31996L0093
L 013/28
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 96/93/ЕО НА СЪВЕТА
от 17 декември 1996 година
относно сертифицирането на животни и животински продукти
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като има предвид, че Директива 89/662/ЕИО на Съвета от 11 декември 1989 г. относно ветеринарните проверки по отношение на търговията в Общността с оглед доизграждането на вътрешния пазар (3) и Директива 90/425/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно ветеринарните и зоотехническите проверки, приложими при търговията в Общността с определени видове живи животни и продукти с оглед завършване изграждането на вътрешния пазар (4) изискват от произвеждащата или изпращаща държава-членка да осигури подходящ начин за извършването на ветеринарни проверки, и където е приложимо, на сертифицирането;
като има предвид, че за да се осигури гладкото функциониране на вътрешния пазар на живи животни и животински продукти, държавите-членки следва да могат изцяло да разчитат на добросъвестността на извършеното сертифициране на предприятията на производство и изпращане;
като има предвид, че тази цел не може да бъде постигната от държавите-членки поотделно; като има предвид следователно, че следва да се приемат общи правила за задълженията на компетентните органи и сертифициращите длъжностни лица във връзка със сертифицирането на животни и животински продукти в съответствие със законодателството на Общността;
като има предвид, че е уместно да се осигури предоставянето на гаранции по отношение на правилата и принципите, прилагани от сертифициращите длъжностни лица в трети страни, които да са най-малко еквивалентни на определените в настоящата директива;
като има предвид, че трябва да се вземат ефективни мерки за предотвратяване на заблуди и измами при сертифицирането,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Настоящата директива установява правилата, които трябва да бъдат спазвани при издаване на сертификатите, изисквани от ветеринарното законодателство.
Член 2
1. По смисъла на настоящата директива:
„ветеринарно законодателство“ е законодателството, което е изброено в приложение А към Директива 89/662/ЕИО и в приложения А и Б към Директива 90/425/ЕИО;
„сертифициращо длъжностно лице“ е официалният ветеринарен лекар или - в случаите, предвидени във ветеринарното законодателство - всяко друго лице, упълномощено от компетентния орган да подписва изискваните от това законодателство сертификати.
2. В допълнение към определенията в параграф 1 определенията, които се съдържат в член 2 от Директиви 89/662/ЕИО и 90/425/ЕИО се прилагат mutatis mutandis.
Член 3
1. Компетентният орган гарантира, че сертифициращите длъжностни лица притежават задоволителни познания в областта на ветеринарното законодателство по отношение на животните или продуктите, които ще бъдат сертифицирани, и че като цяло са информирани относно правилата, които трябва да бъдат следвани при съставянето и издаването на сертификатите, и, ако това е необходимо, по отношение на естеството и обхвата на справките, тестовете или изследванията, които следва да бъдат извършвани преди сертифицирането.
2. Сертифициращите длъжностни лица не трябва да заверяват данни, за които те нямат познания или които не могат да бъдат установени от тях.
3. Сертифициращите длъжностни лица не трябва да подписват празни или непълни сертификати или сертификати за животни или продукти, които те не са проверили или които са избегнали техния контрол. При подписването на даден сертификат на базата на друг сертификат или удостоверение е необходимо този документ да е на разположение на сертифициращото длъжностно лице, преди то да го подпише.
4. Разпоредбите на този член не представляват пречка за официалния ветеринарен лекар да сертифицира данни, които са:
а)
установени на базата на параграфи 1-3 от настоящия член от друго лице, което е оторизирано от компетентния орган и действа под контрола на официалния ветеринарен лекар, при условие че той може да потвърди точността на данните, или
б)
получени, в контекста на програмите за мониторинг, чрез позоваване на официално признати схеми за осигуряване на качеството или чрез система за епидемиологично наблюдение,
когато това е разрешено съгласно ветеринарното законодателство.
5. В съответствие с процедурата съгласно член 7, могат бъдат приети подробни правила за прилагането на настоящия член.
Член 4
1. Компетентните органи предприемат всички необходими мерки, за да осигурят добросъвестност при извършване на сертифицирането. По-специално те осигуряват назначените от тях сертифициращи длъжностни лица:
а)
да имат статус, който гарантира тяхната безпристрастност, и да нямат пряк търговски интерес, свързан с животните или продуктите, които сертифицират, или със стопанствата или предприятията, от които те произхождат.
б)
напълно да съзнават значението на съдържанието на всеки подписван от тях сертификат.
2. Сертификатите се съставят на поне един разбираем за сертифициращото длъжностно лице език и на поне един от официалните езици на страната по местоназначението, както е предвидено в законодателството на Общността.
3. Всеки компетентен орган е в състояние да проследи връзката на сертификатите със съответното сертифициращо длъжностно лице и да гарантира наличието на копие от всеки издаден сертификат за период, който се определя от този орган.
Член 5
1. Държавите-членки въвеждат необходимите проверки и вземат необходимите мерки за контрол, за да се предотврати извършването на невярно или измамно сертифициране, както и издаването и използването на подправени сертификати, които се представят за издадени по смисъла на ветеринарното законодателство.
2. Без да се засяга която и да било съдебна процедура или санкция, компетентните органи извършват разследвания или проверки и вземат подходящи мерки за санкциониране на всякакви доведени до тяхното знание случаи на невярно и измамно сертифициране. Такива мерки могат да включват временно отстраняване от длъжност на сертифициращите длъжностни лица до приключване на разследването.
По-специално, ако в хода на проверките бъде установено, че:
а)
заверяващото длъжностно лице съзнателно е издало подправен сертификат, компетентният орган взема всички необходими мерки за да осигури, доколкото това е възможно, съответното лице да няма възможност да повтори нарушението;
б)
физическо лице или предприятие е използвало с цел измама или е подправило официален сертификат, компетентният орган взема всички необходими мерки, за да осигури, доколкото това е възможно, физическото лице или предприятието да няма възможност да повтори нарушението. Такива мерки могат да включват последващ отказ за издаване на официален сертификат на съответното лице или предприятие.
Член 6
В контекста на инспекциите, предвидени от ветеринарното законодателство на Общността, и одита, които трябва да бъдат извършвани съгласно споразуменията за еквивалентност между Общността и трети страни, Комисията осигурява, прилаганите правила и принципи от заверяващите длъжностни лица от трети страни да дават гаранции, които са поне еквивалентни на установените в настоящата директива.
В случай че в резултат от тези инспекции и/или одити или в резултат от проверките, предвидени в Директиви 90/675/ЕИО и 91/496/ЕИО, бъде установено, че сертифициращите длъжностни лица от трети страни не са се съобразявали с тези принципи, може да се вземе решение за допълнителни гаранции или специфични изисквания в съответствие с процедурата съгласно член 7 от настоящата директива.
Член 7
В случай на позоваване на предвидената в настоящия член процедура Постоянният ветеринарен комитет, създаден с Решение 68/361/ЕИО на Съвета (5) действа в съответствие с правилата на член 18 от Директива 89/662/ЕИО.
Член 8
Комисията представя на Съвета доклад, който е придружен с предложения за възможната употреба на сигурни начини за електронно предаване и сертифициране преди 31 декември 1998 г.
Съветът взема решения по тези предложения с квалифицирано мнозинство.
Член 9
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 1 януари 1998 г. Те незабавно информират за това Комисията.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното си законодателство в областта, уредена с настоящата директива.
Член 10
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 17 декември 1996 година.
DIRECTIVE 96/93/CE DU CONSEIL
du 17 décembre 1996
concernant la certification des animaux et des produits animaux
LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 43,
vu la proposition de la Commisison (1),
vu l'avis du Parlement européen (2),
considérant que la directive 89/662/CEE du Conseil, du 11 décembre 1989, relative aux contrôles vétérinaires applicables dans les échanges intracommunautaires dans la perspective de la réalisation du marché intérieur (3), et la directive 90/425/CEE du Conseil, du 26 juin 1990, relative aux contrôles vétérinaires et zootechniques applicables dans les échanges intracommunautaires de certains animaux vivants et produits dans la perspective de la réalisation du marché intérieur (4), déclare qu'il appartient à l'État membre de production ou de destination de veiller à ce que les contrôles et, le cas échéant, la certification soient effectués de manière appropriée;
considérant que, pour garantir un fonctionnement harmonieux du marché intérieur des animaux vivants et des produits animaux, les États membres doivent pouvoir faire entièrement confiance à la certification établie au lieu de production et au lieu de départ;
considérant que cet objectif ne peut être réalisé par les États membres pris individuellement; que des règles communes doivent donc être adoptées concernant les obligations des autorités compétentes et des certificateurs en matière de certification des animaux et des produits animaux conformément à la législation communautaire;
considérant qu'il convient de s'assurer que les règles et principes appliqués par les certificateurs des pays tiers offrent des garanties au moins équivalentes à celles prévues par la présente directive;
considérant que des mesures efficaces doivent être prises pour empêcher toute certification trompeuse ou frauduleuse,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
La présente directive établit les règles à respecter pour la délivrance de la certification exigée par la législation vétérinaire.
Article 2
1. Aux fins de la présente directive, on entend par:
«législation vétérinaire»: la législation figurant à l'annexe A de la directive 89/662/CEE, ainsi qu'aux annexes A et B de la directive 90/425/CEE;
«certificateur»: le vétérinaire officiel ou - dans les cas prévus par la législation vétérinaire - toute autre personne autorisée par l'autorité compétente à signer les certificats prescrits par ladite législation.
2. Outre les définitions visées au paragraphe 1, celles figurant à l'article 2 des directives 89/662/CEE et 90/425/CEE sont applicables mutatis mutandis.
Article 3
1. L'autorité veille à assurer que les certificateurs ont une connaissance satisfaisante de la législation vétérinaire pour les animaux ou produits à certifier et soient informés de manière générale des règles à suivre pour l'établissement et la délivrance des certificats et - si nécessaire - sur la nature et l'ampleur des enquêtes, tests ou examens qu'il y a lieu d'y effectuer avant certification.
2. Les certificateurs ne doivent pas certifier des faits dont ils n'ont pas connaissance personnellement ou qu'ils ne peuvent vérifier.
3. Les certificateurs ne doivent pas signer des certificats en blanc ou incomplets, ni signer des certificats concernant des animaux ou des produits qu'ils n'ont pas inspectés ou qui ne sont plus sous leur contrôle. Lorsqu'un certificat est signé sur la base d'un autre certificat ou d'une autre attestation, le certificateur doit être en possession du document en question avant de signer.
4. Les présentes dispositions ne font pas obstacle à la possibilité pour un vétérinaire officiel de signer un certificat sur la base des données qui ont été:
a)
attestées conformément aux paragraphes 1 à 3 par une autre personne habilitée par l'autorité compétente et agissant sous le contrôle dudit vétérinaire, pour autant qu'il puisse vérifier l'exactitude de ces données
ou
b)
obtenues dans le cadre des programmes de surveillance, par référence à des schémas d'assurance qualitative officiellement reconnus ou à travers un système d'épidémiosurveillance,
dans les cas où cela est autorisé conformément à la législation vétérinaire.
5. Les éventuelles modalités d'application à cet article peuvent être arrêtées selon la procédure prévue à l'article 7.
Article 4
1. Les autorités compétentes prennent toutes les mesures nécessaires pour assurer la fiabilité de la certification. En particulier, elles doivent veiller à ce que les certificateurs qu'elles désignent:
a)
aient un statut qui garantisse leur impartialité et ne possèdent aucun intérêt commercial direct dans les animaux ou produits à certifier ou avec les exploitations ou établissements dont ils sont originaires;
b)
soient conscients de la teneur de chaque certificat qu'ils signent.
2. Les certificats doivent être établis au minimum dans une langue comprise par le certificateur et au moins dans l'une des langues officielles du pays de destination tel que prévu par la législation communautaire.
3. Chaque autorité compétente doit être en mesure d'établir le lien entre les certificats et leurs certificateurs et veiller à ce qu'une copie de tous les certificats délivrés soit disponible pendant une période à déterminer par ladite autorité.
Article 5
1. Les États membres doivent mettre en place et faire effectuer les contrôles nécessaires pour prévenir la délivrance de faux certificats ou de certifications pouvant induire en erreur ainsi que la production frauduleuse ou l'utilisation de certificats censés être délivrés pour les besoins de la législation vétérinaire.
2. Sans préjudice d'éventuelles poursuites et sanctions pénales, les autorités compétentes effectuent des enquêtes ou contrôles et prennent des mesures appropriées pour sanctionner tout cas de certification fausse ou trompeuse porté à leur attention. Ces mesures peuvent comprendre la suspension temporaire du mandat du certificateur pour la durée de l'enquête.
En particulier, s'il apparaît à l'occasion des contrôles:
a)
qu'un certificateur a sciemment délivré un certificat frauduleux, l'autorité compétente prend toutes les mesures nécessaires, pour autant que faire se peut, pour que la personne concernée ne puisse répéter son acte;
b)
qu'un particulier ou une entreprise a utilisé de manière frauduleuse ou altéré un certificat officiel, l'autorité compétente prend toutes les mesures nécessaires pour autant que faire se peut pour que le particulier ou l'entreprise ne puisse répéter son acte. De telles mesures peuvent inclure un refus de délivrer ultérieurement un certificat officiel à la personne ou l'entreprise concernée.
Article 6
La Commission, dans le cadre des inspections prévues par la législation vétérinaire communautaire et des audits à effectuer conformément aux accords d'équivalence conclus entre la Communauté et un pays tiers, s'assure que les règles et les principes appliqués par les certificateurs du pays tiers offrent des garanties au moins équivalentes à celles prévues par la présente directive.
Dans le cas où ces inspections et/ou ces audits ou les contrôles prévus par les directives 90/675/CEE et 91/496/CEE font apparaître que ces principes ne sont pas respectés par les certificateurs des pays tiers, des garanties supplémentaires ou des exigences spécifiques peuvent être décidées selon la procédure prévue à l'article 7 de la présente directive.
Article 7
Dans les cas où il est fait référence à la procédure prévue au présent article, le comité vétérinaire permanent, institué par la décision 68/361/CEE (5), statue conformément aux règles établies à l'article 18 de la directive 89/662/CEE.
Article 8
Avant le 31 décembre 1998, la Commission soumet au Conseil un rapport, assorti de propositions concernant le recours éventuel à des méthodes de transmission et de certification électroniques sûres.
Le Conseil statue à la majorité qualifiée sur ces propositions.
Article 9
1. Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive avant le 1er janvier 1998. Ils en informent immédiatement la Commission.
Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d'une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
2. Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions essentielles de droit interne qu'ils adoptent dans le domaine régi par la présente directive.
Article 10
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Bruxelles, le 17 décembre 1996.