32006R1013
L 190/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (EО) № 1013/2006 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 14 юни 2006 година
относно превози на отпадъци
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 175, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, установена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Основната и преобладаваща цел и компонент на настоящия регламент е опазването на околната среда, като неговото въздействие върху международната търговия е несъществено.
(2)
Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета от 1 февруари 1993 г. относно наблюдението и контрола на превозите на отпадъци в рамките на, за и от Европейската общност (3), вече е бил изменен значително при няколко случая и изисква по-нататъшно изменение. Необходимо е по-специално в този регламент да се включи съдържанието на Решение 94/774/EО на Комисията от 24 ноември 1994 г. относно стандартната товарителница, предвидена в Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета (4) и на Решение 1999/412/EО на Комисията от 3 юни 1999 г. относно въпросника, свързан със задължението на държавите-членки да докладват съгласно член 41, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета (5). Следователно Регламент (ЕИО) № 259/93 трябва да бъде заменен в интерес на яснотата.
(3)
Решение 93/98/EИО на Съвета (6) относно подписването от името на Общността на Базелската конвенция от 22 март 1989 г. за контрол на трансграничното движение на опасни отпадъци и тяхното обезвреждане (7), по която Общността е страна от 1994 г. Чрез приемането на Регламент (ЕИО) № 259/93, Съветът е установил правила за съкращаване и контрол на такова движение, които правила са предназначени, inter alia, да приведат съществуващата система на Общността за надзор и контрол върху движението на отпадъци в съответствие с изискванията на Базелската конвенция.
(4)
Решение 97/640/EО на Съвета (8) се отнася до одобрението, от страна на Общността, на изменението на Базелската конвенция, както е установено в Решение III/1 на Конференцията на страните по Конвенцията. Чрез това изменение беше забранен целият износ на опасни отпадъци, предназначени за обезвреждане, от страните изброени в приложение VII към Конвенцията за страните, които не са изброени в него, както беше забранен, считано от 1 януари 1998 г., целия износ на опасни отпадъци съгласно член 1, параграф 1, буква a) от Конвенцията и предназначени за оползотворяване. Регламент (ЕИО) № 259/93 беше съответно изменен с Регламент (EО) № 120/97 на Съвета (9).
(5)
Предвид факта, че Общността е одобрила Решение C(2001)107/Окончателно на Съвета на ОИСР, отнасящо се до преразглеждането на Решение C(92)39/Окончателно относно контрола върху трансграничното движение на отпадъци, предназначени за операции по оползотворяване (Решението на ОИСР), с цел да се хармонизират списъците с отпадъци с тези от Базелската конвенция и да се преразгледат някои други изисквания, е необходимо да се включи съдържанието на това решение в законодателството на Общността.
(6)
Общността е подписала Стокхолмската конвенция от 22 май 2001 г. относно устойчиви органични замърсители.
(7)
Важно е да се организира и регулира наблюдението и контрола върху превозите на отпадъци по начин, който взема предвид необходимостта от запазване, опазване и подобряване на качеството на околната среда и здравето на човека, и който насърчава еднаквото прилагане на регламента в рамките на Общността.
(8)
Важно е също да се има предвид изискването, определено в член 4, параграф 2, буква г) от Базелската конвенция, че превозите на опасни отпадъци трябва да се намалят до минимум, в съответствие с екологосъобразното и ефективно управление на тези отпадъци.
(9)
Освен това, е важно да се има предвид правото на всяка договаряща се страна по Базелската конвенция, съгласно член 4, параграф 1 от нея, да забранява вноса на опасните отпадъци или на отпадъците, изброени в приложение II към тази конвенция.
(10)
Превозите на отпадъци, получени от въоръжените сили или организации по възстановяване, следва да се изключват от обхвата на настоящия регламент при внос в Общността при определени ситуации (включително транзит в рамките на Общността, когато отпадъците влизат на територията на Общността). По отношение на такива превози се зачитат изискванията на международното право и международните споразумения. В такива случаи компетентният орган по транзита и компетентният орган по местоназначението в Общността следва да бъдат информирани предварително относно превоза и неговото местоназначение.
(11)
Необходимо е да се избегне дублирането с Регламент (EО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 3 октомври 2002 г. относно установяване на здравни правила относно странични животински продукти, които не са предназначени за консумация от човека (10), който вече съдържа разпоредби, обхващащи пратката, изпращането и движението (събиране, транспорт, обработка, преработване, употреба, оползотворяване или обезвреждане, регистриране, придружаващи документи и проследимост) на животински странични продукти в рамките на, към и извън Общността.
(12)
Комисията следва да докладва в срок до датата на влизане в сила на настоящия регламент относно връзката между съществуващото секторно законодателство за здраве на хората и животните, и разпоредбите на настоящия регламент и до същата дата следва да представи всякакви предложения, необходими за привеждане на това законодателство в съответствие с настоящия регламент с цел постигане еквивалентно ниво на контрол.
(13)
Въпреки, че надзорът и контролът върху превози на отпадъци в рамките на дадена държава-членка е работа на самата държава-членка, националните системи за превоз на отпадъци трябва да отчитат необходимостта от съгласуване със системата на Общността, с цел гарантиране на високо ниво на опазване на околната среда и здравето на човека.
(14)
В случая на превози на отпадъци, предназначени за операции по обезвреждане и отпадъци, които не са изброени в приложения III, IIIA или IIIБ, предназначени за операции по оползотворяване, е целесъобразно да се гарантира оптимално наблюдение и контрол чрез изискване на предварително писмено съгласие за такива превози. Тази процедура на свой ред следва изисква предварителна нотификация, което дава възможност на компетентните органи да бъдат надлежно информирани, за да могат да предприемат всички необходими мерки за опазването на здравето на човека и околната среда. Това дава възможност на тези органи също и да повдигнат обосновани възражения срещу такива превози.
(15)
В случая на превози на отпадъци, изброени в приложения III, IIIA или IIIБ, предназначени за операции по оползотворяване, е целесъобразно да се обезпечи едно минимално ниво на наблюдение и контрол, като се изисква такива превози да бъдат придружавани от определена информация.
(16)
Поради необходимостта от единно прилагане на настоящия регламент и за правилното функциониране на вътрешния пазар, в интерес на ефективността е необходимо да се изисква нотификациите да бъдат обработвани от компетентния орган, отговорен за изпращането.
(17)
Важно е също така да се изясни системата на финансови гаранции или еквивалентна застраховка.
(18)
Като се има предвид отговорността на източниците на отпадъци за екологосъобразното управление на отпадъци, нотификацията и документите за превоз на отпадъци трябва, когато е осъществимо, да бъдат попълвани от източниците на отпадъци.
(19)
Необходимо е да се осигурят процедурни защитни мерки за нотификатора, както в интерес на правната обезпеченост, така и за гарантиране на единното прилагане на настоящия регламент и правилното функциониране на вътрешния пазар.
(20)
В случай на превози на отпадъци за обезвреждане, държавите-членки трябва да вземат предвид принципите на близост, приоритетност на оползотворяването и самодостатъчност на общностно и на национално равнище, в съответствие с Директива 2006/12/EО на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2006 г. относно отпадъците (11), като вземат мерки в съответствие с Договора да забраняват напълно или частично или да възразяват систематично по повод на такива превози. Трябва също да се вземе предвид изискването, определено в Директива 2006/12/EО, съгласно което държавите-членки следва да създадат комплексна и достатъчна верига от инсталации за обезвреждане на отпадъци, с цел да се позволи на Общността като цяло да стане самодостатъчна по отношение обезвреждането на отпадъци и държавите-членки да преследват тази цел индивидуално, отчитайки географските условия или нуждата от специализирани инсталации за някои видове отпадъци. Държавите-членки следва също така да бъдат в състояние да гарантират, че съоръженията за управление на отпадъците, обхванати от Директива 96/61/EО на Съвета от 24 септември 1996 г. относно комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (12), прилагат най-добрите налични техники, както са дефинирани в тази директива, в съответствие с разрешителното на съоръжението, и че отпадъците се третират в съответствие със законообвързващите стандарти за опазване на околната среда във връзка с операциите по обезвреждане, установени в законодателството на Общността.
(21)
В случай на превози на отпадъци, предназначени за оползотворяване, държавите-членки следва да бъдат в състояние да гарантират, че съоръженията за управление на отпадъците, обхванати от Директива 96/61/EО на Съвета прилагат най-добрите налични техники, както са дефинирани в тази директива, съгласно разрешителното на съоръжението. Държавите-членки следва също така да бъдат в състояние да гарантират, че отпадъците се третират в съответствие със задължителните стандарти за опазване на околната среда във връзка с операциите по оползотворяване, установени в законодателството на Общността, и че, като се взема предвид член 7, параграф 4 от Директива 2006/12/EО, отпадъците се третират в съответствие с плановете за управление на отпадъци, установени съгласно тази директива, с цел гарантиране изпълнението на задълженията по оползотворяване или рециклиране, установени в законодателството на Общността.
(22)
Разработването на задължителни изисквания за съоръжения за отпадъци и третирането на специфични отпадъчни материали на ниво Общността, в допълнение към съществуващите разпоредби в законодателството на Общността, могат да допринесат за създаването на високо ниво на опазване на околната среда в Общността, да подпомогнат в създаването на еднородна конкурентна среда за оползотворяване и да помогнат да се гарантира, че не се спъва развитието на икономически жизнен вътрешен пазар за оползотворяване. Следователно, в Общността съществува необходимост от развитие на еднородна конкурентна среда за оползотворяване чрез прилагането на общи стандарти в определени области, както е уместно и включително във връзка с вторичните материали, с цел повишаване качеството на оползотворяване. Комисията следва да представи, ако е уместно, предложения за такива стандарти за някои отпадъци и някои съоръжения за оползотворяване веднага, щом е практически възможно, на база по-нататъшно изследване в контекста на стратегията за отпадъците, и отчитайки съществуващото законодателство на Общността и на държавите-членки. Междувременно, трябва да бъде възможно при определени условия, да се възразява срещу планирани превози, когато свързаното с тях оползотворяване няма да бъде в съответствие с националното законодателство в страната изпращач, по отношение на оползотворяването на отпадъци. Междувременно Комисията следва също така да преразглежда и ситуацията относно възможните нежелани превози на отпадъци към новите държави-членки и, ако е необходимо, дава целесъобразни предложения за справяне с такива ситуации.
(23)
От държавите-членки следва да се изисква да гарантират, че в съответствие с Конвенцията на Икономическата комисия за Европа на ООН (ИКЕООН) за достъп до информация, участие на обществеността в процеса на взимане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда от 25 юни 1998 г. (Орхуската конвенция), съответните компетентни органи чрез подходящи средства правят публична информацията относно нотификации за превози, когато тази информация не е поверителна съгласно националното законодателство или законодателството на Общността.
(24)
Трябва да се определи задължение с цел отпадъците от превоз, който не може да се завърши както е планиран, да бъдат върнати обратно в държавата изпращач или оползотворени или обезвредени по алтернативен начин.
(25)
Следва също да стане задължително лицето, което извършва незаконен превоз, да вземе обратно въпросните отпадъци или да обезпечи алтернативни начини за тяхното оползотворяване или обезвреждане. Ако не направи това, се намесват компетентните органи изпращачи или местоназначението, както е уместно.
(26)
Необходимо е, с цел да се защити околната среда на заинтересованите държави, да се изясни обхвата на забраната, определена съгласно Базелската конвенция, върху износ от Общността на всякакви отпадъци, предназначени за обезвреждане в трета държава, различна от страна на ЕАСТ (Европейска асоциация за свободна търговия).
(27)
Страните, които са договарящи се страни по Споразумението за европейското икономическо пространство, може да приемат контролните процедури, предвидени за превози в рамките на Общността.
(28)
Необходимо е също, с цел да се защити околната среда на заинтересованите държави, да се изясни обхвата на забраната за износ на опасни отпадъци, предназначени за оползотворяване, в държава спрямо която не се прилага Решението на ОИСР, също определено в съответствие с Базелската конвенция. По-специално е необходимо да се уточни списъка с отпадъци, към който се прилага тази забрана и да се гарантира, че той включва също и отпадъците, изброени в приложение II към Базелската конвенция, а именно отпадъци, събрани от домакинствата и остатъци от изгарянето на домакински отпадъци.
(29)
Трябва да се поддържат специфични разпоредби за износ на безопасни отпадъци, предназначени за оползотворяване в държавите, по отношение на които не се прилага Решението на ОИСР, а също така за тях трябва да се изготви разпоредба, която да се актуализира към по-късна дата.
(30)
Внос в Общността на отпадъци за обезвреждане трябва да бъде разрешен, когато държавата износител е страна по Базелската конвенция. Внос в Общността на отпадъци за оползотворяване трябва да бъде разрешен, когато за държавата износител се прилага Решението на ОИСР или тя е страна по Базелската конвенция. В останалите случаи, въпреки това, вносът трябва да бъде разрешен само ако държавата износител е обвързана с двустранно или многостранно споразумение или договореност, съвместимо със законодателството на Общността и в съответствие с член 11 от Базелската конвенция, освен когато това не е възможно поради кризисни ситуации, операции по омиротворяване или поддържане на мира, или война.
(31)
Настоящият регламент следва да се прилага в съответствие с международното морско право.
(32)
Настоящият регламент следва да отразява правилата относно износ и внос на отпадъци към и от отвъдморските страни и територии, определени в Решение 2001/822/EО на Съвета от 27 ноември 2001 г. относно асоцииране на отвъдморските страни и територии към Европейската общност (Решение за отвъдморско асоцииране) (13).
(33)
Следва да се предприемат необходимите стъпки за да се гарантира, че в съответствие с Директива 2006/12/EО и останалото законодателство на Общността за отпадъци, отпадъците, превозвани в рамките на Общността и отпадъците, внесени в Общността, се управляват за целия период на превоза, включително оползотворяването или обезвреждането в държавата по местоназначение, без да се застрашава здравето на човека и без да се използват процеси или методи, които могат да причинят вреда на околната среда. Що се отнася до износ от Общността, който не е забранен, трябва да се положат усилия, за да се обезпечи, че отпадъците се управляват по екологосъобразен начин за целия период на превоза, включително оползотворяването или обезвреждането в страната по местоназначение. Съоръжението, което получава отпадъците, трябва да работи в съответствие със стандартите за опазване на здравето на човека и околната среда, които в общи линии са еквивалентни на тези, установени в законодателството на Общността. Трябва да се въведе списък с необвързващи насоки, чрез които да се търси постигане на екологосъобразно управление.
(34)
Държавите-членки следва да предоставят на Комисията информация относно изпълнението на настоящия регламент, както чрез докладите, изпращани до секретариата на Базелската конвенция, така и на базата на отделен въпросник.
(35)
Необходимо е да се гарантира безопасно и екологосъобразно управление на демонтирането на кораби с цел опазване на здравето на човека и околната среда. Нещо повече, трябва да се вземе под внимание, че един кораб сам по себе си може да стане отпадък, както е дефинирано в член 2 от Базелската конвенция и същевременно той може да бъде определян като кораб по други международни правила. Важно е да се помни, че работата е текуща и включваща сътрудничество между Международната организация на труда (МОТ), Международната морска организация (ММО) и секретариата на Базелската конвенция, за да се установят задължителни изисквания на глобално ниво, за обезпечаване на ефективно и ефикасно разрешаване на проблема с демонтиране на корабите.
(36)
Ефективното международно сътрудничество относно контрола на превози на отпадъци се явява инструмент за гарантиране, че превозите на опасни отпадъци са под контрол. Обмяната на информация, споделената отговорност и съвместните усилия между Общността и нейните държави-членки, и трети страни трябва да се насърчава с оглед гарантиране на добро управление на отпадъците.
(37)
Някои приложения към настоящия регламент следва да се приемат от Комисията в съответствие с процедурата по член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО. Тази процедура следва също така да се прилага и по отношение на изменението на приложенията, за да отчете научния и технически прогрес, към измененията в съответното законодателство на Общността или към случаите, свързани с Решението на ОИСР или към Базелската конвенция и другите сходни международни конвенции и споразумения.
(38)
При подготовката на инструкциите за попълване на нотификацията и документите за движение, които следва да се заложат в приложение IВ, Комисията, като взема предвид Решението на ОИСР и Базелската конвенция, трябва да посочи, inter alia, че нотификацията и документите за превоз трябва, доколкото е възможно, да бъдат на две страници, а също и да посочи точния срок за попълване на нотификацията и документите за движение в приложения IA и IБ, като отчита приложение II. Освен това, когато терминологията и изискванията на настоящия регламент се различават от тези в Решението на ОИСР или Базелската конвенция, трябва да се пояснят специфичните изисквания.
(39)
При отчитането на смесите от отпадъци, които следва да се добавят в приложение IIIA, трябва да се взема предвид, inter alia, следната информация: свойствата на отпадъците, като възможни опасни характеристики, техния потенциал за замърсяване и тяхното физическо състояние; аспекти на управлението, като технологичен капацитет за оползотворяване на отпадъците и екологичните ползи, които се получават от операцията по оползотворяване, включително дали може да се навреди на екологосъобразното управление на отпадъците. Комисията следва максимално да напредне по отношение завършването на това приложение преди датата на влизане в сила на настоящия регламент и да завърши тази задача най-късно шест месеца след тази дата.
(40)
Комисията следва също да приеме допълнителни мерки, свързани с изпълнението на настоящия регламент в съответствие с процедурата, посочена в член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО. Тези мерки следва да включват метод за изчисляване на финансовата гаранция или еквивалентна застраховка, която да се изготви от Комисията, ако е възможно преди датата на прилагане на настоящия регламент.
(41)
Мерките, необходими за изпълнението на настоящия регламент следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/EО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (14).
(42)
Понеже целта на настоящия регламент, а именно да гарантира опазване на околната среда когато отпадъците са предмет на превоз, не може да се постигне задоволително от държавите-членки и следователно може, поради мащаба и влиянието му, да се постигне по-добре на ниво Общността, то Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, установен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, както е установен в този член, настоящият регламент не излиза извън рамките на необходимото за постигане на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Обхват
1. Настоящият регламент установява процедури и режими за контрол върху превоза на отпадъци, в зависимост от произхода, местоназначението и маршрута на превоза, вида на превозваните отпадъци и вида третиране, което се прилага върху отпадъците на тяхното местоназначение.
2. Настоящият регламент се прилага по отношение на превози на отпадъци:
а)
между държавите-членки, в рамките на Общността или при транзит през трети страни;
б)
внесени в Общността от трети страни;
в)
изнесени от Общността към трети страни;
г)
при транзит през Общността, по пътя от и към трети страни.
3. Следното е изключено от обхвата на настоящия регламент:
а)
разтоварването на брега на отпадъци, включително отпадъчни води и остатъци, получени вследствие на нормалното функциониране на кораби и платформи в морето, при условие че тези отпадъци са предмет на изискванията на Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби, 1973 г., изменена с протокола от 1978 г., отнасящ се до нея (Marpol 73/78), или други обвързващи международни инструменти;
б)
отпадъци, генерирани на борда на сухопътни превозни средства, влакове, самолети и кораби, докато тези отпадъци не са разтоварени с цел да бъдат рециклирани или обезвредени;
в)
превози на радиоактивни отпадъци съгласно определението, дадено в член 2 от Директива 92/3/Евратом от 3 февруари 1992 г. относно надзора и контрола на превози на радиоактивни отпадъци между държави-членки, както и тези, внасяни във и изнасяни от Общността (15);
г)
превози, които са предмет на изискванията за одобрение на Регламент (EО) № 1774/2002;
д)
превозите на отпадъците, посочени в член 2, параграф 1, буква б) ii), iv) и v) от Директива 2006/12/EО, когато тези превози вече са обхванати от останалото законодателство на Общността, съдържащо аналогични разпоредби;
е)
превози на отпадъци от Антарктика към Общността, които са в съответствие с изискванията на Протокола за опазването на околната среда, към Антарктическия договор (1991 г.);
ж)
внос в Общността на отпадъци, получени от въоръжените сили или организации по възстановяване при кризисни ситуации, операции по омиротворяване или поддържане на мира, когато тези отпадъци се превозват, от въоръжените сили или заинтересованите организации по възстановяване или от тяхно име, пряко или непряко към страната по местоназначение. В такива случаи, всеки компетентен орган по транзита и всеки компетентен орган по местоназначението в Общността биват информирани предварително относно превоза и неговото местоназначение.
4. Превозите на отпадъци от Антарктика към държави извън Общността, които преминават транзитно през Общността, са предмет на членове 36 и 49.
5. Превозите на отпадъци изключително в рамките на държава-членка, са предмет само на член 33.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящия регламент:
1.
„отпадъци“ е съгласно определението в член 1, параграф 1, буква a) от Директива 2006/12/EО;
2.
„опасни отпадъци“ е съгласно определението в член 1, параграф 4 от Директива 91/689/EИО на Съвета (16) от 12 декември 1991 г. относно опасните отпадъци;
3.
„смес от отпадъци“ означава отпадъци, които се получават в резултат на умишлено или неумишлено смесване на два или повече различни вида отпадъци и за която смес не съществува единствена позиция в приложения III, IIIБ, IV и IVA. Отпадъци, превозвани с един и същ превоз, състоящи се от два или повече различни вида отпадъци, които обаче са отделени един от друг, не представлява смес от отпадъци;
4.
„обезвреждане“ е съгласно определението в член 1, параграф 1, буква д) от Директива 2006/12/EО;
5.
„временно обезвреждане“ означава операции по обезвреждане D 13-D 15, както са определени в приложение II A към Директива 2006/12/EО;
6.
„оползотворяване“ е съгласно определението в член 1, параграф 1, буква е) от Директива 2006/12/EО;
7.
„временно оползотворяване“ означава операции по оползотворяване R 12 и R 13, както са определени в приложение II Б към Директива 2006/12/EО;
8.
„екологосъобразно управление“ означава предприемане на всякакви практически стъпки за гарантиране, че отпадъците се управляват по начин, който опазва здравето на човека и околната среда срещу нежелателни въздействия, които биха могли да се появят в резултат на тези отпадъци;
9.
„производител“ е всеки, чиито дейности генерират отпадъци (първоначален производител) и/или всеки, който извършва предварителна обработка, смесване или други операции, които водят до промяна на естеството или състава на тези отпадъци (нов производител) (съгласно определението в член 1, параграф 1, буква б) от Директива 2006/12/EО);
10.
„притежател“ е производителят на отпадъците или физическото или юридическо лице, което ги притежава (и съгласно определението в член 1, параграф 1, буква в) от Директива 2006/12/EО);
11.
„събирач“ е всеки, който извършва събиране на отпадъци съгласно определението в член 1, параграф 1, буква ж) от Директива 2006/12/EО;
12.
„търговец“ е всеки, който действа от собствено име за закупуване и впоследствие продажба на отпадъци, включително тези търговци, които не притежават физически отпадъците, а също и съгласно член 12 от Директива 2006/12/EО;
13.
„брокер“ е всеки, който урежда оползотворяването или обезвреждането на отпадъци от името на други, включително тези брокери, които нямат физическо притежание на отпадъците, а също и съгласно член 12 от Директива 2006/12/EО;
14.
„получател“ означава лицето или предприятието под юрисдикцията на държавата по местоназначение, до което се превозват отпадъците за оползотворяване или обезвреждане;
15.
„нотификатор“ означава:
а)
в случая на превоз с произход от държава-членка, всяко физическо или юридическо лице под юрисдикцията на тази държава-членка, което възнамерява да извърши превоз на отпадъци или възнамерява да му бъде извършен превоз на отпадъци, и на което се възлага да извърши нотифицирането. Нотификатор е едно от лицата или органите, изброени по-долу, подбрани в съответствие със степента на важност, установена в този списък:
i)
първоначалният производител, или
ii)
лицензираният нов производител, който извършва операции преди превоза, или
iii)
лицензиран събирач, който от различни малки количества от един и същи тип отпадъци, събрани от различни източници, е събрал количеството за превоза, който тръгва от едно и също място, за което е нотифицирано, или
iv)
регистриран търговец, който е упълномощен писмено от първоначалния производител, новия производител или лицензирания събирач, посочени в i), ii) и iii), да действа от негово/нейно име като нотификатор,
v)
регистриран брокер който е оторизиран писмено от първоначалния производител, новия производител или лицензирания събирач, посочени в точки i), ii) и iii), да действа от негово/нейно име като нотификатор,
vi)
когато всички от лицата, посочени в точки i), ii), iii), iv) и v), ако е приложимо, са неизвестни или в несъстоятелност, притежателят.
Ако нотификатор, посочен в точка iv) или v) не успее да изпълни някое от задълженията за вземане обратно, описани в членове 22-25, първоначалният производител, новият производител или лицензираният събирач посочени в точки i), ii) или iii) респективно, които са упълномощили този търговец или брокер да действа от негово/нейно име, се считат за нотификатор по смисъла на упоменатите задължения за обратно вземане. При незаконен превоз, съобщен от търговец или брокер, посочени в точки iv) или v), лицето посочено в точки i), ii) или iii), което е упълномощило този търговец или брокер да действа от негово/нейно име, се считат за нотификатор по смисъла на настоящия регламент;
б)
в случая на внос в или транзит през Общността на отпадъци, което не произхождат от държава-членка, всяко от следните физически или юридически лица под юрисдикцията на страната по местоназначение, което възнамерява да извърши превоз на отпадъци или възнамерява да му бъде извършен, или му е бил извършен превоз на отпадъци, и което е или:
i)
лицето, посочено от законодателството на страната по местоназначение; или при липса на такова посочване,
ii)
притежателят по времето, когато се прави износа;
16.
„Базелска конвенция“ означава Базелската конвенция от 22 март 1989 г. за контрол на трансграничното движение на опасни отпадъци и тяхното обезвреждане;
17.
„Решението на ОИСР“ означава Решение C(2001) 107/Окончателно на Съвета на ОИСР относно преразглеждането на Решение C(92)39/Окончателно за контрол върху трансграничното движение на отпадъци, предназначени за операции по оползотворяване;
18.
„компетентен орган“ означава:
а)
в случая на държави-членки, органът определен от заинтересованата държава-членка в съответствие с член 53; или
б)
в случая на страна, която не е държава-членка, но е страна по Базелската конвенция, органът, определен от тази държава като компетентен орган по смисъла на тази конвенция в съответствие с член 5 от нея; или
в)
в случая на коя да е страна, за която не се отнасят нито буква a) или б), органът определен като компетентен орган от заинтересованата държава или регион, или при липса на такова посочване, регулаторните органи на държавата или региона, ако е уместно, които имат юрисдикция върху превози на отпадъци за оползотворяване или обезвреждане или транзит, както в уместно;
19.
„компетентен орган по изпращането“ означава компетентният орган за територията, от която се планира да започне или започва превоза;
20.
„компетентен орган по местоназначение“ означава компетентният орган за територията, към която се планира или осъществява превоза, или в която отпадъците са натоварени преди оползотворяване или обезвреждане на територия, която не е под националната юрисдикция на никоя държава;
21.
„компетентен орган по транзита“ за коя да е държава означава компетентният орган, различен от компетентния орган по изпращането или местоназначението, чрез който се планира или осъществява превоза;
22.
„страна изпращач“ означава всяка страна, от която се планира или осъществява превоз на отпадъци;
23.
„страна по местоназначение“ означава всяка страна, към която се планира или осъществява превоз на отпадъци за обезвреждане или оползотворяване в нея, или за целите на натоварване преди оползотворяване или обезвреждане на територия, която не е под националната юрисдикция на никоя страна;
24.
„страна на транзит“ означава всяка страна, различна от страната изпращач или по местоназначение, през която се планира или осъществява превоз на отпадъци;
25.
„територия под националната юрисдикция на страна“ означава всяка една територия на сушата или морска територия, в която дадена държава упражнява административна и регулаторна отговорност в съответствие с международното законодателство, що се отнася до опазването на здравето на човека или околната среда;
26.
„отвъдморски страни и територии“ означава отвъдморски страни и територии, както са описани в приложение IA към Решение 2001/822/EО;
27.
„митнически пункт за износ от Общността“ е митническия пункт съгласно определението в член 161, параграф 5 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно установяването на Митнически кодекс на Общността (17);
28.
„изходящ митнически пункт на Общността“ е митническия пункт съгласно определението в член 793, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. относно определянето на разпоредби за изпълнението на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета относно установяването Митнически кодекс на Общността (18);
29.
„входящ митнически пункт на Общността“ е митническия пункт, където отпадъците, докарани на митническата територия на Общността, се превозват в съответствие с член 38, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2913/92;
30.
„внос“ означава всяко влизане на отпадъци в Общността, с изключение на транзита през Общността;
31.
„износ“ означава напускане на отпадъците от Общността, с изключение на транзита през Общността;
32.
„транзит“ означава превоз на отпадъци или планиран превоз на отпадъци през една или повече от страните, различни от страната изпращач или страната по местоназначение;
33.
„транспорт“ означава превозването на отпадъци с автомобилен, железопътен, въздушен, морски транспорт или по вътрешноводни пътища;
34.
„превоз“ означава планираното или осъществено транспортиране на отпадъци, предназначени за оползотворяване или обезвреждане:
а)
между дадена страна и друга страна; или
б)
между дадена страна и отвъдморски страни и територии, или други територии под юрисдикцията на тази държава; или
в)
между дадена страна и всяка сухоземна територия, която не е част от коя да е страна по международното право; или
г)
между дадена страна и Антарктика; или
д)
от дадена страна през коя да е от териториите, упоменати по-горе; или
е)
в рамките на дадена страна през коя да е от териториите, упоменати по-горе и който започва и завършва в същата страна; или
ж)
от географска област, която не е под юрисдикцията на нито една страна, до дадена страна;
35.
„незаконен превоз“ означава всеки превоз на отпадъци, извършен:
а)
без нотификация до всички заинтересовани компетентни органи съгласно настоящия регламент; или
б)
без съгласието на засегнатите компетентни органи в съответствие с настоящия регламент; или
в)
със съгласие, получено от заинтересованите компетентни органи чрез фалшифициране, невярно съдържание или измама; или
г)
по начин, който фактически не е посочен в нотификацията или документите за превоз; или
д)
по начин, който води до оползотворяване или обезвреждане в нарушение на правилата на Общността или международните правила; или
е)
в противоречие с членове 34, 36, 39, 40, 41 и 43; или
ж)
който, във връзка с превози на отпадъци, посочени в член 3, параграфи 2 и 4, е в резултат на:
i)
отпадъци, за които се установява, че не са изброени в приложения III, IIIA или IIIБ, или
ii)
неспазване на член 3, параграф 4,
iii)
превоз, извършен по начин, който фактически не е посочен в документа описан в приложение VII.
ДЯЛ II
ПРЕВОЗИ В РАМКИТЕ НА ОБЩНОСТТА СЪС И БЕЗ ТРАНЗИТ ПРЕЗ ТРЕТИ СТРАНИ
Член 3
Обща процедурна рамка
1. Превозите на следните отпадъци са предмет на процедурата на предварителна писмена нотификация и съгласие, както е определено в разпоредбите на настоящия дял:
а)
ако са предназначени за операции по обезвреждане:
всички отпадъци;
б)
ако са предназначени за операции по оползотворяване:
i)
отпадъците, изброени в приложение IV, които включват, inter alia, отпадъците, изброени в приложения II и VIII към Базелската конвенция;
ii)
отпадъците, изброени в приложение IVA;
iii)
отпадъците, които не са класифицирани в нито една позиция в приложения III, IIIБ, IV или IVA;
iv)
смеси на отпадъци, които не са класифицирани в нито една позиция в приложения III, IIIB, IV или IVA, освен изброените в приложение IIIA.
2. Превозите на следните отпадъци, предназначени за оползотворяване, са предмет на общите информационни изисквания, определени в член 18, ако количеството превозвани отпадъци надвишава 20 кг:
а)
отпадъците, изброени в приложения III или IIIБ;
б)
смеси, които не са класифицирани в нито една позиция в приложение III, на два или повече от отпадъците, изброени в приложение III, при условие че съставът на тези смеси не застрашава екологосъобразното им оползотворяване и при условие че тези смеси са изброени в приложение IIIA, в съответствие с член 58.
3. За отпадъците, изброени в приложение III, в изключителни случаи, съответните разпоредби се прилагат все едно са изброени в приложение IV, но само ако не проявяват никое от опасните свойства, изброени в приложение III към Директива 91/689/EИО. Тези случаи се третират в съответствие с член 58.
4. Превозите на отпадъци, изрично предназначени за лабораторен анализ за оценка на техните физични или химични свойства, или за определяне на тяхната пригодност за операции по оползотворяване или обезвреждане, не са предмет на процедурата на предварителна писмена нотификация и съгласие, както е описана в параграф 1. Вместо това се прилагат процедурните изисквания на член 18. Количеството от тези отпадъци, изключени от правилото, когато изрично са предназначени за лабораторен анализ, се определя чрез минималното разумно количество, необходимо за правилно извършване на анализа при всеки конкретен случай, и не надвишава 25 kg.
5. Превозите на смесени битови отпадъци (позиция за отпадъци 20 03 01), събрани от частните домакинства, включително когато такова събиране обхваща и такива отпадъци от други производители, до съоръженията за оползотворяване или обезвреждане, е предмет, в съответствие с настоящия регламент, на същите разпоредби, както превозите на отпадъци, предназначени за обезвреждане.
ГЛАВА 1
Предварителна писмена нотификация и съгласие
Член 4
Нотифициране
Когато нотификаторът възнамерява да превозва отпадъци съгласно член 3, параграф 1, букви a) или б), той/тя предоставя предварителна писмена нотификация на и чрез компетентния орган по изпращането и, при представяне на обща нотификация, спазва разпоредбите на член 13.
Когато се представя нотификация, трябва да са изпълнени следните изисквания:
1.
документи за нотификация и документи за превоз:
Нотификация се прави с помощта на следните документи:
а)
документ за нотификация, описан в приложение IA; и
б)
документ за превоз, описан в приложение IБ.
При представяне на нотификация, нотификаторът попълва документа за нотификация и, когато е уместно, документа за превоз.
Когато нотификаторът не е първоначален производител в съответствие с член 2, точка 15, буква a), i), нотификаторът обезпечава този производител или едно от лицата, посочени в точка 15, буква a), ii) или iii) от член 2, когато е приложимо, също да подпишат документът за нотификaция, описан в приложение IA.
Документът за нотификaция и документът за превоз се издават на нотификатора от компетентния орган по изпращането;
2.
информация и документация в документите за нотификaция и превоз:
Нотификаторът доставя или прилага към нотификацията информация и документация, изброени в приложение II, част 1. Нотификаторът доставя или прилага към документа за превоз информацията и документацията, посочена в приложение II, част 2, до степента, възможна в момента на нотифициране.
Нотифицирането се счита за правилно извършено, когато компетентният орган по изпращането е удовлетворен, че документа за нотификация и документа за превоз са попълнени в съответствие с първа алинея;
3.
допълнителна информация и документация:
Ако заинтересованите компетентни органи поискат, нотификаторът предоставя допълнителна информация и документация. Списък с допълнителна информация и документация, която може да бъде поискана, е даден в приложение II, част 3.
Нотификацията се счита за правилно извършена, когато компетентния орган по местоназначението е удовлетворен, че документа за нотификация и документа за превоз са попълнени, и че информацията и документацията, изброени в приложение II, части 1 и 2, както и всяка допълнителна информация и документация, поискани в съответствие с настоящия параграф и изброени в приложение II, част 3, са били предоставени от нотификатора;
4.
сключване на договор между нотификатора и получателя:
Нотификаторът сключва договор с получателя, както е описано в член 5, за оползотворяването или обезвреждането на отпадъците, които са нотифицирани.
Доказателство за този договор или декларация, удостоверяваща неговото съществуване в съответствие с приложение IA, се доставя на заинтересованите компетентни органи по време на нотифицирането. Копие от договора или доказателство за него се предоставя на компетентния орган от нотификатора или получателя срещу поискване от компетентния орган;
5.
изготвяне на финансова гаранция или еквивалентна застраховка:
Изготвя се финансова гаранция или еквивалентна застраховка, както е описано в член 6. Нотификаторът изготвя декларация за тази цел, като попълва съответната част от документа за нотификация, описан в приложение IA.
Финансовата гаранция или еквивалентна застраховка (или ако компетентният орган разрешава това, доказателство за тази гаранция или застраховка, или декларация, удостоверяващо съществуването ѝ) се предават като част от документа за нотификация по времето на нотифицирането или, ако компетентният орган разрешава това, съгласно националното законодателство, преди да започне превоза;
6.
Обхват на нотификацията:
Нотификацията обхваща превоза на отпадъци от началното му място на изпращане и включва тяхното временно и окончателно оползотворяване или обезвреждане.
Ако последващите временни и окончателни операции се извършат в страна, различна от първата страна по местоназначение, окончателната операция и нейното местоназначение се посочват в нотификацията и се прилага член 15, буква е).
Всяка нотификация обхваща само един идентификационен код за отпадъци, освен за:
а)
отпадъци, които не са класифицирани в нито една позиция в приложения III, IIIБ, IV или IVA. В този случай се специфицира само един тип отпадъци;
б)
смеси на отпадъци, които не са класифицирани в нито една позиция в приложения III, IIIБ, IV или IVA, освен ако са изброени в приложение IIIA. В този случай се посочва кода за всяка съставка на отпадъците, по реда на тяхната важност.
Член 5
Договор
1. Всички превози на отпадъци, за които се изисква нотификация, са предмет на изискването за сключване на договор между нотификатора и получателя за оползотворяването или обезвреждането на отпадъците, за които е нотифицирано.
2. Договорът се сключва и е в сила по времето на нотифицирането и за продължителността на превоза, докато не се издаде сертификат в съответствие с член 15, буква д), член 16, буква д) или, когато е уместно, член 15, буква г).
3. Договорът включва задължения:
а)
за нотификатора, да вземе отпадъците обратно, ако превозът или оползотворяването или обезвреждането не са извършени според плана или ако е извършен като незаконен превоз, в съответствие с член 22 и член 24, параграф 2;
б)
за получателя, да рециклира или обезвреди отпадъците, ако е извършен като незаконен превоз, в съответствие с член 24, параграф 3; и
в)
за съоръжението, да предостави, в съответствие с член 16, буква д) сертификат, че отпадъците са оползотворени или обезвредени, в съответствие с нотификацията и условията, посочени в него и изискванията на настоящия регламент.
4. Ако превозваните отпадъци са предназначени за временни операции по оползотворяване или обезвреждане, договорът включва следните допълнителни задължения:
а)
задължение за съоръжението по местоназначение да предостави, в съответствие с член 15, буква г) и, когато е уместно, член 15, буква д), сертификати че отпадъците са рециклирани или обезвредени в съответствие с нотификацията и условията, посочени в него и изискванията на настоящия регламент; и
б)
задължение за получателя да предаде, когато е приложимо, нотификация до първоначалния компетентен орган на първата страна изпращач в съответствие с член 15, буква е), ii).
5. Ако отпадъците се превозват между две предприятия под контрола на едно и също юридическо лице, договорът може да се замести с декларация от въпросното лице, че поема задължението да оползотвори или обезвреди отпадъците, за които е нотифицирано.
Член 6
Финансова гаранция
1. Всички превози на отпадъци, за които се изисква нотифициране, са предмет на изискването за финансова гаранция или еквивалентна застраховка, покриваща:
а)
разходите за транспорта;
б)
стойността на оползотворяването или обезвреждането, включително всяка една необходима временна операция; и
в)
разходите по складиране за 90 дни.
2. Финансовата гаранция или еквивалентна застраховка е предназначена да покрие разходите, възникващи в контекста на:
а)
случаи, когато превозът или оползотворяването или обезвреждането не може да се извършат според плана, съгласно член 22; и
б)
случаи, когато превозът или оползотворяването или обезвреждането са незаконни съгласно член 24.
3. Финансовата гаранция или еквивалентна застраховка се правят от нотификатора или от друго физическо или юридическо лице от негово име и са в сила по времето на нотификацията или, ако така разреши компетентният орган, който одобрява финансовата гаранция или еквивалентна застраховка, най-късно при започване на превоза, и се прилага към превоза, за който е уведомено най-късно при започването му.
4. Компетентният орган по изпращането одобрява финансовата гаранция или еквивалентна застраховка, включително формуляра, текста и сумата, която покрива.
Въпреки това, при случаи на внос в Общността, компетентният орган по местоназначение в Общността преразглежда сумата, която покрива и ако е необходимо, одобрява допълнителна финансова гаранция или еквивалентна застраховка.
5. Финансовата гаранция или еквивалентна застраховка са валидни и покриват превоза, който е нотифициран, и извършването на оползотворяване или обезвреждане на отпадъците, които са нотифицирани.
Финансовата гаранция или еквивалентна застраховка се освобождават, когато заинтересованият компетентен орган получи сертификата, посочен в член 16, буква д) или, когато е уместно, по член 15, буква д) що се отнася до временни операции по оползотворяване или обезвреждане.
6. Чрез дерогация от параграф 5, ако превозваните отпадъци са предназначени за временни операции по оползотворяване или обезвреждане и се извърши допълнителна операция по оползотворяване или обезвреждане в страната по местоназначение, финансовата гаранция или еквивалентна застраховка може да се освободи, когато отпадъците напуснат временното съоръжение и заинтересованият компетентен орган получи нотификацията, посочена в член 15, буква г). В този случай, всеки допълнителен превоз към съоръжението за оползотворяване или обезвреждане се покрива от нова финансова гаранция или еквивалентна застраховка, докато компетентният орган по местоназначение не се убеди, че не е необходима такава финансова гаранция или еквивалентна застраховка. При тези обстоятелства, компетентният орган по местоназначение е отговорен за задълженията, възникващи в случая на незаконен превоз или за вземане обратно, когато превоза или допълнителното оползотворяване или обезвреждане не може да се извършат според плана.
7. Компетентният орган на Общността, който е одобрил финансовата гаранция или еквивалентна застраховка, има достъп до нея и използва средствата, включително за плащания на други заинтересовани власти, с цел да посрещне задълженията, възникнали в съответствие с членове 23 и 25.
8. В случай на обща нотификация съгласно член 13, може да се направи финансова гаранция или еквивалентна застраховка, покриваща части на общата нотификация, вместо една, покриваща цялото обща нотификация. В такива случаи, финансовата гаранция или еквивалентна застраховка се прилага по отношение на превоза най-късно когато започне превоза, за който е нотифицирано, и който тя покрива.
Финансовата гаранция или еквивалентна застраховка се освобождава, когато заинтересованият компетентен орган получи нотификацията по член 16, буква д) или, когато е уместно, по член 15, буква д) що се отнася до временни операции по оползотворяване или обезвреждане на съответните отпадъци. Параграф 6 се прилага mutatis mutandis.
9. Държавите-членки информират Комисията за разпоредбите на националното законодателство, приети съгласно настоящия член.
Член 7
Предаване на нотификацията от компетентния орган по изпращането
1. След като нотификацията е извършена правилно, както е описано във втората алинея, точка 2 от член 4, компетентният орган по изпращането си запазва копие на нотификацията и препраща оригинала до компетентния орган по местоназначение с копия до всеки компетентен орган/и по транзита, и информира нотификатора за това. Това се прави в срок от три работни дни след получаване на нотификацията.
2. Ако нотификацията не е извършена правилно, компетентният орган по изпращането изисква информация и документация от нотификатора в съответствие с втората алинея, точка 2 от член 4.
Това се прави в срок от три работни дни след получаване на нотификацията.
В такива случаи компетентният орган по изпращането разполага с три работни дни след получаване на исканата информация и/или документация, за да се спазят изискванията на параграф 1.
3. След като нотификацията е извършено правилно, както е описано във втората алинея, точка 2 от член 4, компетентният орган по изпращането може да реши, в срок от три работни дни, да не действа по нотификацията, ако има възражения по превоза в съответствие с членове 11 и 12.
Той незабавно информира нотификатора за своето решение и за тези възражения.
4. Ако в срок от 30 дни след получаване на нотификацията, компетентният орган по изпращането не я препрати съгласно параграф 1, той предоставя на нотификатора обосновано разяснение по неговото/нейното искане. Това не се прилага, когато не е спазено изискването за информация по параграф 2.
Член 8
Искания за информация и документация от заинтересованите компетентни органи и потвърждение от компетентния орган по местоназначение
1. След препращането на нотификацията от компетентния орган по изпращането, ако някой от заинтересованите компетентни органи счете, че се изисква допълнителна информация и документация съгласно втората алинея, точка 3 от член 4, той изисква тази информация и документация от нотификатора и информира другите компетентни органи за това. Това се прави в срок от три работни дни след получаване на нотификацията. В такива случаи заинтересованите компетентни органи разполагат с три работни дни след получаването на исканата информация и документация, в които да информират компетентния орган по местоназначение.
2. Когато компетентният орган по местоназначение счете, че нотификацията е направена правилно както е описано във втората алинея, точка 3 от член 4, той изпраща потвърждение до нотификатора и копия до останалите заинтересовани компетентни органи. Това се прави в срок от три работни дни след получаване на правилно попълнената нотификация.
3. Ако в срок от 30 дни от получаване на нотификацията, компетентният орган по местоназначение не потвърди нотификацията, както изисква параграф 2, той предоставя на нотификатора обосновано разяснение по негова/нейна молба.
Член 9
Съгласие от компетентните органи по местоназначение, изпращане и транзит и време за транспорт, оползотворяване или обезвреждане
1. Компетентните органи по местоназначение, изпращане и транзит разполагат с 30 дни след датата на препращането на потвърждението от компетентния орган по местоназначение в съответствие с член 8, в които да вземат едно от следните надлежно обосновани решения писмено, що се отнася до превоза, който е нотифициран:
а)
съгласие без поставяне на условия;
б)
съгласие с поставяне на условия в съответствие с член 10; или
в)
възражения в съответствие с членове 11 и 12.
Ако в рамките на упоменатия тридесетдневен срок не се направи никакво възражение от компетентния орган по транзита, то това се счита за мълчаливо съгласие.
2. Компетентните органи по местоназначението, изпращането и когато е уместно, по транзита, препращат писмено своето решение и причините за него до нотификатора в тридесетдневния срок, посочен в параграф 1, с копия до останалите заинтересовани компетентни органи.
3. Компетентните органи по местоназначение, изпращане и когато е уместно, по транзит, изразяват тяхното писмено съгласие чрез подходящо подпечатване, подписване и поставяне на дата на документа за нотификация или неговите копия.
4. Писменото съгласие за планиран превоз изтича една календарна година след като е издадено, или на тази по-късна дата, която е посочена в документа за нотификация. Това обаче не се прилага, ако заинтересованите компетентни органи са посочили по-къс срок.
5. Мълчаливото съгласие за планиран превоз изтича една календарна година след изтичането на тридесетдневния срок, посочен в параграф 1.
6. Планираният превоз може да се извърши само след изпълнение на изискванията на член 16, букви a) и б) и по време на срока на валидност на мълчаливото или писмено съгласие на всички компетентни органи.
7. Оползотворяването или обезвреждането на отпадъци по отношение на планиран превоз се извършва не по-късно от една календарна година след получаването на отпадъците от съоръжението, освен ако не е посочен по-къс срок от заинтересованите компетентни органи.
8. Заинтересованите компетентни органи оттеглят своето съгласие, когато имат информация, че:
а)
съставът на отпадъците не е като нотифицирания; или
б)
не се спазват условията на превоза; или
в)
отпадъците не са рециклирани или обезвредени съгласно разрешителното на съоръжението, което извършва упоменатата операция; или
г)
отпадъците трябва да са или са превозени, оползотворени или обезвредени по начин, който не съответства на доставената или приложена информацията към документите за нотификация и документите за превоз.
9. Всяко оттегляне на съгласие се изпраща чрез официално известие до нотификатора, с копия до останалите заинтересовани компетентни органи и до получателя.
Член 10
Условия за превоз
1. Компетентните органи по изпращането, местоназначението и транзита могат, в срок от 30 дни след датата на препращането на потвърждението от компетентния орган по местоназначение в съответствие с член 8, да определят условия във връзка с тяхното съгласие за превоз, който е нотифициран. Тези условия могат да се основават на една или повече от причините, посочени в член 11 или член 12.
2. Компетентните органи по изпращане, местоназначение и транзит могат също, в тридесетдневния срок по параграф 1, да определят условия по отношение на транспорта на отпадъци в рамките на тяхната юрисдикция. Тези транспортни условия не са по-строги от тези, отнасящи се до сходни превози, извършвани изцяло в рамките на тяхната юрисдикция и отчитат надлежно съществуващите споразумения, по-специално съответните международни споразумения.
3. Компетентните органи по изпращане, местоназначение и транзит могат също, в тридесетдневния срок по параграф 1, да заложат условие, че тяхното съгласие ще се счита за оттеглено, ако финансовата гаранция или еквивалентна застраховка не е приложима най-късно когато започне превоза, за който е уведомено, както се изисква от член 6, параграф 3.
4. Условията се изпращат писмено до нотификатора от компетентния орган, който ги установява, с копия до заинтересованите компетентни органи.
Условията се попълват или прилагат към документа за нотификация от съответния компетентен орган.
5. Компетентният орган по местоназначение може също, в тридесетдневния срок по параграф 1, да определи условие съоръжението, получаващо отпадъците, да поддържа дневник за входящи, изходящи и/или балансови количества отпадъци и за свързаните с тях операции по оползотворяване или обезвреждане, както се съдържат в нотификацията, и за срока на валидност на нотификацията. Тези протоколи се подписват от лицето, правно отговорно за съоръжението и се изпращат до компетентния орган по местоназначение в срок от един месец след завършване на съобщената операция по оползотворяване или обезвреждане.
Член 11
Възражения срещу превози на отпадъци, предназначени за обезвреждане
1. Когато се изпрати нотификация за планиран превоз на отпадъци, предназначени за оползотворяване, компетентните органи по местоназначение и изпращане могат, в срок от 30 дни след датата на изпращането на потвърждението от компетентния орган по местоназначение в съответствие с член 8, да повдигнат обосновани възражения, на база едно или повече от следните основания и в съответствие с Договора:
а)
ако планираният превоз или обезвреждане няма да бъде в съответствие с мерките, взети за прилагане принципите на близост, приоритетност на оползотворяването и самодостатъчност на общностно и на национално равнище в съответствие с Директива 2006/12/EО, които мерки се изразяват в пълна или частична забрана или систематични възражения срещу превози на отпадъци; или
б)
ако планираният превоз или обезвреждане няма да бъде в съответствие с националното законодателство, отнасящо се до опазване на околната среда, обществения ред, обществената безопасност или опазването на здравето относно действия, които се извършват в държавата, повдигаща възражения; или
в)
ако нотификаторът или получателят са били осъждани за незаконен превоз или някакъв друг незаконен акт по отношение опазването на околната среда. В този случай, компетентните органи по изпращането и местоназначението могат да откажат всички превози, включващи въпросното лице в съответствие с националното законодателство; или
г)
ако нотификаторът или съоръжението многократно не са изпълнявали членове 15 и 16 във връзка с предишни превози; или
д)
ако държавата-членка желае да упражни своето право съгласно член 4, параграф 1 от Базелската конвенция за забрана вноса на опасни отпадъци или на отпадъците, изброени в приложение II към тази конвенция; или
е)
ако планираният превоз или обезвреждане влиза в конфликт със задълженията, произтичащи от международни конвенции, сключени от заинтересованата държава-членка или Общността; или
ж)
ако планираният превоз или обезвреждане не е в съответствие с Директива 2006/12/EО, по-специално членове 5 и 7 от нея, като същевременно взема предвид географските обстоятелства или необходимостта от специализирани инсталации за някои видове отпадъци:
i)
с цел да приложи принципа на самодостатъчност на ниво Общността и на национални нива, или
ii)
в случаи, когато специализираната инсталация трябва да обезвреди отпадъци от по-близък източник и компетентният орган е дал приоритет на тези отпадъци, или
iii)
с цел да гарантира, че превозите са в съответствие с плановете за управление на отпадъци, или
з)
ако отпадъците ще бъдат третирани в съоръжение, което е обхванато от Директива 96/61/EО, но което не прилага най-добрите налични техники съгласно определението в член 9, параграф 4 от тази директива съгласно разрешителното на съоръжението; или
и)
ако отпадъците са смесени битови отпадъци, събрани от частните домакинства (отпадъци позиция 20 03 01); или
й)
ако въпросните отпадъци няма да бъдат третирани в съответствие с правно обвързващи стандарти за опазване на околната среда по отношение на операции по обезвреждане, установени в законодателството на Общността (също в случаите, когато са разрешени временни изключения (дерогирания)).
2. Компетентният орган/и по транзита може, в тридесетдневния срок, посочен в параграф 1, да повдигне обосновани възражения на база само на параграф 1, букви б), в), г) и е).
3. В случая на опасни отпадъци, произведени в държава-членка на изпращането в такова малко количество общо за цялата година, че разпоредбата за нови специализирани инсталации за обезвреждане в рамките на тази държава-членка биха били неикономични, параграф 1, буква a) не се прилага.
Компетентният орган по местоназначение си сътрудничи с компетентния орган по изпращането, ако той счита, че трябва да се прилага настоящия параграф, а не параграф 1, буква a), с оглед въпросът да бъде решен двустранно.
Ако няма задоволително решение, всяка една от държавите-членки има право да отнесе въпроса до Комисията, която решава въпроса в съответствие с процедурата, предвидена в член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО.
4. Ако в рамките на тридесетдневния срок, посочен в параграф 1 компетентните органи сметнат, че проблемите, породили техните възражения, са отстранени, те незабавно информират нотификатора писмено, с копия до получателя и до останалите заинтересовани компетентни органи.
5. Ако проблемите, породили възраженията, не се отстранят в рамките на тридесетдневния срок, посочен в параграф 1, нотификацията престава да бъде валидна. В случаи, когато нотификаторът все още възнамерява да извърши превоза, се изпраща нова нотификация, освен ако всичките заинтересовани компетентни органи и нотификаторът не се договорят друго.
6. Мерки, взети от държавите-членки в съответствие с параграф 1, буква a), за пълна или частична забрана или систематични възражения срещу превози на отпадъци, предназначени за обезвреждане, или взети в съответствие с параграф 1, буква д), незабавно се нотифицират на Комисията, която от своя страна информира останалите държави-членки.
Член 12
Възражения срещу превози на отпадъци, предназначени за оползотворяване
1. Когато се изпрати нотификация относно планиран превоз на отпадъци, предназначени за оползотворяване, компетентните органи по местоназначение и изпращане могат, в срок от 30 дни след датата на изпращането на потвърждението на компетентния орган по местоназначение в съответствие с член 8, да повдигнат обосновани възражения, на база едно или повече от следните основания и в съответствие с Договора:
а)
ако планираният превоз или оползотворяване няма да бъде в съответствие с Директива 2006/12/EО, по-специално членове 3, 4, 7 и 10 от нея; или
б)
ако планираният превоз или оползотворяване няма да бъде в съответствие с националното законодателство, отнасящо се до опазването на околната среда, обществения ред, обществената безопасност или опазването на здравето относно действия, които се извършват в държавата, повдигаща възражения; или
в)
ако планираният превоз или оползотворяване няма да бъде в съответствие с националното законодателство в страната изпращач, отнасящо се до оползотворяване на отпадъци, включително когато планираният превоз засяга отпадъци, предназначени за оползотворяване в съоръжение с по-ниски стандарти на третиране за конкретните отпадъци, в сравнение с тези в страната изпращач, отчитайки необходимостта да се гарантира правилното функциониране на вътрешния пазар;
Това не се прилага, ако:
i)
има съответно законодателство на Общността, и по-специално отнасящо се до отпадъци, и ако изискванията, които са поне толкова строги, колкото в законодателството на Общността, са въведени в националното законодателство, транспониращо това законодателство на Общността;
ii)
операцията по оползотворяване в страната по местоназначение се извършва при условия, които в общи линии са еквивалентни на предписаните в националното законодателство на държавата по изпращането;
iii)
за националното законодателство в страната изпращач, различно от обхванатото от точка i), не е нотифицирано в съответствие с Директива 98/34/EО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 г. относно определянето на процедура за предоставянето на информация в областта на техническите стандарти и регламенти, и правила за услуги на информационното общество (19), когато това се изисква от тази директива; или
г)
ако нотификаторът или получателят са били осъждани за незаконен превоз или някакъв друг незаконен акт по отношение на опазването на околната среда. В този случай компетентните органи по изпращането и местоназначението могат да откажат всички превози, включващи въпросното лице в съответствие с националното законодателство; или
д)
ако нотификаторът или съоръжението многократно не са изпълнявали членове 15 и 16 във връзка с предишни превози; или
е)
ако планираният превоз или оползотворяването влиза в конфликт със задълженията, произтичащи от международни конвенции, сключени от заинтересованата държава-членка/и или Общността; или
ж)
ако съотношението на оползотворимите и неоползотворимите отпадъци, прогнозираната стойност на материалите, които трябва да бъдат окончателно рециклирани или разходът за оползотворяването и разходът за обезвреждането на неоползотворимите части не оправдава оползотворяването от икономически и/или екологични съображения; или
з)
ако превозваните отпадъци са предназначени за обезвреждане, а не за оползотворяване; или
и)
ако отпадъците ще бъдат третирани в съоръжение, което е обхванато от Директива 96/61/EО, но което не прилага най-добрите налични техники съгласно определението в член 9, параграф 4 от тази директива съгласно разрешителното на съоръжението; или
й)
ако въпросните отпадъци няма да бъдат третирани в съответствие с правно обвързващи стандарти за опазване на околната среда стандарти по отношение на операции по оползотворяване, или правно обвързващи задължения за оползотворяване или оползотворяване, установени в законодателството на Общността (също в случаите, когато са разрешени временни дерогации); или
к)
ако въпросните отпадъци няма да бъдат третирани в съответствие с плановете за управление на отпадъци, изготвени съгласно член 7 от Директива 2006/12/EО, с цел осигуряване изпълнението на правно обвързващи задължения за оползотворяване или оползотворяване, установени в законодателството на Общността.
2. Компетентният орган/и по транзита може, в тридесетдневния срок, посочен в параграф 1, да повдигне обосновани възражения срещу планирания превоз на база само на параграф 1, букви б), г), д) и е).
3. Ако в рамките на тридесетдневния срок, посочен в параграф 1 компетентните органи сметнат, че проблемите, породили техните възражения, са отстранени, те незабавно информират нотификатора писмено, с копия до получателя и до останалите заинтересовани компетентни органи.
4. Ако проблемите, породили възраженията, не се отстранят в рамките на тридесетдневния срок по параграф 1, нотификацията престава да бъде валидна. В случаи, когато нотификаторът все още възнамерява да извърши превоза, се изпраща нова нотификация, освен ако всичките заинтересовани компетентни органи и нотификаторът не се договорят за друго.
5. Възражения, повдигнати от компетентните органи в съответствие с параграф 1, буква в), се докладват от държавите-членки на Комисията в съответствие с член 51.
6. Държавата-членка изпращач информира Комисията и останалите държави-членки за националното законодателство, на което могат да се базират възраженията, повдигнати от компетентните органи в съответствие с параграф 1, буква в) и посочва за кои отпадъци и операции по оползотворяване на отпадъци се отнасят тези възражения, преди да се обърнат към това законодателство с цел повдигане на обосновани възражения.
Член 13
Обща нотификация
1. Нотификаторът може да изпрати обща нотификация за няколко превози, ако при всеки превоз:
а)
отпадъците по същество имат сходни физични и химични свойства; и
б)
отпадъците се превозват до един и същ получател и едно и също съоръжение; и
в)
маршрутът на превоза, посочен в документа за нотификация, е един и същ.
2. Ако в случай на непредвидени обстоятелства този маршрут не може да бъде следван, нотификаторът информира заинтересованите компетентни органи колкото се може по-скоро и ако е възможно, преди началото на превоза, когато необходимостта от промяна на маршрута е вече известна към дадения момент.
Когато промяната на маршрута е известна преди началото на превоза и това включва други компетентни органи освен заинтересованите чрез общата нотификация, то общата нотификация не може да се използва и се изпраща нова.
3. Заинтересованите компетентни органи може да се споразумеят за използването на обща нотификация, което е предмет на последващо предоставяне на допълнителна информация и документация, в съответствие с втората алинея, точки 2 и 3 от член 4.
Член 14
Съоръжения за оползотворяване с предварително съгласие
1. Компетентните органи по местоназначението, които имат юрисдикция върху специфични съоръжения за оползотворяване, може да решат да издадат предварителни съгласия за такива съоръжения.
Тези решения се ограничават до определен период и може да бъдат отменяни по всяко време.
2. В случая на обща нотификация, изпратена в съответствие с член 13, срокът на валидност на съгласието по член 9, параграфи 4 и 5 може да се удължи до три години от компетентния орган по местоназначение, в съгласие с останалите заинтересовани компетентни органи.
3. Компетентните органи, които решават да издадат предварително съгласие за съоръжение в съответствие с параграфи 1 и 2, информират Комисията и когато е уместно, секретариата на ОИСР, за:
а)
името, регистрационния номер и адреса на съоръжение за оползотворяване;
б)
описанието на използваните технологии, включително R-кода (кодовете);
в)
отпадъците, както са изброени в приложения IV и IVA или отпадъците, за които се прилага решението;
г)
общото количество с предварително съгласие;
д)
периода на валидност;
е)
всяка една промяна в предварителното съгласие;
ж)
всяка една промяна в нотифицираната информация; и
з)
всяка отмяна на предварителното съгласие.
За тази цел се използва формуляра, описан в приложение VI.
4. Чрез дерогация от членове 9, 10 и 12 съгласието, дадено в съответствие с член 9, наложените условия в съответствие с член 10 или възраженията, повдигнати в съответствие с член 12 от заинтересованите компетентни органи, са предмет на срок от седем работни дни след датата на изпращане на потвърждението от компетентния орган по местоназначението в съответствие с член 8.
5. Независимо от параграф 4, компетентният орган по изпращането може да реши, че е необходимо повече време, с цел да получи повече информация или документация от нотификатора.
В такива случаи компетентният орган, в срок от седем работни дни, информира нотификатора писмено, с копия до останалите заинтересовани компетентни органи.
Общо необходимото време не надвишава 30 дни след датата на изпращането на потвърждението от компетентния орган по местоназначение в съответствие с член 8.
Член 15
Допълнителни разпоредби относно временни операции по оползотворяване и обезвреждане
Превозите на отпадъци, предназначени за временни операции по оползотворяване или обезвреждане, са предмет на следните допълнителни разпоредби:
а)
Когато се прави превоз на отпадъци, предназначени за временна операция по оползотворяване и обезвреждане, всички съоръжения, в които са предвидени допълнителни временни, а също така и окончателни операции по оползотворяване и обезвреждане, също се посочват в нотифициращия документ, освен първоначалната временна операция по оползотворяване и обезвреждане.
б)
Компетентните органи по изпращането и местоназначението могат да дадат тяхното съгласие за превоз на отпадъци, предназначени за временна операция по оползотворяване и обезвреждане само ако нямат никакви основания за възражение, в съответствие с членове 11 или 12, срещу превоза/ите на отпадъци към съоръженията, извършващи какви да е допълнителни временни и окончателни операции по оползотворяване и обезвреждане.
в)
В рамките на три дни от получаването на отпадъците в съоръжението, което извършва тази временна операция по оползотворяване и обезвреждане, това съоръжение изпраща писмено потвърждение, че отпадъците са получени.
Това потвърждение се попълва или прилага към документа за превоз. Упоменатото съоръжение изпраща подписани копия от документа за превоз, съдържащи това потвърждение, до нотификатора и до заинтересованите компетентни органи.
г)
Веднага, щом е възможно, но не по-късно от 30 дни след завършването на временната операция по оползотворяване и обезвреждане, и не по-късно от една календарна година, или по-къс срок в съответствие с член 9, параграф 7, след получаването на отпадъците, съоръжението извършващо тази операция удостоверява на своя отговорност, че е завършено временното оползотворяване или обезвреждане.
Този сертификат се съдържа в или е приложен към документа за превоз.
Упоменатото съоръжение изпраща подписани копия от документа за превоз съдържащи този сертификат, до нотификатора и до заинтересованите компетентни органи.
д)
Когато съоръжението за оползотворяване или обезвреждане, което извършва временна операция по оползотворяване и обезвреждане, изпрати отпадъците за каква да е допълнителна временна или окончателна операция по оползотворяване и обезвреждане до съоръжение, разположено в страната по местоназначение, то получава веднага, щом е възможно, но не по-късно от една календарна година след изпращането на отпадъците, или по-къс срок в съответствие с член 9, параграф 7, сертификат от това съоръжение, че допълнителната окончателна операция по оползотворяване и обезвреждане е завършена.
Упоменатото съоръжение, което извършва временна операция по оползотворяване и обезвреждане, веднага изпраща съответното удостоверение/я до нотификатора и заинтересованите компетентни органи, удостоверяващо превоза/те, за който се отнася удостоверението/та.
е)
Когато се извърши доставка като описаната в алинея д), до съоръжение разположено респективно:
i)
в първоначалната страна изпращач или в друга държава-членка, се изисква нова нотификация в съответствие с разпоредбите на настоящия дял, или
ii)
в трета държава, се изисква нова нотификация в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент, с допълнение, че разпоредбите относно заинтересованите компетентни органи се прилагат също и към първоначалния компетентен орган на първоначалната страна изпращач.
Член 16
Изисквания след съгласието за превоз
След като се даде съгласие за нотифициран превоз от заинтересованите компетентни органи, всички замесени предприятия попълват документа за превоз, или, в случай на обща нотификация, документите за движение по посочените точки, подписват го/ги и задържат копие или копия. Трябва да са изпълнени следните изисквания:
а)
Попълване на документа за превоз от нотификатора: след като нотификаторът получи съгласие от компетентните органи по изпращането, местоназначението и транзита или, по отношение на компетентния орган по транзита, мълчаливо съгласие, той/тя въвеждат действителната дата на превоза и попълват документа за превоз доколкото им е възможно.
б)
Предварителна информация относно действителното начало на превоза: нотификаторът изпраща подписани копия от попълнения документ за движение съгласно буква a), до заинтересованите компетентни органи и до получателя най-малко три работни дни преди да започне превоза.
в)
Документи, придружаващи всеки транспорт: нотификаторът запазва копие от документа за превоз. Всеки транспорт се придружава от документа за превоз и копия от документа за нотификация, съдържащи писмените съгласия и условията на заинтересованите компетентни органи. Документът за превоз се пази в съоръжението, което получава отпадъците.
г)
Писмено потвърждение за получаване на отпадъците от съоръжението: в срок от три дни след получаване на отпадъците, съоръжението предоставя писмено потвърждение, че отпадъците са получени.
Това потвърждение се съдържа в или прилага към документа за превоз.
Съоръжението изпраща подписани копия от документа за превоз, съдържащи това потвърждение, до нотификатора и до заинтересованите компетентни органи.
д)
Сертификат за окончателно оползотворяване или обезвреждане от съоръжението: веднага, щом е възможно, но не по-късно от 30 дни след завършването на окончателната операция по оползотворяване и обезвреждане, и не по-късно от една календарна година, или по-къс период в съответствие с член 9, параграф 7, след получаване на отпадъците, съоръжението извършващо операцията, на своя отговорност удостоверява, че е завършено окончателното оползотворяване или обезвреждане.
Този сертификат се съдържа в или прилага към документа за превоз.
Съоръжението изпраща подписани копия от документа за превоз, съдържащи този сертификат, до нотификатора и до заинтересованите компетентни органи.
Член 17
Промени в превоза след съгласие
1. Ако се направи съществена промяна в данните и/или условията на превоз, за който има съгласие, включително промени в планираното количество, маршрут, курс, дата на превоза или превозвач, нотификаторът информира незабавно заинтересованите компетентни органи и получателя и то преди началото на превоза, ако е възможно.
2. В такива случаи се изпраща нова нотификация, освен ако всички заинтересовани компетентни органи не сметнат, че предложените промени не изискват нова нотификация.
3. Когато тези промени включват компетентни органи, различни от заинтересованите в първоначалната нотификация, се изпраща нова нотификация.
ГЛАВА 2
Общи информационни изисквания
Член 18
Отпадъци, които трябва да бъдат придружавани от определена информация
1. Отпадъците по член 3, параграфи 2 и 4, предназначени за превоз, са предмет на следните процедурни изисквания:
а)
С цел да се помогне за проследяването на превозите на тези отпадъци, лицето под юрисдикцията на страната изпращач, което урежда превоза, обезпечава отпадъците да се придружават от документа, който се съдържа в приложение VII.
б)
Документът, който се съдържа в приложение VII, се подписва от лицето което урежда превоза преди започването му и се подписва от съоръжението за оползотворяване или лабораторията и получателя, когато се получат въпросните отпадъци.
2. Договорът, посочен в приложение VII, между лицето, което урежда превоза и получателя за оползотворяване на отпадъците, влиза в сила когато започне превоза и включва задължение, когато превозът на отпадъците или тяхното оползотворяване не може да се извърши според плана или когато е извършен незаконен превоз, то лицето което урежда превоза или получателят, когато това лице не е в състояние да извърши превоза на отпадъци или тяхното оползотворяване (например при неплатежоспособност), да:
а)
вземе обратно отпадъците или да гарантира тяхното оползотворяване по алтернативен начин; и
б)
обезпечи междувременно, ако е необходимо, тяхното складиране.
Лицето, което урежда превоза или получателят предоставят копие от договора срещу поискване от заинтересования компетентен орган.
3. За целите на инспекцията, правоприлагането, планирането и статистиката, държавите-членки могат в съответствие с националното законодателство да изискват информация по параграф 1 за превози, обхванати от настоящия член.
4. Информацията, посочена в параграф 1 се третира като поверителна, когато това се изисква от Общността и националното законодателство.
ГЛАВА 3
Общи изисквания
Член 19
Забрана за смесване на отпадъци по време на превоз
От началото на превоза до получаването в съоръжението за оползотворяване или обезвреждане, отпадъците, както са посочени в документа за нотифициране или, както е посочено в член 18, не се смесват с други отпадъци.
Член 20
Съхранение на документи и информация
1. Всички документи изпратени до или от компетентните органи по отношение на нотифициран превоз се пазят в Общността най-малко три години от датата на начало на превоза, от компетентните органи, нотификатора, получателя и съоръжението, което получава отпадъците.
2. Информация, дадена съгласно член 18, параграф 1, се пази в Общността най-малко три години от датата на начало на превоза, от лицето което урежда превоза, получателя и съоръжението, което получава отпадъците.
Член 21
Публичен достъп до нотификации
Компетентните органи по изпращането или местоназначението могат да направят публично достояние, чрез подходящи средства, като интернет например, информацията за уведомления за превози, за които са дали съгласие, когато тази информация не е поверителна по националното или законодателството на Общността.
ГЛАВА 4
Задължения за обратно вземане
Член 22
Вземане обратно, когато превозът не може да се извърши според плана
1. Когато кой да е от заинтересованите компетентни органи научи, че превоз на отпадъци, включително тяхното оползотворяване или обезвреждане, не може да се извърши според плана в съответствие със сроковете от документите за нотификация и движение и/или договора по втората подточка на точка 4 от член 4 и член 5, той незабавно информира компетентния орган по изпращането. Когато съоръжение за оползотворяване или обезвреждане откаже получен превоз, то незабавно информира компетентния орган по местоназначение.
2. Компетентният орган по изпращането гарантира, освен в случаите по параграф 3, че въпросните отпадъци са взети обратно от нотификатора на неговата територия на юрисдикция или някъде другаде в страната изпращач, както е посочено в съответствие с подреждането по важност в списъка в точка 15 от член 2, или, ако не е приложимо, от самият компетентен орган или от физическо или юридическо лице от негово име.
Това се извършва в рамките на 90 дни или друг срок, договорен между заинтересованите компетентни органи, след като компетентният орган по изпращането научи или е уведомен писмено от компетентните органи по местоназначението или транзита, че разрешеният превоз на отпадъци или тяхното оползотворяване или обезвреждане не може да се извърши и е информиран относно причината/те за това. Това уведомяване може да произхожда от информация, предоставена на компетентните органи по местоназначението или транзита, inter alia, от други компетентни органи.
3. Задължението за обратно вземане в параграф 2 не се прилага, ако компетентните органи по изпращането, транзита и местоназначението, ангажирани в обезвреждането или оползотворяването на отпадъците, са убедени, че отпадъците могат да бъдат рециклирани или обезвредени по алтернативен начин в страната по местоназначение или навсякъде от нотификатора или ако това не е приложимо, от компетентния орган по изпращането или от физическо или юридическо лице от негово име.
Задължението за вземане обратно в параграф 2 не се прилага, ако превозваните отпадъци по време на операцията в съоръжението се смесят необратимо с другите отпадъци, преди заинтересованият компетентен орган да бъде известен, че превозът, за който е нотифицирано не може да се извърши съгласно параграф 1. Такава смес се оползотворява или обезврежда по алтернативен начин в съответствие с първа алинея.
4. В случаите на обратно вземане, както е посочено в параграф 2 се представя нова нотификация, освен ако заинтересованите компетентни органи не се съгласят, че е достатъчна надлежно обоснована молба от първоначалния компетентен орган по изпращането.
Когато е уместно се изпраща нова нотификация от първия нотификатор или ако е неизпълнимо, от кои да е други физически или юридически лица, идентифицирани в съответствие с точка 15 от член 2, или ако е неизпълнимо, от първия компетентен орган по изпращането или от физическо или юридическо лице от негово име.
Нито един компетентен орган не се противопоставя или възразява срещу връщането на отпадъци от превоз, който не може да се извърши или срещу свързаната с това операция по оползотворяване и обезвреждане.
5. В случаи на алтернативно уреждане извън първата страна по местоназначение съгласно параграф 3, се прави нова нотификация от първия нотификатор когато е уместно, или ако е неизпълнимо, от кои да е други физически или юридически лица, идентифицирани в съответствие с точка 15 от член 2, или ако е неизпълнимо, от първия компетентен орган по изпращането или от физическо или юридическо лице от негово име.
Когато се прави нова нотификация от нотификатора, то се изпраща също на компетентния орган в първата страна изпращач.
6. В случаи на алтернативно уреждане в първата страна по местоназначение съгласно параграф 3, се изисква нова нотификация и надлежно обоснована молба. Тази надлежно обоснована молба, чиято цел е съгласуване на алтернативното уреждане, се изпраща до компетентния орган по местоназначение и изпращане от първия нотификатор или ако е неизпълнимо, до компетентния орган по местоназначение от първия компетентен орган по изпращането.
7. Ако не се изпрати нова нотификация в съответствие с параграфи 4 или 6, се попълва нов документ за движение в съответствие с член 15 или член 16 от първия нотификатор или ако е неизпълнимо, от всяко друго физически или юридически лица, идентифицирани в съответствие с точка 15 на член 2, или ако е неизпълнимо, от първия компетентен орган по изпращането или от физическо или юридическо лице от негово име.
Ако се изпрати нова нотификация от първия компетентен орган по изпращането в съответствие с параграфи 4 или 5, не се изисква нова финансова гаранция или еквивалентна застраховка.
8. Задължението на нотификатора и допълнителното задължение на страната изпращач да вземе обратно отпадъците или да уреди алтернативно оползотворяване или обезвреждане приключва, когато съоръжението издаде сертификата за окончателно оползотворяване или обезвреждане по член 16, буква д) или когато е уместно, по член 15, буква д). В случаи на временно оползотворяване или обезвреждане по член 6, параграф 6, допълнителното задължение на страната изпращач приключва, когато съоръжението издаде удостоверението по член 15, буква г).
Ако дадено съоръжение издаде сертификат за оползотворяване или обезвреждане по начин, който води до незаконен превоз, и като следствие се освободи финансовата гаранция, се прилагат член 24, параграф 3 и член 25, параграф 2.
9. Когато в държава-членка се открият отпадъци от превоз, който не може да се извърши, включително тяхното оползотворяване или обезвреждане, компетентният орган с юрисдикция върху територията, където са открити отпадъците, е отговорен да обезпечи, че са взети мерки за безопасно съхранение на отпадъците, докато се чака тяхното връщане или окончателно оползотворяване или обезвреждане по алтернативен начин.
Член 23
Разходи за обратно вземане, когато превоза не може да се извърши
1. Разходите, възникнали от връщането на отпадъци от превоз, който не може да се извърши, включително разходите за техния транспорт, оползотворяване или обезвреждане съгласно член 22, параграф 2 или параграф 3 и разходите за складирането съгласно член 22, параграф 9 от датата, на която компетентният орган по изпращането научи, че този превоз на отпадъци или тяхното оползотворяване или обезвреждане не може да се извърши, се поемат от:
а)
от нотификатора, както е идентифициран по важност в точка 15 от член 2; или ако е неизпълнимо;
б)
от други физически или юридически лица ако е уместно; или ако е неизпълнимо;
в)
от компетентния орган по изпращането; или ако е неизпълнимо;
г)
както е договорено между заинтересованите компетентни органи.
2. Настоящият член не накърнява разпоредбите на Общността и националните разпоредби относно задълженията.
Член 24
Обратно вземане при незаконен превоз
1. Когато даден компетентен орган открие превоз, който счита за незаконен, той незабавно информира останалите заинтересовани компетентни органи.
2. Ако незаконният превоз е отговорност на нотификатора, компетентният орган по изпращането осигурява въпросните отпадъци:
а)
да бъдат взети обратно от нотификатора de facto; или ако няма изпратена нотификация;
б)
да бъдат взети обратно от нотификатора de jure; или ако е неизпълнимо;
в)
да бъдат взети обратно от самия компетентен орган по изпращането или от физическо или юридическо лице от негово име; или ако е неизпълнимо;
г)
да бъдат рециклирани или обезвредени алтернативно в страната по местоназначение или изпращане от самия компетентен орган по изпращането или от физическо или юридическо лице от негово име; или ако е неизпълнимо;
д)
да бъдат рециклирани или обезвредени алтернативно в друга държава от самия компетентен орган по изпращането или от физическо или юридическо лице от негово име, ако всички заинтересовани компетентни органи са съгласни.
Въпросното обратно вземане, оползотворяване или обезвреждане се извършва в срок от 30 дни, или друг срок, който може да бъде договорен между заинтересованите компетентни органи след като компетентният орган по изпращането научи или е уведомен писмено от компетентните органи по местоназначението или транзита за незаконния превоз и причината/те за него. Това уведомяване може да се дължи на информация, предоставена на компетентните органи по местоназначението или транзита, inter alia, от други компетентни органи.
В случаите на обратно вземане, както е посочено в букви a), б) и в), се изпраща нова нотификация, освен ако заинтересованите компетентни органи не се съгласят, че е достатъчна надлежно обосновано искане от първоначалния компетентен орган по изпращането.
Новата нотификация се представя от лицето или органа, изброени в букви a), б) или в), в съответствие с това разпореждане.
Нито един компетентен орган не се противопоставя или възразява срещу връщането на отпадъци при незаконен превоз. В случая на алтернативно уреждане, както е посочено в букви г) и д) от компетентния орган по изпращането, се представя нова нотификация от първия компетентен орган по изпращането или от физическо или юридическо лице от негово име, освен ако заинтересованите компетентни органи не се съгласят, че е достатъчна надлежно обосновано искане от този орган.
3. Ако незаконният превоз е отговорност на получателя, компетентният орган по местоназначение гарантира въпросните отпадъци да бъдат оползотворени или обезвредени по екологосъобразен начин:
а)
от получателя; или ако е неизпълнимо;
б)
от самия компетентен орган или от физическо или юридическо лице от негово име.
Това оползотворяване или обезвреждане се извършва в срок от 30 дни, или друг срок, който може да бъде договорен между заинтересованите компетентни органи след като компетентният орган по местоназначението научи или е уведомен писмено от компетентните органи по местоназначението или транзита за незаконния превоз и причината(те) за него. Това уведомяване може да се дължи на информация, предоставена на компетентните органи по изпращането и транзита, inter alia, от други компетентни органи.
За тази цел заинтересованите компетентни органи си сътрудничат в рамките на необходимото, за оползотворяването или обезвреждането на отпадъците.
4. Ако не се изпрати нова нотификация, се попълва нов документ за движение в съответствие с член 15 или 16 от лицето, отговорно за вземането обратно или ако е неизпълнимо, от първия компетентен орган по изпращането.
Ако се изпрати нова нотификация от първия компетентен орган по изпращането, не се изисква нова финансова гаранция или еквивалентна застраховка.
5. По-специално в случаи, когато отговорността за незаконния превоз не може да се припише нито на нотификатора, нито на получателя, заинтересованите компетентни органи си сътрудничат, за да гарантират, че въпросните отпадъци са оползотворени или обезвредени.
6. В случаите на временно оползотворяване или обезвреждане, посочени в член 6, параграф 6, когато се открие незаконен превоз след завършването на временната операция по оползотворяване и обезвреждане, допълнителното задължение на страната изпращач да вземе обратно отпадъците или да уреди алтернативно оползотворяване или обезвреждане приключва, когато съоръжението издаде сертификата, посочен в член 15, буква г).
Ако дадено съоръжение издаде сертификат за оползотворяване или обезвреждане по начин, който води до незаконен превоз, и като следствие се освободи финансовата гаранция, се прилагат параграф 3 и член 25, параграф 2.
7. Когато в държава-членка се открият отпадъци от незаконен превоз, компетентният орган с юрисдикция върху територията, където са открити отпадъците, е отговорен да обезпечи, че са взети мерки за безопасно съхранение на отпадъците, докато се чака тяхното връщане или окончателно оползотворяване или обезвреждане по алтернативен начин.
8. Членове 34 и 36 не се прилагат в случаите, когато незаконните превози се върнат в страната изпращач и тази страна изпращач е обхваната от забраните, описани в тези членове.
9. В случая на незаконен превоз съгласно определението в точка 35, буква ж) от член 2, лицето, което урежда превоза, е субект на същите задължения, установени в настоящия член, както и нотификатора.
10. Настоящият член не накърнява разпоредбите на Общността и националните разпоредби относно задълженията.
Член 25
Разходи за обратно вземане при незаконен превоз
1. Разходите, възникнали от обратното вземане на отпадъци при незаконен превоз, включително разходите за техния транспорт, оползотворяване или обезвреждане съгласно член 24, параграф 2 и разходите за складирането съгласно член 24, параграф 7 от датата на която компетентният орган по изпращането научи, че този превоз е незаконен, се поемат от:
а)
нотификатора de facto, както е идентифициран по важност в точка 15 от член 2; или ако не е изпратено никаква нотификация;
б)
нотификатора de jure или други физически или юридически лица, ако е уместно; или ако е неизпълнимо;
в)
компетентния орган по изпращането.
2. Разходите за оползотворяване или обезвреждане съгласно член 24, параграф 3, включително възможен транспорт и разходите за складирането съгласно член 24, параграф 7, се поемат от:
а)
получателя; или ако е неизпълнимо;
б)
компетентния орган по местоназначението.
3. Разходите за оползотворяване или обезвреждане съгласно член 24, параграф 5, включително възможен транспорт и разходите за складирането съгласно член 24, параграф 7, се поемат от:
а)
нотификатора, както е идентифициран по важност в точка 15 от член 2, и/или получателя, в зависимост от решението на замесените компетентни органи; или ако е неизпълнимо;
б)
други физически или юридически лица, ако е уместно; или ако е неизпълнимо;
в)
компетентните органи по изпращането и местоназначението.
4. В случая на незаконен превоз съгласно определението в точка 35, буква ж) от член 2, лицето, което урежда превоза, е предмет на същите задължения, установени в настоящия член, както и нотификатора.
5. Настоящият член не накърнява разпоредбите на Общността и националните разпоредби относно задълженията.
ГЛАВА 5
Общи административни разпоредби
Член 26
Формат на съобщенията
1. Информацията и документите, изброени по-долу, може да се изпращат по пощата:
а)
нотификация за планиран превоз съгласно членове 4 и 13;
б)
искане за информация и документация съгласно членове 4, 7 и 8;
в)
предоставяне на информация и документация съгласно членове 4, 7 и 8;
г)
писмено съгласие за превоз, нотифицирано съгласно член 9;
д)
условия за превоз съгласно член 10;
е)
възражения срещу превоз съгласно членове 11 и 12;
ж)
информация за решения за издаване на предварителни съгласия за специфични съоръжения за оползотворяване съгласно член 14, параграф 3;
з)
писмено потвърждение за получаване на отпадъците съгласно членове 15 и 16;
и)
сертификат за оползотворяване или обезвреждане на отпадъците съгласно членове 15 и 16;
й)
предварителна информация относно действителното начало на превоза съгласно член 16;
к)
информация за промени в превоза след съгласие в съответствие с член 17; и
л)
писмените съгласия и документите за движение да се изпращат съгласно дялове IV, V и VI.
2. Документите, посочени в параграф 1, може алтернативно да се предоставят при договореност между заинтересованите компетентни органи и нотификатора чрез следните методи за комуникация:
а)
по факс; или
б)
по факс, последван от поща; или
в)
по електронна поща с електронен подпис. В този случай, всеки печат или подпис се заменят от електронния подпис; или
г)
по електронна поща без електронен подпис, последван от поща.
3. Документите придружаващи всеки превоз в съответствие с член 16, буква в) и член 18, може да бъдат в електронна форма с електронни подписи, ако е възможно да бъдат разчетени във всеки един момент по време на превоза и ако това е приемливо за заинтересованите компетентни органи.
4. Информацията и документите, изброени в параграф 1, може да се предоставят и разменят при договореност между заинтересованите компетентни органи и нотификатора чрез средствата за обмен на електронни данни с електронен подпис или електронно удостоверяване на автентичност в съответствие с Директива 1999/93/EО на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 1999 г. относно рамка на Общността за електронните подписи (20), или подобна електронна система за удостоверяване на автентичност, която дава същото ниво на сигурност. В такива случаи следва да се изготвят организационни разпоредби за потока на обмен на електронни данни.
Член 27
Език
1. Всяка нотификация, информация, документация или друго съобщение, предоставени съгласно разпоредбите на настоящия дял, се прави на език, приемлив за заинтересованите компетентни органи.
2. Нотификаторът предоставя на заинтересованите компетентни органи, ако те поискат това, оторизиран превод (и) на език, приемлив за тях.
Член 28
Спор по въпроси на класификацията
1. Ако компетентните органи по изпращането и по местоназначението не могат да се споразумеят за класификацията що се отнася до разграничаването между отпадъци и вещества, които не са отпадъци, предметът на спора се третира като отпадъци. Това не засяга правото на страната по местоназначение да се разпорежда с експедирания материал в съответствие с националното си законодателство, след пристигане на експедирания материал, и когато това законодателство е в съответствие с Общността или международното право.
2. Ако компетентните органи по изпращането и по местоназначението не могат да се споразумеят за класификацията на отпадъците, които са нотифицирани като отпадъци, изброени в приложения III, IIIA, IIIB или IV, отпадъците се разглеждат като отпадъци, изброени в приложение IV.
3. Ако компетентните органи по изпращането и местоназначението не могат да се споразумеят за класификацията на операцията за третиране на отпадъците, т.е. дали да е оползотворяване или обезвреждане, се прилагат разпоредбите относно обезвреждане.
4. Параграфи 1-3 се прилагат само по смисъла на настоящия регламент и не засягат правата на заинтересованите страни да отнасят всеки спор по тези въпроси към съда или арбитража.
Член 29
Административни разходи
Необходимите административни разходи за осъществяване на нотификацията и процедурите по надзор, както и обичайните разходи за необходимите анализи и инспекции, могат да бъдат поети от нотификатора.
Член 30
Споразумения за гранични територии
1. В изключителни случаи и ако специфичната географска или демографска ситуация гарантира такава стъпка, държавите-членки могат да сключат двустранни споразумения, които облекчават процедурата за нотифициране за превози на специфични потоци отпадъци по отношение на презграничните превози до най-близкото подходящо съоръжение, разположено в граничната територия между двете заинтересовани държави-членки.
2. Такива двустранни споразумения могат също да бъдат сключени, когато отпадъците се превозват от и третират в страната изпращач, но преминават транзитно през друга държава-членка.
3. Държавите-членки могат също да сключат такива споразумения с държавите, които са страни по Споразумението за европейското икономическо пространство.
4. Тези споразумения се нотифицират на Комисията, преди да са влезли в сила.
ГЛАВА 6
Превози в рамките на Общността с транзит през трети страни
Член 31
Превози на отпадъци, предназначени за обезвреждане
Когато превозът на отпадъци се осъществява в рамките на Общността с транзит през една или повече трети страни и отпадъците са предназначени за обезвреждане, компетентният орган по изпращането, в допълнение към разпоредбите на настоящия дял, отправя запитване до компетентния орган в третите държави дали те желаят да изпратят своето писмено съгласие за планирания превоз:
а)
в случая на страни по Базелската конвенция, в срок от 60 дни, освен ако не се е отказал от това право в съответствие с клаузите на тази конвенция; или
б)
в случая на страни, които не са страни по Базелската конвенция, в срок, договорен между компетентните органи.
Член 32
Превози на отпадъци, предназначени за оползотворяване
1. Когато превозът на отпадъци се осъществява в рамките на Общността с транзит през една или повече трети страни, към които не се прилага Решението на ОИСР и отпадъците са предназначени за оползотворяване, се прилага член 31.
2. Когато превозът на отпадъци се осъществява в рамките на Общността, включително превози между местности в същата държава-членка, с транзит през една или повече трети държави, по отношение на които се прилага Решението на ОИСР и отпадъците са предназначени за оползотворяване, съгласието, посочено в член 9 може да се даде мълчаливо, и ако не се получи никакво възражение или не се посочат никакви условия, превозът може да започне 30 дни след датата на изпращане на потвърждението от компетентния орган по местоназначение в съответствие с член 8.
ДЯЛ III
ПРЕВОЗИ НА ОТПАДЪЦИ ПРЕДИМНО В РАМКИТЕ НА ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ
Член 33
Прилагане на настоящия регламент по отношение на превози предимно в рамките на държавите-членки
1. Държавите-членки създават подходяща система за надзор и контрол върху превозите на отпадъци предимно в рамките на тяхната юрисдикция. Тази система трябва да взема предвид необходимостта от съгласуваност със системата на Общността, създадена чрез дялове II и VII.
2. Държавите-членки информират Комисията за тяхната система за надзор и контрол върху превозите на отпадъци. Комисията информира останалите държави-членки за това.
3. Държавите-членки могат да прилагат системата, предвидена в дялове II и VII, в рамките на тяхната юрисдикция.
ДЯЛ IV
ИЗНОС ОТ ОБЩНОСТТА КЪМ ТРЕТИ СТРАНИ
ГЛАВА 1
Износ на отпадъци за обезвреждане
Член 34
Забранен износ, освен към държавите от ЕАСТ
1. Забранява се целия износ на отпадъци от Общността, предназначени за обезвреждане.
2. Забраната в параграф 1 не се прилага по отношение на износ на отпадъци, предназначени за обезвреждане в държавите от ЕАСТ, които са и страни по Базелската конвенция.
3. Въпреки това, се забранява износ на отпадъци за обезвреждане към държава от ЕАСТ, която е страна по Базелската конвенция:
а)
когато страната от ЕАСТ забранява вноса на такива отпадъци; или
б)
ако компетентният орган по изпращането има причина да счита, че отпадъците няма да бъдат управлявани по екологосъобразен начин съгласно член 49, в заинтересованата страна по местоназначение.
4. Настоящата разпоредба не засяга задълженията за вземане обратно, както определено в членове 22 и 24.
Член 35
Процедури при износ към страни от ЕАСТ
1. Когато отпадъци, предназначени за обезвреждане, се изнасят от Общността към държави от ЕАСТ, страни по Базелската конвенция, разпоредбите на дял II се прилагат mutatis mutandis, с адаптациите и допълненията, изброени в параграфи 2 и 3.
2. Прилагат се следните адаптации:
а)
компетентният орган по транзита извън Общността разполага с 60 дни след датата на изпращане на своето потвърждение за получаване на нотификацията, в които да изиска допълнителна информация за превоза, за който е нотифицирано, и в които да даде мълчаливо съгласие или писмено съгласие с или без условия, ако заинтересованата държава е решила да не изисква предварително писмено съгласие и е информирала другите страни за това в съответствие с член 6, параграф 4 от Базелската конвенция; и
б)
компетентният орган по изпращането в Общността взема решение за съгласие за превоза, посочен в член 9, само след като получи писмено съгласие от компетентния орган по местоназначение, и когато е уместно, мълчаливото или писмено съгласие на компетентния орган по транзита извън Общността, и не по-рано от 61 дни след датата на изпращане на потвърждението от компетентния орган по транзита. Компетентният орган по изпращането може да вземе решението преди изтичането на 61-дневния срок, ако има писменото съгласие на останалите заинтересовани компетентни органи.
3. Прилагат се следните допълнителни разпоредби:
а)
компетентният орган по транзита в Общността потвърждава получаването на нотификацията от нотификатора;
б)
компетентните органи по изпращането, и когато е уместно, по транзита в Общността, изпращат подпечатано копие на техните решения за съгласие за превоза до митническия пункт на износа и до изходящия митническия пункт на Общността;
в)
копие от документа за превоз се изпраща от превозвача до митническия пункт на износа и изходящия митнически пункт на Общността;
г)
веднага след като отпадъците напуснат Общността, изходящия митнически пункт на Общността изпраща подпечатано копие от документа за превоз до компетентния орган по изпращането в Общността, обявявайки, че отпадъците са напуснали Общността;
д)
ако 42 дни след като отпадъците са напуснали Общността, компетентния орган по изпращането в Общността не получи информация от съоръжението относно получаването на отпадъците, той незабавно информира компетентния орган по местоназначението; и
е)
договорът, посочен във втора алинея от точка 4 от член 4 и член 5 постановява, че:
i)
ако съоръжението издаде неверен сертификат за обезвреждане, водещо до освобождаване на финансовата гаранция, получателят поема разходите, породени от задължението да се върнат отпадъците до района на юрисдикцията на компетентния орган по изпращането и разходите за тяхното оползотворяване или обезвреждане по алтернативен и екологосъобразен начин,
ii)
в срок от три дни след получаване на отпадъците за обезвреждане, съоръжението изпраща подписани копия от попълнения документ за превоз, като изключим сертификата за обезвреждане, посочен в точка iii), до нотификатора и заинтересованите компетентни органи, и
iii)
веднага, щом е възможно, но не по-късно от 30 дни след приключване на обезвреждането, и не по-късно от една календарна година след получаването на отпадъците, съоръжението на своя отговорност сертифицира, че обезвреждането е приключило и изпраща подписани копия от документа за превоз, съдържащи този сертификат, до нотификатора и до заинтересованите компетентни органи.
4. Превозът може да бъде осъществен единствено ако:
а)
нотификаторът получи писмено съгласие от компетентните органи по изпращането, местоназначението и, когато е уместно, по транзита извън Общността, и ако са спазени условията, определени в него;
б)
има сключен договор в сила между нотификатора и получателя, както се изисква във втора алинея от точка 4 от член 4 и член 5;
в)
има валидна финансова гаранция или еквивалентна застраховка, както се изисква във втора алинея от точка 5 от член 4 и член 6; и
г)
осигурено е екологосъобразно управление съгласно член 49.
5. Когато отпадъците се изнасят, те са предназначени за операции по обезвреждане в съоръжение, което съгласно приложимото национално законодателство, работи или има разрешение да работи в страната по местоназначение.
6. Ако митническия пункт на износа или изходящия митническия пункт на Общността открие незаконен превоз, то незабавно информира компетентния орган в държавата на митническия пункт, който:
а)
незабавно информира компетентния орган по изпращането в Общността; и
б)
гарантира задържането на отпадъците, докато компетентният орган по изпращането не реши другояче и не изпрати това си решение писмено до компетентния орган в държавата на митническия пункт, в който са задържани отпадъците.
ГЛАВА 2
Износ на отпадъци за оползотворяване
Раздел 1
Износ към държави, за които не се прилага Решението на ОИСР
Член 36
Забрана за износ
1. Забранява се износа от Общността на следните отпадъци, предназначени за оползотворяване в държавите, за които не се прилага Решението на ОИСР:
а)
отпадъците, изброени като опасни в приложение V;
б)
отпадъците, изброени в приложение V, част 3;
в)
опасни отпадъци, които не са класифицирани в нито една позиция в приложение V;
г)
смеси на опасни отпадъци и смеси на опасни с безопасни отпадъци, които не са класифицирани в нито една позиция в приложение V;
д)
отпадъци, които страната по местоназначение е съобщила като опасни съгласно член 3 от Базелската конвенция;
е)
отпадъците, вносът на които е забранен от страната по местоназначение; или
ж)
отпадъци, за които компетентният орган по изпращането има причина да смята, че няма да се управляват по екологосъобразен начин съгласно член 49, в страната по местоназначение.
2. Настоящата разпоредба не засяга задълженията за обратно вземане, описани в членове 22 и 24.
3. Държавите-членки могат в изключителни случаи, на база документални доказателства, предоставени по подходящ начин от нотификатора, да приемат разпоредби, разрешаващи специфичните опасни отпадъци, изброени в приложение V, да бъдат изключени от забраната за износ, ако не проявяват никое от свойствата изброени в приложение III към Директива 91/689/EИО, като вземат предвид, що се отнася до свойствата H3-H8, H10 и H11 определени в това приложение, максимално допустимите граници, определени в Решение 2000/532/EО на Комисията от 3 май 2000 г. заменящо Решение 94/3/EО относно което установяването на списък на отпадъци съгласно член 1, буква a) от Директива 75/442/EИО на Съвета относно отпадъците и Решение 94/904/EО на Съвета относно установяването на списък на опасни отпадъци съгласно член 1, параграф 4 от Директива 91/689/EИО на Съвета относно опасните отпадъци (21).
4. Фактът, че отпадъците не са изброени като опасни в приложение V, или че са изброени в приложение V, част 1, списък B, не изключва възможността, в изключителни случаи, характеризирането на такива отпадъци като опасни и следователно предмет на забраната за износ, ако те проявяват някое от свойствата, изброени в приложение III към Директива 91/689/EИО като вземат предвид, що се отнася до свойствата H3-H8, H10 и H11, определени в това приложение, максимално допустимите граници, определени в Решение 2000/532/EО на Комисията, както е предвидено в член 1, параграф 4, второ тире от Директива 91/689/EИО и във встъпителния параграф от приложение III към настоящия регламент.
5. В случаите, посочени в параграфи 3 и 4, заинтересованата държава-членка информира предвидената страна по местоназначение, преди да вземе решение. Държавите-членки съобщават за тези случаи на Комисията преди края на всяка календарна година. Комисията препраща информацията до всички държави-членки и до секретариата на Базелската конвенция. На база представената информация Комисията може да прави коментари и когато е уместно, да адаптира приложение V в съответствие с член 58.
Член 37
Процедури при износ на отпадъците, изброени в приложение III или IIIA
1. В случая на отпадъци, изброени в приложения III или IIIA и износа, на които не е забранен съгласно член 36, в срок от 20 дни от влизането в сила на настоящия регламент, Комисията изпраща писмено искане до всяка държава, към която не се прилага Решението на ОИСР, с която изисква:
i)
писмено потвърждение, че отпадъците могат да бъдат изнесени от Общността за оползотворяване в тази държава; и
ii)
посочване на контролната процедура, ако има такава, която ще се използва в страната по местоназначение.
На всяка държава, към която не се прилага Решението на ОИСР, се дават следните възможности:
а)
забрана; или
б)
процедура на предварителна писмена нотификация и съгласие като описаната в член 35; или
в)
никакъв контрол в страната по местоназначение.
2. Преди датата на прилагане на настоящия регламент, Комисията приема регламент, като взема предвид всички отговори, получени съгласно параграф 1 и информира Комитета, създаден съгласно член 18 от Директива 2006/12/EО.
Ако дадена страна не издаде потвърждение съгласно параграф 1 или ако с дадена държава по някаква причина не е установена връзка, се прилага параграф 1, буква б).
Комисията периодично актуализира приетия регламент.
3. Ако дадена държава посочи в своя отговор, че определени превози на отпадъци не са предмет на никакъв контрол, за такива превози се прилага член 18 mutatis mutandis.
4. Когато се изнасят отпадъци, те следва да бъдат предназначени за операции по оползотворяване в съоръжение, което съгласно приложимото национално законодателство, работи или има право да работи в страната по местоназначение.
5. В случая на превоз на отпадъци, които не са класифицирани в нито една позиция в приложение III или превоз на смеси на отпадъци, които не са класифицирани в нито една позиция в приложения III или IIIA, или превоз на отпадъци, класифицирани в приложение IIIB, и при условие че износа не е забранен съгласно член 36, се прилага параграф 1, буква б) от настоящия член.
Раздел 2
Износ към страни, за които се прилага Решението на ОИСР
Член 38
Износ на отпадъци, изброени в приложения III, IIIA, IIIБ, IV и IVA
1. Когато отпадъците, изброени в приложения III, IIIA, IIIБ, IV и IVA, отпадъците, които не са класифицирани или смесите на отпадъци, които не са класифицирани в нито една позиция от приложение III, IV или IVA, се изнасят от Общността и са предназначени за оползотворяване в държави, за които се прилага Решението на ОИСР, с или без транзит през държави, за които се прилага Решението на ОИСР, разпоредбите на дял II се прилагат mutatis mutandis с адаптациите и допълненията, изброени в параграфи 2, 3 и 5.
2. Прилагат се следните адаптации:
а)
смесите на отпадъците, изброени в приложение IIIA, предназначени за временна операция, са предмет на процедурата на предварителна писмена нотификация и съгласие, ако е извършена каква да е временна или окончателна операция по оползотворяване и обезвреждане в страната, по отношение на която не се прилага Решението на ОИСР;
б)
отпадъците, изброени в приложение IIIБ, са предмет на процедурата на предварителна писмена нотификация и съгласие;
в)
съгласието, което се изисква в съответствие с член 9, може да бъде дадено под формата на мълчаливо съгласие от компетентния орган по местоназначение извън Общността.
3. По отношение на износа на отпадъците, изброени в приложения IV и IVA, се прилагат следните допълнителни разпоредби:
а)
компетентните органи по изпращането и когато е уместно, по транзита в Общността изпращат подпечатано копие на техните решения за съгласие за превоза, до митническия пункт на износа и до изходящия митнически пункт на Общността;
б)
копие от документа за превоз се изпраща от превозвача до митническия пункт на износа и изходящия митнически пункт на Общността;
в)
веднага след като отпадъците напуснат Общността, изходящия митнически пункт на излизането от Общността изпраща подпечатано копие от документа за превоз до компетентния орган по изпращането в Общността, обявявайки, че отпадъците са напуснали Общността;
г)
ако 42 дни след като отпадъците са напуснали Общността, компетентния орган по изпращането в Общността не получи информация от съоръжението относно получаването на отпадъците, той незабавно информира компетентния орган по местоназначение; и
д)
договорът, посочен във втората алинея от точка 4 от член 4 и член 5 посочва, че:
i)
ако съоръжението издаде неверен сертификат за оползотворяване, водещ до освобождаване на финансовата гаранция, получателят поема разходите, породени от задължението да се върнат отпадъците до района на юрисдикцията на компетентния орган по изпращането и разходите за тяхното оползотворяване или обезвреждане по алтернативен и екологосъобразен начин;
ii)
в срок от три дни след получаване на отпадъците за оползотворяване, съоръжението изпраща подписани копия от попълнения документ за движение, като изключим удостоверението за оползотворяване по подточка iii), до нотификатора и заинтересованите компетентни органи; и
iii)
веднага, щом е възможно, но не по-късно от 30 дни след приключване на оползотворяването и не по-късно от една календарна година след получаването на отпадъците, съоръжението на своя отговорност сертифицира, че оползотворяването е приключило и изпраща подписани копия от документа за превоз, съдържащи този сертификат, до нотификатора и до заинтересованите компетентни органи.
4. Превозът може да бъде осъществен единствено ако:
а)
нотификаторът получи писмено съгласие от компетентните органи по изпращането, местоназначението, и когато е уместно по транзита, или ако е дадено или се счита за дадено мълчаливо съгласие от компетентните органи по местоназначение и транзит извън Общността и ако са спазени условията, определени в него;
б)
са спазени член 35, параграф 4, букви б), в) и г).
5. Ако износ, като описания в параграф 1, на отпадъци, изброени в приложения IV и IVA минава транзитно през страна, към която не се прилага Решението на ОИСР, се прилагат следните адаптации:
а)
компетентният орган по транзита, към който не се прилага Решението на ОИСР, разполага с 60 дни след датата на изпращането на своето потвърждение за получаване на нотификацията, в които да изиска допълнителна информация за нотифицирания превоз, и в които да даде мълчаливо съгласие или писмено съгласие с или без условия, ако заинтересованата държава е решила да не изисква предварително писмено съгласие и е информирала другите страни за това в съответствие с член 6, параграф 4 от Базелската конвенция; и
б)
компетентният орган по изпращането в Общността взема решение за съгласие за превоза, посочен член 9, само след като получи мълчаливо или писмено съгласие от този компетентен орган по транзита, към който не се прилага Решението на ОИСР, и не по-рано от 61 дни след датата на изпращане на потвърждението от компетентния орган по транзита. Компетентният орган по изпращането може да вземе решението преди изтичането на 61-дневния срок, ако има писменото съгласие на останалите заинтересовани компетентни органи.
6. Когато отпадъците се изнасят, те следва да бъдат предназначени за операции по оползотворяване в съоръжение, което съгласно приложимото национално законодателство, работи или има разрешение да работи в страната по местоназначение.
7. Ако митническия пункт на износа или изходящия митнически пункт на Общността открие незаконен превоз, той незабавно информира компетентния орган в държавата на митническия пункт, който:
а)
незабавно информира компетентния орган по изпращането в Общността; и
б)
гарантира задържането на отпадъците, докато компетентният орган по изпращането не реши другояче и не изпрати това си решение писмено до компетентния орган в държавата на митническия пункт, в който са задържани отпадъците.
ГЛАВА 3
Общи разпоредби
Член 39
Износ към Антарктика
Забранява се износа на отпадъци от Общността към Антарктика.
Член 40
Износ към отвъдморски страни или територии
1. Забранява се износ от Общността на отпадъци, предназначени за оползотворяване в отвъдморски страни или територии.
2. Що се отнася до износ на отпадъци, предназначени за оползотворяване в отвъдморски страни или територии, забраната, описана в член 36, се прилага mutatis mutandis.
3. Що се отнася до износ на отпадъци, предназначени за оползотворяване в отвъдморски страни или територии, които не са обхванати от забраната, описана в параграф 2, разпоредбите от дял II се прилагат mutatis mutandis.
ДЯЛ V
ВНОС В ОБЩНОСТТА ОТ ТРЕТИ СТРАНИ
ГЛАВА 1
Внос на отпадъци за обезвреждане
Член 41
Забранен внос, освен от държава, която е страна по Базелската конвенция или с действащо споразумение или от други територии по време на ситуации на кризи или война
1. Забранява се вноса в Общността на отпадъци, предназначени за обезвреждане, освен тези от:
а)
страните, които са страни по Базелската конвенция; или
б)
други страни, с които Общността или Общността и нейните държави-членки са сключили двустранни или многостранни споразумения или спогодби, съвместими със законодателството на Общността и в съответствие с член 11 от Базелската конвенция; или
в)
други страни, с които отделните държави-членки са сключили двустранни или многостранни споразумения или спогодби в съответствие с параграф 2; или
г)
други територии в случаи когато, при изключителни основания по време на кризисни ситуации, операции по омиротворяване или поддържане на мира, или война, не могат да бъдат сключени никакви двустранни споразумения или спогодби съгласно букви б) или в), или когато или няма компетентен орган в страната изпращач, или има, но не е в състояние да действа.
2. В изключителни случаи, отделните държави-членки могат да сключат двустранни споразумения и спогодби за обезвреждането на специфични отпадъци в тези държави-членки, когато тези отпадъци няма да се управляват по екологосъобразен начин съгласно член 49, в страната изпращач.
Тези споразумения и спогодби следва да са съвместими със законодателството на Общността и в съответствие с член 11 от Базелската конвенция.
Тези споразумения и спогодби гарантират, че операциите по обезвреждане ще бъдат осъществявани в оторизирано съоръжение и ще спазват изискванията за екологосъобразно управление.
Тези споразумения и спогодби гарантират също, че отпадъците са произведени в страната изпращач, и че обезвреждането ще се извърши изключително в държавата-членка, която е сключила споразумението или спогодбата.
Тези споразумения или спогодби се нотифицират на Комисията преди тяхното сключване. Въпреки това, в аварийни ситуации обаче за тях може да бъде нотифицирано до един месец след сключването.
3. Двустранните или многостранни споразумения или спогодби, въведени в съответствие с параграф 1, букви б) и в), се базират на процедурните изисквания на член 42.
4. От страните посочени в параграф 1, букви a), б) и в) се изисква да представят предварително надлежно обосновано искане до компетентния орган на държавата-членка по местоназначение, на база на това, че нямат и не могат обосновано да придобият техническия капацитет и необходимите съоръжения с цел обезвреждане на отпадъците по екологосъобразен начин.
Член 42
Процедурни изисквания за вноса от държава, която е страна по Базелската конвенция или от други територии по време на ситуации на кризи или война
1. Когато в Общността се внасят отпадъци, предназначени за обезвреждане от държави, страни по Базелската конвенция, разпоредбите на дял II се прилагат mutatis mutandis, с адаптациите и допълненията, изброени в параграфи 2 и 3.
2. Прилагат се следните адаптации:
а)
компетентният орган по транзита извън Общността разполага с 60 дни след датата на изпращане на своето потвърждение за получаване на нотификацията, в които да изиска допълнителна информация за превоза, които са нотифицирани, и в които да даде мълчаливо съгласие или писмено съгласие с или без условия, ако заинтересованата държава е решила да не изисква предварително писмено съгласие и е информирала другите страни за това в съответствие с член 6, параграф 4 от Базелската конвенция; и
б)
в случаите, посочени в член 41, параграф 1, буква г), включващи кризисни ситуации, операции по омиротворяване или поддържане на мира, или война, не се изисква съгласието на компетентните органи по изпращането.
3. Прилагат се следните допълнителни разпоредби:
а)
компетентният орган по транзита в Общността потвърждава получаването на нотификацията от нотификатора, с копия до заинтересованите компетентни органи;
б)
компетентните органи по местоназначение, и когато е уместно, по транзита в Общността, изпращат подпечатано копие на техните решения за съгласие за превоза до входящия митнически пункт на Общността;
в)
копие от документа за превоз се изпраща от превозвача до входящия митнически пункт на Общността; и
г)
след като извърши необходимите митнически формалности, митническия пункт на влизането в Общността изпраща подпечатано копие от документа за превоз до компетентните органи по местоназначение и транзит в Общността, обявявайки, че отпадъците са влезли в Общността.
4. Превозът може да бъде осъществен единствено ако:
а)
нотификаторът получи писмено съгласие от компетентните органи по изпращането, местоназначението, и когато е уместно, по транзита и ако са спазени условията, определени в него;
б)
има сключен договор в сила между нотификатора и получателя, както се изисква във втора алинея от точка 4 от член 4 и член 5;
в)
има валидна финансова гаранция или еквивалентна застраховка, както се изисква във втора алинея от точка 5 от член 4 и член 6; и
г)
осигурено е екологосъобразно управление съгласно член 49.
5. Ако митническия пункт на влизане в Общността открие незаконен превоз, той незабавно информира компетентния орган в държавата на митническия пункт, който:
а)
незабавно информира компетентния орган по местоназначение в Общността, който информира компетентния орган по изпращането извън Общността; и
б)
гарантира задържане на отпадъците докато компетентния орган по изпращането извън Общността не реши друго и не изпрати това свое решение писмено до компетентния орган в държавата на митническия пункт, в което са задържани отпадъците.
ГЛАВА 2
Внос на отпадъци за оползотворяване
Член 43
Забранен внос, освен от страна, за която се прилага Решението на ОИСР или страна, която е договаряща страна по Базелската конвенция или с действащо споразумение или от други територии по време на ситуации на кризи или война
1. Забранява се вноса в Общността на отпадъци, предназначени за оползотворяване, освен тези от:
а)
страните, за които се прилага Решението на ОИСР; или
б)
други страни, които са договарящи се страни по Базелската конвенция; или
в)
други страни, с които Общността или Общността и нейните държави-членки са сключили двустранни или многостранни споразумения или спогодби, съвместими със законодателството на Общността и в съответствие с член 11 от Базелската конвенция; или
г)
други страни, с които отделните държави-членки са сключили двустранни или многостранни споразумения или спогодби в съответствие с параграф 2; или
д)
други територии в случаи когато, при изключителни основания по време на кризисни ситуации, операции по омиротворяване или поддържане на мира, или война, не могат да бъдат сключени никакви двустранни споразумения или спогодби съгласно букви б) или в), или когато или няма компетентен орган в страната изпращач, или има, но не е в състояние да действа.
2. В изключителни случаи, отделните държави-членки могат да сключат двустранни споразумения и спогодби за оползотворяването на специфични отпадъци в тези държави-членки, когато тези отпадъци няма да се управляват по екологосъобразен начин съгласно член 49, в страната изпращач.
В такива случаи се прилага член 41, параграф 2.
3. Двустранните или многостранни споразумения или спогодби, въведени в съответствие с параграф 1, букви в) и г) се базират на процедурните изисквания на член 42, дотолкова, доколкото могат да бъдат приложими.
Член 44
Процедурни изисквания за вноса от страна, за която се прилага Решението на ОИСР или от други територии по време на кризисни ситуации или война
1. Когато в Общността се внасят отпадъци, предназначени за оползотворяване, от страни и през страни, за които се прилага Решението на ОИСР, разпоредбите на дял II се прилагат mutatis mutandis, с адаптациите и допълненията, изброени в параграфи 2 и 3.
2. Прилагат се следните адаптации:
а)
съгласието, изисквано в съответствие с член 9, може да се даде под формата на мълчаливо съгласие от компетентния орган по изпращането извън Общността;
б)
нотификаторът може да представи предварителна писмена нотификация в съответствие с член 4; и
в)
в случаите, посочени в член 43, параграф 1, буква д), включващи кризисни ситуации, операции по омиротворяване или поддържане на мира, или война, не се изисква съгласието на компетентните органи по изпращането.
3. Освен това трябва да се спазва член 42, параграф 3, букви б), в) и г).
4. Превозът може да бъде осъществен единствено ако:
а)
нотификаторът получи писмено съгласие от компетентните органи по изпращането, местоназначението и, когато е уместно, по транзита или ако е дадено или се счита за дадено мълчаливо съгласие от компетентния орган по изпращането извън Общността и ако са спазени условията, определени в него;
б)
има сключен договор в сила между нотификатора и получателя, както се изисква във втора алинея от точка 4 от член 4 и член 5;
в)
има валидна финансова гаранция или еквивалентна застраховка, както се изисква във втора алинея от точка 5 от член 4 и член 6; и
г)
осигурено е екологосъобразно управление съгласно член 49.
5. Ако входящият митнически пункт на Общността открие незаконен превоз, той незабавно информира компетентния орган в държавата на митническия пункт, който:
а)
незабавно информира компетентния орган по местоназначение в Общността, който информира компетентния орган по изпращането извън Общността; и
б)
гарантира задържане на отпадъците докато компетентния орган по изпращането извън Общността не реши друго и не изпрати това свое решение писмено до компетентния орган в държавата на митническия пункт, в което са задържани отпадъците.
Член 45
Процедурни изисквания за вноса от страна, за която не се прилага Решението на ОИСР, и която е страна по Базелската конвенция или от други територии по време на ситуации на кризи или война
Когато в Общността се внасят отпадъци, предназначени за оползотворяване:
а)
от страна, към която не се прилага Решението на ОИСР; или
б)
през коя да е държава, към която не се прилага Решението на ОИСР и която е също страна по Базелската конвенция,
член 42 се прилага mutatis mutandis.
ГЛАВА 3
Общи разпоредби
Член 46
Внос от отвъдморски страни или територии
1. Когато в Общността се внасят отпадъци от отвъдморски страни или територии, дял II се прилага mutatis mutandis.
2. Една или повече отвъдморски страни и територии и държавата-членка, с която са свързани, могат да прилагат национални процедури за превози от отвъдморската страна или територия към тази държава-членка.
3. Държавите-членки, които прилагат параграф 2, нотифицират Комисията за прилаганите национални процедури.
ДЯЛ VI
ТРАНЗИТ ПРЕЗ ОБЩНОСТТА ОТ И КЪМ ТРЕТИ СТРАНИ
ГЛАВА 1
Транзит на отпадъци за обезвреждане
Член 47
Транзит през Общността на отпадъци, предназначени за обезвреждане
Когато отпадъци, предназначени за обезвреждане, се превозват през държавите-членки от и към трети страни, член 42 се прилага mutatis mutandis, с адаптациите и допълненията, изброени по-долу:
а)
първият и последният компетентен орган по транзита в Общността, когато е уместно, изпраща подпечатано копие от решенията за съгласие за превоза или, ако има мълчаливо съгласие, копие от потвърждението в съответствие с член 42, параграф 3, буква a), до входящите и изходящите митнически пунктове на Общността респективно; и
б)
веднага, щом отпадъците са напуснали Общността, изходящият митнически пункт на Общността изпраща подпечатано копие от документа за превоз до компетентния орган/и по транзита в Общността, обявявайки че отпадъците са напуснали Общността.
ГЛАВА 2
Транзит на отпадъци за оползотворяване
Член 48
Транзит през Общността на отпадъци, предназначени за оползотворяване
1. Когато отпадъци, предназначени за оползотворяване, се превозват през държавите-членки от и към държава, към която не се прилага Решението на ОИСР, член 47 се прилага mutatis mutandis.
2. Когато отпадъци, предназначени за оползотворяване, се превозват през държавите-членки от и към държава, към която се прилага Решението на ОИСР, член 44 се прилага mutatis mutandis, с адаптациите и допълненията, изброени по-долу:
а)
първият и последният компетентен орган по транзита в Общността, когато е уместно, изпраща подпечатано копие от решенията за съгласие за превоза или, ако има мълчаливо съгласие, копие от потвърждението в съответствие с член 42, параграф 3, буква a), до входящите и изходящите митнически пунктове на Общността респективно; и
б)
веднага, щом отпадъците са напуснали Общността, изходящият митнически пункт на Общността изпраща подпечатано копие от документа за превоз до компетентния орган/и по транзита в Общността, обявявайки че отпадъците са напуснали Общността.
3. Когато отпадъци, предназначени за оползотворяване се превозват през държавите-членки от държава, към която не се прилага Решението на ОИСР, към държава, за която се прилага Решението на ОИСР или обратно, параграф 1 се прилага що се отнася до държавата, към която не се прилага Решението на ОИСР, а параграф 2 се прилага що се отнася до държавата, за която се прилага Решението на ОИСР.
ДЯЛ VII
ДРУГИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА 1
Допълнителни задължения
Член 49
Опазване на околната среда
1. Производителят, нотификаторът и други замесени предприятия в превоза на отпадъци и/или тяхното оползотворяване или обезвреждане, предприемат необходимите стъпки, за да гарантират, че всички експедирани от тях отпадъци се управляват без да се застрашава здравето на човека и по екологосъобразен начин за времето на превоза и по време на тяхното оползотворяване и обезвреждане. По-специално, когато превоза се осъществява в Общността, се спазват изискванията на член 4 от Директива 2006/12/EО и останалото законодателство на Общността за отпадъци.
2. В случая на износ от Общността, компетентния орган по изпращането в Общността:
а)
изисква и полага всички усилия да гарантира, че всички изнесени отпадъци се управляват по екологосъобразен начин за времето на превоза, включително оползотворяването съгласно членове 36 и 38 или обезвреждането съгласно член 34, в третата страна, която е страна по местоназначението;
б)
забранява износ на отпадъци към трети държави, ако има основание да счита, че отпадъците няма да бъдат управлявани в съответствие с изискванията на буква a).
Що се отнася до операцията по оползотворяване и обезвреждане на отпадъците, може да се допусне, inter alia, че е налице екологосъобразно управление, ако нотификаторът или компетентният орган в страната по местоназначение може да демонстрира, че съоръжението, което получава отпадъците, се експлоатира в съответствие с такива стандарти за опазване на здравето на човека и околната среда, които в общи линии са еквивалентни на стандартите, установени в законодателството на Общността.
Това допускане обаче не накърнява общата оценка за екологосъобразно управление за времето на превоза, включително оползотворяването или обезвреждането в третата страна по местоназначение.
Когато се търси упътване за екологосъобразно управление, може да се използват ръководствата, изброени в приложение VIII.
3. В случая на внос в Общността, компетентния орган по местоназначение в Общността:
а)
изисква и предприема необходимите стъпки за да гарантира, че всички експедирани отпадъци в неговата територия на юрисдикция се управляват, без да се застрашава здравето на човека и без да се използват процеси или методи, които могат да нанесат вреда на околната среда, и в съответствие с член 4 от Директива 2006/12/EО и останалото законодателство на Общността за отпадъци, за времето на превоза, включително оползотворяването или обезвреждането в страната по местоназначение;
б)
забранява внос на отпадъци от трети страни, ако има основание да счита, че отпадъците няма да бъдат управлявани в съответствие с изискванията на буква a).
Член 50
Изпълнение в държавите-членки
1. Държавите-членки определят правилата за санкции, прилагани при нарушение на разпоредбите на настоящия регламент и предприемат всички мерки, необходими за да се гарантира тяхното изпълнение. Предвидените санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и разубеждаващи. Държавите-членки информират Комисията за тяхното национално законодателство, отнасящо се до предотвратяване и откриване на незаконни превози и санкциите за такива превози.
2. Държавите-членки, чрез мерки за изпълнението на настоящия регламент, извършват, inter alia, проверки на фирми и предприятия в съответствие с член 13 на Директива 2006/12/EО и проверки на място на превози на отпадъци или на тяхното оползотворяване или обезвреждане.
3. Проверките на превози може да се правят по-специално:
а)
в мястото на произход, извършвани заедно с производителя, притежателя или нотификатора;
б)
на местоназначението, извършвани заедно с получателя или съоръжението;
в)
на границите на Общността; и/или
г)
по време на превоза в рамките на Общността.
4. Проверките на превози включват инспекцията на документи, потвърждението за идентичност и, когато е уместно, физическа проверка на отпадъците.
5. Държавите-членки си сътрудничат една с друга, двустранно или многостранно, с цел да улеснят предотвратяването и откриването на незаконни превози.
6. Държавите-членки определят онези лица от техния постоянен персонал, които ще бъдат отговорни за сътрудничеството, посочено в параграф 5 и определят централния пункт/ове за физическите проверки, посочени в параграф 4. Информацията се изпраща до Комисията, която разпространява пълен списък до кореспондентите по член 54.
7. По молба на друга държава-членка, дадена държава-членка може да предприеме принудителни действия срещу лица, заподозрени в незаконен превоз на отпадъци, които лица се намират в тази държава-членка.
Член 51
Доклади от държавите-членки
1. Преди края на всяка календарна година, всяка държава-членка изпраща до Комисията копие от доклада за предишната календарна година, който доклад в съответствие с член 13, параграф 3 от Базелската конвенция, се изготвя и представя на Секретариата на тази конвенция.
2. Преди края на всяка календарна година, държавите-членки изготвят също и доклад за предишната година, на база на допълнителния въпросник за докладване, даден в приложение IX и го изпраща на Комисията.
3. Докладите, изготвени от държавите-членки в съответствие с параграфи 1 и 2, се изпращат до Комисията в електронен формат.
4. На всеки три години Комисията изготвя доклад, на база на горепосочените доклади, за изпълнението на настоящия регламент от Общността и нейните държави-членки.
Член 52
Международно сътрудничество
Държавите-членки, когато е уместно и необходимо съвместно с Комисията, си сътрудничат с други страни по Базелската конвенция и междудържавни организации, inter alia, чрез обмен и/или споделяне на информация, чрез насърчаването на екологосъобразни технологии и разработването на съответните кодекси за добрата практика.
Член 53
Определяне на компетентните органи
Държавите-членки определят компетентния орган или органи, отговорни за изпълнението на настоящия регламент. Всяка държава-членка определя единствен компетентен орган по транзита.
Член 54
Определяне на кореспондентите
Държавите-членки и Комисията определят поотделно един или повече кореспонденти, отговорни за информирането или консултирането на лица или предприятия, отправили запитвания. Кореспондентът на Комисията изпраща до кореспондентите на държавите-членки всички въпроси, отправени към него/нея, които ги касаят и обратно.
Член 55
Определяне на митнически служби на влизане в и на излизане от Общността
Държавите-членки могат да посочат специфични изходящи и входящи митнически пунктове на Общността за превоз на отпадъци, влизащи и напускащи Общността. Ако държавите-членки решат да посочат такива митнически учреждения, няма да се разрешава никакъв превоз на отпадъци през други гранични пунктове в рамките на държавата-членка за целите на влизане в или напускане на Общността.
Член 56
Нотифициране на и информация относно определяния
1. Държавите-членки нотифицират Комисията за определянето на:
а)
компетентните органи, съгласно член 53;
б)
кореспондентите, съгласно член 54; и
в)
когато е уместно, изходящи и входящи митнически пунктове на Общността, съгласно член 55.
2. По отношение на горепосоченото, държавите-членки съобщават на Комисията следната информация:
а)
име/а;
б)
пощенски адрес/и;
в)
адрес/и на електронна поща;
г)
телефонен номер/а;
д)
номер/а на факс; и
е)
езици, приемливи за компетентните органи.
3. Държавите-членки незабавно нотифицират Комисията за всички промени в тази информация.
4. Тази информация, както и всички промени в нея, се изпращат до Комисията в електронен формат, а също и на хартия, ако така се изисква.
5. Комисията публикува на своята интернет страница списъците с определените компетентни органи, кореспонденти и митнически учреждения на влизане в и на излизане от Общността, и актуализира тези списъци, когато е уместно.
ГЛАВА 2
Други разпоредби
Член 57
Заседания на кореспондентите
По искане на държавите-членки или ако е уместно, Комисията периодично провежда заседания на кореспондентите за обсъждане на въпросите, възникнали по настоящия регламент. На тези заседания или на част от тях, се канят и съответните заинтересовани страни, когато всички държави-членки и Комисията са се споразумели, че това е уместно.
Член 58
Изменение на приложения
1. Приложенията могат да бъдат изменяни от Комисията чрез регламенти и в съответствие с процедурата, посочена в член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО, за да се вземе предвид научно-техническия напредък. Освен това:
а)
приложения I, II, III, IIIA, IV и V следва да бъдат изменени, за да се вземат предвид промените, договорени по Базелската конвенция и Решението на ОИСР; освен това, приложение IВ за специфичните инструкции за попълване на документите за уведомление и движение ще бъде завършено най-късно на датата на прилагане на настоящия регламент, отчитайки инструкциите на ОИСР;
б)
към приложения IIIБ, IV или V могат да се добавят некласифицирани отпадъци, на временна база в очакване на решение за тяхното включване в съответните приложения към Базелската конвенция или към Решението на ОИСР;
в)
при получаване на искане на държава-членка, смеси от два или повече отпадъци, изброени в приложение III, могат да се обсъждат за включване в приложение IIIA в случаите, посочени в член 3, параграф 2 на временна база, в очакване на решение за тяхното включване в съответните приложения към Базелската конвенция или към решението на ОИС. Първите позиции, които следва да бъдат включени в приложение IIIA, се въвеждат, ако е рационално, на датата на прилагане на настоящия регламент и най-късно шест месеца след тази дата. Приложение IIIA може да съдържа условието една или повече от позициите в него да не се прилагат за износ към държавите, към които не се прилага Решението на ОИСР;
г)
установяват се случаите на изключения по член 3, параграф 3, и когато е необходимо, такива отпадъци се добавят към приложения IVA и V и се заличават от приложение III;
д)
приложение V се изменя, за да отрази промените към списъка с опасни отпадъци, приет в съответствие с член 1, параграф 4 от Директива 91/689/EИО;
е)
приложение VIII се изменя, за да отрази съответните международни конвенции и споразумения.
2. Когато се изменя приложение IX, комитетът, създаден чрез Директива 91/692/EИО на Съвета от 23 декември 1991 г. относно стандартизиране и рационализиране на доклади за прилагането на някои директиви, свързани с околната среда (22), трябва изцяло да участва в преговорите.
3. Периодът, определен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/EО е определен да бъде три месеца.
Член 59
Допълнителни мерки
1. Комисията може да приеме допълнителни мерки, свързани с изпълнението на настоящия регламент както следва:
а)
метод за изчисляване на финансовата гаранция или еквивалентна застраховка, описани в член 6;
б)
насоки за прилагането на член 12, параграф 1, буква ж);
в)
допълнителни условия и изисквания по отношение на съоръжения за оползотворяване с предварително съгласие по член 14;
г)
насоки за прилагането на член 15 по отношение идентифицирането и проследяването на отпадъци, претърпяващи съществени промени при временната операция по оползотворяване и обезвреждане;
д)
насоки за сътрудничеството на компетентните органи във връзка с незаконните превози, посочени в член 24;
е)
технически и организационни изисквания за практическото осъществяване на обмена на електронни данни и предоставянето на документи и информация в съответствие с член 26, параграф 4;
ж)
допълнително ръководство относно използването на езици, посочено в член 27;
з)
допълнително разяснение на процедурните изисквания на дял II, що се отнася до тяхното прилагане при износа, вноса и транзита на отпадъци от, към и през Общността;
и)
допълнително ръководство относно недефинирани правни термини.
2. Тези мерки се решават в съответствие с процедурата, посочена в член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО.
3. Периодът, определен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/EО е определен да бъде три месеца.
Член 60
Преглед
1. До 15 юли 2006 г. Комисията приключва своя преглед на връзката между съществуващото секторно законодателство за здравето на хората и животните, включително превози на отпадъци, обхванати от Регламент (EО) № 1774/2002 и разпоредбите на настоящия регламент. Ако е необходимо, този преглед се придружава от подходящи предложения с оглед постигането на еквивалентно ниво на процедурите и режима за контрол при превоза на такива отпадъци.
2. В рамките на пет години след 12 юли 2007 г., Комисията прави преглед на прилагането на член 12, параграф 1, буква в), включително неговото влияние върху опазването на околната среда и функционирането на вътрешния пазар. Ако е необходимо, този преглед се придружава от подходящи предложения за изменение на настоящата разпоредба.
Член 61
Отменяне
1. С настоящото Регламент (ЕИО) № 259/93 и Решение 94/774/EО се отменят считано от 12 юли 2007 г.
2. Позоваванията на отменения Регламент (ЕИО) № 259/93 се считат за позовавания към настоящия регламент.
3. С настоящото Решение 1999/412/EО се отменя, считано от 1 януари 2008 г.
Член 62
Преходни правила
1. Всеки превоз, който е нотифициран и за който компетентният орган по местоназначение е дал потвърждение преди 12 юли 2007 г., е предмет на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 259/93.
2. Всеки превоз, за който заинтересованите компетентни органи са дали тяхното съгласие в съответствие с Регламент (ЕИО) № 259/93, се извършва не по-късно от една година след 12 юли 2007 г.
3. Докладването съгласно член 41, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 259/93 и член 51 на настоящия регламент за 2007 г., се прави въз основа на въпросника, съдържащ се в Решение 1999/412/EО.
Член 63
Преходни разпоредби за някои държави-членки
1. До 31 декември 2010 г. всички превози до Латвия на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложения III и IV и превози на отпадъци за оползотворяване, които не са изброени в тези приложения, са предмет на процедурата на предварителна писмена нотификация и съгласие в съответствие с дял II.
Чрез дерогация от член 12, компетентните органи възразяват срещу превози на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложения III и IV и превози на отпадъци за оползотворяване, неизброени в тези приложения, предназначени за съоръжение, което се възползва от временна дерогирация от някои разпоредби на Директива 96/61/EО по време на периода, в който временната дерогация се прилага към съоръжението на местоназначение.
2. До 31 декември 2012 г. всички превози до Полша на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложение III, са предмет на процедурата на предварителна писмена нотификация и съгласие в съответствие с дял II.
Чрез дерогация от член 12 до 31 декември 2007 г. компетентните органи могат да възразяват срещу превози до Полша за оползотворяване на следните отпадъци, изброени в приложения III и IV в съответствие с основанията за възражения, определени в член 11:
B2020 и GE020 (отпадъци от стъкло)
B2070
B2080
B2100
B2120
B3010 и GH013 (твърди отпадъци от пластмаса)
B3020 (отпадъци от хартия)
B3140 (отпадъци от пневматични гуми)
Y46
Y47
A1010 и A1030 (само тиретата, отнасящи се за арсен и живак)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 (прилага се само по отношение на полихлорирани нафталени (PCN))
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150
С изключение на отпадъци от стъкло, отпадъци от хартия и отпадъци от пневматични гуми, този период може да се удължи най-късно до 31 декември 2012 г. в съответствие с процедурата, посочена в член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО.
Чрез дерогация от член 12, до 31 декември 2012 г., компетентните органи могат да повдигат възражения в съответствие с основанията за възражения, определени в член 11 по отношение на превози до Полша на:
а)
следните отпадъци за оползотворяване, изброени в приложение IV:
A2050
A3030
A3180, с изключение на полихлорирани нафталени (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
и на
б)
отпадъци за оползотворяване, които не са изброени в приложенията.
Чрез дерогация от член 12, компетентните органи възразяват срещу превози на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложения III и IV и превози на отпадъци за оползотворяване, неизброени в тези приложения, предназначени за съоръжение, което се възползва от временно дерогиране на някои разпоредби на Директива 96/61/EО по време на периода, в който временното дерогиране се прилага към съоръжението по местоназначение.
3. До 31 декември 2011 г., всички превози до Словакия на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложения III и IV и превози на отпадъци за оползотворяване, неизброени в тези приложения, са предмет на процедурата на предварително писмена нотификация и съгласие в съответствие с дял II.
Чрез дерогация от член 12, компетентните органи възразяват срещу превози на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложения III и IV и превози на отпадъци за оползотворяване, неизброени в тези приложения, предназначени за съоръжение, което се възползва от временна дерогация от някои разпоредби на Директиви 94/67/EО (23) и 96/61/EО, Директива 2000/76/EО на Европейския парламент и на Съвета от 4 декември 2000 г. за изгарянето на отпадъци (24) и Директива 2001/80/EО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 г. за ограничаването на емисии на определени замърсители във въздуха от големи горивни инсталации (25), по време на периода, в който временната дерогация се прилага към съоръжението по местоназначение.
4. До 31 декември 2014 г., всички превози до България на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложение III, са предмет на процедурата на предварително писмена нотификация и съгласие в съответствие с дял II.
Чрез дерогация от член 12, до 31 декември 2009 г., българските компетентни органи могат да повдигат възражения срещу превози до България за оползотворяване на следните отпадъци, изброени в приложения III и IV в съответствие с основанията за възражения, определени в член 11:
B2070
B2080
B2100
B2120
Y46
Y47
A1010 и A1030 (само тиретата, отнасящи се за арсен и живак)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 (прилага се само по отношение на полихлорирани нафталени (PCN))
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150
Този период може да се удължи най-късно до 31 декември 2012 г. в съответствие с процедурата, посочена в член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО.
Чрез дерогация от член 12, до 31 декември 2009 г., българските компетентни органи могат да повдигат възражения в съответствие с основанията за възражения, определени в член 11, срещу превози до България на:
а)
следните отпадъци за оползотворяване, изброени в приложение IV:
A2050
A3030
A3180, с изключение на полихлорирани нафталени (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
и на
б)
отпадъци за оползотворяване, неизброени в тези приложения.
Чрез дерогация от член 12, българските компетентни органи възразяват срещу превози на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложения III и IV и превози на отпадъци за оползотворяване, неизброени в тези приложения, предназначени за съоръжение, което се възползва от временната дерогация от някои разпоредби на Директива 96/61/EО или Директива 2001/80/EО по време на периода, в който временната дерогация се прилага към съоръжението по местоназначение.
5. До 31 декември 2015 г., всички превози до Румъния на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложение III, са предмет на процедурата на предварителна писмена нотификация и съгласие в съответствие с дял II.
Чрез дерогация от член 12, румънските компетентни органи възразяват срещу превози на отпадъци за оползотворяване на следните отпадъци, изброени в приложения III и IV в съответствие с основанията за възражения, определени в член 11:
B2070
B2100, с изключение на отпадъци от диалуминиев триоксид
B2120
B4030
Y46
Y47
A1010 и A1030 (само тиретата, отнасящи се за арсен, живак и талий)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A3030
A3040
A3050
A3060
A3070
A3120
A3130
A3140
A3150
A3160
A3170
A3180 (прилага се само по отношение на полихлорирани нафталени (PCN))
A4010
A4030
A4040
A4050
A4080
A4090
A4100
A4160
AA060
AB030
AB120
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AC270
AD120
AD150
Този период може да се удължи най-късно до 31 декември 2015 г. в съответствие с процедурата, посочена в член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО.
Чрез дерогация от член 12, до 31 декември 2011 г., румънските компетентни органи могат да повдигат възражения в съответствие с основанията за възражения, определени в член 11, срещу превози до Румъния на:
а)
следните отпадъци за оползотворяване, изброени в приложение IV:
A2050
A3030
A3180, с изключение на полихлорирани нафталени (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
и на
б)
отпадъци за оползотворяване, които не са изброени в тези приложения.
Този период може да се удължи най-късно до 31 декември 2015 г. в съответствие с процедурата, посочена в член 18, параграф 3 от Директива 2006/12/EО.
Чрез дерогация от член 12, румънските компетентни органи възразяват срещу превози на отпадъци за оползотворяване, изброени в приложения III и IV и превози на отпадъци за оползотворяване, неизброени в тези приложения, предназначени за съоръжение, което се възползва от временна дерогация от някои разпоредби на Директива 96/61/EО, Директива 2000/76/EО или Директива 2001/80/EО по време на периода, в който временната дерогация се прилага към съоръжението по местоназначение.
6. Когато в настоящия член се прави позоваване на дял II по отношение на отпадъците, изброени в приложение III, не се прилагат член 3, параграф 2, член 4, втората алинея от точка 5 и членове 6, 11, 22, 23, 24, 25 и 31.
Член 64
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила на третия ден от публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 12 юли 2007 г.
2. Ако датата на присъединяване на България или Румъния бъде по-късна от датата на прилагане, посочена в параграф 1, член 63, параграфи 4 и 5, чрез дерогация от параграф 1 на настоящия член, се прилага от датата на присъединяване.
3. Предмет на споразумение на заинтересованите държавите-членки, член 26, параграф 4 може да се прилага преди 12 юли 2007 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 14 юни 2006 година.
RÈGLEMENT (CE) N o 1013/2006 DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 14 juin 2006
concernant les transferts de déchets
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 175, paragraphe 1,
vu la proposition de la Commission,
vu l'avis du Comité économique et social européen (1),
après consultation du Comité des régions,
statuant conformément à la procédure visée à l'article 251 du traité (2),
considérant ce qui suit:
(1)
L'objectif et l'élément principal et prédominant du présent règlement est la protection de l'environnement, ses effets sur le commerce international n'étant que marginaux.
(2)
Le règlement (CEE) no 259/93 du Conseil du 1er février 1993 concernant la surveillance et le contrôle des transferts de déchets à l'entrée et à la sortie de la Communauté européenne (3) a déjà été sensiblement modifié à plusieurs reprises et doit l'être à nouveau. Il y a lieu, notamment, d'incorporer le contenu de la décision 94/774/CE de la Commission du 24 novembre 1994 relative au document de suivi uniforme visé au règlement (CEE) no 259/93 du Conseil (4) ainsi que celui de la décision 1999/412/CE de la Commission du 3 juin 1999 concernant un questionnaire à remplir par les États membres dans le cadre de l'obligation d'information prévue par l'article 41, paragraphe 2, du règlement (CEE) no 259/93 du Conseil (5) dans ledit règlement. Il conviendrait donc, par souci de clarté, de remplacer le règlement (CEE) no 259/93.
(3)
La décision 93/98/CEE du Conseil (6) concernait la conclusion, au nom de la Communauté, de la convention de Bâle du 22 mars 1989 sur le contrôle des mouvements transfrontières de déchets dangereux et de leur élimination (7), à laquelle la Communauté est partie depuis 1994. En adoptant le règlement (CEE) no 259/93, le Conseil a établi des règles visant à restreindre et à contrôler ces mouvements dans le but, notamment, de rendre le système communautaire existant en matière de surveillance et de contrôle des mouvements de déchets conforme aux exigences de la convention de Bâle.
(4)
La décision 97/640/CE du Conseil (8) concernait l'adoption, au nom de la Communauté, de l'amendement à la convention de Bâle tel qu'établi par la décision III/1 de la conférence des parties. Cet amendement interdit toutes les exportations de déchets dangereux destinés à être éliminés de pays énumérés à l'annexe VII de la convention vers des pays qui n'y sont pas énumérés, comme l'étaient, avec effet au 1er janvier 1998, les mêmes exportations de déchets dangereux visés à l'article 1er, paragraphe 1, point a), de la convention et destinés à être valorisés. Le règlement (CEE) no 259/93 a été modifié en conséquence par le règlement (CE) no 120/97 du Conseil (9).
(5)
Étant donné que la Communauté a approuvé la décision C(2001)107/final du Conseil de l'OCDE concernant la révision de la décision C(92)39/final sur le contrôle des mouvements transfrontières de déchets destinés à des opérations de valorisation (décision de l'OCDE) afin d'harmoniser les listes de déchets avec la convention de Bâle et de réviser certaines autres exigences, il y a lieu d'intégrer le contenu de cette décision dans la législation communautaire.
(6)
La Communauté est signataire de la convention de Stockholm du 22 mai 2001 sur les polluants organiques persistants.
(7)
Il est important d'organiser et de réglementer la surveillance et le contrôle des transferts de déchets d'une manière qui tienne compte de la nécessité de préserver, de protéger et d'améliorer la qualité de l'environnement et la santé humaine et qui favorise une application plus uniforme du règlement dans l'ensemble de la Communauté.
(8)
Il importe également de garder à l'esprit l'exigence prévue à l'article 4, paragraphe 2, point d), de la convention de Bâle, en vertu de laquelle les mouvements de déchets dangereux doivent être réduits au minimum compatible avec une gestion efficace et écologiquement rationnelle desdits déchets.
(9)
En outre, il importe de garder à l'esprit le droit de chaque partie à la convention de Bâle, conformément à son article 4, paragraphe 1, d'interdire l'importation de déchets dangereux ou de déchets énumérés à l'annexe II de ladite convention.
(10)
Les transferts de déchets produits par les forces armées ou par des organismes de secours devraient être exclus du champ d'application du présent règlement lorsqu'ils sont importés dans la Communauté dans certaines situations (y compris le transit à l'intérieur de la Communauté lorsque les déchets entrent dans la Communauté). Il conviendrait de se conformer aux exigences du droit international et des accords internationaux concernant ce type de transfert. Dans ces cas, toute autorité compétente de transit et l'autorité compétente de destination au sein de la Communauté devraient recevoir à l'avance les informations concernant le transfert et sa destination.
(11)
Il y a lieu d'éviter les chevauchements avec le règlement (CE) no 1774/2002 du Parlement européen et du Conseil du 3 octobre 2002 établissant des règles sanitaires applicables aux sous-produits animaux non destinés à la consommation humaine (10), qui contient déjà des dispositions concernant, d'une manière générale, l'envoi, l'acheminement et les mouvements (collecte, transport, manipulation, traitement, utilisation, valorisation ou élimination, relevés, documents d'accompagnement et traçabilité) des sous-produits animaux à l'intérieur, à destination ou en provenance de la Communauté.
(12)
La Commission devrait, à la date d'entrée en vigueur du présent règlement au plus tard, faire un rapport sur le lien entre la législation sectorielle existante en matière de santé animale et de santé publique et les dispositions du présent règlement et devrait présenter, à cette date au plus tard, toute proposition nécessaire afin de mettre cette législation en conformité avec le présent règlement en vue de parvenir à un niveau de contrôle équivalent.
(13)
Bien que la surveillance et le contrôle des transferts de déchets à l'intérieur d'un État membre relèvent de la compétence de cet État membre, les régimes nationaux en matière de transferts de déchets devraient tenir compte de la nécessité d'assurer la cohérence avec le régime communautaire afin d'assurer un niveau élevé de protection de l'environnement et de la santé humaine.
(14)
Dans le cas des transferts de déchets destinés à être éliminés et de déchets non visés aux annexes III, III A ou III B et destinés à être valorisés, il convient d'assurer une surveillance et un contrôle optimaux en imposant l'obtention d'un consentement écrit préalable à ce type de transferts. Une telle procédure devrait elle-même donner lieu à une notification préalable, permettant aux autorités compétentes d'être dûment informées de manière à pouvoir prendre toutes les mesures nécessaires à la protection de la santé humaine et de l'environnement, mais aussi à pouvoir formuler des objections motivées à l'encontre de ce transfert.
(15)
Dans le cas de transferts de déchets non visés aux annexes III, III A, ou III B et destinés à être valorisés, il convient d'assurer un niveau minimal de surveillance et de contrôle en exigeant que ces transferts soient accompagnés de certaines informations.
(16)
Aux fins d'une application uniforme du règlement et du bon fonctionnement du marché intérieur, il y a lieu de prévoir, dans un souci d'efficacité, que les notifications sont transmises par l'intermédiaire de l'autorité compétente d'expédition.
(17)
Il importe par ailleurs de préciser le système de garantie financière ou d'assurance équivalente.
(18)
Eu égard à la responsabilité des producteurs de déchets dans la gestion écologiquement rationnelle des déchets, ils devraient, dans la mesure du possible, remplir eux-mêmes les documents de notification et de mouvement concernant les transferts de déchets.
(19)
Il est nécessaire de prévoir des garanties de procédure pour le notifiant, à la fois dans l'intérêt de la sécurité juridique et pour assurer l'application uniforme du règlement et le bon fonctionnement du marché intérieur.
(20)
Dans le cas de transferts de déchets destinés à être éliminés, les États membres devraient tenir compte des principes de proximité, de priorité à la valorisation et d'autosuffisance aux niveaux communautaire et national, conformément à la directive 2006/12/CE du Parlement européen et du Conseil du 5 avril 2006 relative aux déchets (11), en prenant, conformément au traité, des mesures d'interdiction générale ou partielle des transferts ou d'objection systématique à l'encontre de ces transferts. Il faut en outre tenir compte de l'exigence prévue par la directive 2006/12/CE en vertu de laquelle les États membres doivent établir un réseau intégré et adéquat d'installations d'élimination des déchets, afin de permettre à la Communauté dans son ensemble d'être autosuffisante en matière d'élimination des déchets et aux États membres de tendre individuellement vers ce but, en tenant compte des circonstances géographiques ou du besoin d'installations spécialisées pour certains types de déchets. Les États membres devraient également être en mesure de veiller à ce que les installations de gestion des déchets relevant de la directive 96/61/CE du Conseil du 24 septembre 1996 relative à la prévention et à la réduction intégrées de la pollution (12) appliquent les meilleures techniques disponibles telles qu'elles sont définies dans ladite directive, conformément à l'autorisation relative à l'installation. Ils devraient également être en mesure de veiller à ce que les déchets soient traités conformément aux normes légales de protection de l'environnement fixées par la législation communautaire en ce qui concerne les opérations d'élimination.
(21)
Dans le cas de transferts de déchets destinés à être valorisés, les États membres devraient être en mesure de veiller à ce que les installations de gestion des déchets relevant de la directive 96/61/CE appliquent les meilleures techniques disponibles telles qu'elles sont définies dans ladite directive, conformément à l'autorisation relative à l'installation. Les États membres devraient également être en mesure de veiller à ce que les déchets soient traités conformément aux normes légales de protection de l'environnement fixées par la législation communautaire en ce qui concerne les opérations de valorisation et que, compte tenu de l'article 7, paragraphe 4, de la directive 2006/12/CE, les déchets soient traités conformément aux plans de gestion des déchets établis conformément à ladite directive, de manière à assurer la mise en œuvre des obligations juridiquement contraignantes de valorisation ou de recyclage prévues par la législation communautaire.
(22)
Outre les dispositions existantes de la législation communautaire, la définition de critères obligatoires au niveau communautaire pour les installations de gestion des déchets et le traitement de déchets spécifiques peut contribuer à créer un niveau élevé de protection de l'environnement dans l'ensemble de la Communauté, faciliter la mise en place de conditions de concurrence équitables dans le domaine du recyclage et aider à garantir que le développement d'un marché intérieur économiquement viable dans le domaine du recyclage ne soit pas entravé. Il conviendrait donc d'harmoniser les règles du jeu au niveau communautaire en matière de recyclage en appliquant, s'il y a lieu, des normes communes dans certains domaines, afin d'améliorer la qualité du recyclage, y compris pour ce qui est des matières premières secondaires. La Commission devrait présenter, le cas échéant et dans les meilleurs délais, des propositions relatives à des normes communes applicables à certains types de déchets et d'installations de recyclage, compte tenu d'un examen plus poussé de la stratégie relative aux déchets et eu égard à la législation communautaire existante et aux législations en vigueur dans les États membres. En attendant, il devrait être possible, sous certaines conditions, de formuler des objections à l'égard des transferts envisagés dont la valorisation ne serait pas conforme à la législation nationale du pays d'expédition en matière de valorisation des déchets. Dans l'intervalle, la Commission devrait aussi surveiller la situation en ce qui concerne d'éventuels transferts de déchets indésirables à destination des nouveaux États membres et, si nécessaire, présenter des propositions appropriées visant à faire face à ce type de situations.
(23)
Les États membres devraient être tenus de veiller à ce que, conformément à la convention de la Commission économique pour l'Europe des Nations unies (CEE-ONU) sur l'accès à l'information, la participation du public au processus décisionnel et l'accès à la justice en matière d'environnement du 25 juin 1998 (convention d'Aarhus), les autorités compétentes concernées rendent publiques, par des moyens appropriés, les informations relatives aux notifications de transferts, pour autant que ces informations ne soient pas confidentielles au regard de la législation nationale ou communautaire.
(24)
Il conviendrait d'instaurer une obligation en vertu de laquelle les déchets faisant l'objet d'un transfert qui ne peut être mené à son terme comme prévu doivent être renvoyés dans le pays d'expédition ou valorisés ou éliminés d'une autre manière.
(25)
De même, il faudrait faire obligation à la personne qui est à l'origine d'un transfert illicite de reprendre les déchets en question ou de prendre d'autres dispositions en vue de leur valorisation ou de leur élimination. À défaut, les autorités compétentes d'expédition ou de destination, selon le cas, devraient intervenir.
(26)
Il y a lieu, afin de protéger l'environnement des pays concernés, de préciser la portée de l'interdiction établie conformément à la convention de Bâle d'exporter au départ de la Communauté tout déchet destiné à être éliminé dans un pays tiers autre qu'un pays de l'AELE (Association européenne de libre-échange).
(27)
Les pays parties à l'accord sur l'Espace économique européen peuvent adopter les procédures de contrôle prévues pour les transferts à l'intérieur de la Communauté.
(28)
Il y a également lieu, afin de protéger l'environnement des pays concernés, de préciser la portée de l'interdiction d'exporter des déchets dangereux destinés à être valorisés dans un pays auquel la décision de l'OCDE ne s'applique pas, également établie conformément à la convention de Bâle. Il convient notamment de dresser la liste des déchets auxquels cette interdiction s'applique et de veiller à ce qu'elle comprenne également les déchets énumérés à l'annexe II de la convention de Bâle, à savoir les déchets ménagers collectés et les résidus provenant de l'incinération des déchets ménagers.
(29)
Il conviendrait de maintenir des dispositions particulières pour les exportations de déchets non dangereux destinés à être valorisés dans des pays auxquels la décision de l'OCDE ne s'applique pas et de prévoir une simplification de ces dispositions à un stade ultérieur.
(30)
Il conviendrait d'autoriser les importations dans la Communauté de déchets destinés à être éliminés lorsque le pays exportateur est partie à la convention de Bâle. Il conviendrait d'autoriser les importations dans la Communauté de déchets destinés à être valorisés lorsque le pays exportateur est un pays auquel la décision de l'OCDE s'applique ou est partie à la convention de Bâle. Dans les autres cas, cependant, les importations ne devraient être autorisées que si le pays exportateur est lié par un accord ou un arrangement bilatéral ou multilatéral compatible avec la législation communautaire et conforme à l'article 11 de la convention de Bâle, sauf si cela n'est pas possible en raison de situations de crise, de rétablissement ou de maintien de la paix ou de conflit.
(31)
Il conviendrait que l'application du présent règlement s'effectue conformément au droit maritime international.
(32)
Le présent règlement devrait refléter les règles relatives aux exportations et aux importations de déchets à destination et en provenance des pays et territoires d'outre-mer, telles qu'elles figurent dans la décision 2001/822/CE du Conseil du 27 novembre 2001 relative à l'association des pays et territoires d'outre-mer à la Communauté européenne («décision d'association outre-mer») (13).
(33)
Il conviendrait de prendre les mesures nécessaires pour veiller à ce que, conformément à la directive 2006/12/CE et à toute autre législation communautaire relative aux déchets, les déchets transférés à l'intérieur de la Communauté et les déchets importés dans la Communauté soient gérés, pendant toute la durée du transfert, y compris les opérations de valorisation ou d'élimination, dans le pays de destination, sans mettre en danger la santé humaine et sans utiliser de procédés ou de méthodes qui pourraient nuire à l'environnement. En ce qui concerne les exportations de la Communauté qui ne sont pas interdites, il conviendrait de s'efforcer à ce que les déchets soient gérés d'une manière écologiquement rationnelle pendant toute la durée du transfert, y compris les opérations de valorisation ou d'élimination, dans le pays tiers de destination. L'installation recevant les déchets devrait être exploitée conformément à des normes de santé humaine et de protection de l'environnement qui sont pour l'essentiel équivalentes aux normes fixées dans la législation communautaire. Il y a lieu d'établir une liste de lignes directrices non contraignantes qui peuvent être prises en considération à des fins d'orientation pour une gestion écologiquement rationnelle.
(34)
Les États membres devraient communiquer à la Commission les informations relatives à la mise en œuvre du présent règlement, à la fois dans le cadre des rapports soumis au secrétariat de la convention de Bâle et sur la base d'un questionnaire distinct.
(35)
Il est nécessaire de veiller à ce que le démantèlement des navires soit réalisé d'une manière sûre et écologiquement rationnelle afin de préserver la santé humaine et l'environnement. En outre, il convient de relever qu'un navire peut devenir un déchet au sens de l'article 2 de la convention de Bâle, mais qu'il peut simultanément être considéré comme un navire en vertu d'autres règles internationales. Il importe de rappeler les efforts menés actuellement, et en particulier la coopération inter-agences entre l'Organisation internationale du travail (OIT), l'Organisation maritime internationale (OMI) et le secrétariat de la convention de Bâle, pour mettre en place au niveau mondial des exigences contraignantes propres à permettre de répondre de manière concrète et efficace au problème du démantèlement des navires.
(36)
Une coopération internationale efficace en matière de contrôle des transferts de déchets concourt à assurer le contrôle des transferts de déchets dangereux. Il convient d'encourager l'échange d'informations, le partage des responsabilités et la coopération entre la Communauté et ses États membres, d'une part, et les pays tiers, d'autre part, afin de garantir une gestion rationnelle des déchets.
(37)
Certaines annexes du présent règlement devraient être adoptées par la Commission selon la procédure prévue à l'article 18, paragraphe 3, de la directive 2006/12/CE. Cette procédure devrait également être applicable aux modifications des annexes visant à tenir compte de progrès scientifiques et techniques, de modifications de la législation communautaire pertinente ou d'événements liés à la décision de l'OCDE ou à la convention de Bâle et autres conventions et accords internationaux connexes.
(38)
Lors de l'élaboration des instructions pour remplir les documents de notification et de mouvement prévus à l'annexe I C, la Commission devrait, compte tenu de la décision de l'OCDE et de la convention de Bâle, spécifier notamment que les documents de notification et de mouvement devraient, dans la mesure du possible, figurer sur deux pages, et elle devrait indiquer le calendrier précis pour remplir les documents de notification et de mouvement visés aux annexes I A et I B, compte tenu de l'annexe II. En outre, lorsque la terminologie et les exigences de la décision de l'OCDE et de la convention de Bâle varient par rapport à celles du présent règlement, il y a lieu de préciser les exigences qui sont imposées.
(39)
Lors de l'examen des mélanges de déchets à ajouter à l'annexe III A, il faudrait tenir compte, entre autres, des informations suivantes: les propriétés des déchets telles que leurs éventuelles caractéristiques de danger, leur potentiel de contamination et leur état physique; les aspects relatifs à leur gestion tels que la capacité technologique de valoriser les déchets et les avantages pour l'environnement résultant de l'opération de valorisation, y compris l'éventualité que la gestion écologiquement rationnelle des déchets puisse être compromise. La Commission devrait s'employer autant que possible à terminer la mise au point de cette annexe avant la date d'entrée en vigueur du présent règlement et achever cette tâche au plus tard six mois après cette date.
(40)
Des mesures supplémentaires liées à la mise en œuvre du présent règlement devraient elles aussi être adoptées par la Commission selon la procédure prévue à l'article 18, paragraphe 3, de la directive 2006/12/CE. Ces mesures devraient inclure, entre autres, une méthode pour le calcul de la garantie financière ou de l'assurance équivalente. La Commission devrait, si possible, satisfaire à cette exigence avant la date d'application du présent règlement.
(41)
Il y a lieu d'arrêter les mesures nécessaires pour la mise en œuvre du présent règlement en conformité avec la décision 1999/468/CE du Conseil du 28 juin 1999 fixant les modalités de l'exercice des compétences d'exécution conférées à la Commission (14).
(42)
Étant donné que l'objectif du présent règlement, à savoir assurer la protection de l'environnement lorsque des déchets font l'objet d'un transfert, ne peut pas être réalisé de manière suffisante par les États membres et peut donc, en raison de sa dimension et de ses effets, être mieux réalisé au niveau communautaire, la Communauté peut prendre des mesures conformément au principe de subsidiarité consacré à l'article 5 du traité. Conformément au principe de proportionnalité, tel qu'énoncé audit article, le présent règlement n'excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre cet objectif,
ONT ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
TITRE I
CHAMP D'APPLICATION ET DÉFINITIONS
Article premier
Champ d'application
1. Le présent règlement établit les procédures et les régimes de contrôle applicables au transfert de déchets, en fonction de l'origine, de la destination et de l'itinéraire du transfert, du type de déchets transférés et du type de traitement à appliquer aux déchets sur leur lieu de destination.
2. Le présent règlement s'applique aux transferts de déchets:
a)
entre États membres à l'intérieur de la Communauté ou transitant par des pays tiers;
b)
importés dans la Communauté en provenance de pays tiers;
c)
exportés de la Communauté vers des pays tiers;
d)
qui transitent par la Communauté sur leur trajet depuis ou vers des pays tiers;
3. Sont exclus du champ d'application du présent règlement:
a)
le déchargement à terre de déchets produits par le fonctionnement normal des navires et des plates-formes off shore, y compris les eaux résiduaires et les résidus, pour autant que ceux-ci sont régis par la convention internationale pour la prévention de la pollution par les navires, de 1973, modifiée par le protocole de 1978 y relatif (Marpol 73/78), ou d'autres instruments internationaux contraignants;
b)
les déchets produits à bord de véhicules, de trains, d'avions et de navires, jusqu'à ce que ces déchets soient débarqués en vue de leur valorisation ou élimination;
c)
les transferts de déchets radioactifs tels qu'ils sont définis à l'article 2 de la directive 92/3/Euratom du Conseil du 3 février 1992 relative à la surveillance et au contrôle des transferts de déchets radioactifs entre États membres ainsi qu'à l'entrée et à la sortie de la Communauté (15);
d)
les transferts qui sont soumis aux exigences conditionnant l'agrément en vertu du règlement (CE) no 1774/2002;
e)
les transferts de déchets visés à l'article 2, paragraphe 1, point b) ii), iv) et v), de la directive 2006/12/CE, lorsqu'ils sont déjà couverts par une autre législation communautaire contenant des dispositions analogues;
f)
les transferts de déchets de l'Antarctique vers la Communauté qui sont conformes aux exigences du protocole sur la protection de l'environnement annexé au traité sur l'Antarctique (1991);
g)
les importations dans la Communauté de déchets produits par les forces armées ou par des organismes de secours dans des situations de crise, ou au cours d'opérations de rétablissement ou de maintien de la paix, lorsque les déchets sont expédiés par les forces armées ou les organismes de secours concernés ou pour leur compte, directement ou indirectement vers le pays de destination. Dans ces cas, toute autorité compétente de transit et l'autorité compétente de destination au sein de la Communauté reçoivent à l'avance les informations concernant le transfert et sa destination.
4. Les transferts de déchets de l'Antarctique vers des pays non membres de la Communauté, qui transitent par la Communauté, sont soumis aux articles 36 et 49.
5. Les transferts de déchets ayant lieu exclusivement à l'intérieur d'un État membre sont soumis uniquement à l'article 33.
Article 2
Définitions
Aux fins du présent règlement, on entend par:
1)
«déchet», la définition qui en est donnée à l'article 1er, paragraphe 1, point a), de la directive 2006/12/CE;
2)
«déchets dangereux», la définition qui en est donnée à l'article 1er, paragraphe 4, de la directive 91/689/CEE du Conseil du 12 décembre 1991 relative aux déchets dangereux (16);
3)
«mélange de déchets», un déchet qui résulte du mélange délibéré ou involontaire d'au moins deux différents déchets lorsqu'il n'existe pas de rubrique propre dans les annexes III, III B, IV et IV A pour ce mélange. Un déchet transféré dans un transfert unique de déchets, composé d'au moins deux déchets, dans lequel chaque déchet est séparé, ne constitue pas un mélange de déchets;
4)
«élimination», la définition qui en est donnée à l'article 1er, paragraphe 1, point e), de la directive 2006/12/CE;
5)
«élimination intermédiaire», les opérations d'élimination D 13 à D 15 définies à l'annexe II A de la directive 2006/12/CE;
6)
«valorisation», la définition qui en est donnée à l'article 1er, paragraphe 1, point f), de la directive 2006/12/CE;
7)
«valorisation intermédiaire», les opérations de valorisation R 12 et R 13 définies à l'annexe II B de la directive 2006/12/CE;
8)
«gestion écologiquement rationnelle», toutes mesures pratiques permettant d'assurer que les déchets sont gérés d'une manière qui garantisse la protection de la santé humaine et de l'environnement contre les effets nocifs que peuvent avoir ces déchets;
9)
«producteur», toute personne dont l'activité produit des déchets (producteur initial) et/ou toute personne qui effectue des opérations de prétraitement, de mélange ou autres conduisant à un changement de nature ou de composition de ces déchets (nouveau producteur) [tel que défini à l'article 1er, paragraphe 1, point b), de la directive 2006/12/CE];
10)
«détenteur», le producteur des déchets ou la personne physique ou morale qui a les déchets en sa possession [et tel que défini à l'article 1er, paragraphe 1, point c), de la directive 2006/12/CE];
11)
«collecteur», toute personne qui effectue la collecte de déchets, telle que définie à l'article 1er, paragraphe 1, point g), de la directive 2006/12/CE;
12)
«négociant», toute personne qui entreprend pour son propre compte l'acquisition et la vente subséquente de déchets, y compris les négociants qui ne prennent pas physiquement possession des déchets, et telle que visée à l'article 12 de la directive 2006/12/CE;
13)
«courtier», toute personne qui organise la valorisation ou l'élimination de déchets pour le compte de tiers, y compris les courtiers qui ne prennent pas physiquement possession des déchets, au sens de l'article 12 de la directive 2006/12/CE;
14)
«destinataire», la personne ou l'entreprise relevant de la compétence du pays de destination à laquelle les déchets sont transférés en vue de leur valorisation ou de leur élimination;
15)
«notifiant»,
a)
en cas de transfert au départ d'un État membre, toute personne physique ou morale relevant de la compétence de cet État membre qui se propose de transférer ou de faire transférer des déchets et à qui incombe l'obligation de notifier. Le notifiant est l'une des personnes ou l'un des organismes énumérés ci-dessous, conformément à la hiérarchie établie par la présente liste:
i)
le producteur initial; ou
ii)
le nouveau producteur habilité à effectuer des opérations avant leur transfert; ou
iii)
un collecteur agréé qui a réuni plusieurs petites quantités de déchets appartenant au même type de déchets et provenant de sources différentes aux fins du transfert qui a un point de départ notifié unique; ou
iv)
un négociant enregistré, qui a été autorisé par écrit par le producteur initial, le nouveau producteur ou le collecteur agréé visés respectivement aux points i), ii) et iii), à agir en son nom en tant que notifiant;
v)
un courtier enregistré qui a été autorisé par écrit par le producteur initial, le nouveau producteur ou le collecteur agréé visés respectivement aux points i), ii) et iii), à agir en son nom en tant que notifiant;
vi)
lorsque toutes les personnes visées aux points i), ii), iii) iv), et v) le cas échéant, sont inconnues ou insolvables, le détenteur.
Si un notifiant visé aux points iv) ou v) omet de s'acquitter de toute obligation de reprise visée aux articles 22 à 25, le producteur initial, nouveau producteur ou collecteur agréé visé aux points i), ii) ou iii) respectivement qui a autorisé ce négociant ou courtier à agir en son nom est considéré comme étant le notifiant aux fins desdites obligations de reprise. En cas de transfert illicite, notifié par un négociant ou courtier visé au point iv) ou v), la personne visée sous i), ii) ou iii) qui a autorisé ce négociant ou courtier à agir en son nom est considérée comme étant le notifiant aux fins du présent règlement;
b)
en cas d'importation dans la Communauté ou de transit par la Communauté de déchets qui ne proviennent pas d'un État membre, toute personne physique ou morale relevant de la compétence du pays de destination qui se propose de transférer ou de faire transférer des déchets ou qui a fait transférer des déchets, qu'il s'agisse de:
i)
la personne désignée par la législation du pays de destination; ou, si cette désignation n'a pas eu lieu,
ii)
le détenteur au moment où l'exportation a eu lieu;
16)
«convention de Bâle», la convention de Bâle du 22 mars 1989 sur le contrôle des mouvements transfrontières de déchets dangereux et de leur élimination;
17)
«décision de l'OCDE», la décision C(2001)107/final du Conseil de l'OCDE concernant la révision de la décision C(92)39/final sur le contrôle des mouvements transfrontières de déchets destinés à des opérations de valorisation;
18)
«autorité compétente»,
a)
dans le cas des États membres, l'organe désigné par l'État membre concerné conformément à l'article 53; ou,
b)
dans le cas d'un État non membre qui est partie à la convention de Bâle, l'organe désigné par ce pays comme autorité compétente aux fins de ladite convention, conformément à son article 5; ou,
c)
dans le cas d'un pays qui ne relève ni du point a) ni du point b), l'organe désigné comme autorité compétente par le pays ou la région concernés ou, si cette désignation n'a pas eu lieu, l'autorité réglementaire du pays ou de la région de la juridiction dont relèvent les transferts de déchets à valoriser, à éliminer ou à faire transiter, selon le cas;
19)
«autorité compétente d'expédition», l'autorité compétente pour la zone au départ de laquelle le transfert est prévu ou a lieu;
20)
«autorité compétente de destination», l'autorité compétente pour la zone à destination de laquelle le transfert est prévu ou a lieu ou dans laquelle a lieu le chargement de déchets avant valorisation ou élimination dans une zone qui ne relève de la compétence nationale d'aucun pays;
21)
«autorité compétente de transit», l'autorité compétente pour tout pays autre que celui de l'autorité compétente d'expédition ou de destination par lequel un transit de déchets est prévu ou a lieu;
22)
«pays d'expédition», tout pays au départ duquel un transfert de déchets est prévu ou a lieu;
23)
«pays de destination», tout pays à destination duquel un transfert de déchets est prévu ou a lieu aux fins de valorisation ou d'élimination dans ce pays ou aux fins de chargement avant valorisation ou élimination dans une zone qui ne relève de la compétence nationale d'aucun pays;
24)
«pays de transit», tout pays autre que le pays d'expédition ou de destination par lequel un transit de déchets est prévu ou a lieu;
25)
«zone relevant de la compétence nationale d'un pays», toute région terrestre ou maritime au sein de laquelle un État exerce la compétence administrative et réglementaire conformément au droit international en matière de protection de la santé humaine ou de l'environnement;
26)
«pays et territoires d'outre-mer», les pays et territoires d'outre-mer énumérés à l'annexe 1 A de la décision 2001/822/CE;
27)
«bureau de douane d'exportation de la Communauté», le bureau de douane au sens de l'article 161, paragraphe 5, du règlement (CEE) no 2913/92 du Conseil du 12 octobre 1992 établissant le code des douanes communautaires (17);
28)
«bureau de douane de sortie de la Communauté», le bureau de douane au sens de l'article 793, paragraphe 2, du règlement (CEE) no 2454/93 de la Commission du 2 juillet 1993 fixant certaines dispositions d'application du règlement (CEE) no 2913/92 établissant le code des douanes communautaire (18);
29)
«bureau de douane d'entrée dans la Communauté», le bureau de douane auquel les déchets introduits dans le territoire douanier de la Communauté doivent être conduits conformément à l'article 38, paragraphe 1, du règlement (CEE) no 2913/92;
30)
«importation», toute introduction de déchets dans la Communauté, à l'exclusion du transit par la Communauté;
31)
«exportation», l'action par laquelle des déchets quittent la Communauté, à l'exclusion du transit par la Communauté;
32)
«transit», un transfert de déchets ou un transfert de déchets envisagé via un ou plusieurs pays autres que le pays d'expédition ou de destination;
33)
«transport», le déplacement de déchets par voie routière, ferroviaire, aérienne, maritime ou par voie navigable;
34)
«transfert», le transport de déchets destinés à être éliminés ou valorisés qui est prévu ou a lieu:
a)
entre un pays et un autre pays; ou
b)
entre un pays et des pays et territoires d'outre-mer ou d'autres zones sous la protection dudit pays; ou
c)
entre un pays et un territoire qui n'est rattaché à aucun pays au regard du droit international; ou
d)
entre un pays et l'Antarctique; ou
e)
au départ d'un pays par l'une des zones susvisées; ou
f)
à l'intérieur d'un pays par une autre des zones susvisées et qui débute et s'achève dans le même pays; ou
g)
au départ d'une zone géographique qui ne relève de la compétence d'aucun pays, à destination d'un pays;
35)
«transfert illicite», tout transfert de déchets:
a)
effectué sans notification à l'ensemble des autorités compétentes concernées en application du présent règlement; ou
b)
effectué sans le consentement des autorités compétentes concernées en application du présent règlement; ou
c)
effectué alors que le consentement des autorités compétentes concernées a été obtenu par le recours à la falsification, à une présentation erronée des faits ou à la fraude; ou
d)
effectué d'une manière qui n'est pas matériellement indiquée dans la notification ou les documents de mouvement; ou
e)
effectué d'une manière ayant pour résultat la valorisation ou l'élimination en violation de la réglementation communautaire ou internationale; ou
f)
effectué en violation des articles 34, 36, 39, 40, 41 et 43; ou
g)
au sujet duquel, pour ce qui est des transferts de déchets visés à l'article 3, paragraphes 2 et 4:
i)
il a été découvert que les déchets ne figurent pas aux annexes III, III A ou III B; ou
ii)
les dispositions de l'article 3, paragraphe 4, n'ont pas été respectées;
iii)
le transfert est effectué selon des modalités qui ne sont pas spécifiées concrètement dans le document figurant à l'annexe VII.
TITRE II
TRANSFERTS À L'INTÉRIEUR DE LA COMMUNAUTÉ TRANSITANT OU NON PAR DES PAYS TIERS
Article 3
Cadre de procédure général
1. Sont soumis à la procédure de notification et de consentement écrits préalables, conformément aux dispositions du présent titre, les transferts ayant pour objet les déchets suivants:
a)
s'il s'agit de déchets destinés à être éliminés:
tous les déchets;
b)
s'il s'agit de déchets destinés à être valorisés:
i)
les déchets figurant à l'annexe IV, laquelle comprend notamment les déchets énumérés aux annexes II et VIII de la convention de Bâle;
ii)
les déchets figurant à l'annexe IV A;
iii)
les déchets pour lesquels il n'existe pas de rubrique propre dans les annexes III, III B, IV ou IV A;
iv)
les mélanges de déchets pour lesquels il n'existe pas de rubrique propre dans les annexes III, III B, IV ou IV A, sauf s'ils figurent à l'annexe III A.
2. Sont soumis aux exigences générales en matière d'information fixées à l'article 18, les transferts ayant pour objet les déchets suivants destinés à être valorisés, si la quantité de déchets transférés est supérieure à 20 kilogrammes:
a)
les déchets figurant à l'annexe III ou III B;
b)
les mélanges, pour lesquels il n'existe pas de rubrique propre dans l'annexe III, d'au moins deux déchets énumérés à l'annexe III, à condition que la composition de ces mélanges ne compromette pas leur valorisation dans le respect de l'environnement, et à condition que ces mélanges figurent à l'annexe III A, conformément à l'article 58.
3. S'ils présentent l'une des caractéristiques de danger énumérées à l'annexe III de la directive 91/689/CEE, les déchets énumérés à l'annexe III sont soumis, dans des cas exceptionnels, aux dispositions qui leur seraient applicables s'ils figuraient à l'annexe IV. Ces cas sont traités conformément à l'article 58.
4. Les transferts de déchets explicitement destinés à l'analyse en laboratoire en vue d'évaluer leurs caractéristiques physiques ou chimiques ou de déterminer dans quelle mesure ils se prêtent à des opérations de valorisation ou d'élimination ne sont pas soumis à la procédure de notification et de consentement écrits préalables décrite au paragraphe 1. Celle-ci est remplacée par les prescriptions de procédure prévues à l'article 18. La quantité de déchets bénéficiant de cette exception réservée aux déchets explicitement destinés à l'analyse en laboratoire est déterminée par la quantité minimale raisonnablement nécessaire pour exécuter correctement l'analyse dans chaque cas particulier et ne dépasse pas 25 kilogrammes.
5. Les transferts de déchets municipaux en mélange (déchets correspondant à la rubrique 20 03 01) collectés auprès des ménages privés, y compris lorsque cette collecte concerne également ce type de déchets provenant d'autres producteurs, vers des installations de valorisation ou d'élimination sont, conformément au présent règlement, soumis aux mêmes dispositions que les transferts de déchets destinés à être éliminés.
CHAPITRE 1
Notification et consentement écrits préalables
Article 4
Notification
Lorsque le notifiant a l'intention de transférer des déchets visés à l'article 3, paragraphe 1, point a) ou b), il adresse une notification écrite préalable à l'autorité compétente d'expédition, qui la relaie et, s'il procède à une notification générale, il se conforme à l'article 13.
Les notifications doivent répondre aux exigences suivantes:
1)
Documents de notification et de mouvement:
La notification est effectuée au moyen des documents suivants:
a)
le document de notification figurant à l'annexe I A; et
b)
le document de mouvement figurant à l'annexe I B.
Pour procéder à une notification, le notifiant remplit le document de notification et, le cas échéant, le document de mouvement.
Lorsque le notifiant n'est pas le producteur initial au sens de l'article 2, point 15, a), i), le notifiant veille à ce que ledit producteur ou une des personnes visées à l'article 2, point 15, a), ii) ou iii), lorsque cela est matériellement possible, signe également le document de notification figurant à l'annexe I A.
Le document de notification et le document de mouvement sont délivrés au notifiant par l'autorité compétente d'expédition.
2)
Informations et documents accompagnant les documents de notification et de mouvement:
Le notifiant inscrit sur le document de notification ou y annexe les informations et les documents énumérés à l'annexe II, partie 1. Le notifiant inscrit dans le document de mouvement ou y annexe les informations et les documents énumérés à l'annexe II, partie 2, dans la mesure du possible au moment de la notification.
Une notification est considérée comme étant en bonne et due forme lorsque l'autorité compétente d'expédition constate que le document de notification et le document de mouvement ont été remplis conformément au premier alinéa.
3)
Informations et documents supplémentaires:
Si une des autorités compétentes concernées en fait la demande, le notifiant est tenu de fournir des informations et des documents supplémentaires. Une liste des informations et des documents supplémentaires susceptibles d'être réclamés est établie à l'annexe II, partie 3.
Une notification est considérée comme étant en bonne et due forme lorsque l'autorité compétente de destination constate que le notifiant a rempli le document de notification et le document de mouvement et fourni les informations et les documents énumérés à l'annexe II, parties 1 et 2, ainsi que toute information et tout document supplémentaire demandé conformément au présent paragraphe et figurant à l'annexe II, partie 3.
4)
Conclusion d'un contrat entre le notifiant et le destinataire:
Le notifiant conclut un contrat avec le destinataire, conformément aux modalités définies à l'article 5, concernant la valorisation ou l'élimination des déchets notifiés.
La preuve de l'existence de ce contrat ou une déclaration certifiant son existence conformément à l'annexe I A doit être fournie aux autorités compétentes concernées au moment de la notification. Le notifiant ou le destinataire fournit, à la demande de l'autorité compétente concernée, une copie du contrat ou une preuve de l'existence de celui-ci jugée suffisante par ladite autorité.
5)
Souscription d'une garantie financière ou d'une assurance équivalente:
Une garantie financière ou une assurance équivalente est souscrite selon les modalités définies à l'article 6. Une déclaration à cet effet est établie par le notifiant en remplissant la partie correspondante du formulaire de notification figurant à l'annexe I A.
La garantie financière ou l'assurance équivalente (ou la preuve de son existence ou une déclaration certifiant son existence si l'autorité compétente se satisfait d'une telle preuve) est fournie en tant qu'élément du document de notification au moment de la notification ou, si l'autorité compétente y consent au titre de la législation nationale, dans un délai donné avant que le transfert commence.
6)
Portée de la notification:
La notification couvre le transfert de déchets à partir de leur lieu d'expédition initial, y compris leur valorisation ou élimination intermédiaire et non intermédiaire.
Si des opérations ultérieures intermédiaires ou non intermédiaires sont effectuées dans un pays autre que le premier pays de destination, l'opération non intermédiaire et sa destination sont indiquées dans la notification et l'article 15, point f), s'applique.
Chaque notification doit porter sur un seul code d'identification des déchets, sauf lorsqu'il s'agit de:
a)
déchets pour lesquels il n'existe pas de rubrique propre dans les annexes III, III B, IV ou IV A. Dans ce cas, un seul type de déchets doit être spécifié;
b)
mélanges de déchets pour lesquels il n'existe pas de rubrique propre dans les annexes III, III B, IV ou IV A à moins qu'ils ne figurent à l'annexe III A. Dans ce cas, le code relatif à chaque partie de ces déchets doit être spécifié par ordre d'importance.
Article 5
Contrat
1. Pour tous les transferts de déchets soumis à l'exigence de notification, un contrat doit être conclu entre le notifiant et le destinataire en ce qui concerne la valorisation ou l'élimination des déchets notifiés.
2. Le contrat doit être conclu et effectif au moment de la notification et pour la durée du transfert jusqu'à ce qu'un certificat ait été délivré conformément à l'article 15, point e), à l'article 16, point e), ou, le cas échéant, à l'article 15, point d).
3. Le contrat doit prévoir l'obligation:
a)
pour le notifiant de reprendre les déchets si le transfert ou la valorisation ou l'élimination n'a pas été mené à son terme comme prévu ou s'il a été effectué en tant que transfert illicite, conformément à l'article 22 et à l'article 24, paragraphe 2;
b)
pour le destinataire de valoriser ou d'éliminer les déchets si ceux-ci ont fait l'objet d'un transfert illicite, conformément à l'article 24, paragraphe 3; et
c)
pour l'installation, de fournir conformément à l'article 16, point e), un certificat attestant que les déchets ont été valorisés ou éliminés conformément à la notification et à ses conditions, ainsi qu'aux dispositions du présent règlement.
4. Si les déchets transférés sont destinés à faire l'objet d'opérations intermédiaires de valorisation ou d'élimination, le contrat prévoit les obligations supplémentaires suivantes:
a)
l'obligation pour l'installation de destination de fournir conformément à l'article 15, point d), et, le cas échéant, à l'article 15, point e), les certificats indiquant que les déchets ont été valorisés ou éliminés conformément à la notification et à ses conditions, ainsi qu'aux dispositions du présent règlement; et
b)
l'obligation pour le destinataire d'adresser, s'il y a lieu, une notification à l'autorité compétente initiale du pays d'expédition initial conformément à l'article 15, point f), ii).
5. En cas de transfert des déchets entre deux établissements relevant de la même personne morale, ce contrat peut être remplacé par une déclaration de ladite personne morale par laquelle elle s'engage à valoriser ou à éliminer les déchets notifiés.
Article 6
Garantie financière
1. Pour tous les transferts de déchets soumis à l'exigence de notification, il y a lieu de souscrire une garantie financière ou une assurance équivalente couvrant:
a)
le coût du transport;
b)
le coût des opérations de valorisation ou d'élimination, y compris celui d'une opération intermédiaire jugée nécessaire; et
c)
le coût du stockage pendant quatre-vingt-dix jours.
2. La garantie financière ou l'assurance équivalente est destinée à couvrir les coûts comprenant:
a)
les cas où un transfert ou la valorisation ou l'élimination ne peut pas être mené à son terme comme prévu, conformément à l'article 22; et
b)
les cas de transfert, de valorisation ou d'élimination illicite au sens de l'article 24.
3. La garantie financière ou l'assurance équivalente est souscrite par le notifiant, ou en son nom par une autre personne physique ou morale, et doit être effective au moment de la notification ou, si l'autorité compétente qui approuve la garantie financière ou l'assurance équivalente y consent, au plus tard au moment où le transfert commence, et est applicable au transfert notifié au plus tard dès que le transfert commence.
4. L'autorité compétente d'expédition approuve la garantie financière ou l'assurance équivalente, y compris la forme, le libellé et le montant de la couverture.
Toutefois, en cas d'importation dans la Communauté, l'autorité compétente de destination dans la Communauté revoit le montant de couverture et, si besoin est, approuve une garantie financière ou une assurance équivalente supplémentaire.
5. La garantie financière ou l'assurance équivalente est valable et couvre le transfert notifié et l'accomplissement des opérations de valorisation ou d'élimination des déchets notifiés.
La garantie financière ou l'assurance équivalente est levée quand l'autorité compétente concernée a reçu le certificat visé à l'article 16, point e), ou, le cas échéant, à l'article 15, point e), en ce qui concerne les opérations de valorisation ou d'élimination intermédiaires.
6. Par dérogation au paragraphe 5, si les déchets transférés sont destinés à faire l'objet d'opérations de valorisation ou d'élimination intermédiaires, et lorsqu'une autre opération de valorisation ou d'élimination a lieu dans le pays de destination, la garantie financière ou l'assurance équivalente peut être levée lorsque les déchets quittent l'installation intermédiaire et que l'autorité compétente concernée a reçu le certificat visé à l'article 15, point d). Dans ce cas, tout nouveau transfert vers une installation de valorisation ou d'élimination est couvert par une nouvelle garantie financière ou l'assurance équivalente, sauf si l'autorité compétente de destination peut se satisfaire de la non - exigence d'une telle garantie financière ou d'une assurance équivalente. Dans ces circonstances, l'autorité compétente de destination assume les obligations découlant de tout transfert illicite, ou la responsabilité de la reprise lorsque le transfert ou la nouvelle opération de valorisation ou d'élimination ne peuvent être accomplis comme il était prévu.
7. L'autorité compétente dans la Communauté qui a approuvé la garantie financière ou l'assurance équivalente y a accès et peut utiliser les fonds, y compris pour des paiements à d'autres autorités concernées, afin de s'acquitter des obligations qui lui incombent conformément aux articles 23 et 25.
8. En cas de notification générale conformément à l'article 13, il est permis de souscrire une garantie financière ou une assurance équivalente couvrant séparément les différents éléments de la notification générale, plutôt que de couvrir la notification générale dans son ensemble. En pareil cas, la garantie financière ou l'assurance équivalente s'applique au transfert au plus tard dès le début du transfert notifié qu'elle couvre.
La garantie financière ou l'assurance équivalente est levée quand l'autorité compétente concernée a reçu le certificat visé à l'article 16, point e), ou, le cas échéant, à l'article 15, point e), en ce qui concerne les opérations de valorisation ou d'élimination intermédiaires pour les déchets concernés. Le paragraphe 6 s'applique mutatis mutandis.
9. Les États membres informent la Commission des dispositions de droit interne arrêtées en vertu du présent article.
Article 7
Transmission de la notification par l'autorité compétente d'expédition
1. Lorsqu'elle reçoit une notification en bonne et due forme selon les modalités définies à l'article 4, alinéa 2, point 2, l'autorité compétente d'expédition conserve une copie de la notification et transmet la notification à l'autorité compétente de destination, ainsi que des copies aux éventuelles autorités compétentes de transit et informe le notifiant de la transmission. Cette transmission a lieu dans les trois jours ouvrables suivant la réception de la notification.
2. Si la notification n'est pas en bonne et due forme, l'autorité compétente d'expédition réclame des informations et des documents au notifiant conformément à l'article 4, alinéa 2, point 2.
Cette demande est présentée dans les trois jours ouvrables suivant la réception de la notification.
Dans ce cas, l'autorité compétente d'expédition dispose de trois jours ouvrables suivant la réception des informations et/ou des documents réclamés pour se conformer au paragraphe 1.
3. L'autorité compétente d'expédition peut décider dans un délai de trois jours ouvrables à compter de la réception d'une notification en bonne et due forme au sens de l'article 4, alinéa 2, point 2, de ne pas transmettre la notification si elle a des objections à soulever à l'encontre du transfert, conformément aux articles 11 et 12.
Elle informe aussitôt le notifiant de sa décision et de ces objections.
4. Si, dans les trente jours suivant la réception de la notification, l'autorité compétente d'expédition n'a pas transmis la notification conformément au paragraphe 1, elle doit fournir une explication motivée au notifiant à la demande de celui-ci. Toutefois, ceci n'est pas applicable s'il n'a pas été accédé à la demande d'informations visée au paragraphe 2.
Article 8
Demandes d'informations et de documents par les autorités compétentes concernées et délivrance de l'accusé de réception par l'autorité compétente de destination
1. À la suite de la transmission de la notification par l'autorité compétente d'expédition, si l'une des autorités compétentes concernées estime que des informations et documents supplémentaires doivent être fournis tel qu'indiqué à l'article 4, alinéa 2, point 3, elle réclame ces informations et ces documents au notifiant et informe les autres autorités compétentes d'une telle demande. Cette demande est présentée dans les trois jours ouvrables suivant la réception de la notification. Dans de tels cas, les autorités compétentes concernées disposent de trois jours ouvrables à compter de la réception des informations et documents réclamés pour informer l'autorité compétente de destination.
2. Lorsque l'autorité compétente de destination estime que la notification est en bonne et due forme, conformément à l'article 4, alinéa 2, point 3, elle envoie un accusé de réception au notifiant et des copies aux autres autorités compétentes concernées. Cet envoi a lieu dans les trois jours ouvrables à compter de la réception de la notification en bonne et due forme.
3. Si, dans les trente jours suivant la réception de la notification, l'autorité compétente de destination n'a pas accusé réception de la notification conformément au paragraphe 2, elle doit fournir une explication motivée au notifiant à la demande de celui-ci.
Article 9
Consentements des autorités compétentes de destination, d'expédition et de transit et délais pour le transport, la valorisation ou l'élimination
1. Les autorités compétentes de destination, d'expédition et de transit disposent de trente jours à compter de la date de transmission de l'accusé de réception par l'autorité compétente de destination, conformément à l'article 8, pour prendre par écrit l'une des décisions motivées suivantes en ce qui concerne le transfert notifié:
a)
consentement sans conditions;
b)
consentement avec conditions conformément à l'article 10; ou
c)
objections conformément aux articles 11 et 12.
Le consentement tacite peut être considéré comme acquis de la part de l'autorité compétente de transit si aucune objection n'est soulevée dans ledit délai de trente jours.
2. Les autorités compétentes de destination, d'expédition et, le cas échéant, de transit, transmettent par écrit leur décision et les motifs de celle-ci au notifiant dans le délai de trente jours visé au paragraphe 1, et en adressent copie aux autres autorités compétentes concernées.
3. Les autorités compétentes de destination, d'expédition et, le cas échéant, de transit, signifient leur consentement écrit en apposant dûment leur cachet, leur signature et la date sur le document de notification ou sur les copies de ce document.
4. Le consentement écrit à un transfert envisagé expire une année civile après qu'il a été délivré ou à une date ultérieure précisée dans le document de notification. Cette disposition n'est toutefois pas applicable si les autorités compétentes concernées indiquent un délai plus court.
5. Le consentement tacite à un transfert envisagé expire une année civile après l'expiration du délai de trente jours visé au paragraphe 1.
6. Le transfert envisagé ne peut être effectué qu'après qu'il a été satisfait aux exigences prévues à l'article 16, points a) et b), et pendant la période de validité des consentements tacites ou écrits de toutes les autorités compétentes.
7. Les opérations de valorisation ou d'élimination de déchets en rapport avec un transfert envisagé sont accomplies au plus tard une année civile à compter de la réception des déchets par l'installation, sauf si un délai moins long est indiqué par les autorités compétentes concernées.
8. Les autorités compétentes concernées retirent leur consentement si elles ont connaissance du fait que:
a)
la composition des déchets n'est pas conforme à la description qui en est donnée dans la notification; ou
b)
les conditions auxquelles le transfert est soumis ne sont pas respectées; ou
c)
les déchets ne sont pas valorisés ou éliminés conformément à l'autorisation dont est titulaire l'installation qui exécute l'opération; ou
d)
les déchets doivent être ou ont été transférés, valorisés ou éliminés d'une manière qui n'est pas conforme aux informations inscrites dans les documents de notification et de mouvement ou y annexées.
9. Tout retrait de consentement fait l'objet d'une communication officielle au notifiant, avec copie aux autres autorités compétentes concernées et au destinataire.
Article 10
Conditions des transferts
1. Les autorités compétentes d'expédition, de destination et de transit peuvent, dans les trente jours suivant la date de transmission de l'accusé de réception par l'autorité compétente de destination, conformément à l'article 8, poser des conditions à leur consentement à un transfert notifié. Ces conditions peuvent se fonder sur un ou plusieurs des motifs visés soit à l'article 11, soit à l'article 12.
2. Les autorités compétentes d'expédition, de destination et de transit peuvent également, dans le délai de trente jours visé au paragraphe 1, fixer des conditions en ce qui concerne le transport des déchets sur le territoire relevant de leur compétence. Ces conditions ne peuvent être plus contraignantes que celles fixées pour des transferts similaires effectués en totalité sur le territoire relevant de leur compétence et elles doivent respecter les accords existants, notamment les accords internationaux applicables.
3. Les autorités compétentes d'expédition, de destination et de transit peuvent également, dans le délai de trente jours visé au paragraphe 1, poser comme condition que leur consentement est réputé caduc si la garantie financière ou l'assurance équivalente n'est pas applicable au plus tard au moment où le transfert notifié commence, tel que prévu à l'article 6, paragraphe 3.
4. Les conditions sont transmises par écrit au notifiant par l'autorité compétente qui les fixe, avec copie aux autorités compétentes concernées.
Les conditions sont énumérées dans le document de notification ou y sont annexées par l'autorité compétente concernée.
5. L'autorité compétente de destination peut également, dans le délai de trente jours visé au paragraphe 1, prévoir que l'installation qui reçoit les déchets tienne en permanence un registre des entrées, des sorties et/ou des bilans pour les déchets et les opérations de recyclage ou d'élimination associées qui figurent dans la notification, et ce pendant la durée de validité de la notification. Ce registre est signé par une personne légalement responsable de l'installation et transmis à l'autorité compétente de destination dans un délai d'un mois à compter de la fin de l'opération de valorisation ou d'élimination notifiée.
Article 11
Objections aux transferts de déchets destinés à être éliminés
1. En cas de notification concernant un transfert envisagé de déchets destinés à être éliminés, les autorités compétentes de destination et d'expédition peuvent, dans les trente jours suivant la date de transmission de l'accusé de réception par l'autorité compétente de destination conformément à l'article 8, formuler des objections motivées en se fondant sur l'un au moins des motifs suivants, conformément au traité:
a)
le transfert ou l'élimination prévu serait incompatible avec les mesures d'interdiction générale ou partielle des transferts ou d'objection systématique concernant les transferts de déchets, adoptées pour mettre en œuvre les principes de proximité, de priorité à la valorisation et d'autosuffisance aux niveaux communautaire et national, conformément à la directive 2006/12/CE; ou
b)
le transfert ou l'élimination prévu ne serait pas conforme aux dispositions législatives et réglementaires nationales en matière de protection de l'environnement, d'ordre public, de sécurité publique ou de protection de la santé concernant des actions qui ont lieu dans le pays objectant; ou
c)
le notifiant ou le destinataire a fait l'objet, dans le passé, d'une condamnation pour transfert de déchets illicite ou autre acte illicite au regard de la protection de l'environnement. Dans ce cas, les autorités compétentes d'expédition et de destination peuvent refuser tout transfert dans lequel intervient la personne en question conformément à la législation nationale; ou
d)
le notifiant ou l'installation, à plusieurs reprises, n'a pas respecté les dispositions des articles 15 et 16 dans le cadre de transferts précédents; ou
e)
l'État membre souhaite exercer son droit, conformément à l'article 4, paragraphe 1, de la convention de Bâle, d'interdire l'importation de déchets dangereux ou de déchets inscrits à l'annexe II de ladite convention; ou
f)
le transfert ou l'élimination envisagé est contraire aux obligations résultant de conventions internationales conclues par l'État membre ou les États membres concerné(s) ou par la Communauté; ou
g)
le transfert ou l'élimination envisagé n'est pas conforme à la directive 2006/12/CE, et notamment à ses articles 5 et 7, tout en tenant compte des conditions géographiques ou de la nécessité d'utiliser des installations spécialisées pour certains types de déchets:
i)
afin de mettre en œuvre le principe d'autosuffisance aux niveaux communautaire et national; ou
ii)
dans les cas où l'installation spécialisée doit éliminer des déchets provenant d'une source plus proche et où l'autorité compétente a donné la priorité à ceux-ci; ou
iii)
afin de veiller à ce que les transferts soient conformes aux plans de gestion des déchets; ou
h)
les déchets seront traités dans une installation qui relève de la directive 96/61/CE, mais n'applique pas les meilleures techniques disponibles au sens de l'article 9, paragraphe 4, de ladite directive conformément à l'autorisation délivrée à l'installation; ou
i)
les déchets concernés sont des déchets municipaux en mélange provenant de ménages privés (code 20 03 01); ou
j)
les déchets concernés ne seront pas traités conformément aux normes légales de protection de l'environnement fixées par la législation communautaire en ce qui concerne les opérations d'élimination, également lorsque des dérogations temporaires sont accordées.
2. La ou les autorité(s) compétente(s) de transit peut, (peuvent), dans le délai de trente jours visé au paragraphe 1, formuler des objections motivées en se fondant uniquement sur le paragraphe 1, points b), c), d) et f).
3. S'il s'agit de déchets dangereux produits dans l'État membre d'expédition en quantités tellement faibles sur l'ensemble de l'année qu'il ne serait pas rentable de prévoir de nouvelles installations d'élimination spécialisées dans cet État membre, le paragraphe 1, point a), ne s'applique pas.
L'autorité compétente de destination coopère avec l'autorité compétente d'expédition qui estime que le présent paragraphe s'applique, et non le paragraphe 1, point a), en vue de régler la question au niveau bilatéral.
Si aucune solution satisfaisante n'est trouvée, l'un des deux États membres peut saisir la Commission de la question. La Commission règle la question conformément à la procédure prévue à l'article 18, paragraphe 3, de la directive 2006/12/CE.
4. Si, dans le délai de trente jours visé au paragraphe 1, les autorités compétentes estiment que les problèmes motivant leurs objections ont été résolus, elles le font immédiatement savoir par écrit au notifiant, avec copie au destinataire et aux autres autorités compétentes concernées.
5. Si les problèmes motivant les objections n'ont pas été résolus dans le délai de trente jours visé au paragraphe 1, la notification devient caduque. Dans le cas où le notifiant a toujours l'intention d'effectuer le transfert, une nouvelle notification doit être effectuée, sauf si toutes les autorités compétentes concernées et le notifiant parviennent à un accord.
6. Les mesures d'interdiction générale ou partielle ou d'objection systématique concernant les transferts de déchets destinés à être éliminés prises par un État membre conformément au paragraphe 1, point a), ou conformément au paragraphe 1, point e), sont immédiatement notifiées à la Commission qui en informe les autres États membres.
Article 12
Objections aux transferts de déchets destinés à être valorisés
1. En cas de notification concernant un transfert envisagé de déchets destinés à être valorisés, les autorités compétentes de destination et d'expédition peuvent, dans les trente jours suivant la date de transmission de l'accusé de réception par l'autorité compétente de destination conformément à l'article 8, formuler des objections motivées en se fondant sur l'un ou plusieurs des motifs suivants, conformément au traité:
a)
le transfert ou la valorisation prévu ne serait pas conforme à la directive 2006/12/CE, et notamment à ses articles 3, 4, 7 et 10; ou
b)
le transfert ou la valorisation prévu ne serait pas conforme aux dispositions législatives et réglementaires en matière de protection de l'environnement, d'ordre public, de sécurité publique ou de protection de la santé en ce qui concerne des actions qui ont lieu dans le pays à l'origine de l'objection; ou
c)
le transfert ou la valorisation prévu ne serait pas conforme aux dispositions législatives et réglementaires nationales du pays d'expédition en matière de valorisation des déchets, y compris lorsque le transfert envisagé concernerait des déchets destinés à être valorisés dans une installation respectant, pour le déchet en question, des normes de traitement moins élevées que celles en vigueur dans le pays d'expédition, en respectant la nécessité d'assurer le bon fonctionnement du marché intérieur.
Cette disposition n'est toutefois pas applicable si:
i)
il existe une législation communautaire correspondante, portant en particulier sur les déchets, et si des exigences au moins aussi strictes que celles qui sont établies dans la législation communautaire ont été introduites dans la législation nationale transposant cette législation communautaire;
ii)
l'opération de valorisation dans le pays de destination doit être effectuée dans des conditions qui sont, pour l'essentiel, équivalentes à celles que prescrit la législation nationale du pays d'expédition;
iii)
la législation nationale du pays d'expédition, autre que celle visée au point i), n'a pas été notifiée conformément à la directive 98/34/CE du Parlement européen et du Conseil du 22 juin 1998 prévoyant une procédure d'information dans le domaine des normes et réglementations techniques et des règles relatives aux services de la société de l'information (19), lorsque ladite directive l'exige; ou
d)
le notifiant ou le destinataire a fait l'objet, dans le passé, d'une condamnation pour transfert illicite de déchets ou autre acte illicite au regard de la protection de l'environnement. Dans ce cas, les autorités compétentes d'expédition et de destination peuvent refuser tout transfert dans lequel intervient la personne en question conformément à la législation nationale; ou
e)
le notifiant ou l'installation, à plusieurs reprises, n'a pas respecté les dispositions des articles 15 et 16 dans le cadre de transferts précédents;
f)
le transfert ou la valorisation envisagé est contraire aux obligations résultant de conventions internationales conclues par le ou les États membres concernés ou par la Communauté; ou
g)
le rapport entre les déchets valorisables et non valorisables, la valeur estimée des matières qui seront finalement valorisées ou le coût de la valorisation et le coût de l'élimination de la partie non valorisable sont tels que la valorisation ne se justifie pas d'un point de vue économique et/ou écologique; ou
h)
les déchets transférés ne sont pas destinés à la valorisation, mais à l'élimination; ou
i)
les déchets seront traités dans une installation qui relève de la directive 96/61/CE, mais n'applique pas les meilleures techniques disponibles au sens de l'article 9, paragraphe 4, de ladite directive conformément à l'autorisation délivrée à l'installation; ou
j)
les déchets en question ne seront pas traités conformément aux normes légales de protection de l'environnement en ce qui concerne les opérations de valorisation ou aux obligations légales de valorisation ou de recyclage fixées par la législation communautaire (également lorsque des dérogations temporaires sont accordées); ou
k)
les déchets en question ne seront pas traités conformément aux plans de gestion des déchets élaborés conformément à l'article 7 de la directive 2006/12/CE, de manière à assurer la mise en œuvre des obligations légales de valorisation ou de recyclage prévues par la législation communautaire.
2. La ou les autorité(s) compétente(s) de transit peut (peuvent), dans le délai de trente jours visé au paragraphe 1, formuler des objections motivées à l'encontre du transfert envisagé en se fondant uniquement sur le paragraphe 1, points b), d), e) et f).
3. Si, dans le délai de trente jours visé au paragraphe 1, les autorités compétentes estiment que les problèmes motivant leurs objections ont été résolus, elles le font immédiatement savoir par écrit au notifiant, avec copie au destinataire et aux autres autorités compétentes concernées.
4. Si les problèmes motivant les objections n'ont pas été résolus dans le délai de trente jours visé au paragraphe 1, la notification devient caduque. Dans le cas où le notifiant a toujours l'intention d'effectuer le transfert, une nouvelle notification doit être effectuée, sauf si toutes les autorités compétentes concernées et le notifiant parviennent à un accord.
5. Les objections soulevées par des autorités compétentes conformément au paragraphe 1, point c), sont communiquées par les États membres à la Commission conformément à l'article 51.
6. L'État membre d'expédition notifie à la Commission et aux autres États membres, avant qu'elles ne soient utilisées pour soulever des objections motivées, les dispositions législatives et réglementaires nationales sur lesquelles peuvent être fondées les objections soulevées par les autorités compétentes conformément au paragraphe 1, point c), et il indique les types de déchets ou d'opérations de valorisation de déchets auxquels lesdites dispositions s'appliquent.
Article 13
Notification générale
1. Le notifiant peut soumettre une notification générale couvrant plusieurs transferts de déchets si, dans le cas de chaque transfert:
a)
les déchets présentent des caractéristiques physiques et chimiques essentiellement similaires; et
b)
les déchets sont transférés au même destinataire et à la même installation; et
c)
l'itinéraire du transfert figurant dans les documents de notification est identique.
2. Si, en raison de circonstances imprévues, il n'est pas possible d'emprunter le même itinéraire, le notifiant en informe les autorités compétentes concernées le plus tôt possible, voire avant que le transfert ne commence si la nécessité de changer d'itinéraire est déjà connue à ce moment-là.
Si le changement d'itinéraire est connu avant que le transfert ne commence et s'il fait intervenir des autorités compétentes autres que celles concernées par la notification générale, cette procédure de notification générale ne peut pas être utilisée et une nouvelle notification doit être soumise.
3. Les autorités compétentes concernées peuvent subordonner leur accord pour l'utilisation de la notification générale à la communication ultérieure d'informations et de documents supplémentaires, conformément à l'article 4, alinéa 2, points 2 et 3.
Article 14
Installations de valorisation bénéficiant d'un consentement préalable
1. Les autorités compétentes de destination dont relèvent des installations spécifiques de valorisation peuvent décider de leur délivrer des consentements préalables.
Ces décisions sont limitées à une période déterminée et peuvent être révoquées à tout moment.
2. En cas de notification générale soumise conformément à l'article 13, l'autorité compétente de destination peut, en accord avec les autres autorités compétentes concernées, porter à un maximum de trois ans la durée de validité du consentement visé à l'article 9, paragraphes 4 et 5.
3. Les autorités compétentes qui décident d'octroyer un consentement préalable à une installation au titre des paragraphes 1 et 2 communiquent à la Commission et, le cas échéant, au secrétariat de l'OCDE:
a)
le nom, le numéro d'enregistrement et l'adresse de l'installation de valorisation;
b)
la description des technologies employées, y compris le(s) code(s) R;
c)
les déchets figurant aux annexes IV et IV A, ou les déchets auxquels la décision est applicable;
d)
la quantité totale faisant l'objet du consentement préalable;
e)
la période de validité;
f)
tout changement apporté au consentement préalable;
g)
tout changement apporté aux informations notifiées; et
h)
toute révocation du consentement.
À cette fin, le formulaire figurant à l'annexe VI doit être utilisé.
4. Par dérogation aux articles 9, 10 et 12, le consentement accordé conformément à l'article 9, les conditions imposées conformément à l'article 10 ou les objections formulées conformément à l'article 12 par les autorités compétentes concernées sont soumis à un délai de sept jours ouvrables à compter de la date de transmission de l'accusé de réception par l'autorité compétente de destination conformément à l'article 8.
5. Sans préjudice du paragraphe 4, l'autorité compétente d'expédition peut estimer qu'il faut plus de temps pour obtenir des informations ou des documents supplémentaires du notifiant.
Si c'est le cas, l'autorité compétente en avise le notifiant par écrit dans les sept jours ouvrables, avec copie aux autres autorités compétentes concernées.
Le délai total n'excède pas trente jours à compter de la date de transmission de l'accusé de réception par l'autorité compétente de destination conformément à l'article 8.
Article 15
Dispositions complémentaires relatives aux opérations de valorisation et d'élimination intermédiaires
Les transferts de déchets destinés à faire l'objet d'opérations de valorisation ou d'élimination intermédiaires sont soumis aux dispositions complémentaires ci-après:
a)
Dans le cas d'un transfert de déchets devant faire l'objet d'une opération de valorisation ou d'élimination intermédiaire, toutes les installations dans lesquelles des opérations de valorisation et d'élimination intermédiaires et non intermédiaires ultérieures sont prévues sont également mentionnées dans le document de notification, en sus de l'opération initiale intermédiaire de valorisation ou d'élimination.
b)
Les autorités compétentes d'expédition et de destination ne peuvent consentir à un transfert de déchets destinés à une opération de valorisation ou d'élimination intermédiaire que s'il n'y a pas de raison pour s'opposer, en vertu des articles 11 ou 12, au(x) transfert(s) de déchets vers les installations procédant à des opérations de valorisation ou d'élimination intermédiaires ou non intermédiaires ultérieures.
c)
Dans les trois jours suivant la réception des déchets par l'installation chargée de cette opération de valorisation ou d'élimination intermédiaire, ladite installation émet une confirmation écrite de la réception des déchets.
Cette confirmation est mentionnée dans le document de mouvement ou y est annexée. Ladite installation adresse au notifiant et aux autorités compétentes concernées des copies signées du document de mouvement contenant cette confirmation.
d)
Le plus tôt possible, mais au plus tard trente jours après la réalisation de l'opération de valorisation ou d'élimination intermédiaire et au plus tard une année civile ou une période plus courte en application de l'article 9, paragraphe 7, après la réception des déchets, l'installation qui effectue cette opération certifie, sous sa responsabilité, que l'opération de valorisation ou d'élimination intermédiaire a été menée à son terme.
Ce certificat figure dans le document de mouvement ou y est annexé.
Ladite installation adresse au notifiant et aux autorités compétentes concernées des copies signées du document de mouvement contenant ce certificat.
e)
Lorsqu'une installation de valorisation ou d'élimination qui effectue une opération de valorisation ou d'élimination intermédiaire livre les déchets, en vue d'une opération de valorisation ou d'élimination intermédiaire ou non intermédiaire ultérieure, à une installation située dans le pays de destination, elle obtient le plus rapidement possible, mais au plus tard une année civile après la livraison des déchets, ou un délai plus court en application de l'article 9, paragraphe 7, un certificat de cette installation attestant que l'opération de valorisation ou d'élimination non intermédiaire ultérieure a été menée à son terme.
Ladite installation effectuant une opération de valorisation ou d'élimination intermédiaire transmet rapidement le(s) certificat(s) applicable(s) au notifiant et aux autorités compétentes concernées, en désignant le(s) transfert(s) auquel (auxquels) se rapporte(nt) le(s) certificat(s).
f)
En cas de livraison, au sens du point e), à une installation située:
i)
dans le pays d'expédition initial ou dans un autre État membre, une nouvelle notification est requise conformément aux dispositions du présent titre; ou
ii)
dans un pays tiers, une nouvelle notification est requise conformément aux dispositions du présent règlement, sous cette réserve que les dispositions relatives aux autorités compétentes concernées s'appliquent également à l'autorité compétente initiale du pays d'expédition initial.
Article 16
Exigences à respecter après obtention du consentement à un transfert
Une fois que les autorités compétentes concernées ont consenti à un transfert notifié, toutes les entreprises concernées remplissent le document de mouvement ou, en cas de notification générale, les documents de mouvement, aux points indiqués, le ou les signent et en conservent une ou des copies. Les exigences ci-après doivent être respectées:
a)
Établissement du document de mouvement par le notifiant: dès que le notifiant a reçu le consentement des autorités compétentes d'expédition, de destination et de transit, ou que le consentement tacite peut être réputé acquis pour ce qui est de l'autorité compétente de transit, le notifiant insère la date effective du transfert et remplit les points restants du document de mouvement dans la mesure du possible.
b)
Informations préalables concernant la date effective de début du transfert: le notifiant envoie aux autorités compétentes concernées et au destinataire, trois jours ouvrables avant le début du transfert au plus tard, une copie du document de mouvement ainsi rempli conformément au point a).
c)
Documents accompagnant chaque transport: le notifiant conserve une copie du document de mouvement. Chaque transport est accompagné du document de mouvement et de copies du document de notification contenant les consentements écrits des autorités compétentes concernées et les conditions établies par elles. L'installation qui reçoit les déchets conserve le document de mouvement.
d)
Confirmation écrite de la réception des déchets par l'installation: dans les trois jours de la réception des déchets, l'installation confirme cette réception par écrit.
Cette confirmation figure dans le document de mouvement ou y est annexée.
L'installation adresse au notifiant et aux autorités compétentes concernées une copie signée du document de mouvement contenant cette confirmation.
e)
Certificat de valorisation ou d'élimination non intermédiaire établi par l'installation: le plus rapidement possible, mais au plus tard trente jours après la fin de l'opération non intermédiaire de valorisation ou d'élimination, et au plus tard une année civile, ou un délai plus court en application de l'article 9, paragraphe 7, après la réception des déchets, l'installation procédant à l'opération certifie, sous sa responsabilité, que la valorisation ou l'élimination a été achevée.
Ce certificat figure dans le document de mouvement ou y est annexé.
L'installation adresse au notifiant et aux autorités compétentes concernées une copie du document de mouvement contenant cette certification.
Article 17
Modifications apportées au transfert après l'octroi du consentement
1. Si une modification essentielle est apportée aux modalités et/ou aux conditions du transfert ayant fait l'objet d'un consentement, y compris des modifications de la quantité prévue, de l'itinéraire, de l'acheminement, de la date du transfert ou du transporteur, le notifiant en informe sans délai et, si possible, avant le début du transfert, les autorités compétentes concernées ainsi que le destinataire.
2. En pareil cas, une nouvelle notification est effectuée, sauf si toutes les autorités compétentes concernées estiment que les modifications proposées ne nécessitent pas de nouvelle notification.
3. Si les modifications concernent des autorités compétentes autres que celles qui étaient concernées par la notification initiale, une nouvelle notification est effectuée.
CHAPITRE 2
Exigences générales en matière d'information
Article 18
Déchets devant être accompagnés de certaines informations
1. Les déchets visés à l'article 3, paragraphes 2 et 4, destinés à être transférés sont soumis aux exigences de procédure suivantes:
a)
Afin de faciliter le suivi des transferts de ces déchets, la personne relevant de la compétence du pays d'expédition qui organise le transfert veille à ce que les déchets soient accompagnés du document figurant à l'annexe VII.
b)
Le document figurant à l'annexe VII est signé par la personne qui organise le transfert avant que le transfert n'ait lieu et est signé par l'installation de valorisation ou le laboratoire et le destinataire au moment de la réception des déchets en question.
2. Le contrat visé à l'annexe VII conclu entre la personne qui organise le transfert et le destinataire concernant la valorisation des déchets doit être effectif dès le début du transfert et prévoit, lorsque le transfert de déchets ou leur valorisation ne peut pas être mené à son terme comme prévu ou a été effectué de manière illégale, l'obligation pour la personne qui organise le transfert ou, lorsque cette personne n'est pas en mesure de mener le transfert des déchets ou leur valorisation à son terme (par exemple, est insolvable), pour le destinataire, de:
a)
reprendre les déchets ou d'assurer leur valorisation par d'autres moyens; et
b)
prévoir, si nécessaire, leur stockage dans l'intervalle.
À la demande de l'autorité compétente concernée, la personne qui organise le transfert ou le destinataire sont tenus de produire une copie du contrat.
3. À des fins d'inspection, de contrôle de l'application, de planification et de statistiques, les États membres peuvent, conformément à leur législation nationale, réclamer les informations visées au paragraphe 1 sur les transferts relevant du présent article.
4. Les informations visées au paragraphe 1 font l'objet d'un traitement confidentiel lorsque la législation communautaire et nationale l'exigent.
CHAPITRE 3
Exigences générales
Article 19
Interdiction de mélanger les déchets pendant le transfert
Depuis le début de leur transfert jusqu'à leur réception dans une installation de valorisation ou d'élimination, les déchets, selon les indications du document de notification ou comme indiqué à l'article 18, ne doivent pas être mélangés à d'autres déchets.
Article 20
Conservation des documents et des informations
1. Tous les documents adressés aux autorités compétentes ou envoyés par elles à propos d'un transfert notifié sont conservés dans la Communauté pendant au moins trois ans à compter du début du transfert, par les autorités compétentes, le notifiant, le destinataire et l'installation qui reçoit les déchets.
2. Les informations communiquées conformément à l'article 18, paragraphe 1, sont conservées dans la Communauté, pendant au moins trois ans à compter du début du transfert, par la personne qui organise le transfert, par le destinataire et par l'installation qui reçoit les déchets.
Article 21
Accès du public aux notifications
Les autorités compétentes d'expédition ou de destination peuvent publier par des moyens appropriés, comme l'internet, les informations relatives aux notifications de transferts auxquelles elles ont consenti, pour autant que ces informations ne soient pas confidentielles au regard de la législation nationale ou communautaire.
CHAPITRE 4
Obligations de reprise
Article 22
Reprise lorsqu'un transfert ne peut pas être mené à son terme
1. Lorsqu'une autorité compétente concernée se rend compte qu'un transfert de déchets, y compris leur valorisation ou élimination, ne peut être mené à son terme comme prévu selon les dispositions des documents de notification et de mouvement et/ou du contrat visé à l'article 4, alinéa 2, point 4, et à l'article 5, elle en informe immédiatement l'autorité compétente d'expédition. Lorsqu'une installation de valorisation ou d'élimination refuse un transfert qu'elle a reçu, elle en informe immédiatement l'autorité compétente de destination.
2. L'autorité compétente d'expédition veille à ce que, à l'exception des cas visés au paragraphe 3, les déchets en question soient réintroduits dans la zone relevant de sa compétence ou ailleurs à l'intérieur du pays d'expédition par le notifiant tel qu'identifié conformément à la hiérarchie de l'article 2, point 15, ou, si cela est impossible, par cette autorité compétente elle-même ou par une personne physique ou morale agissant en son nom.
Cette reprise a lieu dans les quatre-vingt-dix jours, ou dans un autre délai convenu par les autorités compétentes concernées, après que l'autorité compétente d'expédition a eu connaissance ou a été avisée par écrit par les autorités compétentes de destination ou de transit du fait que le transfert de déchets ayant fait l'objet du consentement, ou la valorisation ou l'élimination de ces déchets, ne peut pas être mené à son terme, ainsi que des raisons de cette impossibilité. Cet avis peut résulter des informations transmises aux autorités compétentes de destination ou de transit, notamment par d'autres autorités compétentes.
3. L'obligation de reprise visée au paragraphe 2 ne s'applique pas si les autorités compétentes d'expédition, de transit et de destination concernées par la valorisation ou l'élimination des déchets estiment que le notifiant ou, si cela est impossible, l'autorité compétente d'expédition ou une personne physique ou morale agissant en son nom peut éliminer ou valoriser les déchets d'une autre manière dans le pays de destination ou ailleurs.
L'obligation de reprise visée au paragraphe 2 ne s'applique pas si les déchets transférés ont été, au cours de l'opération accomplie dans l'installation concernée, irrémédiablement mélangés à d'autres types de déchets avant qu'une autorité compétente concernée ait eu connaissance du fait que le transfert notifié ne pouvait être mené à son terme comme indiqué au paragraphe 1. Le mélange de déchets est dans ce cas valorisé ou éliminé d'une autre manière conformément au premier alinéa.
4. En cas de reprise au sens du paragraphe 2, une nouvelle notification doit être effectuée, sauf si les autorités compétentes concernées estiment d'un commun accord qu'une demande dûment motivée de l'autorité compétente d'expédition initiale est suffisante.
Le notifiant initial ou, si cela est impossible, l'autre personne physique ou morale identifiée conformément à l'article 2, point 15, ou si cela est impossible, l'autorité compétente d'expédition initiale ou une personne physique ou morale agissant en son nom procède à une nouvelle notification, le cas échéant.
Aucune autorité compétente ne s'oppose ou ne formule d'objections à la réintroduction des déchets provenant d'un transfert qui ne peut pas être mené à son terme ou à l'opération de valorisation et d'élimination qui y est associée.
5. Si d'autres dispositions sont prises en dehors du pays de destination initial au sens du paragraphe 3, le notifiant initial ou, si cela est impossible, l'autre personne physique ou morale identifiée conformément à l'article 2, point 15, ou si cela est impossible, l'autorité compétente d'expédition initiale ou une personne physique ou morale agissant en son nom effectue une nouvelle notification, le cas échéant.
En cas de nouvelle notification effectuée par le notifiant, cette notification est également adressée à l'autorité compétente du pays d'expédition initial.
6. Si un autre arrangement est pris dans le pays de destination initial au sens du paragraphe 3, il n'est pas nécessaire d'effectuer une nouvelle notification et une demande dûment motivée est suffisante. Cette demande, qui vise à obtenir un consentement pour ce nouvel arrangement, est transmise à l'autorité de destination et d'expédition compétente par le notifiant initial ou, si cela n'est pas possible, à l'autorité compétente de destination par l'autorité compétente initiale d'expédition.
7. Si aucune nouvelle notification ne doit être effectuée conformément aux paragraphes 4 ou 6, un nouveau document de mouvement est rempli conformément aux articles 15 et 16, par le notifiant initial ou, si cela est impossible, par l'autre personne physique ou morale identifiée conformément à l'article 2, point 15, ou si cela est impossible, par l'autorité compétente d'expédition initiale ou une personne physique ou morale agissant en son nom.
En cas de nouvelle notification effectuée par l'autorité compétente d'expédition initiale conformément aux paragraphes 4 ou 5, une nouvelle garantie financière ou une assurance équivalente n'est pas requise.
8. L'obligation du notifiant et, à titre subsidiaire, du pays d'expédition de reprendre les déchets ou de trouver une solution de rechange pour leur valorisation ou leur élimination prend fin quand l'installation a délivré le certificat de valorisation ou d'élimination non intermédiaire comme prévu à l'article 16, point e), ou, le cas échéant, à l'article 15, point e). Dans les cas de valorisation ou d'élimination intermédiaire visés à l'article 6, paragraphe 6, l'obligation subsidiaire du pays d'expédition prend fin lorsque l'installation a délivré le certificat prévu à l'article 15, point d).
Si une installation délivre un certificat de valorisation ou d'élimination de telle manière que le transfert devient illicite, ce qui entraîne la levée de la garantie financière, les dispositions de l'article 24, paragraphe 3, et de l'article 25, paragraphe 2, sont d'application.
9. Lorsque la présence de déchets provenant d'un transfert qui n'a pas pu être mené à son terme, y compris la valorisation ou l'élimination, est découverte au sein d'un État membre, l'autorité compétente dans le ressort de laquelle cette présence a été découverte est chargée de veiller à ce que des dispositions soient prises pour assurer le stockage sûr des déchets en attendant leur réintroduction, leur valorisation ou leur élimination non intermédiaire par d'autres moyens.
Article 23
Frais de reprise lorsqu'un transfert ne peut pas être mené à son terme
1. Les frais afférents à la réintroduction des déchets d'un transfert qui ne peut pas être mené à son terme, y compris les frais de transport, leur valorisation ou leur élimination conformément à l'article 22, paragraphes 2 ou 3, et, à compter de la date à laquelle l'autorité compétente d'expédition a constaté qu'un transfert de déchets ou leur valorisation ou élimination ne pouvait pas être mené à son terme, les coûts du stockage conformément à l'article 22, paragraphe 9, sont imputés:
a)
au notifiant identifié conformément à la hiérarchie établie par l'article 2, point 15; ou, si cela est impossible,
b)
à d'autres personnes physiques ou morales, le cas échéant; ou, si cela est impossible,
c)
à l'autorité compétente d'expédition; ou, si cela est impossible,
d)
selon d'autres modalités arrêtées par les autorités compétentes concernées.
2. Le présent article ne porte pas atteinte aux dispositions communautaires et nationales relatives à la responsabilité.
Article 24
Reprise en cas de transfert illicite
1. Lorsqu'une autorité compétente découvre un transfert qu'elle considère comme étant un transfert illicite, elle en informe immédiatement les autres autorités compétentes concernées.
2. Si le transfert illicite est le fait du notifiant, l'autorité compétente d'expédition veille à ce que les déchets en question soient:
a)
repris par le notifiant de fait; ou, si aucune notification n'a été effectuée,
b)
repris par le notifiant de droit; ou, si cela est impossible,
c)
repris par l'autorité compétente d'expédition elle-même ou par une autre personne physique ou morale agissant en son nom; ou, si cela est impossible,
d)
valorisés ou éliminés d'une autre manière dans le pays de destination ou d'expédition par l'autorité compétente d'expédition elle-même ou par une personne physique ou morale agissant en son nom; ou, si cela est impossible,
e)
valorisés ou éliminés d'une autre manière dans un autre pays par l'autorité compétente d'expédition elle-même ou par une personne physique ou morale agissant en son nom si toutes les autorités compétentes concernées sont d'accord.
La reprise, valorisation ou élimination doit avoir lieu dans les trente jours ou dans tout autre délai pouvant être fixé par les autorités compétentes concernées après que l'autorité compétente d'expédition a eu connaissance ou a été avisée par écrit par les autorités compétentes de destination ou de transit du transfert illicite et informée des raisons le justifiant. Cet avis peut résulter des informations transmises aux autorités compétentes de destination ou de transit, notamment par d'autres autorités compétentes.
En cas de reprise au sens des points a), b) et c), une nouvelle notification doit être effectuée, sauf si les autorités compétentes concernées estiment d'un commun accord qu'une demande dûment motivée de l'autorité compétente d'expédition initiale est suffisante.
La nouvelle notification est effectuée par la personne, ou l'autorité visée aux points a), b), ou c) de la liste, dans l'ordre indiqué.
Aucune autorité compétente ne s'oppose ou ne formule d'objections à la réintroduction des déchets faisant l'objet d'un transfert illicite. Si d'autres arrangements sont pris au sens des points d) et e) par l'autorité compétente d'expédition, une nouvelle notification est effectuée par l'autorité compétente d'expédition initiale ou par une personne physique ou morale agissant en son nom, sauf si les autorités compétentes concernées estiment d'un commun accord qu'une demande dûment motivée de cette autorité est suffisante.
3. Si le transfert illicite est le fait du destinataire, l'autorité compétente de destination veille à ce que les déchets en question soient valorisés ou éliminés selon des méthodes écologiquement rationnelles:
a)
par le destinataire; ou, si cela est impossible,
b)
par l'autorité compétente elle-même ou par une personne physique ou morale agissant en son nom.
La valorisation ou l'élimination doit avoir lieu dans les trente jours ou dans tout autre délai pouvant être fixé par les autorités compétentes concernées après que l'autorité compétente de destination a eu connaissance ou a été avisée par écrit par les autorités compétentes d'expédition ou de transit du transfert illicite et informée des raisons le justifiant. Cet avis peut résulter d'informations transmises aux autorités compétentes d'expédition et de transit, notamment par d'autres autorités compétentes.
À cette fin, les autorités compétentes concernées coopèrent, le cas échéant, à la valorisation ou à l'élimination des déchets.
4. Si aucune nouvelle notification ne doit être effectuée, un nouveau document de mouvement est rempli conformément à l'article 15 ou à l'article 16, par la personne responsable de la reprise ou, si cela est impossible, par l'autorité compétente d'expédition initiale.
En cas de nouvelle notification effectuée par l'autorité compétente d'expédition initiale, une nouvelle garantie financière ou une assurance équivalente n'est pas requise.
5. Notamment dans les cas où la responsabilité du transfert illicite ne peut être imputée ni au notifiant ni au destinataire, les autorités compétentes concernées veillent, en coopération, à ce que les déchets en question soient valorisés ou éliminés.
6. Dans les cas de valorisation ou d'élimination intermédiaire visés à l'article 6, paragraphe 6, à savoir quand un transfert illicite est découvert après que l'opération de valorisation ou d'élimination intermédiaire a été menée à son terme, l'obligation accessoire du pays d'expédition de reprendre les déchets ou d'organiser d'une autre manière leur valorisation ou élimination prend fin lorsque l'installation a délivré le certificat prévu à l'article 15, point d).
Si une installation délivre un certificat de valorisation ou d'élimination de telle manière que le transfert devient illicite, ce qui entraîne la levée de la garantie financière, le paragraphe 3 et l'article 25, paragraphe 2, s'appliquent.
7. Lorsque la présence de déchets faisant l'objet d'un transfert illicite est découverte au sein d'un État membre, l'autorité compétente dans le ressort de laquelle cette présence a été découverte est chargée de veiller à ce que des dispositions soient prises pour assurer le stockage sûr des déchets en attendant leur réintroduction, ou leur valorisation ou élimination non intermédiaire par d'autres moyens.
8. Les dispositions des articles 34 et 36 ne s'appliquent pas dans l'hypothèse où les transferts illicites sont réintroduits dans le pays d'expédition et que ce pays d'expédition est un pays tombant sous le coup des interdictions prévues par ces articles.
9. En cas de transfert illicite tel que défini à l'article 2, point 35 g), la personne qui organise le transfert est soumise aux obligations prévues dans le présent article au même titre que le notifiant.
10. Le présent article ne porte pas atteinte aux dispositions communautaires et nationales relatives à la responsabilité.
Article 25
Frais de reprise en cas de transfert illicite
1. Les frais afférents à la reprise des déchets d'un transfert illicite, y compris les frais de transport, leur valorisation ou leur élimination conformément à l'article 24, paragraphe 2, et, à compter de la date à laquelle l'autorité compétente d'expédition a constaté qu'un transfert était illicite, les coûts du stockage conformément à l'article 24, paragraphe 7, sont imputés:
a)
au notifiant de fait, identifié conformément à la hiérarchie établie par l'article 2, point 15; ou, si aucune notification n'a été effectuée,
b)
au notifiant de droit, ou à d'autres personnes physiques ou morales, le cas échéant; ou, si cela est impossible,
c)
à l'autorité compétente d'expédition.
2. Les frais afférents à la valorisation ou à l'élimination conformément à l'article 24, paragraphe 3, y compris les éventuels coûts de transport et de stockage conformément à l'article 24, paragraphe 7, des déchets faisant l'objet d'un transfert illicite sont imputés:
a)
au destinataire; ou, si cela est impossible,
b)
à l'autorité compétente de destination.
3. Les frais afférents à la valorisation ou l'élimination conformément à l'article 24, paragraphe 5, y compris les éventuels coûts de transport et de stockage conformément à l'article 24, paragraphe 7, des déchets faisant l'objet d'un transfert illicite sont imputés:
a)
au notifiant, identifié conformément à la hiérarchie établie par l'article 2, point 15, et/ou au destinataire en fonction de la décision prise par les autorités compétentes concernées; ou, si cela est impossible,
b)
aux autres personnes physiques ou morales, le cas échéant; ou, si cela est impossible,
c)
aux autorités compétentes d'expédition et de destination.
4. En cas de transfert illicite tel que défini à l'article 2, point 35 g), la personne qui organise le transfert est soumise aux obligations prévues dans le présent article au même titre que le notifiant.
5. Le présent article ne porte pas atteinte aux dispositions communautaires et nationales relatives à la responsabilité.
CHAPITRE 5
Dispositions administratives générales
Article 26
Format de la communication
1. Les informations et les documents suivants peuvent être transmis par la poste:
a)
notification d'un transfert envisagé conformément aux articles 4 et 13;
b)
demande d'informations et de documents conformément aux articles 4, 7 et 8;
c)
présentation d'informations et de documents conformément aux articles 4, 7 et 8;
d)
consentement écrit à un transfert notifié conformément à l'article 9;
e)
conditions posées à un transfert conformément à l'article 10;
f)
objections formulées à l'encontre d'un transfert conformément aux articles 11 et 12;
g)
informations sur les décisions d'octroyer un consentement préalable à des installations de valorisation spécifiques conformément à l'article 14, paragraphe 3;
h)
confirmation écrite de la réception des déchets conformément aux articles 15 et 16;
i)
certificat de valorisation ou d'élimination des déchets conformément aux articles 15 et 16;
j)
informations préalables concernant la date effective de début du transfert conformément à l'article 16;
k)
informations sur les modifications apportées au transfert après l'octroi du consentement conformément à l'article 17; et
l)
consentements écrits et documents de mouvement à envoyer conformément aux titres IV, V et VI.
2. Sous réserve de l'accord des autorités compétentes concernées et du notifiant, les documents visés au paragraphe 1 peuvent également être transmis par l'un quelconque des moyens de communication suivants:
a)
par télécopie; ou
b)
par télécopie suivie d'un envoi postal; ou
c)
par courrier électronique avec signature numérique. Dans ce cas, toute estampille ou signature requis est remplacée par la signature numérique; ou
d)
par courrier électronique sans signature numérique suivi d'un envoi postal.
3. Les documents accompagnant chaque transport conformément à l'article 16, point c), et à l'article 18 peuvent être sous une forme électronique avec signatures numériques s'ils peuvent être consultés en mode lecture à tout moment pendant le transport et que cela est acceptable pour l'autorité compétente concernée.
4. Sous réserve de l'accord des autorités compétentes concernées et du notifiant, les informations et les documents énumérés au paragraphe 1 peuvent être soumis et échangés au moyen d'un échange de données informatisé avec signature électronique ou authentification électronique conformément à la directive 1999/93/CE du Parlement européen et du Conseil du 13 décembre 1999 sur un cadre communautaire pour les signatures électroniques (20), ou par un système d'authentification électronique comparable assurant le même degré de sécurité. Dans de tels cas, des modalités organisationnelles relatives au flux de l'échange de données informatisé peuvent être établies.
Article 27
Langue
1. L'ensemble des notifications, informations, documents ou autres communications transmis conformément aux dispositions du présent titre est présenté dans une langue acceptable pour les autorités compétentes concernées.
2. Le notifiant fournit, à la demande des autorités compétentes concernées, une ou plusieurs traductions agréées dans une langue acceptable pour elles.
Article 28
Désaccord en matière de classification
1. Si les autorités compétentes d'expédition et de destination ne peuvent pas se mettre d'accord sur sa classification en tant que déchet ou non, l'objet du transfert est traité comme s'il s'agissait d'un déchet. Ceci est sans préjudice du droit du pays de destination de traiter les matières transférées conformément à sa législation nationale, après l'arrivée desdites matières, et lorsqu'une telle législation est conforme au droit communautaire ou international.
2. Si les autorités compétentes d'expédition et de destination ne peuvent pas se mettre d'accord sur la classification des déchets notifiés en tant que déchets figurant à l'annexe III, III A, III B ou à l'annexe IV, les déchets sont considérés comme des déchets figurant à l'annexe IV.
3. Si les autorités compétentes d'expédition et de destination ne peuvent pas se mettre d'accord sur la classification de l'opération de traitement des déchets notifiée comme étant une opération de valorisation ou d'élimination, les dispositions concernant l'élimination s'appliquent.
4. Les paragraphes 1 à 3 s'appliquent uniquement aux fins du présent règlement et sans préjudice du droit des parties concernées de porter tout litige relatif à ces questions devant les cours et tribunaux.
Article 29
Frais administratifs
Les frais administratifs appropriés et proportionnés pour la mise en œuvre des procédures de notification et de surveillance et les coûts habituels des analyses et inspections appropriées peuvent être imputés au notifiant.
Article 30
Accords sur l'espace frontalier
1. Dans des cas exceptionnels et si une situation géographique ou démographique particulière le justifie, les États membres peuvent, pour le transfert transfrontalier vers les installations appropriées les plus proches situées dans l'espace frontalier situé entre les deux États membres concernés, conclure des accords bilatéraux prévoyant des assouplissements de la procédure de notification pour le transfert de flux spécifiques de déchets.
2. Ces accords bilatéraux peuvent également être conclus lorsque les déchets sont transférés depuis et traités dans le pays d'expédition mais transitent par un autre État membre.
3. Les États membres peuvent également conclure de tels accords avec des pays qui sont parties à l'accord sur l'Espace économique européen.
4. Ces arrangements sont communiqués à la Commission avant leur mise en œuvre.
CHAPITRE 6
Transferts à l'intérieur de la Communauté transitant par des pays tiers
Article 31
Transferts de déchets destinés à être éliminés
En cas de transfert de déchets à l'intérieur de la Communauté, qui transitent par un ou plusieurs pays tiers et si les déchets sont destinés à être éliminés, l'autorité compétente d'expédition, outre les dispositions du présent titre, demande à l'autorité compétente dans les pays tiers si elle souhaite envoyer son consentement écrit au transfert envisagé:
a)
s'il s'agit de parties à la convention de Bâle, dans un délai de soixante jours, à moins qu'elle n'ait renoncé à ce droit conformément à ladite convention; ou
b)
s'il s'agit de pays qui ne sont pas parties à la convention de Bâle, dans un délai à convenir entre les autorités compétentes.
Article 32
Transferts de déchets destinés à être valorisés
1. En cas de transfert de déchets à l'intérieur de la Communauté, qui transitent par un ou plusieurs pays tiers auxquels la décision de l'OCDE ne s'applique pas, et si les déchets sont destinés à être valorisés, l'article 31 s'applique.
2. En cas de transfert de déchets à l'intérieur de la Communauté, y compris les transferts entre des sites dans le même État membre, qui transitent par un ou plusieurs pays tiers auxquels la décision de l'OCDE s'applique et si les déchets sont destinés à être valorisés, le consentement visé à l'article 9 peut être accordé tacitement et, si aucune objection n'est formulée et aucune condition n'est posée, le transfert peut commencer trente jours après la date de transmission de l'accusé de réception de l'autorité compétente de destination conformément à l'article 8.
TITRE III
TRANSFERTS EXCLUSIVEMENT À L'INTÉRIEUR DES ÉTATS MEMBRES
Article 33
Application du présent règlement aux transferts effectués exclusivement à l'intérieur des États membres
1. Les États membres mettent en place un régime approprié de surveillance et de contrôle des transferts de déchets effectués exclusivement sur le territoire relevant de leur compétence. Ce régime doit tenir compte de la nécessité d'assurer la cohérence avec le régime communautaire établi par les titres II et VII.
2. Les États membres communiquent à la Commission leur régime de surveillance et de contrôle des transferts de déchets. La Commission en informe les autres États membres.
3. Les États membres peuvent appliquer le système prévu aux titres II et VII sur le territoire relevant de leur compétence.
TITRE IV
EXPORTATIONS DE LA COMMUNAUTÉ VERS DES PAYS TIERS
CHAPITRE 1
Exportations de déchets destinés à être éliminés
Article 34
Exportation interdite sauf vers des pays de l'AELE
1. Toute exportation au départ de la Communauté de déchets destinés à être éliminés est interdite.
2. L'interdiction visée au paragraphe 1 ne s'applique pas aux exportations de déchets destinés à être éliminés dans des pays de l'AELE qui sont également parties à la convention de Bâle.
3. Les exportations, vers un pays de l'AELE partie à la convention de Bâle, de déchets destinés à être éliminés sont également interdites:
a)
lorsque le pays de l'AELE interdit l'importation de ces déchets; ou
b)
si l'autorité compétente d'expédition a des raisons de croire que les déchets ne seront pas gérés d'une manière écologiquement rationnelle comme prévu à l'article 49 dans le pays de destination concerné.
4. La présente disposition ne porte pas atteinte aux obligations de reprise telles que définies aux articles 22 et 24.
Article 35
Procédures d'exportation vers les pays de l'AELE
1. En cas d'exportation au départ de la Communauté vers des pays de l'AELE parties à la convention de Bâle de déchets destinés à être éliminés, les dispositions du titre II s'appliquent mutatis mutandis, sous réserve des adaptations et des ajouts énumérés aux paragraphes 2 et 3.
2. Les adaptations suivantes sont applicables:
a)
l'autorité compétente de transit extérieure à la Communauté dispose de soixante jours à compter de la date de transmission de son accusé de réception de la notification pour demander des informations supplémentaires sur le transfert notifié, donner, si le pays concerné a décidé de ne pas exiger un consentement préalable écrit et en a informé les autres parties conformément à l'article 6, paragraphe 4, de la Convention de Bâle, son consentement tacite ou donner un consentement par écrit, avec ou sans conditions; et
b)
l'autorité compétente d'expédition dans la Communauté ne prend la décision de consentir au transfert, comme le prévoit l'article 9, qu'après avoir obtenu le consentement écrit de l'autorité compétente de destination et, le cas échéant, le consentement, tacite ou par écrit, de l'autorité compétente de transit extérieure à la Communauté, et au plus tôt soixante et un jours à compter de la date de transmission de l'accusé de réception par l'autorité compétente de transit. L'autorité compétente d'expédition peut prendre sa décision avant l'expiration du délai de soixante et un jours si elle dispose du consentement écrit des autres autorités compétentes concernées.
3. Les dispositions complémentaires suivantes sont applicables:
a)
l'autorité compétente de transit dans la Communauté accuse réception de la notification au notifiant;
b)
les autorités compétentes d'expédition et, le cas échéant, de transit, dans la Communauté envoient au bureau de douane d'exportation et au bureau de douane de sortie de la Communauté une copie estampillée de la décision par laquelle elles consentent au transfert;
c)
le transporteur remet au bureau de douane d'exportation et au bureau de douane de sortie de la Communauté une copie du document de mouvement;
d)
dès que les déchets ont quitté la Communauté, le bureau de douane de sortie de la Communauté adresse une copie estampillée du document de mouvement à l'autorité compétente d'expédition dans la Communauté indiquant que les déchets ont quitté la Communauté;
e)
si, quarante-deux jours après que les déchets ont quitté la Communauté, l'autorité compétente d'expédition dans la Communauté n'a pas été avisée par l'installation de la réception des déchets, elle en informe aussitôt l'autorité compétente de destination; et
f)
le contrat visé à l'article 4, alinéa 2, point 4, et à l'article 5 prévoit que:
i)
si une installation délivre un certificat d'élimination incorrect entraînant la levée de la garantie financière, le destinataire est tenu de supporter les coûts résultant de l'obligation de renvoyer les déchets dans la zone relevant de la compétence de l'autorité compétente d'expédition et de leur valorisation ou de leur élimination par d'autres moyens écologiquement rationnels;
ii)
dans les trois jours à compter de la réception des déchets destinés à être éliminés, l'installation transmet au notifiant et aux autorités compétentes concernées une copie signée du document de mouvement rempli, à l'exception du certificat d'élimination visé au point iii) ; et
iii)
le plus rapidement possible, mais au plus tard trente jours après l'élimination, et au plus tard une année civile après la réception des déchets, l'installation, sous sa responsabilité, certifie que l'élimination a eu lieu et adresse au notifiant et aux autorités compétentes concernées une copie signée du document de mouvement contenant cette certification.
4. Le transfert ne peut avoir lieu que si:
a)
le notifiant a obtenu le consentement écrit de l'autorité compétente d'expédition, de destination et, le cas échéant, de transit extérieure à la Communauté, et que les conditions fixées sont respectées;
b)
un contrat a été conclu et est effectif entre le notifiant et le destinataire, tel que prévu à l'article 4, alinéa 2, point 4, et à l'article 5;
c)
une garantie financière ou une assurance équivalente a été souscrite et est effective, tel que prévu à l'article 4, alinéa 2, point 5, et à l'article 6; et
d)
une gestion écologiquement rationnelle, telle que visée à l'article 49, est assurée.
5. En cas d'exportation de déchets, ces derniers sont destinés à faire l'objet d'opérations d'élimination dans des installations qui, en vertu de la législation nationale applicable, fonctionnent ou sont autorisées à fonctionner dans le pays de destination.
6. Si un bureau de douane d'exportation ou un bureau de douane de sortie de la Communauté découvre un transfert illicite, il en informe sans délai l'autorité compétente du pays du bureau de douane qui:
a)
en informe immédiatement l'autorité compétente d'expédition dans la Communauté; et
b)
immobilise les déchets jusqu'à ce que l'autorité compétente d'expédition en décide autrement et en avise par écrit l'autorité compétente dans le pays du bureau de douane dans lequel les déchets sont immobilisés.
CHAPITRE 2
Exportations de déchets destinés à être valorisés
Section 1
Exportations à destination de pays auxquels la décision de l'OCDE ne s'applique pas
Article 36
Exportations interdites
1. Sont interdites les exportations de la Communauté de déchets, destinés à être valorisés dans des pays auxquels ne s'applique pas la décision de l'OCDE, qui figurent ci-après:
a)
les déchets dangereux figurant à l'annexe V;
b)
les déchets énumérés à l'annexe V, partie 3;
c)
les déchets dangereux pour lesquels il n'existe pas de rubrique propre dans l'annexe V;
d)
les mélanges de déchets dangereux et les mélanges de déchets dangereux avec des déchets non dangereux pour lesquels il n'existe pas de rubrique propre dans l'annexe V;
e)
les déchets que le pays de destination a notifiés comme étant dangereux conformément à l'article 3 de la convention de Bâle;
f)
les déchets dont l'importation a été interdite par le pays de destination; ou
g)
les déchets dont l'autorité compétente d'expédition a des raisons de croire qu'ils ne seront pas gérés d'une manière écologiquement rationnelle, telle que visée à l'article 49, dans le pays de destination concerné.
2. La présente disposition ne porte pas atteinte aux obligations de reprise selon les modalités définies aux articles 22 et 24.
3. Les États membres peuvent, dans des cas exceptionnels, prendre des dispositions pour établir, sur la base de preuves documentaires convenables fournies par le notifiant, que des déchets particuliers figurant à l'annexe V sont exclus de l'interdiction d'exporter s'ils ne présentent aucune des propriétés répertoriées à l'annexe III de la directive 91/689/CEE, compte tenu, pour les propriétés H3 à H8, H10 et H11 de ladite annexe, des valeurs limites fixées par la décision 2000/532/CE de la Commission du 3 mai 2000 remplaçant la décision 94/3/CE établissant une liste de déchets en application de l'article 1er, point a), de la directive 75/442/CEE du Conseil relative aux déchets et la décision 94/904/CE du Conseil établissant une liste de déchets dangereux en application de l'article 1er, paragraphe 4, de la directive 91/689/CEE du Conseil relative aux déchets dangereux (21).
4. Le fait de ne pas figurer à l'annexe V en tant que déchets dangereux ou d'être classés dans sa partie 1, liste B, n'exclut pas que, dans des cas exceptionnels, des déchets puissent être qualifiés de dangereux et donc soumis à l'interdiction d'exportation s'ils présentent l'une des propriétés répertoriées à l'annexe III de la directive 91/689/CEE, compte tenu, pour les propriétés H3 à H8, H10 et H11 de ladite annexe, des valeurs limites fixées par la décision 2000/532/CE de la Commission, conformément à l'article 1er, paragraphe 4, deuxième tiret, de la directive 91/689/CEE et au paragraphe introductif de l'annexe III du présent règlement.
5. Dans les cas prévus aux paragraphes 3 et 4, l'État membre concerné informe le pays de destination envisagé avant de prendre une décision. Les États membres notifient les cas de ce genre à la Commission avant la fin de chaque année civile. La Commission communique les informations à tous les États membres et au secrétariat de la convention de Bâle. Sur la base des informations fournies, la Commission peut faire des commentaires et, le cas échéant, adapter l'annexe V conformément à l'article 58.
Article 37
Procédures d'exportation des déchets figurant aux annexes III et III A
1. En ce qui concerne les déchets énumérés aux annexes III ou III A dont l'exportation n'est pas interdite en vertu de l'article 36, la Commission envoie, dans les vingt jours suivant l'entrée en vigueur du présent règlement, une demande écrite à chaque pays auquel la décision de l'OCDE ne s'applique pas, afin:
i)
d'obtenir la confirmation écrite que les déchets peuvent être exportés de la Communauté afin d'être valorisés dans ce pays, et
ii)
une indication de la procédure de contrôle éventuelle auxquels ils seraient soumis dans le pays de destination.
Chaque pays auquel la décision de l'OCDE ne s'applique pas aura le choix entre les options suivantes:
a)
une interdiction; ou
b)
une procédure de notification et de consentement écrits préalables selon les modalités définies à l'article 35; ou
c)
une absence de contrôle dans le pays de destination.
2. Avant la date de mise en application du présent règlement, la Commission arrête un règlement intégrant toutes les réponses reçues au titre au paragraphe 1 et informe le comité institué conformément à l'article 18 de la directive 2006/12/CE.
Si un pays n'a pas transmis la confirmation visée au paragraphe 1 ou si, pour une raison quelconque, un pays n'a pas été contacté, le paragraphe 1, point b), s'applique.
La Commission met régulièrement à jour le règlement adopté.
3. Si un pays indique dans sa réponse que certains transferts de déchets ne sont soumis à aucun contrôle, l'article 18 s'applique mutatis mutandis à ces transferts.
4. En cas d'exportation de déchets, ces déchets sont destinés à faire l'objet d'opérations de valorisation dans des installations qui, en vertu de la législation nationale applicable, fonctionnent ou sont autorisées à fonctionner dans le pays de destination.
5. En cas de transfert de déchets pour lesquels il n'existe pas de rubrique propre dans l'annexe III ou de transfert de mélanges de déchets pour lesquels il n'existe pas de rubrique propre dans l'annexe III ou III A ou de transfert de déchets figurant à l'annexe III B, et pour autant que l'exportation ne soit pas interdite en vertu de l'article 36, le paragraphe 1, point b), du présent article, s'applique.
Section 2
Exportations à destination de pays auxquels la décision de l'OCDE s'applique
Article 38
Exportations de déchets figurant aux annexes III, III A, III B, IV et IV A
1. En cas d'exportation au départ de la Communauté de déchets figurant aux annexes III, III A, III B, IV et IV A, ou de déchets ou de mélanges de déchets pour lesquels il n'existe pas de rubrique propre dans l'annexe III, IV ou IV A, et destinés à être valorisés dans des pays auxquels la décision de l'OCDE s'applique avec ou sans transit par de tels pays, les dispositions du titre II s'appliquent mutatis mutandis, sous réserve des adaptations et des ajouts énumérés aux paragraphes 2, 3 et 5
2. Les adaptations suivantes sont applicables:
a)
les mélanges de déchets figurant à l'annexe III A destinés à une opération intermédiaire sont soumis à la procédure de notification et de consentement écrits préalables si une opération de valorisation ou d'élimination intermédiaire ou non intermédiaire ultérieure doit être effectuée dans un pays auquel la décision de l'OCDE ne s'applique pas;
b)
les déchets énumérés à l'annexe III B sont soumis à la procédure de notification et de consentement écrits préalables;
c)
le consentement prévu à l'article 9 peut s'effectuer sous la forme d'un consentement tacite de l'autorité compétente de destination extérieure à la Communauté.
3. En ce qui concerne les exportations de déchets figurant aux annexes IV et IV A, les dispositions complémentaires suivantes s'appliquent:
a)
les autorités compétentes d'expédition et, le cas échéant, de transit, dans la Communauté envoient au bureau de douane d'exportation et au bureau de douane de sortie de la Communauté une copie estampillée de la décision par laquelle elles consentent au transfert;
b)
le transporteur transmet au bureau de douane d'exportation ou au bureau de douane de sortie de la Communauté une copie du document de mouvement;
c)
dès que les déchets ont quitté la Communauté, le bureau de douane de sortie de la Communauté adresse une copie estampillée du document de mouvement à l'autorité compétente d'expédition dans la Communauté indiquant que les déchets ont quitté la Communauté;
d)
si, quarante-deux jours après que les déchets ont quitté la Communauté, l'autorité compétente d'expédition dans la Communauté n'a pas été avisée par l'installation de la réception des déchets, elle en informe aussitôt l'autorité compétente de destination; et
e)
le contrat visé à l'article 4, alinéa 2, point 4, et à l'article 5 prévoit que:
i)
si une installation délivre un certificat de valorisation incorrect entraînant la levée de la garantie financière, le destinataire est tenu de supporter les coûts résultant de l'obligation de renvoyer les déchets dans la zone relevant de la compétence de l'autorité compétente d'expédition et de leur valorisation ou de leur élimination par d'autres moyens écologiquement rationnels;
ii)
dans les trois jours de la réception des déchets destinés à être valorisés, l'installation transmet au notifiant et aux autorités compétentes concernées une copie signée du document de mouvement rempli, à l'exception du certificat de valorisation visé au point iii); et
iii)
le plus rapidement possible, mais au plus tard trente jours après la valorisation, et au plus tard une année civile après la réception des déchets, l'installation, sous sa responsabilité, certifie que la valorisation a eu lieu et adresse au notifiant et aux autorités compétentes concernées une copie signée du document de mouvement contenant cette certification.
4. Le transfert ne peut avoir lieu que si:
a)
le notifiant a obtenu le consentement écrit des autorités compétentes d'expédition, de destination et, le cas échéant, de transit, ou si le consentement tacite des autorités compétentes de destination et de transit extérieures à la Communauté est présenté ou réputé acquis et que les conditions fixées sont respectées;
b)
les dispositions de l'article 35, paragraphe 4, points b), c) et d) sont respectées.
5. En cas d'exportation selon les modalités définies au paragraphe 1 de déchets figurant aux annexes IV et IV A et en transit par un pays auquel la décision de l'OCDE ne s'applique pas, les adaptations suivantes sont applicables:
a)
l'autorité compétente de transit à laquelle la décision de l'OCDE ne s'applique pas dispose d'un délai de soixante jours, à compter de la date de transmission de son accusé de réception de la notification, pour demander des informations supplémentaires concernant le transfert notifié, donner, si le pays concerné a décidé de ne pas exiger un consentement écrit et en a informé les autres parties conformément à l'article 6, paragraphe 4, de la Convention de Bâle, son consentement tacite ou donner un consentement par écrit, avec ou sans conditions; et
b)
l'autorité compétente d'expédition dans la Communauté ne prend la décision de consentir au transfert, comme le prévoit l'article 9, qu'après avoir obtenu le consentement tacite ou écrit de ladite autorité compétente de transit à laquelle la décision de l'OCDE ne s'applique pas et ce, au plus tôt soixante et un jours à compter de la date de transmission de l'accusé de réception par l'autorité compétente de transit. L'autorité compétente d'expédition peut prendre sa décision avant l'expiration du délai de soixante et un jours si elle dispose du consentement écrit des autres autorités compétentes concernées.
6. En cas d'exportation de déchets, ceux-ci sont destinés à faire l'objet d'opérations de valorisation dans des installations qui, en vertu de la législation nationale applicable, fonctionnent ou sont autorisées à fonctionner dans le pays de destination.
7. Si un bureau de douane d'exportation ou un bureau de douane de sortie de la Communauté découvre un transfert illicite, il en informe sans délai l'autorité compétente du pays du bureau de douane qui:
a)
en informe immédiatement l'autorité compétente d'expédition dans la Communauté; et
b)
immobilise les déchets jusqu'à ce que l'autorité compétente d'expédition en décide autrement et en avise par écrit l'autorité compétente dans le pays du bureau de douane dans lequel les déchets sont immobilisés.
CHAPITRE 3
Dispositions générales
Article 39
Exportations vers l'Antarctique
Toute exportation de déchets au départ de la Communauté vers l'Antarctique est interdite.
Article 40
Exportations vers les pays ou territoires d'outre-mer
1. Toute exportation, au départ de la Communauté vers des pays ou des territoires d'outre-mer, de déchets destinés à être éliminés est interdite.
2. En ce qui concerne les exportations de déchets destinés à être valorisés dans des pays ou des territoires d'outre-mer, l'interdiction de l'article 36 s'applique mutatis mutandis.
3. En ce qui concerne les exportations de déchets destinés à être valorisés dans des pays ou des territoires d'outre-mer non soumis à l'interdiction du paragraphe 2, les dispositions du titre II s'appliquent mutatis mutandis.
TITRE V
IMPORTATIONS DANS LA COMMUNAUTÉ EN PROVENANCE DE PAYS TIERS
CHAPITRE 1
Importations de déchets destinés à être éliminés
Article 41
Importation interdite sauf en provenance de pays parties à la convention de Bâle ou de pays avec lesquels il existe un accord ou d'autres régions en période de crise ou de conflit
1. Toute importation dans la Communauté de déchets destinés à être éliminés est interdite, sauf si elle provient:
a)
de pays qui sont parties à la convention de Bâle; ou
b)
d'autres pays avec lesquels la Communauté, ou la Communauté et ses États membres, ont conclu des accords ou arrangements bilatéraux ou multilatéraux compatibles avec la législation communautaire et conformes à l'article 11 de la convention de Bâle; ou
c)
d'autres pays avec lesquels des États membres ont conclu à titre individuel des accords ou arrangements bilatéraux conformes au paragraphe 2; ou
d)
d'autres régions, dans les cas où, exceptionnellement, dans des situations de crise, de rétablissement ou de maintien de la paix ou de conflit, aucun accord ou arrangement bilatéral, conformément aux points b) ou c), ne peut être conclu ou lorsque, soit il n'a pas été désigné d'autorité compétente dans le pays d'expédition, soit celle-ci n'est pas en mesure d'agir.
2. Les États membres peuvent conclure, à titre individuel, des accords et arrangements bilatéraux dans des cas exceptionnels aux fins de l'élimination de déchets spécifiques dans ces États membres, dans l'hypothèse où ces déchets ne seraient pas gérés d'une manière écologiquement rationnelle, telle que visée à l'article 49, dans le pays d'expédition.
Ces accords et arrangements doivent être compatibles avec la législation communautaire et conformes à l'article 11 de la convention de Bâle.
Ces accords et arrangements garantissent que les opérations d'élimination seront effectuées dans une installation agréée et répondront aux exigences d'une gestion écologiquement rationnelle.
Ces accords et arrangements garantissent également que les déchets sont produits dans le pays d'expédition et que l'élimination sera effectuée exclusivement dans l'État membre qui a conclu l'accord ou l'arrangement.
Ces accords ou arrangements sont notifiés à la Commission avant leur conclusion. En cas d'urgence, ils peuvent toutefois être notifiés jusqu'à un mois après leur conclusion.
3. Les accords ou arrangements bilatéraux ou multilatéraux conclus conformément au paragraphe 1, points b) et c), sont fondés sur les exigences de procédure visées à l'article 42.
4. Les pays visés au paragraphe 1, points a), b) et c), sont tenus de présenter au préalable une demande dûment motivée à l'autorité compétente de l'État membre de destination, fondée sur le fait qu'ils n'ont pas et ne peuvent raisonnablement pas acquérir les moyens techniques et les installations nécessaires pour éliminer les déchets selon des méthodes écologiquement rationnelles.
Article 42
Exigences de procédure en cas d'importation en provenance de pays parties à la convention de Bâle ou d'autres régions en période de crise ou de conflit
1. En cas d'importation dans la Communauté, au départ de pays parties à la convention de Bâle, de déchets destinés à être éliminés, les dispositions du titre II s'appliquent mutatis mutandis, sous réserve des adaptations et des ajouts énumérés aux paragraphes 2 et 3.
2. Les adaptations suivantes sont applicables:
a)
l'autorité compétente de transit extérieure à la Communauté dispose de soixante jours à compter de la date de transmission de son accusé de réception de la notification pour demander des informations supplémentaires concernant le transfert notifié, donner, si le pays concerné a décidé de ne pas exiger un consentement écrit et en a informé les autres parties conformément à l'article 6, paragraphe 4, de la Convention de Bâle, son consentement tacite, ou donner un consentement par écrit, avec ou sans conditions; et
b)
dans les cas de crise, de rétablissement ou de maintien de la paix ou de conflit visés à l'article 41, paragraphe 1, point d), le consentement des autorités compétentes d'expédition n'est pas indispensable.
3. Les dispositions complémentaires suivantes sont applicables:
a)
l'autorité compétente de transit dans la Communauté accuse réception de la notification au notifiant, avec copie aux autorités compétentes concernées;
b)
les autorités compétentes de destination et, le cas échéant, de transit, dans la Communauté envoient au bureau de douane d'entrée dans la Communauté une copie estampillée de la décision par laquelle elles consentent au transfert;
c)
une copie du document de mouvement est remise par le transporteur au bureau de douane d'entrée dans la Communauté; et
d)
après l'exécution des formalités douanières requises, le bureau de douane d'entrée dans la Communauté adresse une copie estampillée du document de mouvement aux autorités de destination et de transit compétentes dans la Communauté, indiquant que les déchets sont entrés dans la Communauté.
4. Le transfert ne peut avoir lieu que si, outre les exigences prévues au titre II:
a)
le notifiant a obtenu le consentement écrit des autorités compétentes d'expédition, de destination et, le cas échéant, de transit et que les conditions fixées sont respectées;
b)
un contrat a été conclu et est effectif entre le notifiant et le destinataire, tel qu'exigé par l'article 4, alinéa 2, point 4, et à l'article 5;
c)
une garantie financière ou une assurance équivalente a été souscrite et est effective, tel qu'exigé par l'article 4, alinéa 2, point 5, et à l'article 6; et
d)
la protection de l'environnement, telle que visée à l'article 49, est assurée.
5. Si un bureau de douane d'entrée dans la Communauté découvre un transfert illicite, il en avise sans délai l'autorité compétente du pays du bureau de douane qui:
a)
en informe immédiatement l'autorité compétente de destination dans la Communauté, qui informe l'autorité compétente d'expédition extérieure à la Communauté; et
b)
immobilise les déchets jusqu'à ce que l'autorité compétente d'expédition extérieure à la Communauté en décide autrement et en avise par écrit l'autorité compétente dans le pays du bureau de douane dans lequel les déchets sont immobilisés.
CHAPITRE 2
Importations de déchets destinés à être valorisés
Article 43
Importation interdite sauf en provenance de pays auxquels la décision de l'OCDE s'applique, de pays parties à la convention de Bâle ou de pays avec lesquels il existe un accord ou d'autres régions en période de crise ou de conflit
1. Toute importation dans la Communauté de déchets destinés à être valorisés est interdite, sauf si elle provient:
a)
de pays auxquels la décision de l'OCDE s'applique; ou
b)
d'autres pays qui sont parties à la convention de Bâle; ou
c)
d'autres pays avec lesquels la Communauté, ou la Communauté et ses États membres, ont conclu des accords ou arrangements bilatéraux ou multilatéraux compatibles avec la législation communautaire et conformes à l'article 11 de la convention de Bâle; ou
d)
d'autres pays avec lesquels des États membres ont conclu à titre individuel des accords ou arrangements bilatéraux conformes au paragraphe 2; ou
e)
d'autres régions, dans les cas où, exceptionnellement, en situation de crise, de rétablissement ou maintien de la paix ou de conflit, aucun accord ou arrangement bilatéral, conformément aux points b) ou c), ne peut être conclu ou lorsque, soit il n'a pas été désigné d'autorité compétente dans le pays d'expédition, soit celle-ci n'est pas en mesure d'agir.
2. Les États membres peuvent conclure, à titre individuel, des accords et arrangements bilatéraux dans des cas exceptionnels aux fins de la valorisation de déchets spécifiques dans lesdits États membres, dans l'hypothèse où ces déchets ne seraient pas gérés d'une manière écologiquement rationnelle, telle que visée à l'article 49, dans le pays d'expédition.
Dans ce cas, les dispositions de l'article 41, paragraphe 2, sont applicables.
3. Les accords ou arrangements bilatéraux ou multilatéraux conclus conformément au paragraphe 1, points c) et d), sont fondés sur les exigences de procédure visées à l'article 42, selon le cas.
Article 44
Exigences de procédure en cas d'importation en provenance de pays auxquels la décision de l'OCDE s'applique ou d'autres régions en période de crise ou de conflit
1. En cas d'importation dans la Communauté de déchets destinés à être valorisés en provenance de pays et transitant par des pays auxquels la décision de l'OCDE s'applique, les dispositions du titre II s'appliquent mutatis mutandis, sous réserve des adaptations et ajouts énumérés aux paragraphes 2 et 3.
2. Les adaptations suivantes sont applicables:
a)
le consentement prévu à l'article 9 peut s'effectuer sous la forme d'un consentement tacite de l'autorité compétente d'expédition extérieure à la Communauté;
b)
la notification écrite préalable en application de l'article 4 peut être effectuée par le notifiant;
c)
dans les cas visés à l'article 43, paragraphe 1, point e), en situations de crise, de rétablissement ou de maintien de la paix ou de conflit, le consentement des autorités compétentes d'expédition n'est pas indispensable.
3. En outre, les dispositions de l'article 42, paragraphe 3, points b), c) et d), sont respectées.
4. Le transfert ne peut avoir lieu que si:
a)
le notifiant a obtenu le consentement écrit des autorités compétentes d'expédition, de destination et, le cas échéant, de transit, ou si le consentement tacite de l'autorité compétente d'expédition extérieure à la Communauté est présenté ou réputé acquis, et que les conditions fixées sont respectées;
b)
un contrat a été conclu et est effectif entre le notifiant et le destinataire selon les modalités définies à l'article 4, alinéa 2, point 4, et à l'article 5;
c)
une garantie financière ou une assurance équivalente a été souscrite et est effective, tel qu'exigé par l'article 4, alinéa 2, point 5, et l'article 6; et
d)
une gestion rationnelle de l'environnement, telle que visée, à l'article 49 est assurée.
5. Si un bureau de douane d'entrée dans la Communauté découvre un transfert illicite, il en avise sans délai l'autorité compétente du pays du bureau de douane qui:
a)
en informe immédiatement l'autorité compétente de destination dans la Communauté, qui informe l'autorité compétente d'expédition extérieure à la Communauté; et
b)
immobilise les déchets jusqu'à ce que l'autorité compétente d'expédition extérieure à la Communauté en décide autrement et en avise par écrit l'autorité compétente du pays du bureau de douane dans lequel les déchets sont immobilisés.
Article 45
Exigences de procédure en cas d'importation en provenance de pays parties à la convention de Bâle auxquels la décision de l'OCDE ne s'applique pas ou d'autres régions en période de crise ou de conflit
En cas d'importation dans la Communauté de déchets destinés à être valorisés:
a)
en provenance d'un pays auquel la décision de l'OCDE ne s'applique pas; ou
b)
transitant par un pays auquel la décision de l'OCDE ne s'applique pas et qui est également partie à la convention de Bâle,
l'article 42 s'applique mutatis mutandis.
CHAPITRE 3
Dispositions générales
Article 46
Importations en provenance de pays ou de territoires d'outre-mer
1. En cas d'importation dans la Communauté de déchets provenant de pays ou de territoires d'outre-mer, le titre II s'applique mutatis mutandis.
2. Un ou plusieurs pays ou territoires d'outre-mer et l'État membre auxquels ils sont liés peuvent appliquer des procédures nationales aux transferts de déchets en provenance du pays et territoire d'outre-mer vers cet État membre.
3. Les États membres qui appliquent le paragraphe 2 communiquent à la Commission les procédures nationales appliquées.
TITRE VI
TRANSIT PAR LA COMMUNAUTÉ AU DÉPART ET À DESTINATION DE PAYS TIERS
CHAPITRE 1
Transit de déchets destinés à être éliminés
Article 47
Transit par la Communauté de déchets destinés à être éliminés
En cas de transfert au départ et à destination de pays tiers de déchets destinés à être éliminés transitant par un ou plusieurs États membres, l'article 42 s'applique mutatis mutandis, sous réserve des adaptations et des ajouts énumérés ci-dessous:
a)
les première et dernière autorités compétentes de transit dans la Communauté, le cas échéant, envoient respectivement aux bureaux de douane d'entrée dans la Communauté et de sortie de la Communauté une copie estampillée de la décision par laquelle elles consentent au transfert ou, si elles ont donné un consentement tacite, une copie de l'accusé de réception conformément à l'article 42, paragraphe 3, point a); et
b)
dès que les déchets ont quitté la Communauté, le bureau de douane de sortie de la Communauté adresse une copie estampillée du document de mouvement aux autorités compétentes de transit dans la Communauté, indiquant que les déchets ont quitté la Communauté.
CHAPITRE 2
Transit de déchets destinés à être valorisés
Article 48
Transit par la Communauté de déchets destinés à être valorisés
1. En cas de transfert au départ et à destination d'un pays auquel la décision de l'OCDE ne s'applique pas de déchets destinés à être valorisés transitant par un ou plusieurs États membres, l'article 47 s'applique mutatis mutandis.
2. En cas de transfert au départ et à destination d'un pays auquel la décision de l'OCDE s'applique de déchets destinés à être valorisés transitant par un ou plusieurs États membres, les dispositions de l'article 44 s'appliquent mutatis mutandis, sous réserve des adaptations et ajouts énumérés ci-dessous:
a)
les première et dernière autorités compétentes de transit dans la Communauté, le cas échéant, envoient respectivement aux bureaux de douane d'entrée dans la Communauté et de sortie de la Communauté une copie estampillée de la décision par laquelle elles consentent au transfert ou, dans le cas où elles ont donné leur consentement tacite, une copie de l'accusé de réception conformément à l'article 42, paragraphe 3, point a); et
b)
dès que les déchets ont quitté la Communauté, le bureau de douane de sortie de la Communauté adresse une copie estampillée du document de mouvement à (aux) l'autorité(s) compétente(s) de transit dans la Communauté, indiquant que les déchets ont quitté la Communauté.
3. Lorsqu'un transfert de déchets destinés à être valorisés, en provenance d'un pays auquel la décision de l'OCDE ne s'applique pas et à destination d'un pays auquel la décision de l'OCDE s'applique ou vice-versa, transite par un ou plusieurs États membres, le paragraphe 1 s'applique à l'égard du pays auquel la décision de l'OCDE ne s'applique pas et le paragraphe 2 s'applique à l'égard du pays auquel la décision de l'OCDE s'applique.
TITRE VII
AUTRES DISPOSITIONS
CHAPITRE 1
Obligations supplémentaires
Article 49
Protection de l'environnement
1. Le producteur et le notifiant, de même que les autres entreprises concernées par un transfert de déchets et/ou leur valorisation ou élimination, prennent les mesures nécessaires pour que tous les déchets qu'ils transfèrent soient gérés sans mettre en danger la santé humaine et d'une manière écologiquement rationnelle pendant toute la durée du transfert et des opérations de valorisation et d'élimination. En particulier, lorsque le transfert a lieu dans la Communauté, les exigences prévues à l'article 4 de la directive 2006/12/CE et la législation communautaire sur les déchets doivent être respectées.
2. Dans le cas d'exportations au départ de la Communauté, l'autorité compétente d'expédition dans la Communauté:
a)
impose et s'efforce de vérifier que tout déchet exporté soit géré d'une manière écologiquement rationnelle pendant toute la durée du transfert, qui englobe la valorisation, telle que visée aux articles 36 et 38, ou l'élimination, telle que visée à l'article 34, dans le pays tiers de destination;
b)
interdit une exportation de déchets à destination de pays tiers si elle a des raisons de croire que les déchets ne seront pas gérés conformément aux exigences du point a).
L'opération de valorisation ou d'élimination concernée peut notamment être réputée gérée d'une manière écologiquement rationnelle si le notifiant ou l'autorité compétente du pays de destination peut prouver que l'installation qui reçoit les déchets sera exploitée conformément à des normes de santé humaine et de protection de l'environnement qui sont pour l'essentiel équivalentes aux normes fixées dans la législation communautaire.
Cette présomption ne préjuge cependant pas de l'évaluation globale de la gestion écologiquement rationnelle pendant toute la durée du transfert, qui englobe les opérations de valorisation ou d'élimination dans le pays tiers de destination.
À des fins d'orientation pour une gestion écologiquement rationnelle, les lignes directrices citées à l'annexe VIII peuvent être prises en considération.
3. Dans le cas d'importations dans la Communauté, l'autorité compétente de destination dans la Communauté:
a)
impose et prend les dispositions nécessaires pour que tous les déchets transférés sur le territoire relevant de sa compétence soient gérés sans mettre en danger la santé humaine et sans utiliser de procédés ou de méthodes qui pourraient nuire à l'environnement conformément à l'article 4 de la directive 2006/12/CE et à toute autre législation communautaire sur les déchets et ce, pendant toute la durée du transfert, qui englobe les opérations de valorisation ou d'élimination dans le pays de destination;
b)
interdit l'importation de déchets en provenance de pays tiers si elle a des raisons de croire que les déchets ne seront pas gérés conformément aux exigences du point a).
Article 50
Application dans les États membres
1. Les États membres fixent les règles relatives aux sanctions applicables en cas d'infraction aux dispositions du présent règlement et prennent toutes les mesures nécessaires pour veiller à ce qu'elles soient appliquées. Les sanctions prévues doivent être effectives, proportionnées et dissuasives. Les États membres notifient à la Commission la législation nationale en matière de prévention et de détection des transferts illicites et les sanctions applicables à de tels transferts.
2. Les États membres prévoient, au titre des mesures d'application du présent règlement, notamment l'inspection des établissements et des entreprises, conformément à l'article 13 de la directive 2006/12/CE, et le contrôle de manière inopinée des transferts de déchets ou de leur valorisation ou élimination.
3. Les contrôles peuvent être effectués notamment:
a)
à l'origine, avec le producteur, le détenteur ou le notifiant;
b)
à destination, avec le destinataire ou l'installation;
c)
aux frontières de la Communauté; et/ou
d)
au cours du transfert au sein de la Communauté.
4. Les contrôles des transferts de déchets comprennent l'inspection des documents, la confirmation de l'identité et, au besoin, le contrôle physique des déchets.
5. Les États membres coopèrent entre eux, bilatéralement ou multilatéralement, afin de faciliter la prévention et la détection des transferts illicites.
6. Les États membres désignent les membres de leur personnel permanent responsables de la coopération visée au paragraphe 5 ainsi que le ou les centres chargés des contrôles physiques visés au paragraphe 4. Ces informations sont transmises à la Commission qui les distribue sous forme de liste aux correspondants visés à l'article 54.
7. À la demande d'un autre État membre, un État membre peut prendre des mesures d'exécution à l'encontre de personnes soupçonnées d'être impliquées dans le transfert illicite de déchets et qui se trouvent dans cet État membre.
Article 51
Rapports à présenter par les États membres
1. Avant la fin de chaque année civile, chaque État membre transmet à la Commission une copie du rapport relatif à l'année civile précédente qu'il a élaboré et soumis au secrétariat de la convention de Bâle, conformément à l'article 13, paragraphe 3, de ladite convention.
2. Avant la fin de chaque année civile, les États membres élaborent également un rapport portant sur l'année précédente, sur la base du questionnaire à remplir dans le cadre de l'obligation d'information figurant à l'annexe IX, et le transmettent à la Commission.
3. Les rapports élaborés par les États membres conformément aux paragraphes 1 et 2 sont soumis à la Commission par la voie électronique.
4. Sur la base de ces rapports, la Commission établit, tous les trois ans, un rapport sur la mise en œuvre du présent règlement par la Communauté et ses États membres.
Article 52
Coopération internationale
Les États membres, le cas échéant et si nécessaire en liaison avec la Commission, coopèrent avec les autres parties à la convention de Bâle et les organisations internationales, notamment par l'échange et/ou le partage de renseignements, la promotion de technologies écologiquement rationnelles et la mise au point de codes de bonne pratique appropriés.
Article 53
Désignation des autorités compétentes
Les États membres désignent l'autorité ou les autorités compétentes chargées de la mise en œuvre du présent règlement. En matière de transit, chaque État membre désigne une seule autorité compétente.
Article 54
Désignation des correspondants
Les États membres et la Commission désignent chacun un ou plusieurs correspondant(s) chargé(s) d'informer ou de conseiller les personnes ou les entreprises qui demandent des renseignements. Le(s) correspondant(s) de la Commission transmet(tent) aux correspondants des États membres toute question qui lui (leur) est posée et qui concerne ces derniers et inversement.
Article 55
Désignation des bureaux de douane d'entrée dans la Communauté et de sortie de la Communauté
Les États membres peuvent désigner des bureaux de douane spécifiques d'entrée dans la Communauté et de sortie de la Communauté pour les transferts de déchets qui entrent dans la Communauté et en sortent. Si les États membres décident de désigner de tels bureaux de douane, aucun transfert de déchets ne peut emprunter d'autres points de passage frontaliers situés dans les États membres pour entrer ou sortir de la Communauté.
Article 56
Notification des désignations et informations concernant les désignations
1. Les États membres communiquent à la Commission les désignations:
a)
des autorités compétentes conformément à l'article 53;
b)
des correspondants conformément à l'article 54; et
c)
le cas échéant, des bureaux de douane d'entrée dans la Communauté et de sortie de la Communauté conformément à l'article 55.
2. Les États membres communiquent à la Commission les renseignements suivants concernant ces désignations:
a)
nom(s);
b)
adresse(s) postale(s);
c)
adresse(s) électronique(s);
d)
numéro(s) de téléphone;
e)
numéro(s) de télécopie;
f)
langues acceptables par les autorités compétentes.
3. Les États membres communiquent sans délai à la Commission les modifications intervenues dans ces informations.
4. Ces informations et toutes leurs modifications sont soumises à la Commission à la fois sous forme électronique et sur papier si nécessaire.
5. La Commission publie et, s'il y a lieu, met à jour sur son site internet les listes des bureaux de douane d'entrée dans la Communauté et de sortie de la Communauté, des autorités compétentes et des correspondants désignés.
CHAPITRE 2
Autres dispositions
Article 57
Réunion des correspondants
La Commission, à la demande d'États membres ou s'il y a lieu, se réunit périodiquement avec les correspondants afin d'examiner avec eux les questions que pose la mise en œuvre du présent règlement. Les parties intéressées sont invitées à participer à ces réunions, dans leur intégralité ou en partie, dès lors que les États membres et la Commission conviennent de l'utilité de cette participation.
Article 58
Modification des annexes
1. La Commission peut modifier les annexes par des règlements, conformément à la procédure prévue à l'article 18, paragraphe 3, de la directive 2006/12/CE, pour tenir compte de progrès scientifiques et techniques. En outre:
a)
les annexes I, II, III, III A, IV et V sont modifiées pour tenir compte des changements adoptés dans le cadre de la convention de Bâle et de la décision de l'OCDE; en outre, l'annexe I C, concernant les instructions spécifiques pour remplir les documents de notification et de mouvement est mise au point au plus tard à la date de mise en application du présent règlement compte tenu des instructions de l'OCDE;
b)
les déchets qui n'ont pas de rubrique peuvent être provisoirement ajoutés à l'annexe III B, IV ou V dans l'attente d'une décision sur leur inclusion dans les rubriques pertinentes de la convention de Bâle ou de la décision de l'OCDE;
c)
à la suite de la demande d'un État membre, il est possible d'envisager l'ajout à l'annexe III A des mélanges d'au moins deux déchets figurant à l'annexe III dans les cas visés à l'article 3, paragraphe 2, sur une base provisoire dans l'attente d'une décision sur leur inclusion dans les annexes pertinentes de la convention de Bâle ou de la décision de l'OCDE. Les rubriques initiales à inclure dans l'annexe III A sont insérées, si possible, d'ici à la date d'application du présent règlement et au plus tard six mois après cette date. L'annexe III A peut contenir une réserve prévoyant qu'une ou plusieurs de ses rubriques ne s'appliquent pas aux exportations vers les pays auxquels la décision de l'OCDE ne s'applique pas;
d)
les cas exceptionnels visés à l'article 3, paragraphe 3, sont déterminés et, si nécessaire, de tels déchets sont ajoutés aux annexes IV A et V et supprimés de l'annexe III;
e)
l'annexe V est modifiée pour tenir compte des changements qu'il a été convenu d'apporter à la liste des déchets dangereux arrêtée conformément à l'article 1er, paragraphe 4, de la directive 91/689/CEE;
f)
l'annexe VIII est modifiée pour tenir compte des conventions et des accords internationaux applicables en la matière.
2. Lors de la modification de l'annexe IX, le comité institué par la directive 91/692/CEE du Conseil du 23 décembre 1991 visant à la standardisation et à la rationalisation des rapports relatifs à la mise en œuvre de certaines directives concernant l'environnement (22) est pleinement associé aux délibérations.
3. La période prévue à l'article 5, paragraphe 6, de la décision 1999/468/CE est fixée à trois mois.
Article 59
Mesures complémentaires
1. La Commission peut arrêter des mesures complémentaires portant sur la mise en œuvre du présent règlement, à savoir:
a)
une méthode pour le calcul de la garantie financière ou de l'assurance équivalente, prévues à l'article 6;
b)
des orientations pour la mise en œuvre de l'article 12, paragraphe 1, point g);
c)
d'autres conditions et exigences en ce qui concerne les installations de valorisation bénéficiant d'un consentement préalable, visées à l'article 14;
d)
des lignes directrices relatives à l'application de l'article 15 en ce qui concerne l'identification et le suivi des déchets qui subissent des modifications importantes lors de l'opération de valorisation ou d'élimination intermédiaire;
e)
des lignes directrices en vue de la coopération des autorités compétentes en matière de transfert illicite, visées à l'article 24;
f)
des exigences techniques et organisationnelles relatives à la mise en œuvre pratique des échanges informatisés de données pour la soumission de documents et d'informations, conformément à l'article 26, paragraphe 4;
g)
des orientations plus précises en matière d'utilisation des langues, comme prévu à l'article 27;
h)
des précisions sur les exigences de procédure prévues par le titre II concernant l'application de celles-ci aux exportations, aux importations et au transit de déchets en provenance de, à destination de, et transitant par la Communauté;
i)
des orientations plus précises concernant des termes juridiques non définis.
2. Ces mesures sont arrêtées conformément à la procédure prévue à l'article 18, paragraphe 3, de la directive 2006/12/CE.
3. La période prévue à l'article 5, paragraphe 6, de la décision 1999/468/CE est fixée à trois mois.
Article 60
Réexamen
1. Le 15 juillet 2006 au plus tard, la Commission termine son examen du lien entre la législation existante relative à la santé animale et à la santé publique, y compris les transferts de déchets relevant du règlement (CE) no 1774/2002, et les dispositions du présent règlement. Si nécessaire, ce réexamen est assorti de propositions appropriées en vue d'assurer un niveau équivalent de procédures et de régime de contrôle pour les transferts de ces déchets.
2. Dans un délai de cinq ans à compter du 12 juillet 2007, la Commission examine la mise en œuvre de l'article 12, paragraphe 1, point c), y compris son effet sur la protection de l'environnement et le fonctionnement du marché intérieur. Si nécessaire, ce réexamen est assorti de propositions appropriées en vue de modifier cette disposition.
Article 61
Abrogations
1. Le règlement (CEE) no 259/93 et la décision 94/774/CE sont abrogés avec effet au 12 juillet 2007.
2. Les références faites au règlement (CEE) no 259/93 s'entendent comme étant faites au présent règlement.
3. La décision 1999/412/CE est abrogée avec effet au 1er janvier 2008.
Article 62
Dispositions transitoires
1. Tout transfert qui a été notifié et pour lequel l'autorité compétente de destination a délivré l'accusé de réception avant le 12 juillet 2007 est soumis aux dispositions du règlement (CEE) no 259/93.
2. Tout transfert auquel les autorités compétentes concernées ont donné leur consentement conformément au règlement (CEE) no 259/93 est effectué un an au plus tard à compter du 12 juillet 2007.
3. Les rapports à présenter conformément à l'article 41, paragraphe 2, du règlement (CEE) no 259/93 et à l'article 51 du présent règlement concernant l'année 2007 sont fondés sur le questionnaire figurant dans la décision 1999/412/CE.
Article 63
Arrangements transitoires pour certains États membres
1. Jusqu'au 31 décembre 2010, tous les transferts vers la Lettonie de déchets destinés à être valorisés qui sont énumérés aux annexes III et IV ainsi que les transferts de déchets destinés à être valorisés qui ne sont pas énumérés à ces annexes sont soumis à la procédure de la notification et du consentement écrits préalables conformément aux dispositions du titre II.
Par dérogation à l'article 12, les autorités compétentes soulèvent des objections à l'égard des transferts de déchets destinés à être valorisés qui sont énumérés aux annexes III et IV et à l'égard des transferts de déchets destinés à être valorisés qui ne sont pas énumérés à ces annexes et dont la destination est une installation bénéficiant d'une dérogation temporaire à certaines dispositions de la directive 96/61/CE au cours de la période pendant laquelle cette dérogation temporaire est appliquée à l'installation de destination.
2. Jusqu'au 31 décembre 2012, tous les transferts vers la Pologne de déchets destinés à être valorisés qui sont énumérés à l'annexe III sont soumis à la procédure de la notification et du consentement écrits préalables conformément aux dispositions du titre II.
Par dérogation à l'article 12, jusqu'au 31 décembre 2007, les autorités compétentes peuvent soulever des objections à l'égard des transferts vers la Pologne, en vue de leur valorisation, des déchets ci-après, énumérés aux annexes III et IV, conformément aux motifs d'objection prévus à l'article 11:
B2020 et GE020 (déchets de verre)
B2070
B2080
B2100
B2120
B3010 et GH013 (déchets de plastique solides)
B3020 (déchets de papier)
B3140 (pneus usagés)
Y46
Y47
A1010 et A1030 (uniquement les alinéas concernant l'arsenic et le mercure)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 [n'est applicable que pour les naphtalènes polychlorés (PCN)]
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150
Sauf pour les déchets de verre, de papier et les pneus usagés, cette période peut être prolongée jusqu'au 31 décembre 2012 au plus tard conformément à la procédure établie à l'article 18, paragraphe 3, de la directive 2006/12/CE.
Par dérogation à l'article 12, jusqu'au 31 décembre 2012, les autorités compétentes peuvent soulever des objections conformément aux motifs d'objection visés à l'article 11 à l'égard des transferts vers la Pologne:
a)
des déchets ci-après destinés à être valorisés qui sont énumérés à l'annexe IV:
A2050
A3030
A3180, à l'exception des naphthalènes polychlorés (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
et de
b)
déchets destinés à être valorisés qui ne sont pas énumérés à ces annexes.
Par dérogation à l'article 12, les autorités compétentes soulèvent des objections à l'égard des transferts de déchets destinés à être valorisés qui sont énumérés aux annexes III et IV et des transferts de déchets destinés à être valorisés qui ne sont pas énumérés à ces annexes et dont la destination est une installation bénéficiant d'une dérogation temporaire à certaines dispositions de la directive 96/61/CE au cours de la période pendant laquelle cette dérogation temporaire est appliquée à l'installation de destination.
3. Jusqu'au 31 décembre 2011, tous les transferts vers la Slovaquie de déchets destinés à être valorisés qui sont énumérés aux annexes III et IV et les transferts de déchets destinés à être valorisés qui ne sont pas énumérés à ces annexes sont soumis à la procédure de la notification et du consentement écrits préalables conformément aux dispositions du titre II.
Par dérogation à l'article 12, les autorités compétentes soulèvent des objections à l'égard des transferts de déchets destinés à être valorisés qui sont énumérés aux annexes III et IV et des transferts de déchets destinés à être valorisés qui ne sont pas énumérés à ces annexes et dont la destination est une installation bénéficiant d'une dérogation temporaire à certaines dispositions des directives 94/67/CE (23) et 96/61/CE, de la directive 2000/76/CE du Parlement européen et du Conseil du 4 décembre 2000 sur l'incinération des déchets (24) et de la directive 2001/80/CE du Parlement européen et du Conseil du 23 octobre 2001 relative à la limitation des émissions de certains polluants dans l'atmosphère en provenance des grandes installations de combustion (25) au cours de la période pendant laquelle cette dérogation temporaire est appliquée à l'installation de destination.
4. Jusqu'au 31 décembre 2014, tous les transferts vers la Bulgarie de déchets destinés à être valorisés qui sont énumérés à l'annexe III sont soumis à la procédure de la notification et du consentement écrits préalables conformément aux dispositions du titre II.
Par dérogation à l'article 12, jusqu'au 31 décembre 2009, les autorités compétentes bulgares peuvent soulever des objections à l'égard des transferts vers la Bulgarie, en vue de leur valorisation, des déchets ci-après, énumérés aux annexes III et IV, conformément aux motifs d'objection prévus à l'article 11:
B2070
B2080
B2100
B2120
Y46
Y47
A1010 et A1030 (uniquement les alinéas concernant l'arsenic et le mercure)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 [n'est applicable que pour les naphtalènes polychlorés (PCN)]
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150
Cette période peut être prolongée jusqu'au 31 décembre 2012 au plus tard conformément à la procédure établie à l'article 18, paragraphe 3, de la directive 2006/12/CE.
Par dérogation à l'article 12, jusqu'au 31 décembre 2009, les autorités compétentes bulgares peuvent soulever des objections conformément aux motifs d'objection visés à l'article 11 à l'égard des transferts vers la Bulgarie:
a)
des déchets ci-après destinés à être valorisés qui sont énumérés à l'annexe IV:
A2050
A3030
A3180, à l'exception des naphthalènes polychlorés (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
et de
b)
déchets destinés à être valorisés qui ne sont pas énumérés auxdites annexes.
Par dérogation à l'article 12, les autorités compétentes bulgares soulèvent des objections à l'égard des transferts de déchets destinés à être valorisés qui sont énumérés aux annexes III et IV et des transferts de déchets destinés à être valorisés qui ne sont pas énumérés auxdites annexes et dont la destination est une installation bénéficiant d'une dérogation temporaire à certaines dispositions de la directive 96/61/CE ou de la directive 2001/80/CE au cours de la période pendant laquelle cette dérogation temporaire est appliquée à l'installation de destination.
5. Jusqu'au 31 décembre 2015, tous les transferts vers la Roumanie de déchets destinés à être valorisés qui sont énumérés à l'annexe III sont soumis à la procédure de la notification et du consentement écrits préalables conformément aux dispositions du titre II.
Par dérogation à l'article 12, jusqu'au 31 décembre 2011, les autorités compétentes roumaines peuvent soulever des objections à l'égard des transferts vers la Roumanie, en vue de leur valorisation, des déchets ci-après, énumérés aux annexes III et IV, conformément aux motifs d'objection prévus à l'article 11:
B2070
B2100, à l'exception des déchets d'alumine
B2120
B4030
Y46
Y47
A1010 et A1030 (uniquement les alinéas concernant l'arsenic, le mercure et le thallium)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A3030
A3040
A3050
A3060
A3070
A3120
A3130
A3140
A3150
A3160
A3170
A3180 [n'est applicable que pour les naphtalènes polychlorés (PCN)]
A4010
A4030
A4040
A4050
A4080
A4090
A4100
A4160
AA060
AB030
AB120
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AC270
AD120
AD150
Cette période peut être prolongée jusqu'au 31 décembre 2015 au plus tard conformément à la procédure établie à l'article 18, paragraphe 3, de la directive 2006/12/CE.
Par dérogation à l'article 12, jusqu'au 31 décembre 2011, les autorités compétentes roumaines peuvent soulever des objections conformément aux motifs d'objection visés à l'article 11 à l'égard des transferts vers la Roumanie:
a)
des déchets ci-après destinés à être valorisés qui sont énumérés à l'annexe IV:
A2050
A3030
A3180, à l'exception des naphthalènes polychlorés (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
et de
b)
déchets destinés à être valorisés qui ne sont pas énumérés auxdites annexes.
Cette période peut être prolongée jusqu'au 31 décembre 2015 au plus tard conformément à la procédure établie à l'article 18, paragraphe 3, de la directive 2006/12/CE.
Par dérogation à l'article 12, les autorités compétentes roumaines soulèvent des objections à l'égard des transferts de déchets destinés à être valorisés qui sont énumérés aux annexes III et IV et des transferts de déchets destinés à être valorisés qui ne sont pas énumérés auxdites annexes et dont la destination est une installation bénéficiant d'une dérogation temporaire à certaines dispositions de la directive 96/61/CE, de la directive 2000/76/CE ou de la directive 2001/80/CE au cours de la période pendant laquelle cette dérogation temporaire est appliquée à l'installation de destination.
6. Lorsqu'il est fait référence dans le présent article au titre II au sujet des déchets énumérés à l'annexe III, l'article 3, paragraphe 2, l'article 4, alinéa 2, point 5, et les articles 6, 11, 22, 23, 24, 25 et 31 ne s'appliquent pas.
Article 64
Entrée en vigueur et mise en application
1. Le présent règlement entre en vigueur le troisième jour qui suit celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Il est applicable à partir du 12 juillet 2007.
2. Si la date d'adhésion de la Bulgarie ou de la Roumanie est postérieure à la date d'application indiquée au paragraphe 1, l'article 63, paragraphes 4 et 5, s'applique, par dérogation au paragraphe 1 du présent article, à compter de la date d'adhésion.
3. Sous réserve de l'accord des États membres concernés, l'article 26, paragraphe 4, peut être appliqué avant le 12 juillet 2007.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Strasbourg, le 14 juin 2006.