РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 30 април 2009 година
за допълване на определението за инертни отпадъци във връзка с прилагането на член 22, параграф 1, буква е) от Директива 2006/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно управлението на отпадъците от миннодобивните индустрии
(нотифицирано под номер C(2009) 3012)
(2009/359/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Директива 2006/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. относно управлението на отпадъците от миннодобивните индустрии и за изменение на Директива 2004/35/ЕО (1), и по-специално член 22, параграф 1, буква е) от нея,
като има предвид, че:
(1)
В член 3, параграф 3 от Директива 2006/21/ЕО е дадено определение за инертни отпадъци.
(2)
Целта на допълването на определението за инертни отпадъци е да се установят ясни критерии и условия, при които отпадъците от миннодобивните индустрии могат да се считат за инертни отпадъци.
(3)
С оглед да се сведе до минимум административното натоварване, свързано с прилагането на настоящото решение, от техническа гледна точка е уместно да бъдат освободени от изискването за провеждане на специфични анализи тези отпадъци, за които има съществуваща съответна информация, както и да се разреши на държавите-членки да съставят списъци на отпадъците, които могат да бъдат считани за инертни в съответствие с критериите, формулирани в настоящото решение.
(4)
За да се гарантира качеството и представителността на използваната информация, настоящото решение следва да се прилага в рамките на характеризирането на отпадъците, извършвано съгласно Решение 2009/360/ЕО на Комисията (2) и на базата на същите източници на информация.
(5)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета, учреден по член 18 от Директива 2006/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3),
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. За инертни отпадъци по смисъла на член 3, параграф 3 от Директива 2006/21/ЕО ще се считат тези отпадъци, които отговарят както в краткосрочен, така и в дългосрочен план на следните критерии:
а)
отпадъците не претърпяват съществено разпадане или разтваряне или друга значителна промяна, която е вероятно да предизвика неблагоприятно въздействие върху околната среда или човешкото здраве;
б)
съдържанието на сулфидна сяра в отпадъците не надвишава 0,1 %, или съдържанието на сулфидна сяра в отпадъците не надвишава 1 % и съотношението на неутрализационния потенциал, дефинирано като отношение между неутрализационния потенциал и киселинния потенциал и определено на базата на статичен тест съгласно европейския проектостандарт prEN 15875, е по-голямо от 3;
в)
отпадъците не пораждат риск от самозапалване и са негорими;
г)
съдържанието в отпадъците на потенциално опасни за околната среда и човешкото здраве вещества, по-специално на As, Cd, Co, Cr, Cu, Hg, Mo, Ni, Pb, V и Zn, включително във всякакви самостоятелни фини частици в отпадъците е достатъчно малко, така че да представлява пренебрежим рисков фактор по отношение на човешкото здраве и околната среда, както в краткосрочен, така и в дългосрочен план. За да може да се счита за достатъчно малко, така че да представлява пренебрежим рисков фактор по отношение на човешкото здраве и околната среда, съдържанието на тези вещества не трябва да надвишава националните прагови стойности за обекти, определени като незамърсени, или съответните национални естествени фонови концентрации;
д)
отпадъците трябва да са практически без съдържание на продукти, използвани при добива или преработката, които биха могли да навредят на околната среда или на човешкото здраве.
2. Отпадъците могат да се считат за инертни отпадъци без да е проведено специфично тестване, ако може по задоволителен за компетентния орган начин да се покаже, че посочените в параграф 1 критерии са адекватно разгледани и изпълнени по силата на съществуващата информация или на валидни процедури или схеми.
3. Държавите членки могат да съставят списъци на отпадъци, които да бъдат считани за инертни в съответствие с определените в параграф 1 и параграф 2 критерии.
Член 2
Оценката на инертността на отпадъците в съответствие с настоящото Решение следва да се извършва в рамките на характеризирането на отпадъците, посочено в Решение 2009/360/ЕО и следва да се базира на същите източници на информация.
Член 3
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 30 април 2009 година.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 30 avril 2009
complétant la définition du terme «déchets inertes» en application de l’article 22, paragraphe 1, point f), de la directive 2006/21/CE du Parlement européen et du Conseil concernant la gestion des déchets de l’industrie extractive
[notifiée sous le numéro C(2009) 3012]
(2009/359/CE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne,
vu la directive 2006/21/CE du Parlement européen et du Conseil du 15 mars 2006 concernant la gestion des déchets de l’industrie extractive et modifiant la directive 2004/35/CE (1), et notamment son article 22, paragraphe 1, point f),
considérant ce qui suit:
(1)
L’article 3, paragraphe 3, de la directive 2006/21/CE établit une définition des déchets inertes.
(2)
Il convient de compléter cette définition des déchets inertes afin de fixer des critères et conditions précis permettant de classer les déchets de l’industrie extractive comme inertes.
(3)
Pour réduire au minimum la charge administrative liée à l’application de la présente décision, il est pertinent, d’un point de vue technique, d’exempter de certains essais les déchets pour lesquels les renseignements nécessaires sont disponibles, et d’autoriser les États membres à dresser des listes des déchets pouvant être considérés comme inertes au regard des critères définis à la présente décision.
(4)
Pour garantir la qualité et la représentativité des informations utilisées, il convient que la présente décision soit appliquée dans le cadre de la caractérisation des déchets effectuée conformément aux prescriptions de la décision 2009/360/CE de la Commission (2) et en se fondant sur les mêmes sources d’information.
(5)
Les mesures prévues à la présente décision sont conformes à l’avis du comité institué par l’article 18 de la directive 2006/12/CE du Parlement européen et du Conseil (3),
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
1. Sont considérés comme déchets inertes, au sens de l’article 3, paragraphe 3, de la directive 2006/21/CE, les déchets répondant, à court terme comme à long terme, à l’ensemble des critères suivants:
a)
les déchets ne sont susceptibles de subir aucune désintégration ou dissolution significative, ni aucune autre modification significative, de nature à produire des effets néfastes sur l’environnement ou la santé humaine;
b)
les déchets présentent une teneur maximale en soufre sous forme de sulfure de 0,1 %, ou les déchets présentent une teneur maximale en soufre sous forme de sulfure de 1 % et le ratio de neutralisation, défini comme le rapport du potentiel de neutralisation au potentiel de génération d’acide et déterminé au moyen d’un essai statique prEN 15875, est supérieur à 3;
c)
les déchets ne présentent aucun risque d’autocombustion et ne sont pas inflammables;
d)
la teneur des déchets, y compris celle des particules fines isolées, en substances potentiellement dangereuses pour l’environnement ou la santé humaine, et particulièrement en As, Cd, Co, Cr, Cu, Hg, Mo, Ni, Pb, V et Zn, est suffisamment faible pour que le risque soit négligeable pour la santé humaine et pour l’environnement, tant à court terme qu’à long terme. Sont considérées à cet égard comme suffisamment faibles pour que le risque soit négligeable pour la santé humaine et pour l’environnement les teneurs ne dépassant pas les seuils fixés au niveau national pour les sites considérés comme non pollués, ou les niveaux de fond naturels nationaux pertinents;
e)
les déchets sont pratiquement exempts de produits, utilisés pour l’extraction ou pour le traitement, qui sont susceptibles de nuire à l’environnement ou à la santé humaine.
2. Des déchets peuvent être considérés comme inertes sans qu’il soit procédé à des essais spécifiques dès lors qu’il peut être démontré à l’autorité compétente, sur la base des informations existantes ou de procédures ou schémas validés, que les critères définis au paragraphe 1 ont été pris en compte de façon satisfaisante et qu’ils sont respectés.
3. Les États membres peuvent dresser des listes des déchets susceptibles d’être considérés comme inertes au regard des critères définis aux paragraphes 1 et 2.
Article 2
L’évaluation du caractère inerte des déchets conformément aux dispositions de la présente décision s’effectue dans le cadre de la caractérisation des déchets prévue dans la décision 2009/360/CE et en se fondant sur les mêmes sources d’information.
Article 3
Les États membres sont destinataires de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 30 avril 2009.