31995D3052
L 321/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ № 3052/95/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 13 декември 1995 година
за установяване на процедура за обмен на информация относно взети национални мерки, които дерогират принципа на свободното движение на стоки в рамките на Общността
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 100а от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като се произнесоха съгласно процедурата, предвидена в член 189б на Договора (3),
като имат предвид, че Комисията е извършила предвидения в член 100б от Договора преглед на законовите, подзаконовите и административни разпоредби, които произтичат от член 100а от Договора, и които не са били предмет на хармонизиране в рамките на този член;
като имат предвид, че този преглед показва, че основната част от пречките пред обмена на стоки, посочени от държавите-членки се преодоляват или чрез вземане на мерки по смисъла на член 100а или чрез извършване на процедури на основание на член 169 от Договора, относно неизпълнение на задължения, които произтичат от член 30;
като имат предвид, че прозрачността на националните мерки за забрана на продукти може да улесни бързото разглеждане на съответното ниво на проблемите, които могат да излагат на опасност свободното движение на стоки, inter alia, чрез своевременно сближаване на тези мерки или на тяхното съгласуване с член 30 от Договора;
като имат предвид, че за да се улесни тази прозрачност е важно да се въведе опростена и практична процедура за обмен на информация между държавите-членки и с Комисията, с цел задоволително решаване за предприятията и за потребителите начин на проблеми, които възникват с действието на вътрешния пазар въпроси;
като имат предвид, че тази процедура цели основно по-доброто познаване на прилагането на свободното движение на стоки в нехармонизираните сектори и идентифициране на срещнатите проблеми, с цел намиране на подходящи решения;
като имат предвид, че тази процедура трябва да се отнася само за случаите, в които една държава-членка поставя пречки пред свободното движение или пускането на пазара на стоки, които са законно произведени или търгувани в друга държава-членка, поради несъответствието им на нейната национална нормативна уредба;
като имат предвид, че е целесъобразно да се визират само мерки, които представляват пречка за определен модел или за определен тип стоки, за да се изключат по този начин от приложното поле на настоящото решение мерките, които се отнасят до употребявани стоки, които с времето или с употребата са престанали да отговарят на изискванията за пускане или присъствие на пазара;
като имат предвид, че се изключат мерките, които служат единствено за защита на обществения морал или на обществения ред;
като имат предвид, че други държави-членки и Комисията трябва да имат възможност да реагират на мерките в рамките на настоящото решение;
като имат предвид и това, че процедурата не трябва да се дублира с процедурите по нотифициране или информиране, предвидени за други мерки на Общността; като имат предвид, че тези различни процедури трябва да бъдат подходящо координирани;
като имат предвид, че предприятията, потребителите и другите заинтересовани страни трябва да знаят към кого да се обърнат в Комисията и в администрациите на всяка от държавите-членки, когато възникне проблем, който е свързан със свободното движение на стоки;
като имат предвид, че процедурите за изпълнение на настоящото решение не трябва да създават нова излишна бюрокрация, но в същото време да позволят постигане на ефективно равновесие между защитата на законните интереси на държавите-членки и гарантирането на свободното движение на стоки в рамките на Общността;
като имат предвид, че за целите на прозрачността, пълната актуализирана информация за прилагането на настоящото решение трябва да бъде на разположение на всички заинтересовани страни;
като имат предвид, че премахването на пречките за свободното движение на стоки е от фундаментално значение за Общността, и че за постигането на тази цел е необходимо Общността да предприеме мерки в тази област; като имат предвид, че тази мярка съответства точно с принципа за пропорционалност, който е допълнителен на принципа на субсидиарност, тъй като е ограничен в гарантирането на яснота по случаи, при които прилагането на нехармонизираните национални разпоредби крие опасност от нарушаване на доброто функциониране на вътрешния пазар,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Когато една държава-членка поставя пречка пред свободното движение или пускане на пазара на определен модел или на определен тип стока, която е законно произведена или търгувана в друга държава-членка, тя съответно нотифицира Комисията за тази мярка с пряк или косвен ефект, която е:
-
обща забрана на стоката,
-
отказ за пускане на стока на пазара,
-
промяна на модела или на типа стока преди неговото пускане или присъствие на пазара, или
-
изтегляне на стоката от пазара.
Член 2
За целите на настоящото решение:
-
„промяна на модела или на типа стока“: означава всяка промяна на една или няколко характеристики на стоката, така както те са изброени в определението „техническа спецификация“, което фигурира в член 1 от Директива 83/189/ЕИО (4),
-
„съдебно решение“ означава всяко решение, взето от съдебен орган, чиято роля е да извършва правораздаване,
-
„мярка“ означава всяка мярка, която не е съдебно решение.
Член 3
1. Изискването за нотифициране по член 1 се прилага за мерките, които се предприемат от упълномощените компетентни органи на държавите-членки, с изключение на съдебните решения.
Когато определен модел или даден тип стока е предмет на няколко мерки, които са приети при идентични материални условия, единствено първата от тези мерки е предмет на изискването за нотифициране.
2. Член 1 не се прилага:
-
към мерки, които са предприети единствено в изпълнение на мерки на Общността по отношение на хармонизирането,
-
към мерките, които са съобщени на Комисията по силата на специални разпоредби,
-
към проектомерките, които са съобщени на Комисията по силата на специални разпоредби,
-
към мерки, които подготвят и водят до основната мярка по член 1, и които могат да бъдат защитни мерки или разследвания,
-
към мерките, които са свързани единствено с опазване на обществения морал или на обществения ред,
-
към мерките, които се отнасят до употребявани стоки, които времето или използването са направили непригодни да бъдат пускани или да присъстват на пазара.
3. Завеждането на съдебен иск срещу главната мярка в никакъв случай не води до спиране на прилагането на член 1.
Член 4
1. Нотификацията по член 1 трябва да се направи достатъчно подробно и в ясна и разбираема форма. Тя се състои в изпращане на:
-
информационен лист, който съдържа изброените в приложението подробности, и
-
един препис от взетата от органите мярка по член 3, параграф 1, така както е била публикувана или нотифицирана на заинтересованото лице.
Информацията, която не е обхваната от рубриките на листа може да бъде пропусната в преписа.
2. Информацията се съобщава в срок от четиридесет и пет дни, считано от деня, в който е взета мярката по член 1.
3. Комисията изпраща препис от предвидената по параграф 1 информация до другите държави-членки.
Член 5
1. Ако мярката по настоящото решение, която трябва да бъде нотифицирана, съдържа едно или няколко приложения, към главния препис се прилага само списък, който накратко посочва тяхното съдържание.
2. Комисията и всяка държава-членка могат да поискат от държавата-членка, която е предприела мярката, да ѝ бъде изпратен в едномесечен срок, считано от датата на искането, пълен препис на посочените в списъка от приложения по параграф 1, или всяка друга свързана с тази мярка информация.
3. Ако по силата на разпоредби от националното законодателство се предвижда спазване на тайната на разследването, съобщаването на информация, която не е свързана с рубриките на листа по член 4, параграф 1, по целесъобразност се изисква наличие на разрешение от компетентния съдебен орган.
Член 6
Държавите-членки и Комисията вземат необходимите мерки, за да гарантират, че техните служители и представители не разкриват информация, която е събрана за целите на настоящото решение, която по своя характер е защитена като професионална тайна, с изключение на информацията, която се отнася до аспекти за безопасност на определен продукт, разкриването на която се налага, ако обстоятелствата го изискват, с цел предпазване на здравето и безопасността на хората.
Член 7
Всяка държава-членка информира Комисията за компетентния орган или органи, които са определени да предават или приемат информацията по настоящото решение. Комисията веднага предава тази информация на другите държави-членки.
Държавите-членки се стремят да гарантират наличието на пункт за контакт, който може да бъде компетентния орган или органи по алинея 1, или мрежа от пунктове за контакт, изградени като първоначална референтна точка за всички разследвания на основанията, на които не се признават други национални разпоредби, и които се отнасят до общото действие на настоящото решение.
Член 8
1. Комисията засилва своето координиране по всички възникнали при изпълнението на настоящото решение въпроси, включително и координиране на съответните процедури по нотифициране или информиране, жалби относно индивидуални пречки пред свободното движение на стоки, както и до общи проблеми по взаимно признаване.
2. Комисията се стреми да гарантира, че предприятията, потребителите и всички други заинтересовани страни знаят към кого да се обърнат за контакт, когато възникнат проблеми.
Член 9
Като спазва поверителния характер, доколкото това е необходимо, и без да се засягат нерешените случаи, Комисията разпространява в рамките на Общността, информация за националните мерки в мащаб, които са обявени в рамките на настоящото решение и които имат значение за принципа на свободното движение на стоки в хармонизираните сектори. Тя разпространява също така информация, относно решения за последващи действия.
Нотифицираните национални мерки се вписват в приложението към годишния доклад за вътрешния пазар.
Член 10
За прилагането на настоящото решение, Комисията се подпомага в своята работа от постоянен комитет, който е създаден по силата на Директива 83/189/ЕИО. Тя го информира периодично за действието на предвидената в настоящото решение процедура и за обявените от държавите-членки мерки.
Ако е необходимо, Комисията информира също и предвидените от специфичните разпоредби на Общността отраслови комитети.
Член 11
В срок от две години, считано от датата на изпълнение на настоящото решение, Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета за своята дейност и предлага изменения, които счита за уместни. За изработването на този доклад, държавите-членки съобщават на Комисията всяка полезна информация относно начина, по който те изпълняват настоящото решение.
Докладът на Комисията разглежда също дали нотификацията по настоящото решение е подходящо координирана с нотификация по други инструменти на Общността.
Член 12
Настоящото решение влиза в сила от деня на неговото публикуване в Официален вестник на Европейските общности.
В срок от шест месеца от датата на публикуването, всяка държава-членка съобщава на Комисията мерките, които е предприела относно изпълнението на настоящото решение.
Настоящото решение се прилага от 1 януари 1997 г.
Член 13
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 13 декември 1995 година.
DÉCISION N° 3052/95/CE DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 13 décembre 1995
établissant une procédure d'information mutuelle sur les mesures nationales dérogeant au principe de libre circulation des marchandises à l'intérieur de la Communauté
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 100 A,
vu la proposition de la Commission (1),
vu l'avis du Comité économique et social (2),
statuant conformément à la procédure visée à l'article 189 B du traité (3),
considérant que la Commission a effectué le recensement, prévu par l'article 100 B du traité, des dispositions législatives, réglementaires et administratives qui relèvent de l'article 100 A du traité et qui n'ont pas fait l'objet d'une harmonisation au titre de ce dernier article;
considérant qu'il résulte de ce recensement que l'essentiel des obstacles aux échanges de produits mentionnés par les États membres est traité dans le cadre, soit de mesures prises au titre de l'article 100 A, soit de procédures engagées sur la base de l'article 169 du traité pour manquement aux obligations qui résultent de l'article 30;
considérant que la transparence des mesures nationales d'interdiction des produits peut faciliter le traitement rapide et au niveau approprié des problèmes qui peuvent mettre en cause la libre circulation des marchandises, notamment par le rapprochement en temps utile de ces mesures ou leur aménagement conformément à l'article 30 du traité;
considérant que, pour faciliter cette transparence, il importe de mettre en place une procédure d'information mutuelle des États membres entre eux et avec la Commission, qui soit simple et pragmatique, afin d'assurer les conditions d'un règlement satisfaisant, pour les opérateurs économiques et les consommateurs, des problèmes qui peuvent surgir dans le cadre du fonctionnement du marché intérieur;
considérant que cette procédure vise essentiellement à mieux connaître la mise en oeuvre de la libre circulation des marchandises dans les secteurs non harmonisés et à identifier les problèmes rencontrés en vue d'y apporter des solutions adaptées;
considérant que cette procédure ne doit couvrir que les cas dans lesquels un État membre fait obstacle, pour non-conformité à sa propre réglementation nationale, à la libre circulation ou à la mise sur le marché de marchandises légalement fabriquées ou commercialisées dans un autre État membre;
considérant qu'il convient de ne viser que les mesures faisant obstacle à un certain modèle ou à un certain type de marchandises, et d'exclure ainsi du champ d'application de la présente décision les mesures concernant des biens d'occasion que le temps ou l'utilisation a rendu impropres à la mise ou au maintien sur le marché;
considérant qu'il convient également d'exclure les mesures relevant uniquement de la protection de la moralité publique ou de l'ordre public;
considérant que d'autres États membres et la Commission doivent avoir la possibilité de réagir aux mesures notifiées dans le cadre de la présente décision;
considérant en outre que ladite procédure ne doit pas faire double emploi avec les procédures de notification ou d'information prévues par d'autres dispositions communautaires et que ces différentes procédures doivent être coordonnées de manière adéquate;
considérant que les entreprises, les consommateurs et les autres parties concernées doivent savoir qui contacter au sein de la Commission et des administrations de chacun des États membres lorsqu'un problème se pose quant à la libre circulation des marchandises;
considérant que les procédures établies aux fins de l'application de la présente décision ne doivent pas impliquer la création de nouvelles structures bureaucratiques superflues, tout en permettant d'obtenir un équilibre effectif entre la protection des intérêts légitimes des États membres et la garantie de la libre circulation des marchandises à l'intérieur de la Communauté;
considérant que, à des fins de transparence, des informations complètes et à jour sur l'application de la présente décision devraient être à la disposition de toutes les parties concernées;
considérant que la suppression des obstacles à la libre circulation des marchandises est d'une importance fondamentale pour la Communauté et qu'il est nécessaire pour celle-ci de prendre des mesures dans ce domaine afin d'atteindre cet objectif; que cette action respecte à l'évidence le principe de proportionnalité, en tant que complément du principe de subsidiarité, dès lors qu'elle se limite à garantir la connaissance des cas où l'application des règles nationales non harmonisées risquent d'affecter le bon fonctionnement du marché intérieur,
ONT ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Lorsqu'un État membre fait obstacle à la libre circulation ou à la mise sur le marché d'un certain modèle ou d'un certain type de produit légalement fabriqué ou commercialisé dans un autre État membre, il notifie cette mesure à la Commission dès lors qu'elle a pour effet direct ou indirect:
- une interdiction générale,
- un refus d'autorisation de mise sur le marché,
- la modification du modèle ou type de produit en cause, en vue de sa mise ou de son maintenir sur le marché
ou
- un retrait du marché.
Article 2
Aux fins de la présente décision, on entend par:
- «modification du modèle ou type de produit»: toute modification d'une ou de plusieurs caractéristiques du produit, telles qu'énumérées dans la définition «spécification technique» figurant à l'article 1er de la directive 83/189/CEE (1),
- «décision judiciaire»: toute décision prise par un organe juridictionnel, dont le rôle est de dire le droit,
- «mesure»: toute mesure autre qu'une décision judiciaire.
Article 3
1. L'obligation de notification visée à l'article 1er s'applique aux mesures prises par les autorités compétentes des États membres habilitées à prendre de tels actes, à l'exception des décisions judiciaires.
Lorsqu'un certain modèle ou un certain type de produit fait l'objet de plusieurs mesures prises dans des conditions de fond et de procédure identiques, seule la première de ces mesures est soumise à l'obligation de notification.
2. L'article 1er ne s'applique pas:
- aux mesures prises uniquement en application de dispositions communautaires d'harmonisation,
- aux mesures qui sont notifiées à la Commission en vertu de dispositions spécifiques,
- aux mesures qui ont été notifiées à l'état de projet à la Commission en vertu de dispositions communautaires spécifiques,
- aux mesures qui, comme les mesures conservatoires ou d'instruction, n'ont pour objet que de permettre l'établissement de la mesure principale visée à l'article 1er,
- aux mesures relevant uniquement de la protection de la moralité publique ou de l'ordre public,
- aux mesures concernant des biens d'occasion que le temps ou l'utilisation a rendu impropres à la mise ou au maintien sur le marché.
3. L'introduction d'un recours juridictionnel contre la mesure principale visée au paragraphe 1 n'entraîne en aucun cas la suspension de l'application de l'article 1er.
Article 4
1. La notification visée à l'article 1er doit être faite de manière suffisamment détaillée et sous une forme claire et compréhensible. Elle consiste en l'envoi:
- d'une fiche comportant les renseignements énumérés à l'annexe
et
- d'une copie de la mesure prise par les autorités visées à l'article 3 paragraphe 1, telle qu'elle a été publiée ou signifiée, selon le cas, à la personne intéressée.
Peuvent être retirés de la copie les éléments d'information qui ne relèvent pas des rubriques de la fiche.
2. La communication des informations prévues au paragraphe 1 intervient dans un délai de quarante-cinq jours à compter du jour où la mesure visée à l'article 1er est prise.
3. La Commission transmet une copie des informations prévues au paragraphe 1 aux autres États membres.
Article 5
1. Si la mesure qui doit être notifiée dans le cadre de la présente décision comporte une ou plusieurs annexes, seule une liste explicitant brièvement le contenu de celles-ci accompagne la copie principale.
2. La Commission et tout État membre peuvent demander à l'État membre qui a pris la mesure de lui transmettre, dans un délai d'un mois à compter de la date de sa demande, la copie intégrale des annexes indiquées sur la liste mentionnée au paragraphe 1 ou toute information utile sur cette mesure.
3. Si les dispositions nationales prévoient le secret de l'instruction, la communication d'éléments d'information qui ne relèvent pas des rubriques de la fiche visée à l'article 4 paragraphe 1 est, le cas échéant, subordonnée à l'autorisation de l'autorité judiciaire compétente.
Article 6
Les États membres et la Commission prennent les mesures nécessaires pour que leurs fonctionnaires et leurs agents soient tenus de ne pas divulguer les informations recueillies au sens de la présente décision qui, de par leur nature, sont couvertes par le secret professionnel, sauf les informations concernant les caractéristiques de sécurité d'un produit déterminé dont la divulgation s'impose si les circonstances l'exigent afin de protéger la santé et la sécurité des personnes.
Article 7
Chaque État membre indique à la Commission la ou les autorités nationales compétentes désignées pour transmettre ou recevoir les informations visées par la présente décision. Dès réception, la Commission transmet ces informations aux autres États membres.
Les États membres s'efforcent de garantir qu'un point de contact, qui peut être la ou les autorités nationales compétentes visées au premier alinéa, ou un réseau de points de contact est établi comme point de référence initial pour toutes les enquêtes visant à établir les raisons pour lesquelles des réglementations d'autres États membres ne sont pas reconnues et portant sur le fonctionnement général de la présente décision.
Article 8
1. La Commission renforce sa coordination pour toutes les questions suscitées par l'application de la présente décision, y compris la coordination des procédures de notification ou d'information concernées, les plaintes portant sur des entraves particulières à la libre circulation des marchandises, ainsi que les problèmes généraux de reconnaissance mutuelle.
2. La Commission s'efforce de garantir que les entreprises, les consommateurs et les autres parties intéressées savent qui contacter lorsque des problèmes surgissent.
Article 9
Tout en respectant, le cas échéant, le caractère confidentiel, et sans préjudice des cas non résolus, la Commission diffuse, à l'échelle communautaire, des informations sur les mesures nationales notifiées au titre de la présente décision qui ont des implications quant au principe de la libre circulation des marchandises dans les secteurs non harmonisés. Elle diffuse également des renseignements sur les actions de suivi qui ont été décidées.
Les mesures nationales notifiées sont répertoriées dans une annexe du rapport annuel sur le marché intérieur.
Article 10
Pour l'application de la présente décision, la Commission est assistée du comité permanent institué par la directive 83/189/CEE. Elle le tient périodiquement informé du fonctionnement de la procédure prévue par la présente décision et des mesures notifiées par les États membres.
Le cas échéant, la Commission informe également les comités sectoriels prévus par des dispositions communautaires spécifiques.
Article 11
Dans un délai de deux ans à compter de la date d'application de la présente décision, la Commission fait un rapport au Parlement européen et au Conseil sur son fonctionnement et propose toute modification qui lui semble appropriée. Pour l'établissement de ce rapport, les États membres communiquent à la Commission toute information utile sur la manière dont ils appliquent la présente décision.
Le rapport de la Commission examine également si les notifications faites en application de la présente décision sont coordonnées de manière adéquate avec les notifications effectuées au titre d'autres instruments communautaires.
Article 12
La présente décision entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel des Communautés européennes.
Dans un délai de six mois à compter de cette publication, chaque État membre communique à la Commission les dispositions qu'il a prises en application de la présente décision.
La présente décision est applicable à partir du 1er janvier 1997.
Article 13
Les États membres sont destinataires de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 13 décembre 1995.