РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 10 юли 2007 година
в съответствие с член 122, параграф 2 от Договора, относно приемането на единната валута от Кипър на 1 януари 2008 г.
(2007/503/ЕО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 122, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид доклада на Комисията (1),
като взе предвид доклада на Европейската централна банка (2),
като взе предвид становището на Европейския парламент (3),
като взе предвид разискването на Съвета на заседанието му на ниво държавни и правителствени ръководители,
като има предвид, че:
(1)
Третият етап на Икономическия и паричен съюз (ИПС) започна на 1 януари 1999 г. На своята среща в Брюксел на 3 май 1998 г. Съветът в състав държавни и правителствени ръководители реши, че Белгия, Германия, Испания, Франция, Ирландия, Италия, Люксембург, Нидерландия, Австрия, Португалия и Финландия са изпълнили необходимите условия за приемане на единната валута на 1 януари 1999 г. (4).
(2)
На 19 юни 2000 г. Съветът реши, че Гърция е изпълнила необходимите условия за приемане на единната валута на 1 януари 2001 г. (5). На 11 юли 2006 г. Съветът реши, че Словения е изпълнила необходимите условия за приемане на единната валута на 1 януари 2007 г. (6).
(3)
В съответствие с параграф 1 от Протокола относно някои разпоредби, отнасящи се до Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, приложен към Договора, Обединеното кралство уведоми Съвета, че не възнамерява да премине към третия етап на ИПС на 1 януари 1999 г. Тази нотификация остава без промяна. В съответствие с параграф 1 от Протокола относно някои разпоредби, отнасящи се до Дания, приложен към Договора, и решението, взето от държавните и правителствените ръководители в Единбург през декември 1992 г., Дания е уведомила Съвета, че няма да участва в третия етап на ИПС. Дания не е заявила желание да бъде започната процедурата по член 122, параграф 2 от Договора.
(4)
В съответствие с Решение 98/317/ЕО Швеция e предмет на дерогацията, определена в член 122 от Договора. В съответствие с член 4 от Акта за присъединяване от 2003 г. (7) Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша и Словакия са предмет на дерогацията, определена в член 122 от Договора. В съответствие с член 5 от Акта за присъединяване от 2005 г. (8) България и Румъния са предмет на дерогацията, определена в член 122 от Договора.
(5)
Европейската централна банка (ЕЦБ) беше основана на 1 юли 1998 г. Европейската парична система беше заменена с механизъм на обменните курсове, чието създаване е договорено с резолюция на Европейския съвет от 16 юни 1997 г. за установяване на механизъм на обменните курсове през третия етап на Икономическия и паричен съюз (9). Процедурите за механизма на обменните курсове на третия етап на Икономическия и паричен съюз (МОК II) бяха определени в Споразумението от 1 септември 1998 г. между ЕЦБ и националните централни банки на държавите-членки извън Еурозоната, което предвижда работните процедури за механизма на обменните курсове на третия етап на Икономическия и паричен съюз (10).
(6)
Член 122, параграф 2 от Договора предвижда процедурите за отмяна на дерогацията за съответните държави-членки. Съгласно посочения член най-малко веднъж на две години или по искане на държава-членка, предмет на дерогация, Комисията и ЕЦБ следва да докладват на Съвета в съответствие с процедурата, предвидена в член 121, параграф 1 от Договора. На 13 февруари 2007 г. Кипър представи официално искане за оценка на конвергенцията.
(7)
Националното законодателство на държавите-членки, включително уставите на националните централни банки, при необходимост се адаптират, с цел да се осигури съвместимост с членове 108 и 109 от Договора и с Устава на Европейската система на централните банки и Европейската централна банка (наричан по-долу „Устав на ЕСЦБ“). Докладите на Комисията и ЕЦБ дават подробна оценка на съвместимостта на законодателството на Кипър с членове 108 и 109 от Договора и с Устава на ЕСЦБ.
(8)
Съгласно член 1 от Протокола относно критериите за конвергенция в съответствие с член 121 от Договора, критерият за ценова стабилност по член 121, параграф 1, първо тире от Договора означава, че в съответната държава-членка е налице устойчивост на цените и средният размер на инфлацията за период от една година преди осъществяването на прегледа на резултатите не превишава с повече от 1,5 процентни пункта този, който съществува в трите държави-членки, имащи най-добри резултати в областта на ценовата стабилност. За целите на критерия за ценова стабилност инфлацията се измерва с помощта на хармонизираните индекси на потребителските цени (ХИПЦ), определени в Регламент (ЕО) № 2494/95 на Съвета (11). За да се оцени критерият за ценова стабилност, инфлацията в определена държава-членка се измерва чрез процентното изменение в средноаритметичната стойност на дванадесет месечни индекса спрямо средноаритметичната стойност на дванадесет месечни индекса от предходния период. През едногодишния период до март 2007 г., трите най-добре представили се държави-членки по отношение на ценовата стабилност бяха Финландия, Полша и Швеция при процент на инфлация съответно 1,3 %, 1,5 % и 1,6 %. В докладите на Комисията и ЕЦБ референтната стойност бе изчислена като просто средноаритметично от процента на инфлация на трите най-добре представили се държави-членки по отношение на ценовата стабилност плюс 1,5 процентни пункта. На тази основа референтната стойност през едногодишния период до март 2007 г. е била 3,0 %.
(9)
Съгласно член 2 от Протокола относно критериите за конвергенция критерият за държавната финансова позиция, посочен в член 121, параграф 1, второ тире от Договора, означава, че при проверката държавата-членка не е предмет на решение на Съвета в съответствие с член 104, параграф 6 от Договора относно наличие на прекомерен дефицит.
(10)
Съгласно член 3 от Протокола относно критериите за конвергенция критерият за участие в механизма на обменните курсове на Европейската парична система, посочен в член 121, параграф 1, трето тире от Договора, означава, че държавата-членка е спазвала нормалните граници на отклонение, предвидени от механизма на обменните курсове (МОК) на Европейската парична система, без големи сътресения най-малко през последните две години преди прегледа на резултатите. В частност, държавата-членка не трябва да е девалвирала по своя инициатива двустранния централен курс на своята валута към валутата на друга държава-членка за същия период. От 1 януари 1999 г. МОК II предвижда рамка за оценка на изпълнението на критерия за обменния курс. При оценката на изпълнението на този критерий в своите доклади Комисията и ЕЦБ са проучили двегодишния период до 26 април 2007 г.
(11)
Съгласно член 4 от Протокола относно критериите за конвергенция критерият за конвергенция на лихвените проценти, посочен в член 121, параграф 1, четвърто тире от Договора, означава, че за период от една година преди оценката на резултатите, дадена държава-членка е имала среден номинален лихвен процент по дългосрочните кредити, който не превишава с повече от два процентни пункта този на трите държави-членки, имащи най-добри резултати в областта на ценовата стабилност. По смисъла на критерия за конвергенция на лихвените проценти са използвани сравними лихвени проценти за 10-годишни държавни облигации, служещи за референция. За да се оцени изпълнението на критерия за лихвените проценти, в докладите на Комисията и ЕЦБ е използвана референтна стойност, изчислена като просто средноаритметично от номиналните дългосрочни лихвени проценти на трите най-добре представили се държави-членки по отношение на ценовата стабилност, плюс два процентни пункта. На тази база референтната стойност в едногодишния период до март 2007 г. е била 6,4 %.
(12)
В съответствие с член 5 от Протокола относно критериите за конвергенция данните, използвани при настоящия преглед на резултатите за изпълнението на критериите за конвергенция, се осигуряват от Комисията. Комисията предостави данните, необходими за изготвянето на настоящото решение. Те бяха предоставени от Комисията въз основа на докладите на държавите-членки, предоставени до 1 април 2007 г. в съответствие с Регламент (ЕО) № 3605/93 на Съвета от 22 ноември 1993 година за прилагане на Протокола относно процедурата при прекомерен дефицит, приложен към Договора за създаване на Европейската общност (12).
(13)
На основата на докладите, представени от Комисията и ЕЦБ относно напредъка при изпълнението от страна на Кипър на неговите задължения по отношение на постигането на икономически и паричен съюз, Комисията направи следните заключения:
Законодателството на Кипър, включително Уставът на Националната централна банка, е съвместимо с членове 108 и 109 от Договора и с Устава на ЕСЦБ.
По отношение на изпълнението от страна на Кипър на критериите за конвергенция, посочени в четирите тирета на член 121, параграф 1 от Договора:
-
средният процент на инфлация в Кипър през годината до март 2007 г. е бил 2,0 %, което е под референтната стойност и е вероятно да остане под тази стойност през следващите месеци;
-
Кипър не е бил предмет на решение на Съвета относно наличието на прекомерен държавен дефицит;
-
Кипър е член на МОК II от 2 май 2005 г.; през двегодишния период до 26 април 2007 г. кипърската лира (CYP) не е била подлагана на големи сътресения и Кипър не е девалвирал по своя собствена инициатива двустранния централен обменен курс на CYP към еурото;
-
в годината до март 2007 г. дългосрочният лихвен процент в Кипър е бил средно 4,2 процента, което е под референтната стойност.
Кипър е постигнал висока степен на устойчиво сближаване по отношение на тези критерии.
Следователно Кипър изпълнява необходимите условия за въвеждане на единната валута.
(14)
В съответствие с член 122, параграф 2 от Договора Съветът, с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, следва да вземе решение кои държави-членки, предмет на дерогация, изпълняват необходимите условия за приемане на единната валута и да отмени дерогациите за съответните държави-членки,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Кипър изпълнява необходимите условия за приемане на единната валута. Дерогацията в полза на Кипър, предвидена в член 4 от Акта за присъединяване от 2003 г., се отменя, считано от 1 януари 2008 г.
Член 2
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Член 3
Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 10 юли 2007 година.
DÉCISION DU CONSEIL
du 10 juillet 2007
conformément à l'article 122, paragraphe 2, du traité, relative à l'adoption, par Chypre, de la monnaie unique au 1er janvier 2008
(2007/503/CE)
LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 122, paragraphe 2,
vu la proposition de la Commission,
vu le rapport de la Commission (1),
vu le rapport de la Banque centrale européenne (2),
vu l'avis du Parlement européen (3),
vu la discussion qu'a tenue le Conseil, réuni au niveau des chefs d'État ou de gouvernement,
considérant ce qui suit:
(1)
La troisième phase de l'Union économique et monétaire (UEM) a commencé le 1er janvier 1999. Le Conseil, réuni à Bruxelles le 3 mai 1998 au niveau des chefs d'État ou de gouvernement, a décidé que la Belgique, l'Allemagne, l'Espagne, la France, l'Irlande, l'Italie, le Luxembourg, les Pays-Bas, l'Autriche, le Portugal et la Finlande remplissaient les conditions nécessaires pour l'adoption de la monnaie unique le 1er janvier 1999 (4).
(2)
Le 19 juin 2000, le Conseil a décidé que la Grèce remplissait les conditions nécessaires pour adopter la monnaie unique le 1er janvier 2001 (5). Le Conseil a décidé, le 11 juillet 2006, que la Slovénie remplissait les conditions nécessaires pour adopter la monnaie unique le 1er janvier 2007 (6).
(3)
Conformément au paragraphe 1 du protocole sur certaines dispositions relatives au Royaume-Uni de Grande-Bretagne et d'Irlande du Nord annexé au traité, le Royaume-Uni a notifié au Conseil qu'il n'avait pas l'intention de passer à la troisième phase de l'UEM le 1er janvier 1999. Cette notification n'a pas été modifiée. Conformément au paragraphe 1 du protocole sur certaines dispositions relatives au Danemark annexé au traité et à la décision arrêtée par les chefs d'État ou de gouvernement, à Édimbourg, en décembre 1992, le Danemark a notifié au Conseil qu'il ne participerait pas à la troisième phase de l'UEM. Le Danemark n'a pas demandé que la procédure visée à l'article 122, paragraphe 2, du traité soit mise en route.
(4)
En vertu de la décision 1998/317/CE, la Suède fait l'objet d'une dérogation au sens de l'article 122 du traité. Conformément à l'article 4 de l'acte d'adhésion (7), la République tchèque, l'Estonie, Chypre, la Lettonie, la Lituanie, la Hongrie, Malte, la Pologne, la Slovénie et la Slovaquie font l'objet d'une dérogation au sens de l'article 122 du traité. Conformément à l'article 5 de l'acte d'adhésion de 2005 (8), la Bulgarie et la Roumanie sont des États membres faisant l'objet d'une dérogation aux termes de l'article 122 du traité.
(5)
La Banque centrale européenne (BCE) a été instituée le 1er juillet 1998. Le système monétaire européen a été remplacé par un mécanisme de taux de change, dont l'instauration a été approuvée au moyen d'une résolution du Conseil européen du 16 juin 1997 sur l'établissement d'un mécanisme de taux de change pendant la troisième phase de l'Union économique et monétaire (9). Les procédures pour un mécanisme de taux de change pendant la troisième phase de l'Union économique et monétaire (MCE II) ont été définies dans l'accord du 1er septembre 1998 entre la BCE et les banques centrales nationales des États membres n'appartenant pas à la zone euro établissant les modalités de fonctionnement d'un mécanisme de taux de change pendant la troisième phase de l'Union économique et monétaire (10).
(6)
L'article 122, paragraphe 2, du traité fixe les modalités d'abrogation de la dérogation dont font l'objet les États membres concernés. En vertu de cet article, tous les deux ans au moins, ou à la demande d'un État membre faisant l'objet d'une dérogation, la Commission et la BCE doivent faire rapport au Conseil conformément à la procédure prévue à l'article 121, paragraphe 1, du traité. Le 13 février 2007, Chypre a officiellement demandé qu'il soit procédé à une évaluation de la convergence.
(7)
La législation nationale des États membres, y compris les statuts des banques centrales nationales, doit être dûment adaptée afin d'assurer sa compatibilité avec les articles 108 et 109 du traité et avec les statuts du Système européen de banques centrales et de la Banque centrale européenne (SEBC). Les rapports de la Commission et de la BCE examinent dans le détail la compatibilité de la législation chypriote avec les articles 108 et 109 du traité et avec les statuts du SEBC.
(8)
En vertu de l'article 1er du protocole sur les critères de convergence visés à l'article 121 du traité instituant la Communauté européenne, le critère de stabilité des prix, visé à l'article 121, paragraphe 1, premier tiret, du traité, signifie qu'un État membre a un degré de stabilité des prix durable et un taux d'inflation moyen, observé au cours d'une période d'un an avant l'examen, qui ne dépasse pas de plus de 1,5 point de pourcentage celui des trois États membres, au plus, présentant les meilleurs résultats en matière de stabilité des prix. En ce qui concerne le critère relatif à la stabilité des prix, l'inflation est mesurée sur la base des indices des prix à la consommation harmonisés (HICP) définis dans le règlement (CE) no 2494/95 du Conseil (11). Pour évaluer le critère de stabilité des prix, l'inflation d'un État membre est mesurée sur la base de la variation en pourcentage de la moyenne arithmétique de douze indices mensuels par rapport à la moyenne arithmétique des douze indices mensuels de la période précédente. Durant la période d'un an s'achevant en mars 2007, les trois États membres les plus performants en termes de stabilité des prix ont été la Finlande, la Pologne et la Suède, avec des taux d'inflation respectifs de 1,3 %, de 1,5 % et de 1,6 %. Une valeur correspondant à la moyenne arithmétique simple des taux d'inflation des trois États membres les plus performants en termes de stabilité des prix, augmentée de 1,5 point de pourcentage, a été prise pour référence dans les rapports de la Commission et de la BCE. Sur cette base, la valeur de référence pour la période d'un an s'achevant en mars 2007 s'établit à 3 %.
(9)
En vertu de l'article 2 du protocole sur les critères de convergence, le critère relatif à la situation des finances publiques, visé à l'article 121, paragraphe 1, deuxième tiret, du traité, signifie qu'un État membre ne fait pas l'objet, au moment de l'examen, d'une décision du Conseil en application de l'article 104, paragraphe 6, du traité, constatant l'existence d'un déficit excessif dans ce pays.
(10)
En vertu de l'article 3 du protocole sur les critères de convergence, le critère de participation au mécanisme de change du Système monétaire européen, visé à l'article 121, paragraphe 1, troisième tiret, du traité, signifie qu'un État membre a respecté les marges normales de fluctuation prévues par le mécanisme de change (MCE) du Système monétaire européen sans connaître de tensions graves pendant au moins les deux dernières années précédant l'examen. Notamment, l'État membre n'a, de sa propre initiative, pas dévalué le taux central bilatéral de sa monnaie par rapport à la monnaie d'un autre État membre pendant la même période. Depuis le 1er janvier 1999, le MCE II sert de cadre à l'appréciation du respect de ce critère. Aux fins de cette appréciation, la Commission et la BCE ont examiné la période de deux ans s'achevant le 26 avril 2007 dans leurs rapports.
(11)
En vertu de l'article 4 du protocole sur les critères de convergence, le critère de convergence des taux d'intérêt, visé à l'article 121, paragraphe 1, quatrième tiret, du traité, signifie que, au cours d'une période d'un an précédant l'examen, un État membre a eu un taux d'intérêt nominal moyen à long terme n'excédant pas de plus de deux points de pourcentage celui de trois États membres, au plus, présentant les meilleurs résultats en matière de stabilité des prix. Aux fins de cette évaluation ont été utilisés des taux d'intérêt comparables sur les obligations publiques de référence à dix ans. Afin d'évaluer si l'État membre considéré remplissait le critère de convergence des taux d'intérêt, la Commission et la BCE ont pris pour référence dans leurs rapports une valeur correspondant à la moyenne arithmétique simple des taux d'intérêt nominaux à long terme des trois États membres les plus performants en termes de stabilité des prix, augmentée de deux points de pourcentage. Sur cette base, la valeur de référence pour la période d'un an s'achevant en mars 2007 s'établit à 6,4 %.
(12)
En vertu de l'article 5 du protocole sur les critères de convergence, les données statistiques utilisées pour cette évaluation du respect des critères de convergence sont fournies par la Commission. La Commission a fourni les données pour l'élaboration de cette proposition. Elle les a fournies sur la base des rapports communiqués par les États membres avant le 1er avril 2007, conformément au règlement (CE) no 3605/93 du Conseil du 22 novembre 1993 relatif à l'application du protocole sur la procédure concernant les déficits excessifs annexé au traité instituant la Communauté européenne (12).
(13)
Sur la base des rapports présentés par la Commission et la BCE sur les progrès réalisés par Chypre dans l'accomplissement de ses obligations en vue de la réalisation de l'Union économique et monétaire, la Commission formule les conclusions ci-après.
La législation nationale chypriote, y compris les statuts de sa Banque centrale nationale, est compatible avec les articles 108 et 109 du traité et avec les statuts du SEBC.
En ce qui concerne le respect par Chypre des critères de convergence visés aux quatre tirets de l'article 121, paragraphe 1, du traité:
-
le taux d'inflation moyen de Chypre durant l'année qui s'est achevée en mars 2007 se situait à 2 %, soit à un niveau inférieur à la valeur de référence, et devrait rester inférieur à cette valeur au cours des mois à venir,
-
Chypre ne fait pas l'objet d'une décision du Conseil constatant l'existence d'un déficit public excessif,
-
Chypre est membre du MCE II depuis le 2 mai 2005. Durant la période de deux ans qui s'est terminée le 26 avril 2007, la livre chypriote (CYP) n'a été soumise à aucune tension grave, et Chypre n'a pas, de sa propre initiative, dévalué le taux central bilatéral de sa monnaie par rapport à l'euro,
-
durant l'année qui s'est achevée en mars 2007, le taux d'intérêt à long terme de Chypre se situait en moyenne à 4,2 %, soit un niveau inférieur à la valeur de référence.
Chypre a atteint un degré élevé de convergence durable au regard de ces critères.
Par conséquent, Chypre remplit les conditions nécessaires pour l'adoption de la monnaie unique.
(14)
Conformément à l'article 122, paragraphe 2, du traité, le Conseil, statuant à la majorité qualifiée sur proposition de la Commission, décide quels États membres faisant l'objet d'une dérogation remplissent les conditions pour l'adoption de la monnaie unique et met fin aux dérogations des États membres en question,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Chypre remplit les conditions nécessaires pour l'adoption de la monnaie unique. La dérogation dont Chypre fait l'objet en vertu de l'article 4 de l'acte d'adhésion de 2003 est abrogée avec effet au 1er janvier 2008.
Article 2
Les États membres sont destinataires de la présente décision.
Article 3
La présente décision est publiée au Journal officiel de l'Union européenne.
Fait à Bruxelles, le 10 juillet 2007.