързаните предприятия на застрахователното предприятие,
-
предприятията, притежаващи дялово участие в застрахователното предприятие,
-
свързаните предприятия на предприятие, притежаващо дялово участие в застрахователното предприятие,
посочени в членове 5, 6, 8, 9 и 10.
3. Държавите-членки могат да решат да не вземат предвид при упражняването на допълнителния надзор, посочен в член 2, предприятията, чието седалище се намира в страна, която не е държава-членка, когато съществуват юридически пречки за предаване на необходимата информация, без да се засяга действието на разпоредбите на приложение I, точка 2.5, и на приложение II, точка 4.
Наред с това, компетентните органи, които отговарят за упражняването на допълнителен надзор, могат, в случаите, посочени по-долу, да решат за всеки конкретен случай да не вземат предвид определено предприятие при допълнителния надзор, посочен в член 2:
-
ако предприятието, което следва да бъде взето предвид, представлява незначителен интерес с оглед целите на допълнителния надзор върху застрахователни предприятия,
-
ако включването на финансовото състояние на предприятието би било неуместно или от заблуждаващо с оглед целите на допълнителния надзор върху застрахователни предприятия.
Член 4
Органи, компетентни да упражняват допълнителен надзор
1. Допълнителният надзор се упражнява от компетентните органи на държавата-членка, в която застрахователното предприятие е получило официално разрешително в съответствие с член 6 от Директива 73/239/ЕИО или член 6 от Директива 79/267/ЕИО.
2. Когато застрахователен холдинг, презастрахователно предприятие, застрахователно предприятие от страна, която не е държава-членка или смесен застрахователен холдинг е предприятие майка по отношение на застрахователни предприятия, които имат разрешително в две или повече държави-членки, компетентните органи на съответните държави-членки могат да постигнат споразумение относно кои от тях ще отговарят за упражняването на допълнителния надзор.
3. Когато в държава-членка съществува повече от един компетентен орган за разумен надзор върху застрахователни предприятия и презастрахователни предприятия, тази държава-членка предприема нужните мерки, за да организира координацията на тези органи.
Член 5
Наличие и качество на информацията
1. Държавите-членки предвиждат, че компетентните органи са длъжни да изискват всяко застрахователно предприятие, което подлежи на допълнителен надзор, да разполага с подходящи механизми за вътрешен контрол с цел предоставяне на всички данни и всяка информация, полезни за целите на този надзор.
2. Държавите-членки предприемат нужните мерки с цел никакви пречки от правен характер в тяхната компетенция да не възпрепятстват предприятията, подлежащи на допълнителен надзор, и техните свързани предприятия и предприятия, притежаващи дялово участие, да обменят помежду си информация, полезна за целите на допълнителния надзор.
Член 6
Достъп до информация
1. Държавите-членки предвиждат техните компетентни органи, отговорни за упражняване на допълнителен надзор, да имат достъп до всяка информация, която би била полезна за целите на надзора върху застрахователно предприятие, подлежащо на допълнителен надзор. Компетентните органи могат да се обръщат направо към съответните предприятия съгласно член 3, параграф 2 за получаване на нужната им информация, само ако тази информация е била поискана от застрахователното предприятие и то не я предоставило.
2. Държавите-членки предвиждат компетентните им органи да могат да извършват на тяхна територия, сами или чрез лица, оправомощени за тази цел, проверка на място на информацията по параграф 1 съответно в:
-
застрахователното предприятие, което подлежи на допълнителен надзор,
-
дъщерните предприятия на това застрахователно предприятие,
-
предприятията майки на това застрахователно предприятие,
-
дъщерните предприятия на предприятие майка на това застрахователно предприятие.
3. Когато, при прилагането на този член, компетентните органи на една държава-членка желаят в конкретен случай да проверят важна информация за предприятие, което се намира в друга държава-членка и е свързано застрахователно предприятие, дъщерно предприятие, предприятие майка или дъщерно предприятие на предприятие майка на застрахователното предприятие, подлежащо на допълнителен надзор, те трябва да поискат компетентните органи на другата държава-членка да извършат проверката. Органите, получили такова искане, са длъжни да предприемат действия в рамките на тяхната компетентност, като извършат проверката сами или като позволят на органите, които са отправили искането или на одитор, или експерт да я извършат.
Член 7
Сътрудничество между компетентните органи
1. Когато застрахователни предприятия, установени в различни държави-членки, са пряко или непряко свързани или имат общо предприятие, притежаващо дялово участие, компетентните органи на всяка държава-членка си изпращат при поискване всяка полезна информация, която би позволила или улеснила упражняването на надзора съгласно тази директива, и съобщават по своя инициатива всяка информация, която според тях е важна за другите компетентни органи.
2. Когато застрахователно предприятие и кредитна институция по смисъла на Директива 77/780/ЕИО (10) или инвестиционно предприятие по смисъла на Директива 93/22/ЕИО (11), или и двете, са пряко или непряко свързани или имат общо предприятие, притежаващо дялово участие, компетентните органи и органите, натоварени с обществена отговорност да упражняват надзор върху другите предприятия, осъществяват тясно сътрудничество помежду си. Без да се засягат съответните им задължения, тези органи си предоставят всяка информация, която би улеснила изпълнението на задачата им, по-специално в рамките на настоящата директива.
3. Информацията, получена съгласно тази директива, и по-специално всеки обмен на информация между компетентните органи, който е предвиден в тази директива, е предмет на задължение за спазване на служебна тайна, определено в член 16 от Директива 92/49/ЕИО и член 15 от Директива 92/96/ЕИО.
Член 8
Операции между членове на групата
1. Държавите-членки предвиждат компетентните органи да упражняват общ надзор върху сделките между:
а)
застрахователно предприятие и:
i)
свързано предприятие на застрахователното предприятие;
ii)
предприятие, притежаващо дялово участие в застрахователното предприятие;
iii)
свързано предприятие на предприятие, притежаващо дялово участие в застрахователно предприятие;
б)
застрахователно предприятие и физическо лице, което има дялово участие:
i)
в застрахователното предприятие или в негово свързано предприятие;
ii)
в предприятие, притежаващо дялово участие в застрахователното предприятие;
iii)
в свързано предприятие на предприятие, притежаващо дялово участие в застрахователното предприятие.
Тези сделки се отнасят по-специално до:
-
заеми,
-
гаранции и задбалансови операции,
-
допустими елементи при определяне, границата на платежоспособност,
-
инвестиции,
-
презастрахователни операции,
-
договори за подялба на разходи.
2. За тази цел държавите-членки изискват от застрахователните предприятия да декларират най-малко веднъж годишно пред компетентните органи важните сделки, предвидени в параграф 1.
Ако, въз основа на тази информацията е видно, че платежоспособността на застрахователното предприятие е или може да бъде поставена под заплаха, компетентният орган предприема подходящи мерки на равнище на застрахователното предприятието.
Член 9
Изискване за коригиране на платежоспособност
1. В случаите, посочени в член 2, параграф 1, държавите-членки изискват да се извърши изчисление на коригираната платежоспособност в съответствие с приложение I.
2. Всички свързани предприятия, предприятия, притежаващи дялово участие или свързани предприятия на предприятие, притежаващо дялово участие се включват в изчислението, посочено в параграф 1.
3. Ако изчислението по параграф 1 покаже, че коригираната платежоспособност е отрицателна, компетентните органи предприемат подходящи мерки спрямо съответното застрахователно предприятие.
Член 10
Презастрахователни предприятия, застрахователни холдинги и застрахователни предприятия от страна, която не е държава-членка
1. В случаите, посочени в член 2, параграф 2, държавите-членки изискват да бъде прилаган методът на допълнителен надзор, в съответствие с приложение II.
2. В случаите, посочени в член 2, параграф 2, в изчислението се включват всички свързани предприятия на застрахователния холдинг, на презастрахователното предприятие или на застрахователното предприятие от страна, която не е държава-членка съгласно метода, предвиден в приложение II.
3. Ако, въз основа на това е изчисление компетентните органи стигнат до заключението, че платежоспособността на дъщерно застрахователно предприятие на застрахователния холдинг, презастрахователното предприятие или застрахователното предприятие от страна, която не е държава-членка е, или може да бъде поставена под заплаха, те предприемат подходящи мерки на равнище на застрахователно предприятие.
Член 11
Прилагане
1. Държавите-членки приемат необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да приведат законодателството си в съответствие с настоящата директива, най-късно до 5 юни 2000 г. Те незабавно уведомяват Комисията за това.
2. Държавите-членки предвиждат, че разпоредбите, посочени в параграф 1, се прилагат за пръв път при надзора върху счетоводните отчети за финансовата година, която започва на 1 януари 2001 г. или през тази календарна година.
3. Когато държавите-членки приемат мерките, посочени в параграф 1, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
4. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби на националното си право, приети от тях в областта, регулирана от тази директива.
5. Най-късно до 1 януари 2006 г., Комисията представя на Комитета по застраховане отчет за прилагането на тази директива, и при нужда - за необходимостта от по-нататъшна хармонизация.
Член 12
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 13
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 27 октомври 1998 година.
DIRECTIVE 98/78/CE DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL du 27 octobre 1998 sur la surveillance complémentaire des entreprises d'assurance faisant partie d'un groupe d'assurance
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 57, paragraphe 2,
vu la proposition de la Commission (1),
vu l'avis du Comité économique et social (2),
statuant conformément à la procédure visée à l'article 189 B du traité (3),
(1) considérant que la première directive 73/239/CEE du Conseil du 24 juillet 1973 portant coordination des dispositions législatives, réglementaires et administratives concernant l'accès à l'activité de l'assurance directe autre que l'assurance sur la vie, et son exercice (4), et la première directive 79/267/CEE du Conseil du 5 mars 1979 portant coordination des dispositions législatives, réglementaires et administratives concernant l'accès à l'activité de l'assurance directe sur la vie, et son exercice (5), imposent aux entreprises d'assurance de disposer d'une marge de solvabilité;
(2) considérant que, en vertu de la directive 92/49/CEE du Conseil du 18 juin 1992 portant coordination des dispositions législatives, réglementaires et administratives concernant l'assurance directe autre que l'assurance sur la vie et modifiant les directives 73/239/CEE et 88/357/CEE (troisième directive «assurance non vie») (6), et de la directive 92/96/CEE du Conseil du 10 novembre 1992 portant coordination des dispositions législatives, réglementaires et administratives concernant l'assurance directe sur la vie, et modifiant les directives 79/267/CEE et 90/619/CEE (troisième directive «assurance vie») (7), l'accès à l'activité d'assurance et l'exercice de cette activité sont subordonnés à l'octroi d'un agrément administratif unique, délivré par les autorités de l'État membre où l'entreprise a son siège statutaire (État membre d'origine); que cet agrément permet à l'entreprise de se livrer à des activités partout dans la Communauté, soit en régime d'établissement, soit en régime de libre prestation de services; que les autorités compétentes des États membres d'origine sont responsables de la surveillance de la solidité financière des entreprises d'assurance, et notamment de leur état de solvabilité;
(3) considérant que les mesures relatives à la surveillance complémentaire des entreprises d'assurance faisant partie d'un groupe d'assurance doivent permettre aux autorités chargées de la surveillance d'une entreprise d'assurance de porter un jugement plus fondé sur sa situation financière; que cette surveillance complémentaire doit prendre en compte certaines entreprises qui ne font actuellement pas l'objet d'une surveillance en vertu des directives communautaires; que la présente directive n'implique en aucune manière que les États membres soient tenus d'exercer une surveillance sur ces entreprises considérées individuellement;
(4) considérant que, sur un marché commun des assurances, les entreprises d'assurance sont en concurrence directe les unes avec les autres et que, par conséquent, les règles concernant les exigences de capital doivent être équivalentes; que, à cette fin, les critères appliqués pour la détermination de la surveillance complémentaire ne doivent pas être laissés uniquement à l'appréciation des États membres; que l'adoption de règles de base communes servira donc au mieux l'intérêt de la Communauté du fait qu'elle évitera des distorsions de la concurrence; qu'il importe d'éliminer certaines divergences existant entre les législations nationales en matière de contrôle prudentiel des entreprises d'assurance faisant partie d'un groupe d'assurance;
(5) considérant que la démarche retenue consiste à réaliser l'harmonisation essentielle, nécessaire et suffisante pour parvenir à une reconnaissance mutuelle des systèmes de contrôle prudentiel dans ce domaine; que la présente directive a pour objet, notamment, de protéger les intérêts des assurés;
(6) considérant que certaines dispositions de la présente directive définissent des normes minimales; que l'État membre d'origine peut édicter des règles plus strictes à l'égard des entreprises d'assurance agréées par ses propres autorités compétentes;
(7) considérant que la présente directive prévoit la surveillance complémentaire de toute entreprise d'assurance qui est une entreprise participante d'au moins une entreprise d'assurance, une entreprise de réassurance ou une entreprise d'assurance d'un pays tiers, ainsi que la surveillance complémentaire, selon des modalités différentes, de toute entreprise d'assurance dont l'entreprise mère est une société holding d'assurance, une entreprise de réassurance, une entreprise d'assurance d'un pays tiers ou une société holding mixte d'assurance; que la surveillance de l'entreprise d'assurance sur une base individuelle par les autorités compétentes demeure le principe essentiel de la surveillance des assurances;
(8) considérant qu'il est nécessaire de calculer une situation de solvabilité ajustée pour les entreprises d'assurance faisant partie d'un groupe d'assurance; que différentes méthodes sont appliquées par les autorités compétentes dans la Communauté pour tenir compte des effets, sur la situation financière d'une entreprise d'assurance, de son appartenance à un groupe d'assurance; que la présente directive établit trois méthodes aux fins de ce calcul; que le principe est accepté que ces méthodes sont prudentiellement équivalentes;
(9) considérant que la solvabilité d'une entreprise d'assurance filiale d'une société holding d'assurance, d'une entreprise de réassurance ou d'une entreprise d'assurance d'un pays tiers peut être affectée par les ressources financières du groupe dont cette entreprise d'assurance fait partie et par la répartition des ressources financières à l'intérieur du groupe; qu'il importe de donner aux autorités compétentes les moyens d'exercer une surveillance complémentaire et de prendre des mesures appropriées au niveau de l'entreprise d'assurance lorsque la solvabilité de celle-ci est compromise ou risque de l'être;
(10) considérant que les autorités compétentes devraient avoir accès à toutes les informations utiles à l'exercice de la surveillance complémentaire; qu'une coopération entre les autorités responsables de la surveillance des entreprises d'assurance ainsi que entre ces autorités et les autorités responsables de la surveillance des autres secteurs financiers devrait être instaurée;
(11) considérant que des opérations intragroupe peuvent affecter la situation financière d'une entreprise d'assurance; que les autorités compétentes devraient pouvoir exercer une surveillance générale sur certains types de ces opérations intragroupe et prendre des mesures appropriées au niveau de l'entreprise d'assurance quand la solvabilité de celle-ci est compromise ou risque de l'être,
ONT ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier Définitions
Aux fins de la présente directive, on entend par:
a) «entreprise d'assurance»: une entreprise ayant reçu l'agrément administratif conformément à l'article 6 de la directive 73/239/CEE ou à l'article 6 de la directive 79/267/CEE;
b) «entreprise d'assurance d'un pays tiers»: une entreprise qui, si elle avait son siège statutaire dans la Communauté, serait tenue d'être agréée conformément à l'article 6 de la directive 73/239/CEE ou à l'article 6 de la directive 79/267/CEE;
c) «entreprise de réassurance»: une entreprise autre qu'une entreprise d'assurance ou une entreprise d'assurance d'un pays tiers, dont l'activité principale consiste à accepter des risques cédés par une entreprise d'assurance, une entreprise d'assurance d'un pays tiers ou d'autres entreprises de réassurance;
d) «entreprise mère»: une entreprise mère au sens de l'article 1er de la directive 83/349/CEE (8), ainsi que toute entreprise exerçant effectivement, de l'avis des autorités compétentes, une influence dominante sur une autre entreprise;
e) «entreprise filiale»: une entreprise filiale au sens de l'article 1er de la directive 83/349/CEE, ainsi que toute entreprise sur laquelle une entreprise mère exerce effectivement, de l'avis des autorités compétentes, une influence dominante. Toute entreprise filiale d'une entreprise filiale est également considérée comme filiale de l'entreprise mère qui est à la tête de ces entreprises;
f) «participation»: une participation au sens de l'article 17, première phrase, de la directive 78/660/CEE (9) ou le fait de détenir, directement ou indirectement, 20 % ou plus des droits de vote ou du capital d'une entreprise;
g) «entreprise participante»: une entreprise qui est soit une entreprise mère, soit une autre entreprise qui détient une participation;
h) «entreprise liée»: une entreprise qui est soit une filiale, soit une autre entreprise dans laquelle une participation est détenue;
i) «société holding d'assurance»: une entreprise mère dont l'activité principale consiste à acquérir et à détenir des participations dans des entreprises filiales lorsque ces entreprises filiales sont exclusivement ou principalement des entreprises d'assurance, des entreprises de réassurance ou des entreprises d'assurance de pays tiers, l'une au moins de ces entreprises filiales étant une entreprise d'assurance;
j) «société holding mixte d'assurance»: une entreprise mère, autre qu'une entreprise d'assurance, qu'une entreprise d'assurance d'un pays tiers, qu'une entreprise de réassurance ou qu'une société holding d'assurance, qui compte parmi ses entreprises filiales au moins une entreprise d'assurance;
k) «autorités compétentes»: les autorités nationales habilitées, en vertu d'une loi ou d'une réglementation, à surveiller les entreprises d'assurance.
Article 2 Applicabilité de la surveillance complémentaire des entreprises d'assurance
1. En plus des dispositions de la directive 73/239/CEE et de la directive 79/267/CEE, qui définissent les règles de surveillance des entreprises d'assurance, les États membres prévoient une surveillance complémentaire de toute entreprise d'assurance qui est une entreprise participante d'au moins une entreprise d'assurance, une entreprise de réassurance, ou une entreprise d'assurance d'un pays tiers selon les modalités prévues aux articles 5, 6, 8 et 9.
2. Toute entreprise d'assurance dont l'entreprise mère est une société holding d'assurance, une entreprise de réassurance ou une entreprise d'assurance d'un pays tiers est soumise à une surveillance complémentaire selon les modalités prévues à l'article 5, paragraphe 2, ainsi qu'aux articles 6, 8 et 10.
3. Toute entreprise d'assurance dont l'entreprise mère est une société holding mixte d'assurance, est soumise à une surveillance complémentaire selon les modalités prévues à l'article 5, paragraphe 2, à l'article 6 et à l'article 8.
Article 3 Portée de la surveillance complémentaire
1. L'exercice de la surveillance complémentaire conformément à l'article 2 n'implique en aucune manière que les autorités compétentes soient tenues d'exercer une fonction de surveillance ni sur l'entreprise d'assurance d'un pays tiers ni sur la société holding d'assurance, ni sur la société holding mixte d'assurance, ni sur l'entreprise de réassurance prises individuellement.
2. La surveillance complémentaire tient compte:
- des entreprises liées de l'entreprise d'assurance,
- des entreprises participantes de l'entreprise d'assurance,
- des entreprises liées d'une entreprise participante de l'entreprise d'assurance visées aux articles 5, 6, 8, 9 et 10.
3. Les États membres peuvent décider de ne pas tenir compte, dans la surveillance complémentaire visée à l'article 2, d'entreprises ayant leur siège statutaire dans un pays tiers où il existe des obstacles juridiques au transfert de l'information nécessaire, sans préjudice des dispositions de l'annexe I, point 2.5 et de l'annexe II, point 4.
En outre, les autorités compétentes chargées d'exercer la surveillance complémentaire peuvent décider, cas par cas, de ne pas tenir compte d'une entreprise dans la surveillance complémentaire visée à l'article 2 dans les cas suivants:
- lorsque l'entreprise à inclure ne présente qu'un intérêt négligeable au regard des objectifs de la surveillance complémentaire des entreprises d'assurance,
- lorsque l'inclusion de la situation financière de l'entreprise serait inappropriée ou de nature à induire en erreur au regard des objectifs de la surveillance complémentaire des entreprises d'assurance.
Article 4 Autorités compétentes chargées d'exercer la surveillance complémentaire
1. La surveillance complémentaire est exercée par les autorités compétentes de l'État membre dans lequel l'entreprise d'assurance a obtenu l'agrément administratif conformément à l'article 6 de la directive 73/239/CEE ou à l'article 6 de la directive 79/267/CEE.
2. Lorsque des entreprises d'assurance agréées dans deux États membres ou plus ont pour entreprise mère la même société holding d'assurance, entreprise de réassurance, entreprise d'assurance d'un pays tiers ou société holding mixte d'assurance, les autorités compétentes des États membres concernés peuvent se mettre d'accord pour que soient désignées celles d'entre elles qui seront chargées d'exercer la surveillance complémentaire.
3. Lorsqu'un État membre a plus d'une autorité compétente pour le contrôle prudentiel des entreprises d'assurance et des entreprises de réassurance, cet État membre prend les mesures nécessaires à l'effet d'organiser la coordination entre ces autorités.
Article 5 Disponibilité et qualité des informations
1. Les États membres prescrivent que les autorités compétentes doivent exiger que toute entreprise d'assurance soumise à la surveillance complémentaire dispose de procédures de contrôle interne adéquates pour la production des données et informations utiles aux fins de l'exercice de la surveillance complémentaire.
2. Les États membres prennent les mesures appropriées pour qu'aucun obstacle de nature juridique dans leur ressort n'empêche les entreprises soumises à la surveillance complémentaire ou leurs entreprises liées ou participantes d'échanger entre elles les informations utiles aux fins de l'exercice de la surveillance complémentaire.
Article 6 Accès aux informations
1. Les États membres prévoient que leurs autorités compétentes chargées d'exercer la surveillance complémentaire ont accès à toute information utile aux fins de l'exercice de la surveillance d'une entreprise d'assurance soumise à la surveillance complémentaire. Les autorités compétentes ne peuvent s'adresser directement aux entreprises concernées visées à l'article 3, paragraphe 2, pour obtenir communication des informations nécessaires que si ces informations ont été demandées à l'entreprise d'assurance et que celle-ci ne les a pas fournies.
2. Les États membres prévoient que leurs autorités compétentes peuvent procéder sur leur territoire, elles-mêmes ou par l'intermédiaire de personnes qu'elles mandatent à cet effet, à la vérification sur place des informations visées au paragraphe 1 auprès:
- de l'entreprise d'assurance soumise à la surveillance complémentaire,
- des entreprises filiales de cette entreprise d'assurance,
- des entreprises mères de cette entreprise d'assurance,
- des entreprises filiales d'une entreprise mère de cette entreprise d'assurance.
3. Lorsque, dans le cadre de l'application du présent article, les autorités compétentes d'un État membre souhaitent, dans des cas déterminés, vérifier des informations importantes portant sur une entreprise située dans un autre État membre et qui est une entreprise d'assurance liée, une entreprise filiale, une entreprise mère ou une entreprise filiale d'une entreprise mère de l'entreprise d'assurance soumise à la surveillance complémentaire, elles doivent demander aux autorités compétentes de l'autre État membre qu'il soit procédé à cette vérification. Les autorités qui ont reçu la demande doivent, dans le cadre de leur compétence, y donner suite, soit en procédant elles-mêmes à cette vérification, soit en permettant aux autorités qui ont présenté la demande d'y procéder, soit en permettant qu'un réviseur ou un expert y procède.
Article 7 Coopération entre les autorités compétentes
1. Lorsque des entreprises d'assurance sont directement ou indirectement liées ou ont une entreprise participante commune et sont établies dans des États membres différents, les autorités compétentes de chaque État membre se communiquent, sur demande, toutes les informations utiles de nature à permettre ou à faciliter l'exercice de la surveillance dans le cadre de la présente directive, et communiquent de leur propre initiative toute information qui leur paraît être essentielle pour les autres autorités compétentes.
2. Lorsqu'une entreprise d'assurance et soit un établissement de crédit au sens de la directive 77/780/CEE (10) ou une entreprise d'investissement au sens de la directive 93/22/CEE (11), soit les deux sont directement ou indirectement liés ou ont une entreprise participante commune, les autorités compétentes et les autorités investies de la mission publique de surveillance de ces autres entreprises collaborent étroitement. Sans préjudice de leurs compétences respectives, ces autorités se communiquent toutes les informations susceptibles de faciliter l'accomplissement de leur mission, en particulier dans le cadre de la présente directive.
3. Les informations reçues en vertu des dispositions de la présente directive, et en particulier les échanges d'informations entre autorités compétentes prévus par la présente directive, relèvent du secret professionnel défini à l'article 16 de la directive 92/49/CEE et à l'article 15 de la directive 92/96/CEE.
Article 8 Opérations intragroupe
1. Les États membres prescrivent que les autorités compétentes exercent une surveillance générale sur les opérations entre:
a) une entreprise d'assurance et:
i) une entreprise liée de l'entreprise d'assurance;
ii) une entreprise participante de l'entreprise d'assurance;
iii) une entreprise liée d'une entreprise participante de l'entreprise d'assurance;
b) une entreprise d'assurance et une personne physique qui détient une participation dans:
i) l'entreprise d'assurance ou l'une de ses entreprises liées;
ii) une entreprise participante de l'entreprise d'assurance;
iii) une entreprise liée d'une entreprise participante de l'entreprise d'assurance.
Il s'agit d'opérations portant notamment sur:
- des prêts,
- des garanties et des opérations hors bilan,
- des éléments admissibles pour la marge de solvabilité,
- des investissements,
- des opérations de réassurance,
- des accords de répartition des coûts.
2. À cet effet, les États membres exigent que les entreprises d'assurance déclarent au moins une fois par an aux autorités compétentes les opérations importantes visées au paragraphe 1.
Si, sur la base de ces informations, il apparaît que la solvabilité de l'entreprise d'assurance est compromise ou risque de l'être, l'autorité compétente prend les mesures appropriées au niveau de l'entreprise d'assurance.
Article 9 Exigence de solvabilité ajustée
1. Dans le cas visé à l'article 2, paragraphe 1, les États membres exigent qu'un calcul de solvabilité ajustée soit effectué conformément à l'annexe I.
2. Les entreprises liées, entreprises participantes et entreprises liées d'une entreprise participante sont incluses dans le calcul visé au paragraphe 1.
3. Si le calcul visé au paragraphe 1 montre que la solvabilité ajustée est négative, les autorités compétentes prennent les mesures appropriées au niveau de l'entreprise d'assurance concernée.
Article 10 Entreprises de réassurance, sociétés holding d'assurance et entreprises d'assurance d'un pays tiers
1. Dans le cas visé à l'article 2, paragraphe 2, les États membres exigent l'application de la méthode de surveillance complémentaire conformément à l'annexe II.
2. Dans le cas visé à l'article 2, paragraphe 2, le calcul doit inclure toutes les entreprises liées de la société holding d'assurance, de l'entreprise de réassurance ou de l'entreprise d'assurance d'un pays tiers selon la méthode prévue à l'annexe II.
3. Si, sur la base dudit calcul, les autorités compétentes arrivent à la conclusion que la solvabilité d'une entreprise d'assurance filiale de la société holding d'assurance, de l'entreprise de réassurance ou de l'entreprise d'assurance d'un pays tiers est compromise ou risque de l'être, elles prennent les mesures appropriées au niveau de cette entreprise d'assurance.
Article 11 Mise en oeuvre
1. Les États membres adoptent au plus tard le 5 juin 2000 les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive. Ils en informent immédiatement la Commission.
2. Les États membres prévoient que les dispositions visées au paragraphe 1 s'appliquent pour la première fois à la surveillance des comptes de l'exercice commençant le 1er janvier 2001 ou au cours de cette année civile.
3. Lorsque les États membres adoptent les dispositions visées au paragraphe 1, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d'une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
4. Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions essentielles de droit interne qu'ils adoptent dans le domaine régi par la présente directive.
5. Au plus tard le 1er janvier 2006 la Commission soumet au comité des assurances un rapport sur l'application de la présente directive, et, le cas échéant, sur la nécessité d'une harmonisation ultérieure.
Article 12 Entrée en vigueur
La présente directive entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes.
Article 13 Destinataires
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Luxembourg, le 27 octobre 1998.