РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 767/2009 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 13 юли 2009 година
относно пускането на пазара и употребата на фуражи, за изменение на Регламент (ЕО) № 1831/2003 на Европейския парламент и на Съвета, за отмяна на Директива 79/373/ЕИО на Съвета, Директива 80/511/ЕИО на Комисията, директиви 82/471/ЕИО, 83/228/ЕИО, 93/74/ЕИО, 93/113/ЕО и 96/25/ЕО на Съвета, както и на Решение 2004/217/ЕО на Комисията
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 и член 152, параграф 4, буква б) от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Постигането на високо ниво на защита на човешкото здраве и здравето на животните е една от основните цели на законодателството в областта на храните, както е определено в Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (3). Този регламент въвежда също така подхода „от фермата до вилицата“, посочващ фуражите като важен фактор в началото на хранителната верига. Една от основните цели на настоящия регламент е да осигури високо ниво на защита на общественото здраве.
(2)
Производството на фуражи е важна възможност за реализация за европейските селскостопански продукти, като се има предвид, че повечето от използваните за производството на фуражи суровини са селскостопанските продукти, посочени в приложение I към Договора. Освен това фуражите са от решаващо значение за петте милиона животновъди в Общността, тъй като те представляват най-големият разход.
(3)
Фуражите могат да бъдат под формата на фуражни суровини, комбинирани фуражи, фуражни добавки, премикси или медикаментозни фуражи. Правилата за предлагане на пазара на фуражни добавки са определени в Регламент (ЕО) № 1831/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 г. относно добавки за използване при храненето на животните (4), а за медикаментозните фуражи - в Директива 90/167/ЕИО на Съвета от 26 март 1990 г. относно определяне на условията, регулиращи подготовката, пускането на пазара и употребата на медикаментозни фуражи в Общността (5).
(4)
Необходимо е да се осъвремени и да се замени с един-единствен регламент съществуващото законодателство относно обращението и употребата на фуражни суровини и комбинирани фуражи, включително храни за домашни любимци, а именно Директива 79/373/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно обращението на комбинирани фуражи (6), Директива 93/74/ЕИО на Съвета от 13 септември 1993 г. относно фуражите, предназначени за специфични хранителни цели (7) („диетичен фураж“), Директива 96/25/ЕО на Съвета от 29 април 1996 г. относно обращението и използването на фуражни суровини (8) и Директива 82/471/ЕИО на Съвета от 30 юни 1982 г. относно някои продукти, използвани при храненето на животните (9) („биопротеини“). С цел постигане на яснота Директива 83/228/ЕИО на Съвета от 18 април 1983 г. относно определяне насоките за оценка на някои продукти, които се използват при храненето на животните (10) и Директива 80/511/ЕИО на Комисията от 2 май 1980 г. относно разрешаване в някои случаи на търговията с комбинирани фуражи в незапечатани опаковки или контейнери (11) следва да бъдат отменени.
(5)
Вследствие отмяната с настоящия регламент на Директива 79/373/ЕИО следва да бъде отменена и Директива 93/113/ЕО на Съвета от 14 декември 1993 г. относно използването и търговията с ензими, микроорганизми и препарати от тях при храненето на животни (12). Също така, предвид отмяната на Директива 79/373/ЕИО и като се има предвид, че настоящият регламент включва правила относно етикетирането на фуражите, съдържащи добавки, следва да бъде отменен член 16 от Директива 70/524/ЕИО на Съвета от 23 ноември 1970 г. относно добавките при храненето на животни (13), който остана в сила след отмяната на Директива 70/524/ЕИО с Регламент (ЕО) № 1831/2003.
(6)
За разлика от определението за храни съгласно Регламент (ЕО) № 178/2002, определението за фураж не включва вода. Освен това, като се има предвид, че водата не се предлага на пазара за целите на храненето на животните, настоящият регламент не следва да включва условия за водата, използвана при храненето на животните. Въпреки това той следва да се прилага по отношение на фуражите, които се дават с помощта на вода. Използването на водата от предприятията за производство на фуражи попада в приложното поле на Регламент (ЕО) № 183/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 12 януари 2005 г. за определяне на изискванията за хигиена на фуражите (14), съгласно който винаги когато това е необходимо, следва да се използва чиста вода, за да се предотврати замърсяване, което би могло да бъде опасно, като водата, използвана за производство на фуражи, следва да е с подходящо качество.
(7)
Като се има предвид рискът от замърсяване на фуражите и хранителната верига, е целесъобразно настоящият регламент да се прилага за фуражи, които се използват както за животни, отглеждани за производство на храни, така и за животни, които не се отглеждат за производство на храни, включително диви животни.
(8)
Отговорностите на операторите във фуражния сектор, установени в Регламент (ЕО) № 178/2002 и в Регламент (ЕО) № 183/2005, следва да се прилагат, mutatis mutandis, по отношение на фуражите за животни, които не се отглеждат за производство на храни.
(9)
За да наложат спазването на настоящия регламент, държавите-членки следва да упражняват официален контрол в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (15). Този контрол трябва да обхване не само задължителните, но и незадължителните данни, посочени върху етикетите. За да се направи възможен контролът на данните за състава, следва да се определят приемливи отклонения от стойностите, посочени върху етикетите.
(10)
За целите на управлението на риска във връзка с безопасността на фуражите, в приложение към настоящия регламент следва да се включат списък на суровините, чието пускане на пазара за целите на храненето на животните е забранено съгласно действащите разпоредби на Решение 2004/217/ЕО на Комисията (16), както и списък на суровините, чието пускане на пазара за целите на храненето на животните е ограничено. Съществуването на такова приложение обаче не следва да се тълкува в смисъл, че всички неизброени продукти могат като такива да се считат за безопасни.
(11)
Разграничението между фуражните суровини, фуражните добавки и други продукти, като ветеринарните медикаменти, оказва влияние върху условията за пускане на пазара на такива продукти. Фуражните суровини се използват преди всичко за задоволяване на нуждите на животните, например от енергия, хранителни съставки, минерали или диетични фибри. Те обикновено не са химически точно определени, с изключение на основните хранителни съставки. Ефекти, които може да бъдат доказани с научна оценка и които се проявяват само при фуражните добавки или ветеринарните медикаменти, следва да бъдат изключени от целевото използване на фуражните суровини. Ето защо е уместно да се разработят незадължителни насоки за разграничаване между тези видове продукти. В надлежно обосновани случаи на Комисията следва да бъде предоставено правомощието да поясни дали даден продукт представлява фураж за целите на настоящия регламент.
(12)
Определението за допълващи храни за животни в Директива 79/373/ЕИО поражда проблеми при прилагане в различните държави-членки. За целите на прилагането на Регламент (ЕО) № 183/2005 е уместно да се изясни разликата между допълващите храни за животни и премиксите.
(13)
За да се осъществи еднообразно прилагане на законодателството, фуражните суровини и допълващите фуражи следва да не съдържат добавки над определено ниво. Въпреки това силно концентрираните фуражи, като например блоковете за лизане, които съдържат минерални вещества, могат да се използват за директно хранене, ако съставът им отговаря на специфичната хранителна цел, за която са предназначени. Условията за употреба на подобни фуражи следва да бъдат посочени върху етикета, за да се гарантира спазването на правилата относно съответното съдържание на фуражни добавки в дневната дажба.
(14)
Директива 82/471/ЕИО има за цел подобряването на снабдяването в Общността с фураж, използван като пряк и косвен източник на протеини. Тази директива изисква преминаването през процедура на предпазарно разрешение за всички възможни биопротеини. При все това до този момент са дадени съвсем малко нови разрешения и недостигът на богати на протеини фуражи е все още осезаем. Следователно изискването за общо предпазарно разрешение се оказа възпиращо, а рискът за безопасността може да се овладее чрез забрана на опасни продукти въз основа на надзор на пазара. В случай че резултатът от оценката на риска на биопротеини е бил или е отрицателен, тяхното обращение или използване следва да се забрани. Следователно специалното изискване за процедура на общо предпазарно разрешение за биопротеини следва да се премахне, в резултат на което системата за безопасност за тези продукти ще е същата, както за всички други фуражни суровини. Съществуващите ограничения или забрани върху някои биопротеини не следва да бъдат засегнати.
(15)
Разпоредбите на Директива 93/74/ЕИО, приложена от Директива 2008/38/ЕО на Комисията от 5 март 2008 г. за съставяне на списък на предназначенията на фуражите със специфични хранителни цели (17), доказаха своята ефективност. По тази причина съставеният списък на предназначенията следва да бъде запазен и в настоящия регламент следва да се предвидят разпоредби за неговото актуализиране. По-специално Европейският орган за безопасност на храните следва да бъде консултиран за ефикасността и безопасността на такъв фураж, когато, въз основа на налична научна и технологична информация, има причини да се смята, че използването на съответния фураж може да не отговаря на специфичната хранителна цел, за която е предназначен, или може да окаже неблагоприятно въздействие върху здравето на животните, човешкото здраве, околната среда или хуманното отношение към животните.
(16)
Научната обосновка следва да бъде основният фактор, който се взема предвид при формулирането на твърдения по отношение на фуражите, а операторите във фуражния сектор, които правят такива твърдения, следва да могат да ги обосноват. Дадено твърдение може да бъде обосновано научно, като се вземат предвид всички съществуващи научни данни и се прецени значимостта на доказателствата.
(17)
Етикетирането отговаря на целите за изпълнение, проследяване и контрол. В допълнение етикетирането следва да осигури необходимата информация за купувачите, за да им предостави възможност да направят най-добър съобразно техните нужди избор, и следва да бъде последователно, съгласувано, прозрачно и разбираемо. Тъй като купувачите, по-специално животновъдите, правят своя избор не само по време на продажбата, когато те могат да разгледат внимателно опаковката на фуража, изискванията по отношение на информацията върху етикетите трябва да се прилагат не само за етикетите върху продукта, но и за друг вид комуникация между продавача и купувача. Нещо повече, тези изисквания следва да се прилагат и за представянето и рекламата на фуража.
(18)
Върху етикетите се предоставя задължителна и незадължителна информация. Задължителната информация следва да комбинира общите изисквания при етикетиране и специфичните изисквания за фуражните суровини или комбинираните фуражи съответно, както и допълнителните изисквания за диетични фуражи, замърсени суровини и храни за домашни любимци.
(19)
Настоящото положение по отношение на химическите примеси, получени от производствения процес на фуражните суровини и от технологични спомагателни вещества, не е задоволително. За да се гарантира високо ниво на безопасност на фуражите и оттам високо ниво на защита на общественото здраве, както и да се подобри прозрачността, следва да се приемат разпоредби относно допустимото ниво на подобни химически примеси в съответствие с добрите практики, посочени в Регламент (ЕО) № 183/2005.
(20)
Принципът, че само определени фуражни добавки трябва да се етикетират, след като са използвани във фуражните суровини и комбинираните фуражи, работи добре. Въпреки това категоризацията, произтичаща от Регламент (ЕО) № 1831/2003, изисква актуализиране и осъвременяване, което се дължи и на факта, че собствениците на домашни любимци по-специално могат да се объркат от етикетирането на някои добавки.
(21)
Вследствие на кризата със спонгиформната енцефалопатия по говедата (BSE) и с диоксина, по инициатива на Европейския парламент през 2002 г. с Директива 2002/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за изменение на Директива 79/373/ЕИО на Съвета относно обращението на комбинирани фуражи (18) беше въведено задължението да се посочват тегловните проценти за всички фуражни суровини, включени в комбинираните фуражи. Освен това нивото на безопасността на храните и фуражите се подобри значително като резултат от Регламент (ЕО) № 178/2002 и Регламент (ЕО) № 183/2005, както и на техните мерки по прилагане, по-конкретно вследствие на отделянето на особено внимание на отговорността на операторите в областта на фуражите и храните, подобрената система за проследяване, въвеждането на принципите на анализ на риска и критични точки за контрол (HACCP) в предприятията за фуражи и разработването на насоки за добра хигиенна практика в предприятията за фуражи. С оглед на тези положителни достижения, отразени в известията на Системата за бързо предупреждение за храни и фуражи (RASFF), задължението да се посочват върху етикета тегловните проценти на всички фуражни суровини, включени в комбинираните фуражи, вече не е необходимо за гарантирането на високо ниво на безопасност на фуражите и оттам на високо ниво на защита на общественото здраве. При все това точните проценти могат да се посочват доброволно с цел предоставяне на адекватна информация на купувачите. Освен това, предвид факта, че компетентните органи имат достъп до информация относно точните тегловни проценти на всички фуражни суровини, включени в комбинираните фуражи, те следва да имат възможност да предоставят допълнителна информация на купувачите при всякакви спешни случаи, свързани с човешкото здраве или здравето на животните или околната среда, и в съответствие с Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (19).
(22)
За да се осигури правилното информиране на купувача и за да се избегне подвеждането му, точните тегловни проценти все пак следва да се изискват, когато при етикетирането на комбинирания фураж се подчертава наличието на съответната фуражна суровина.
(23)
Обозначаването на фуражните суровини, включени в комбинирания фураж, в низходящ ред съобразно тяхното тегло вече осигурява важна информация за данните за състава. В определени области, в които производителят не е длъжен да посочва върху етикета специфични данни, купувачът следва да може да изиска допълнителна информация. В такива случаи следва да се запази отклонение от ± 15 % от посочената стойност.
(24)
Правата на интелектуална собственост на производителите следва да бъдат защитени. Директива 2004/48/ЕО следва да се прилага по отношение на упражняването на такива права върху интелектуална собственост. Следва също така да се признае, че за разлика от наименованията на съдържащите се в тях фуражни суровини, количественият състав на комбинираните фуражи може при определени условия да се счита за подлежаща на закрила поверителна информация.
(25)
Директива 2002/32/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 май 2002 г. относно нежеланите вещества в храните за животни (20) не се прилага за етикетирането на храни с високо съдържание на нежелани вещества. Ето защо следва да бъдат предвидени разпоредби, за да се гарантира подходящо етикетиране и правилно прилагане на забраната за разреждане, предвидена в член 5 от посочената директива, до пречистването на тези замърсени суровини от предприятие за детоксикация, одобрено в съответствие с член 10, параграф 2 или 3 от Регламент (ЕО) № 183/2005, или до почистването им.
(26)
Следва да бъдат предвидени дерогации от общите изисквания за етикетиране, доколкото прилагането на тези изисквания не е необходимо за защита на човешкото здраве, здравето на животните или интересите на потребителя и спазването им би представлявало неоправдана тежест за производителя или операторите във фуражния сектор, отговарящи за етикетирането. Въз основа на опита такива дерогации следва да бъдат предоставени по-специално по отношение на фуражи, доставени от един земеделски стопанин на друг за използване в неговото стопанство, за малки количества, за комбиниран фураж, който съдържа не повече от три фуражни суровини, както и за смеси от несмлени зърнени култури, семена и плодове.
(27)
Като общо правило комбинираните фуражи следва да се предлагат на пазара в запечатани контейнери, но следва да се предвидят подходящи дерогации, доколкото прилагането на това изискване не е необходимо за защита на човешкото здраве или здравето на животните, или интересите на потребителите и би представлявало неоправдана тежест за операторите във фуражния сектор.
(28)
Част Б от приложението към Директива 96/25/ЕО и колони 2-4 от приложението към Директива 82/471/ЕИО съдържат списъци на разпоредбите за наименованията, описанията и етикетирането на определени фуражни суровини. Тези списъци улесняват обмена на информация за свойствата на продукта между производителя и купувача. Опитът с насърчаването на заинтересованите страни да определят незадължителни стандарти чрез насоки на Общността в областта на хигиената на фуражите се оказа положителен във всяко отношение. По-подробен списък, съставен от заинтересованите страни, може да бъде по-гъвкав и по-лесно приспособим към информационните нужди на потребителите, отколкото ако е съставен от законодателя. Заинтересованите страни могат да вземат решение какви усилия да положат в тази връзка, в зависимост от стойността на списъка с фуражни суровини. По тази причина е желателно съставянето на неизчерпателен каталог на фуражните суровини, който да се използва от операторите във фуражния сектор доброволно, освен по отношение на употребата на наименованието на фуражната суровина.
(29)
Съществуващите списъци на фуражни суровини, съдържащи се в част Б от приложението към Директива 96/25/ЕО и в колони 2-4 от приложението към Директива 82/471/ЕИО, следва да представляват първоначалната версия на каталога на Общността на фуражните суровини. Тази първоначална версия следва впоследствие да се допълни по инициатива на заинтересованите страни в съответствие с техните интереси, включително като се добавят нови фуражни суровини.
(30)
С оглед постигане на прозрачност е целесъобразно представителите на заинтересованите страни да бъдат уведомявани за дадена фуражна суровина, която не е вписана в каталога, възможно най-скоро след първото пускане на пазара на тази фуражна суровина.
(31)
Съвременното етикетиране спомага за конкурентоспособна среда на пазара, където динамични, ефективни и иновативни оператори могат пълноценно да използват етикетирането с цел продажба на техните продукти. Като се вземат предвид както взаимоотношенията между предприятията при продажбата на фураж за животновъдството, така и взаимоотношенията между производител и купувач на храни за домашни любимци, кодексите за добри практики в етикетирането за тези две области могат да бъдат полезно средство за постигане на целите на съвременното етикетиране. Кодексите следва да установят разпоредби, които дават възможност на купувача да направи информиран избор. Те също така следва да дадат на лицето, което отговаря за етикетирането, важни насоки относно различните елементи на етикетирането. Те могат да подпомогнат тълкуването на рамката за незадължителното етикетиране или представянето на задължителното етикетиране. Използването на кодексите следва да бъде доброволно, освен когато върху етикета е посочено, че са използвани кодексите.
(32)
Участието на всички заинтересовани страни е съществен елемент за осигуряване на качеството и значението на каталога и кодексите за добри практики в етикетирането. За да се засили правото на потребителите на точна информация, трябва да бъдат взети предвид техните интереси. Това може да се гарантира чрез одобрение от Комисията на каталога и кодексите, при условие че тяхното съдържание е практически приложимо и че те са подходящи за постигане на целите на настоящия регламент.
(33)
Държавите-членки следва да установят санкции, приложими при нарушаване на разпоредбите на настоящия регламент, и да предприемат всички необходими мерки за гарантиране на тяхното прилагане. Тези санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.
(34)
Необходим е преходен период, по-конкретно по отношение на фуражите, съответстващи на специфична хранителна цел, и по отношение на допустимото ниво на химични примеси, получени от производствения процес и от технологични спомагателни вещества. Следва също така да се позволи предлагането на пазара на наличните запаси до тяхното изчерпване. Освен това може да бъде уместно да се определи при какви условия фуражите могат да бъдат етикетирани в съответствие с настоящия регламент преди датата на неговото прилагане.
(35)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно хармонизирането на условията за пускане на пазара и употребата на фуражи, за да се гарантира високо ниво на безопасност на фуражите и високо равнище на защита на общественото здраве, както и да се предостави подходяща информация за ползвателите и потребителите и да се засили ефективното функциониране на вътрешния пазар, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно може да бъде постигната по-добре на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(36)
Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (21).
(37)
По-специално на Комисията следва да бъдат предоставени правомощия за изменение на списъка със суровини, чието използване като фуражи е ограничено или забранено, за разрешаване на фуражи, предназначени за специфични хранителни цели, за създаване на списък от категории за етикетиране на фуражни суровини за животни, които не се отглеждат за производството на храни, с изключение на животните с ценна кожа, за приемане на изменения към каталога с цел определяне на максималното съдържание на химичните примеси или нивата за ботаническа чистота или съдържанието на влага, или данните, които заместват задължителната декларация, за адаптиране на приложенията предвид научните и технологичните достижения и за приемане на преходни мерки. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент, включително чрез допълването му с нови несъществени елементи, те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО.
(38)
От съображения за ефективност сроковете, които обикновено са приложими в рамките на процедурата по регулиране с контрол, следва да бъдат съкратени при приемането на актуализиран вариант на списъка на предназначенията. Когато, поради наложителни причини за спешност, сроковете, които обикновено са приложими в рамките на процедурата по регулиране с контрол, не могат да бъдат спазени, Комисията следва да може да използва процедурата по спешност, предвидена в член 5а, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, за измененията на списъка на суровините, чието предлагане на пазара или употреба за хранене на животните е ограничено или забранено.
(39)
В член 16 от Регламент (ЕО) № 1831/2003 се определят разпоредбите за етикетиране и опаковане на фуражните добавки и премикси. Прилагането на правилата, отнасящи се до премиксите, създаде практически проблеми за отрасъла и компетентните органи. За да се постигне по-последователно етикетиране на премиксите, посоченият член следва да се измени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА 1
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Цел
В съответствие с общите принципи, определени в Регламент (ЕО) № 178/2002, целта на настоящия регламент е да хармонизира условията за пускане на пазара и употреба на фуражи, за да се гарантира високо ниво на безопасност на фуражите и оттам високо ниво на защита на общественото здраве, както и да се предостави подходяща информация за ползвателите и потребителите и да се засили ефективното функциониране на вътрешния пазар.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящият регламент определя правила за пускане на пазара и употреба на фуражи както за животни, отглеждани за производство на храни, така и за животни, които не се отглеждат за производство на храни, в рамките на Общността, включително изисквания за етикетиране, опаковане и представяне.
2. Настоящият регламент се прилага, без да се засягат останалите разпоредби на Общността, прилагани в областта на храненето на животните, а именно:
а)
Директива 90/167/ЕИО;
б)
Директива 2002/32/ЕО;
в)
Регламент (ЕО) № 999/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 г. относно определяне на правила за превенция, контрол и ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (22);
г)
Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 3 октомври 2002 г. за установяване на здравни правила относно странични животински продукти, непредназначени за консумация от човека (23);
д)
Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 г. относно генетично модифицираните храни и фуражи (24);
е)
Регламент (ЕО) № 1830/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 г. относно проследяването и етикетирането на генетично модифицирани организми и проследяването на храни и фуражи от генетично модифицирани продукти (25);
ж)
Регламент (ЕО) № 1831/2003; и
з)
Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета от 28 юни 2007 г. относно биологичното производство и етикетирането на биологични продукти (26).
3. Настоящият регламент не се прилага за водата, директно приемана от животните или съзнателно включена във фуражите. Въпреки това той се прилага по отношение на фуражите, предназначени да се дават с помощта на вода.
Член 3
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
определенията за „фураж“, „предприятия за фуражи“ и „пускане на пазара“, установени в Регламент (ЕО) № 178/2002;
б)
определенията за „фуражна добавка“, „премикси“, „технологични спомагателни вещества“ и „дневна дажба“, установени в Регламент (ЕО) № 1831/2003; и
в)
определенията за „предприятие“ и „компетентен орган“, установени в Регламент (ЕО) № 183/2005.
2. Прилагат се и следните определения:
а)
„оператор във фуражния сектор“ означава всяко физическо или юридическо лице, което отговаря за осигуряване изпълнението на изискванията на настоящия регламент в рамките на предприятието за фуражи, което контролира;
б)
„хранене на животни през устата“ означава въвеждането на фуражи в стомашно-чревния тракт на животното през устата с цел задоволяване на потребностите му от храна и/или поддържането на продуктивността на здрави животни;
в)
„животно, отглеждано за производство на храни“ означава всяко животно, което се храни, развъжда или отглежда за производство на храни за консумация от човека, включително животни, които не се използват за консумация от човека, но принадлежат към вид, който обикновено се използва за консумация от човека в Общността;
г)
„животни, които не се отглеждат за производство на храни“ означава всяко животно, което се храни, развъжда или отглежда, но не се използва за консумация от човека, като животни с ценна кожа, домашни любимци и животни, отглеждани в лаборатории, зоологически градини или циркове;
д)
„животни с ценна кожа“ означава животни, които не се отглеждат за производство на храни, които се хранят, развъждат или отглеждат за производство на кожа и които не се използват за консумация от човека;
е)
„домашни любимци“ означава животни, които не се отглеждат за производство на храни и принадлежат към видове, които се хранят, развъждат или отглеждат, но обикновено не се използват за консумация от човека в Общността;
ж)
„фуражни суровини“ означава продукти от растителен или животински произход, чиято главна цел е да задоволят хранителните нужди на животните, в техния естествен вид, пресни или консервирани, и продукти, получени от тяхната промишлена преработка, както и органични и неорганични вещества, независимо дали са със или без съдържание на фуражни добавки, които са предназначени за употреба при храненето на животните през устата, без или след преработка, или при приготвянето на комбинирани фуражи, или като носители на премикси;
з)
„комбиниран фураж“ означава смес от най-малко две фуражни суровини, независимо дали са със или без съдържание на фуражни добавки, за хранене на животните през устата, под формата на пълноценни или допълващи фуражи;
и)
„пълноценен фураж“ означава комбиниран фураж, който поради своя състав е достатъчен за една дневна дажба;
й)
„допълващи фуражи“ означава комбинирани фуражи, които имат високо съдържание на определени вещества, но които поради техния състав са достатъчни за една дневна дажба, само ако се използват в комбинация с други фуражи;
к)
„минерални фуражи“ означава допълващи фуражи, съдържащи най-малко 40 % сурова пепел;
л)
„млекозаместител“ означава комбиниран фураж, който се дава в суха форма или след разтваряне в определено количество течност за хранене на млади животни в допълнение на или като заместител на следколастрово мляко или за хранене на млади животни, като телета, агнета или козлета, предназначени за клане;
м)
„носител“ означава вещество, използвано, за да разтвори, разреди, диспергира или по друг начин физически да промени дадена фуражна добавка, за да улесни обработката, прилагането или употребата ѝ, без да променя технологичните функции и без да оказва влияние върху технологичните резултати;
н)
„специфична хранителна цел“ означава целта за задоволяване на специфични хранителни нужди на животните, при които процесът на усвояване на храната, поглъщане или метаболизъм е или може да е временно или необратимо увреден и които следователно могат да се повлияят благоприятно от поемането на подходящ за тяхното състояние фураж;
о)
„фураж, предназначен за специфични хранителни цели“ означава фураж, който може да задоволи специфична хранителна цел поради специфичния си състав или метод на производство, които ясно го разграничават от обикновения фураж. Фуражът, предназначен за специфични хранителни цели, не включва медикаментозни фуражи по смисъла на Директива 90/167/ЕИО;
п)
„замърсени суровини“ означава фураж, който съдържа нежелани вещества на нива над допустимите съгласно Директива 2002/32/ЕО;
р)
„минимален срок на съхранение“ означава периодът, през който при правилни условия на съхранение лицето, което отговаря за етикетирането, гарантира, че фуражът запазва посочените си свойства; по отношение на фуража като цяло може да бъде посочен само един минимален срок на съхранение, който се определя въз основа на минималния срок на съхранение на всяка съставка;
с)
„серия“ или „партида“ означава количество фураж, което може да се установи и за което е определено, че има общи характеристики, като произход, разновидност, вид на опаковката, опаковащ, изпращач или етикетиране, и, в случай на производствен процес, представлява единица продукция от един завод, който използва еднакви производствени показатели, или няколко такива единици, когато са произведени в последователен ред и са складирани заедно;
т)
„етикетиране“ означава нанасяне на думи, специфични данни, търговски марки, марково име, картинни изображения или символи върху даден фураж чрез поставянето на тази информация върху всякакво средство, отнасящо се до или придружаващо такъв фураж, като опаковка, контейнер, табела, етикет, документ, пръстен, яка или в интернет пространството, включително за рекламни цели;
у)
„етикет“ означава всякаква маркировка, знак, символ, изображение или друго описание, изписано, отпечатано, нанесено с шаблон, маркирано, гравирано, щамповано или прикрепено към опаковката или контейнера на фуража; и
ф)
„представяне“ означава формата, външният вид или опаковката и опаковъчните материали, използвани за фуража, включително и начинът, по който е подреден, и средата, в която е изложен.
ГЛАВА 2
ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ
Член 4
Изисквания за безопасност и за предлагане на пазара
1. Фураж може да се предлага на пазара и да се използва, само ако:
а)
е безопасен; и
б)
не оказва директно неблагоприятно въздействие върху околната среда или хуманното отношение към животните.
Изискванията, установени в член 15 от Регламент (ЕО) № 178/2002, се прилагат, mutatis mutandis, към фуражи за животни, които не се отглеждат за производство на храни.
2. В допълнение към установените в параграф 1 от настоящия член изисквания операторите във фуражния сектор, които пускат фуража на пазара, гарантират, че фуражът:
а)
е здравословен, истински, с непроменен състав, подходящ за целта и с годно за продажба качество; и
б)
е етикетиран, опакован и представен в съответствие с разпоредбите, установени в настоящия регламент и в друго приложимо законодателство на Общността.
Изискванията, предвидени в член 16 от Регламент (ЕО) № 178/2002, се прилагат, mutatis mutandis, към фуражи за животни, които не се отглеждат за производство на храни.
3. По отношение на фуража трябва да бъдат спазени техническите разпоредби за примеси и други химични вещества, посочени в приложение I към настоящия регламент.
Член 5
Отговорности и задължения на предприятията за фуражи
1. Операторите във фуражния сектор спазват, mutatis mutandis, задълженията, установени в членове 18 и 20 от Регламент (ЕО) № 178/2002 и член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 183/2005 по отношение на фуражите за животни, които не се отглеждат за производство на храни.
2. Лицето, което отговаря за етикетирането на фуражите, предоставя на разположение на компетентните органи всяка информация, която се отнася до състава или до твърдяните свойства на пуснатия на пазара от това лице фураж и която позволява проверка на точността на информацията, посочена върху етикета, включително точните тегловни проценти на фуражните суровини, използвани в комбинираните фуражи.
3. При спешни случаи, свързани с човешкото здраве или здравето на животните или околната среда, и без да се засягат разпоредбите на Директива 2004/48/ЕО, компетентният орган може да предостави на купувача информацията, с която разполага съгласно параграф 2 от настоящия член, при условие че след преценка на съответните законни интереси на производителите и купувачите стигне до заключението, че предоставянето на подобна информация е оправдано. При необходимост компетентният орган предоставя подобна информация след подписването на клауза за поверителност от купувача.
Член 6
Ограничение и забрана
1. Фуражът не трябва да съдържа или да се състои от суровини, чието пускане на пазара или употреба за целите на храненето на животните са ограничени или забранени. Списъкът на подобни суровини се съдържа в приложение III.
2. Комисията изменя списъка на суровините, чието пускане на пазара или употреба за целите на храненето на животните са ограничени или забранени, като взема предвид, по-специално, научните доказателства, технологичните развития, известията от Системата за бързо предупреждение за храни и фуражи (RASFF) или резултатите от официалния контрол съгласно Регламент (ЕО) № 882/2004.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Поради наложителни причини за спешност Комисията може да използва процедурата по спешност, посочена в член 28, параграф 5, с цел приемането на тези мерки.
ГЛАВА 3
ПУСКАНЕ НА ПАЗАРА НА СПЕЦИФИЧНИ ВИДОВЕ ФУРАЖИ
Член 7
Характеристики на видовете фураж
1. В съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 28, параграф 3, Комисията може да приема насоки, които изясняват разликата между фуражни суровини, фуражни добавки и други продукти, като ветеринарни медикаменти.
2. При необходимост Комисията може да приеме мерки за изясняване дали даден продукт представлява фураж за целите на настоящия регламент.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Член 8
Съдържание на фуражните добавки
1. Без да се засягат условията за употреба, предвидени в съответния правен акт относно разрешаване на съответните фуражни добавки, фуражните суровини и допълващите фуражи не трябва да съдържат фуражни добавки, включени в количества, надвишаващи 100 пъти съответното установено максимално съдържание в пълноценните фуражи или пет пъти - при коксидиостатици и хистомоностатици.
2. Количеството, равняващо се на 100 пъти съответното установено максимално съдържание, посочено в параграф 1, може да бъде надвишавано, само ако съответните продукти изпълняват специфичната хранителна цел, за която са предназначени съгласно член 10 от настоящия регламент. Условията за употреба на такива фуражи се уточняват допълнително в списъка на предназначенията. Предприятия, намиращи се под контрола на производител на такива фуражи, който използва фуражните добавки, посочени в глава 2 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 183/2005, трябва да бъдат одобрени в съответствие с член 10, точка 1, буква б) от посочения регламент.
Член 9
Предлагане на пазара на фуражи, предназначени за специфични хранителни цели
Фуражите, предназначени за специфични хранителни цели, могат да бъдат предлагани на пазара като такива, само ако тяхното предназначение е включено в списъка на предназначенията, изготвен в съответствие с член 10, и ако отговарят на основните хранителни характеристики за съответната специфична хранителна цел, посочена в този списък.
Член 10
Списък на предназначенията на фуражите, предназначени за специфични хранителни цели
1. Комисията може да актуализира списъка на предназначенията, установени в Директива 2008/38/ЕО, като добави или заличи дадено предназначение или като допълни, премахне или промени условията, свързани с определено предназначение.
2. Процедурата за актуализиране на списъка на предназначенията може да бъде започната чрез подаване на заявление до Комисията от физическо или юридическо лице, установено в Общността, или от държава-членка. Валидното заявление включва досие, което доказва, че специфичният състав на фуража изпълнява конкретната специфична хранителна цел и няма неблагоприятно въздействие върху здравето на животните, човешкото здраве, околната среда или хуманното отношение към животните.
3. Комисията незабавно предоставя на разположение на държавите-членки заявлението, включително досието.
4. Ако въз основа на наличната научна и технологична информация Комисията има причини да смята, че употребата на конкретния фураж може да не изпълнява конкретната специфична хранителна цел или може да има неблагоприятно въздействие върху здравето на животните, човешкото здраве, околната среда или хуманното отношение към животните, Комисията, в срок три месеца след получаване на валидно заявление, изисква становище от Европейския орган за безопасност на храните (наричан по-долу „Органът“). Органът предоставя становище в срок шест месеца след получаване на искането. Този срок се удължава всеки път, когато Органът поиска допълнителна информация от заявителя.
5. В срок шест месеца след получаване на валидно заявление или, когато е уместно, след получаване на становището на Органа Комисията приема регламент за актуализация на списъка на предназначенията, ако са спазени предвидените в параграф 2 условия.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 6.
6. Чрез дерогация от параграф 5, в срок шест месеца след получаване на валидно заявление или, когато е уместно, след получаване на становището на Органа, на който и да е етап от процедурата, Комисията прекратява процедурата и взема решение да не продължава с актуализирането, ако счита, че такова актуализиране не е оправдано. Комисията действа в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 28, параграф 3.
Когато е приложимо, в такива случаи Комисията информира заявителя и държавите-членки директно, посочвайки в писмото си мотивите, поради които актуализирането не е счетено за оправдано.
7. В съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 28, параграф 3, Комисията може да приема мерки за прилагане по отношение на подготовката и представянето на заявлението.
ГЛАВА 4
ЕТИКЕТИРАНЕ, ПРЕДСТАВЯНЕ И ОПАКОВАНЕ
Член 11
Принципи за етикетиране и представяне
1. Етикетирането и представянето на фуражите не трябва да подвеждат потребителя, по-специално:
а)
по отношение на предназначението или характеристиките на фуража, по-специално вида, метода на получаване или производство, свойствата, състава, количеството, трайността, видовете или категориите животни, за които е предназначен;
б)
чрез приписване на фуража на свойства или характеристики, които той не притежава, или чрез внушаване, че той притежава специални характеристики, когато в действителност всички подобни фуражи притежават такива характеристики; или
в)
по отношение на съответствието на етикетирането с каталога на Общността и с кодексите на Общността, посочени в членове 24 и 25.
2. Фуражните суровини или комбинираният фураж, предлагани на пазара в насипно състояние или в незапечатани опаковки или контейнери в съответствие с член 23, параграф 2, се придружават от документ, който съдържа всички данни, чието поставяне върху етикета се изисква задължително в съответствие с настоящия регламент.
3. Когато фуражът се предлага за продажба чрез средства за комуникация от разстояние, както е определено в член 2 от Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 г. относно защитата на потребителя по отношение на договорите от разстояние (27), данните, чието поставяне върху етикета се изисква задължително съгласно настоящия регламент, с изключение на данните, предвидени в член 15, букви б), г) и д), член 16, параграф 2, буква в) или член 17, параграф 1, буква г), се нанасят върху носителя на информация за продажбата от разстояние или се предоставят чрез други подходящи средства преди сключването на договора от разстояние. Данните, посочени в член 15, букви б), г) и д), член 16, параграф 2, буква в) или член 17, параграф 1, буква г), се предоставят най-късно в момента на доставка на фуража.
4. В приложение II са предвидени разпоредби за етикетирането, допълващи определените в настоящата глава.
5. Допустимите отклонения за несъответствия между етикетираните стойности на състава на фуражната суровина или комбинирания фураж и стойностите, установени при анализ при официалния контрол в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004, са посочени в приложение IV към настоящия регламент.
Член 12
Отговорност
1. Лицето, което отговаря за етикетирането, гарантира наличието на данните върху етикетите и точността на съдържанието им.
2. Лицето, което отговаря за етикетирането, е операторът във фуражния сектор, който е пуснал фуража на пазара за първи път, или, когато е приложимо, операторът във фуражния сектор, под чието име или търговско наименование се предлага фуражът.
3. До степента, в която техните действия влияят върху етикетирането в рамките на стопанските дейности под техен контрол, операторите във фуражния сектор гарантират, че информацията, която се предлага чрез каквито и да е средства, отговаря на изискванията на настоящия регламент.
4. Операторите във фуражния сектор, отговорни за търговия на дребно или дейности по дистрибуция, които не влияят върху етикетирането, действат с дължимата грижа, за да подпомогнат гарантирането на съответствие с изискванията за етикетиране, по-специално като не доставят фураж, за който знаят или би трябвало да предположат, въз основа на притежаваната от тях информация и като професионалисти, че не отговаря на тези изисквания.
5. В рамките на стопанските дейности под техен контрол операторите във фуражния сектор гарантират предаването на задължителните данни върху етикетите по цялата хранителна верига, за да позволят предоставянето на информацията на крайния потребител на фураж в съответствие с настоящия регламент.
Член 13
Твърдения
1. Етикетирането и представянето на фуражните суровини и комбинираните фуражи може да обърне специално внимание на наличието или липсата на някое вещество във фуража, на специфична хранителна характеристика или процес или специфична функция, свързана с някое от изброените, ако са изпълнени следните условия:
а)
твърдението е обективно, може да бъде проверено от компетентните органи и разбрано от потребителите на фуража; и
б)
лицето, което отговаря за етикетирането, осигурява при поискване от компетентния орган научна обосновка на твърдението чрез посочване на публично достъпни налични научни доказателства или чрез документирано изследване на дружеството. Научната обосновка трябва да е налице към момента на пускане на фуража на пазара. Купувачите имат правото да осведомят компетентния орган за своите съмнения по отношение на верността на твърдението. Когато се стигне до заключението, че твърдението не е достатъчно обосновано, етикетирането във връзка с подобно твърдение се счита за подвеждащо за целите на член 11. Когато компетентният орган има съмнения по отношение на научните доказателства за съответното твърдение, той може да постави въпроса пред Комисията. Комисията може да приеме решение, когато е целесъобразно - след получаване на становището на Органа, в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 28, параграф 2.
2. Без да се засяга параграф 1, твърденията, отнасящи се до подобряване на храненето и поддържане или защита на физиологичното състояние, са допустими, освен ако не включват твърдение, посочено в параграф 3, буква а).
3. При етикетирането или представянето на фуражните суровини и комбинирания фураж не трябва да се твърди, че
а)
фуражът ще предотврати, облекчи или излекува дадено заболяване, с изключение на коксидиостатиците и хистомоностатиците, разрешени съгласно Регламент (ЕО) № 1831/2003; настоящата буква не се прилага обаче за твърдения относно хранителния дисбаланс, при условие че липсват патологични симптоми в тази връзка;
б)
фуражът притежава специфична хранителна цел, предвидена в списъка на предназначенията, посочен в член 9, освен ако не отговаря на определените в него изисквания.
4. Спецификациите, свързани с изискванията, определени в параграфи 1 и 2, могат да се включат в кодексите на Общността, посочени в член 25.
Член 14
Представяне на данните върху етикета
1. Данните, чието посочване върху етикета е задължително, се представят в тяхната пълнота на видно място върху опаковката, контейнера, върху прикачения към тях етикет или придружаващия документ, предвиден в член 11, параграф 2, по очевиден и ясно четлив начин, така че да не могат да се изтрият, на официалния език или най-малко на един от официалните езици на държавата-членка или на региона, в които фуражът се пуска на пазара.
2. Данните, чието посочване върху етикета е задължително, са лесни за откриване и не се закриват от друга информация. Те се изписват с цвят, шрифт и размер, който не прикрива и не подчертава никоя част от информацията, освен ако тази разлика не служи за привличане на вниманието към предупрежденията за безопасност.
3. Спецификациите, свързани с определените в параграфи 1 и 2 изисквания, както и с представянето на незадължителното етикетиране, посочено в член 22, могат да се включат в кодексите на Общността, посочени в член 25.
Член 15
Общи задължителни изисквания при етикетиране
Дадена фуражна суровина или комбиниран фураж не се пускат на пазара, ако върху етикета не са обозначени следните данни:
а)
вид на фуража: „фуражна суровина“, „пълноценен фураж“ или „допълващ фураж“, в зависимост от случая;
-
за „пълноценен фураж“ може да се използва наименованието „пълноценен фураж млекозаместител“, ако е уместно,
-
за „допълващ фураж“ могат да се използват следните наименования, ако е уместно: „минерален фураж“ или „допълващ фураж млекозаместител“,
-
за домашни любимци, различни от котки и кучета, „пълноценен фураж“ или „допълващ фураж“ може да се заменят с „комбиниран фураж“;
б)
име или търговско наименование и адрес на оператора във фуражния сектор, който отговаря за етикетирането;
в)
ако е наличен, номер на одобрение на предприятието на лицето, което отговаря за етикетирането, определен в съответствие с член 13 от Регламент (ЕО) № 1774/2002 за предприятия, които са получили разрешение в съответствие с член 23, параграф 2, букви а), б) и в) от Регламент (ЕО) № 1774/2002 или одобрение в съответствие с член 17 от Регламент (ЕО) № 1774/2002 или с член 10 от Регламент (ЕО) № 183/2005. Ако лицето, което отговаря за етикетирането, има няколко номера на одобрение, то използва номера, определен в съответствие с Регламент (ЕО) № 183/2005;
г)
референтен номер на партидата или серията;
д)
нетно количество, изразено в единици маса, в случай на твърди продукти, и в единици маса или обем, в случай на течни продукти;
е)
списък на фуражните добавки, предхождани от надпис „добавки“ в съответствие с глава I от приложение VI или VII, според случая, и без да се засягат разпоредбите за етикетиране, определени в правния акт, който разрешава съответната фуражна добавка; и
ж)
съдържание на влага в съответствие с точка 6 от приложение I.
Член 16
Специални задължителни изисквания при етикетиране на фуражни суровини
1. Освен изискванията, предвидени в член 15, етикетирането на фуражни суровини включва също така следното:
а)
наименованието на фуражната суровина; наименованието се използва в съответствие с член 24, параграф 5; и
б)
задължителната декларация, която отговаря на съответната категория, определена в списъка в приложение V; задължителната декларация може да се замени с данните, определени в каталога на Общността, посочен в член 24, за всяка фуражна суровина от съответната категория.
2. Освен предвидените в параграф 1 изисквания етикетирането на фуражни суровини включва следната информация, когато са включени добавки:
а)
вида или категориите животни, за които е предназначена фуражната суровина, когато съответните добавки не са разрешени за всички видове животни или са разрешени в определени максимални граници за някои видове;
б)
инструкции за правилна употреба в съответствие с приложение II, точка 4, когато е определено максимално съдържание на съответните добавки; и
в)
минимален срок на съхранение на добавките, различни от технологичните добавки.
Член 17
Специални задължителни изисквания при етикетиране на комбиниран фураж
1. В допълнение към изискванията, предвидени в член 15, етикетирането на комбиниран фураж включва също така следното:
а)
вида или категориите животни, за които е предназначен комбинираният фураж;
б)
инструкции за правилната употреба, които посочват целта, за която е предназначен фуражът; когато е приложимо, тези инструкции са в съответствие с приложение II, точка 4;
в)
в случаите, когато производителят не е лицето, което отговаря за етикетирането, се предоставя следната информация:
-
името или търговското наименование и адрес на производителя, или
-
номера за одобрение на производителя, посочен в член 15, буква в), или идентификационния номер в съответствие с член 9, 23 или 24 от Регламент (ЕО) № 183/2005; ако няма такъв номер - идентификационен номер, определен по искане на производителя или вносителя във фуражната промишленост, във формата, предвиден в глава II от приложение V към Регламент (ЕО) № 183/2005;
г)
обозначението за минималния срок на съхранение в съответствие със следните изисквания:
-
„да се използва преди …“, последвано от датата, която посочва определен ден, в случай на фураж, който е силно нетраен поради процеси на разлагане,
-
„най-добър преди …“, последвано от датата, която посочва определен месец, в случай на друг фураж.
Ако върху етикета е посочена датата на производство, датата за минималния срок на съхранение може да бъде посочена също като „… (период време в дни или месеци) след датата на производство“;
д)
списъка на фуражните суровини, от които се състои фуражът, с надпис „състав“ и посочващ наименование на всяка фуражна суровина в съответствие с член 16, параграф 1, буква а), като тези фуражни суровини се изброяват в низходящ ред в съответствие с теглото им, изчислено в зависимост от съдържанието на влага в комбинирания фураж; този списък може да включва тегловните проценти; и
е)
задължителните декларации, предвидени в глава II от приложение VI или VII, според случая.
2. По отношение на списъка, предвиден в параграф 1, буква д), се прилагат следните изисквания:
а)
наименованието и тегловните проценти на фуражната суровина се посочват, ако на етикета се привлича внимание върху наличието ѝ с думи, изображения или графики;
б)
без да се засяга Директива 2004/48/ЕО, ако тегловните проценти за фуражните суровини, съдържащи се в комбинирания фураж за животни, които се отглеждат за производство на храни, не са посочени върху етикета, при поискване лицето, което отговаря за етикетирането, предоставя на купувача данни за количествения състав в диапазон ± 15 % от стойността им спрямо рецептата на фуража; и
в)
в случай на комбиниран фураж, предназначен за животни, които не се отглеждат за производство на храни, с изключение на животните с ценна кожа, обозначението на конкретното наименование на фуражната суровина може да бъде заменено от наименованието на категорията, към която принадлежат фуражните суровини.
3. При спешни случаи, свързани с човешкото здраве или здравето на животните или околната среда, и без да се засяга Директива 2004/48/ЕО, компетентният орган може да предостави на купувача информацията, с която разполага съгласно член 5, параграф 2, при условие че след преценка на съответните законни интереси на производителите и купувачите стигне до заключението, че предоставянето на подобна информация е оправдано. При необходимост компетентният орган предоставя подобна информация след подписването на клауза за поверителност от купувача.
4. За целите на параграф 2, буква в) Комисията изготвя списък с категории фуражни суровини, които могат да се посочват вместо отделните фуражни суровини при етикетирането на фуражи за животни, които не се отглеждат за производство на храни, с изключение на животните с ценна кожа.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Член 18
Допълнителни задължителни изисквания при етикетирането на фуражи, предназначени за специфични хранителни цели
В допълнение към общите задължителни изисквания, определени в членове 15, 16 и 17, според случая, етикетирането на фуражи, предназначени за специфични хранителни цели, включва също така:
а)
окачествяващия израз „диетичен“ - единствено за фуражи, предназначени за специфични хранителни цели - до обозначението на фуража, както е предвидено в член 15, буква а);
б)
предвидените за съответното предназначение данни в колони 1-6 от списъка на предназначенията, посочен в член 9; и
в)
обозначение, че следва да се потърси мнението на експерт по хранене или ветеринарен лекар, преди да се използва фуражът или преди да се продължи периодът на употреба.
Член 19
Допълнителни задължителни изисквания при етикетиране на храни за домашни любимци
Върху етикета на храни за домашни любимци се посочва безплатен телефонен номер или друго подходящо средство за комуникация, за да се позволи на купувача да получи освен задължителните данни информация относно:
а)
фуражните добавки, съдържащи се в храните за домашни любимци; и
б)
съдържащи се в тази храна фуражни суровини, които са обозначени със своята категория, както е посочено в член 17, параграф 2, буква в).
Член 20
Допълнителни задължителни изисквания при етикетиране на фураж, който не съответства на изискванията
1. В допълнение към изискванията, определени в членове 15, 16, 17 и 18, фуражът, който не съответства на изискванията по общностното право, посочени в приложение VIII, като например замърсените суровини, се етикетира в съответствие с установените в посоченото приложение изисквания.
2. Комисията може да измени приложение VIII, за да го приведе в съответствие с правните развития с цел усъвършенстване на стандартите.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Член 21
Дерогации
1. Данните, посочени в член 15, буква в), г), д) и ж) и член 16, параграф 1, буква б), не се изискват, когато преди всяка сделка купувачът е заявил в писмена форма, че не се нуждае от тази информация. Една сделка може да включва няколко пратки.
2. При опакован фураж данните, посочени в член 15, букви в), г) и д) и член 16, параграф 2, буква в) или член 17, параграф 1, букви в), г) и д), може да се нанесат върху опаковката извън мястото на етикета, както е посочено в член 14, параграф 1. В такива случаи се посочва къде са нанесени тези данни.
3. Без да се засяга приложение I към Регламент (ЕО) № 183/2005, данните, посочени в член 15, букви в), г), д) и ж) и член 16, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, не са задължителни за фуражни суровини, които не съдържат фуражни добавки, с изключение на консерванти или силажни добавки, и които са произведени и доставени от оператор във фуражния сектор съгласно член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 183/2005 на потребител на фураж в първично производство за употреба в личното стопанство на този потребител.
4. Задължителните декларации, посочени в член 17, параграф 1, буква е), не се изискват за смеси от несмлени зърнени култури, семена и плодове.
5. По отношение на комбиниран фураж, съставен от не повече от три фуражни суровини, данните, посочени в член 17, параграф 1, букви а) и б), не се изискват, когато използваните фуражни суровини са посочени ясно в описанието.
6. За количества фуражни суровини или комбинирани фуражи, които не надвишават 20 kg, предназначени за крайния потребител и продавани в насипно състояние, вниманието на купувача може да бъде привлечено към данните, посочени в членове 15, 16 и 17, чрез подходяща бележка на мястото на продажбата. В този случай данните, посочени в член 15, буква а) и член 16, параграф 1 или член 17, параграф 1, букви а) и б), според случая, се предоставят на купувача най-късно върху или с фактурата.
7. По отношение на количества от храни за домашни любимци, продавани в пакети, съдържащи няколко контейнера, данните, посочени в член 15, букви б), в), е) и ж) и член 17, параграф 1, букви б), в), д) и е), могат да се посочат само върху външната опаковка вместо върху всеки отделен контейнер, при условие че сборното общо тегло на пакета не надвишава 10 kg.
8. Чрез дерогация от разпоредбите на настоящия регламент държавите-членки могат да прилагат национални разпоредби за фураж, предназначен за животни, отглеждани за научни или експериментални цели, при условие че тази цел е ясно обозначена върху етикета. Държавите-членки незабавно съобщават тези разпоредби на Комисията.
Член 22
Незадължително етикетиране
1. В допълнение към задължителните изисквания при етикетиране, етикетирането на фуражни суровини и комбиниран фураж може също да включва данни, чието посочване върху етикета не е задължително, при условие че са спазени общите принципи на настоящия регламент.
2. Допълнителни условия за незадължителното етикетиране могат да бъдат определени в кодексите на Общността, посочени в член 25.
Член 23
Опаковане
1. Фуражните суровини и комбинираният фураж могат да се пускат на пазара само в запечатани опаковки или контейнери. Опаковките или контейнерите трябва да бъдат запечатани по такъв начин, че когато опаковката или контейнерът се отвори, капакът да се повреди и да не може да се използва повторно.
2. Чрез дерогация от параграф 1 следните фуражи могат да се пускат на пазара в насипно състояние или в незапечатани опаковки или контейнери:
а)
фуражни суровини;
б)
комбинирани фуражи, получени единствено чрез смесване на зърна или на цели плодове;
в)
доставки между производители на комбинирани фуражи;
г)
доставки на комбинирани фуражи директно от производителя до потребителя на фуражи;
д)
доставки от производители на комбинирани фуражи до предприятия за пакетиране;
е)
количества от комбинирани фуражи, ненадвишаващи 50 kg, предназначени за крайния потребител и взети директно от запечатана опаковка или контейнер; и
ж)
блокове за лизане или лизалки.
ГЛАВА 5
КАТАЛОГ НА ОБЩНОСТТА НА ФУРАЖНИТЕ СУРОВИНИ И КОДЕКСИ НА ОБЩНОСТТА ЗА ДОБРИ ПРАКТИКИ В ЕТИКЕТИРАНЕТО
Член 24
Каталог на Общността на фуражните суровини
1. Съставя се каталог на Общността на фуражните суровини (наричан по-долу „каталогът“) като средство за подобряване на етикетирането на фуражните суровини и комбинирания фураж. Каталогът улеснява обмена на информация за свойствата на продуктите и представя неизчерпателен списък на фуражните суровини. За всяка изброена фуражна суровина той включва най-малко следните данни:
а)
наименование;
б)
идентификационен номер;
в)
описание на фуражната суровина, включително информация за производствения процес, ако е необходимо;
г)
данни, които заместват задължителната декларация за целите на член 16, параграф 1, буква б); и
д)
кратък речник с определенията на различните посочени процеси и технически изрази.
2. Първата версия на каталога на Общността се приема в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 28, параграф 2, най-късно до 21 март 2010 г., като вписванията в него се състоят от изброените в част Б от приложението към Директива 96/25/ЕО и колони 2-4 от приложението към Директива 82/471/ЕИО. Краткият речник се състои от част А, точка IV от приложението към Директива 96/25/ЕО.
3. За изменения на каталога се прилага процедурата, предвидена в член 26.
4. Настоящият член се прилага, без да се засягат изискванията за безопасност, определени в член 4.
5. Използването на каталога от операторите във фуражния сектор е доброволно. Въпреки това наименованието на дадена фуражна суровина, която е включена в каталога, може да се използва, единствено ако са спазени всички приложими разпоредби на каталога.
6. Лицето, което за пръв път пуска на пазара дадена фуражна суровина, която не е включена в каталога, незабавно уведомява за употребата ѝ представителите на европейския фуражен сектор, посочени в член 26, параграф 1. Представителите на европейския фуражен сектор публикуват в интернет регистър на уведомленията и го актуализират редовно.
Член 25
Кодекси на Общността за добри практики в етикетирането
1. Комисията насърчава разработването на два кодекса на Общността за добри практики в етикетирането (наричани по-долу „кодекси“), един за храни за домашни любимци и друг - за комбинирани фуражи за животни, които се отглеждат за производство на храни, който може да включва раздел за комбинираните фуражи за животни с ценна кожа.
2. Кодексите имат за цел да подобрят целесъобразността на етикетирането. По-конкретно те включват разпоредби относно представянето на данните върху етикета, предвидено в член 14, незадължителното етикетиране, предвидено в член 22, и използването на твърдения, предвидено в член 13.
3. За съставянето и за всякакви изменения на кодексите се прилага процедурата, предвидена в член 26.
4. Използването на кодексите от операторите във фуражния сектор е доброволно. Въпреки това използването на единия или другия кодекс може да бъде посочено върху етикета, единствено ако са спазени всички приложими разпоредби на съответния кодекс.
Член 26
Съставяне на кодексите и изменения на каталога и кодексите на Общността
1. Проектите за изменение на каталога на Общността и проектите за кодекси, както и всякакви проекти за изменението им се разработват и изменят от всички подходящи представители на европейския фуражен сектор:
а)
чрез консултация с други заинтересовани страни, като потребителите на фуражи;
б)
в сътрудничество с компетентните органи на държавите-членки и, когато е уместно - с Органа;
в)
като се вземе предвид съответният опит от становища, публикувани от Органа, и научното и технологичното развитие.
2. Без да се засяга параграф 3, Комисията приема мерки за целите на настоящия член, в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 28, параграф 2.
3. Приемат се изменения на каталога на Общността с цел определяне на максималното съдържание на химичните примеси, посочени в приложение I, точка 1, или нивата за ботаническа чистота, посочени в приложение I, точка 2, или съдържанието на влага, посочено в приложение I, точка 6, или данните, които заместват задължителната декларация, посочена в член 16, параграф 1, буква б). Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящия регламент, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
4. Всички мерки съгласно настоящия член се приемат, единствено ако са изпълнени следните условия:
а)
те са разработени в съответствие с параграф 1;
б)
тяхното съдържание може да бъде приложено в цялата Общност за секторите, за които се отнасят; и
в)
те са подходящи за постигане на целите на настоящия регламент.
5. Каталогът се публикува в серия L на Официален вестник на Европейския съюз. Заглавията и данните за публикацията на кодексите се публикуват в серия С на Официален вестник на Европейския съюз.
ГЛАВА 6
ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 27
Мерки за прилагане
1. Комисията може да измени приложенията, за да ги адаптира към научното и технологичното развитие.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящия регламент, включително чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
2. Други мерки за прилагане, необходими за прилагането на настоящия регламент, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 28, параграф 3, освен ако изрично не е предвидено друго.
Член 28
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, създаден с член 58 от Регламент (ЕО) № 178/2002 (наричан по-долу „Комитетът“).
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 3 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Срокът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
4. При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1-4 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
5. При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1, 2, 4 и 6 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
6. При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1-4 и параграф 5, буква б), както и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Сроковете, предвидени в член 5а, параграф 3, буква в) и параграф 4, букви б) и д) от Решение 1999/468/ЕО, се определят съответно на два месеца, един месец и два месеца.
Член 29
Изменение на Регламент (ЕО) № 1831/2003
Член 16 от Регламент (ЕО) № 1831/2003 се изменя, както следва:
1.
Параграф 1 се изменя, както следва:
а)
буква г) се заменя със следното:
„г)
когато е целесъобразно, номерът на одобрението на предприятието за производство или пускане на пазара на фуражната добавка или премикса съгласно член 10 от Регламент (ЕО) № 183/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 12 януари 2005 г. за определяне на изискванията за хигиена на фуражите (28) или, според случая, съгласно член 5 от Директива 95/69/ЕО;
б)
в параграф 1 се добавя следната алинея:
„При премикси букви б), г), д) и ж) не се прилагат за включените фуражни добавки.“
2.
Параграф 3 се заменя със следното:
„3. Освен информацията, посочена в параграф 1, опаковката или контейнерът с фуражна добавка, включена във функционална група, посочена в приложение III, или с премикс, съдържащ добавка, включена във функционална група, посочена в приложение III, съдържа информацията, посочена в споменатото приложение, представена по видим и лесно четлив начин, така че да не може да бъде изтрита.“
3.
Параграф 4 се заменя със следното:
„4. При премикси върху етикета се изписва думата „премикс“. Носителите се посочват, в случаите на фуражни суровини, в съответствие с член 17, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕО) № 767/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно пускането на пазара и употребата на фуражи (29), а когато като носител се използва водата, се посочва съдържанието на влага в премикса. За всеки премикс като цяло може да бъде посочен само един минимален срок на съхранение; този срок за съхранение се определя въз основа на минималния срок на съхранение на всяка съставка.
Член 30
Отмяна
Член 16 от Директива 70/524/ЕИО, директиви 79/373/ЕИО, 80/511/ЕИО, 82/471/ЕИО, 83/228/ЕИО, 93/74/ЕИО, 93/113/ЕО и 96/25/ЕО, както и Решение 2004/217/ЕО се отменят, считано от 1 септември 2010 г.
Позоваванията на отменените директиви и на отмененото решение се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат в съответствие с таблицата на съответствието в приложение IX.
Член 31
Санкции
Държавите-членки определят система от санкции, прилагани при нарушаване на разпоредбите на настоящия регламент, и предприемат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното прилагане. Предвидените санкции трябва да са ефективни, пропорционални и възпиращи.
Държавите-членки уведомяват Комисията за тези разпоредби най-късно до 1 септември 2010 г. и незабавно съобщават за всяко последващо изменение, което ги засяга.
Член 32
Преходни мерки
1. Чрез дерогация от член 33, втора алинея фураж, който е пуснат на пазара или е етикетиран в съответствие с директиви 79/373/ЕИО, 82/471/ЕИО, 93/74/ЕИО и 96/25/ЕО преди 1 септември 2010 г., може да продължи да се предлага на пазара до изчерпване на количествата.
2. Чрез дерогация от член 8, параграф 2 посочените във въпросния член видове фуражи, които вече са били пуснати законно на пазара преди 1 септември 2010 г., могат да се пускат или да продължат да се предлагат на пазара до вземането на решение по заявлението за актуализиране на списъка на предназначенията, посочен в член 10, при условие че заявлението е било подадено преди 1 септември 2010 г.
3. Чрез дерогация от точка 1 от приложение I към настоящия регламент фуражните суровини могат да бъдат пускани на пазара и да се използват до определянето на конкретното максимално съдържание на химични примеси, получени от техния производствен процес и от технологични спомагателни вещества, при условие че отговарят най-малко на условията, определени в раздел II, част A, точка 1 от приложението към Директива 96/25/ЕО. Въпреки това тази дерогация престава да се прилага на 1 септември 2012 г.
4. Могат да се приемат мерки с цел улесняване на прехода към прилагането на настоящия регламент. По-конкретно могат да се определят условията, при които фуражите могат да бъдат етикетирани в съответствие с настоящия регламент преди началната дата на неговото прилагане. Мерките, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент, включително чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Член 33
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 септември 2010 г.
Членове 31 и 32 обаче се прилагат от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2009 година.
RÈGLEMENT (CE) N o 767/2009 DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL
du 13 juillet 2009
concernant la mise sur le marché et l’utilisation des aliments pour animaux, modifiant le règlement (CE) no 1831/2003 du Parlement européen et du Conseil et abrogeant la directive 79/373/CEE du Conseil, la directive 80/511/CEE de la Commission, les directives 82/471/CEE, 83/228/CEE, 93/74/CEE, 93/113/CE et 96/25/CE du Conseil, ainsi que la décision 2004/217/CE de la Commission
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L’UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 37 et son article 152, paragraphe 4, point b),
vu la proposition de la Commission,
vu l’avis du Comité économique et social européen (1),
après consultation du Comité des régions,
statuant conformément à la procédure visée à l’article 251 du traité (2),
considérant ce qui suit:
(1)
La recherche d’un niveau élevé de protection de la santé humaine et animale constitue l’un des objectifs fondamentaux de la législation alimentaire tels qu’énoncés dans le règlement (CE) no 178/2002 du Parlement européen et du Conseil du 28 janvier 2002 établissant les principes généraux et les prescriptions générales de la législation alimentaire, instituant l’Autorité européenne de sécurité des aliments et fixant des procédures relatives à la sécurité des denrées alimentaires (3). Ledit règlement a également instauré l’approche «de la fourche à la fourchette» selon laquelle les aliments pour animaux représentent une étape délicate au début de la chaîne alimentaire. Garantir un niveau élevé de protection de la santé publique constitue l’un des objectifs fondamentaux du présent règlement.
(2)
La production d’aliments pour animaux constitue un débouché important pour les produits agricoles européens car les matières premières utilisées pour la production d’aliments pour animaux sont principalement des produits agricoles énumérés à l’annexe I du traité. En outre, les aliments pour animaux présentent une importance capitale pour les cinq millions d’éleveurs de la Communauté car ils représentent leur principale dépense.
(3)
Les aliments pour animaux peuvent prendre la forme de matières premières pour aliments des animaux, d’aliments composés pour animaux, d’additifs pour l’alimentation animale, de prémélanges ou d’aliments médicamenteux pour animaux. Les règles régissant la commercialisation des additifs pour l’alimentation animale sont établies dans le règlement (CE) no 1831/2003 du Parlement européen et du Conseil du 22 septembre 2003 relatif aux additifs destinés à l’alimentation des animaux (4) et les règles afférentes aux aliments médicamenteux pour animaux dans la directive 90/167/CEE du Conseil du 26 mars 1990 établissant les conditions de préparation, de mise sur le marché et d’utilisation des aliments médicamenteux pour animaux dans la Communauté (5).
(4)
Il convient d’actualiser la législation existante relative à la circulation et à l’utilisation des matières premières pour aliments des animaux et des aliments composés pour animaux, y compris des aliments pour animaux familiers, à savoir la directive 79/373/CEE du Conseil du 2 avril 1979 concernant la circulation des aliments composés pour animaux (6), la directive 93/74/CEE du Conseil du 13 septembre 1993 concernant les aliments pour animaux visant des objectifs nutritionnels particuliers (7) («aliments diététiques pour animaux»), la directive 96/25/CE du Conseil du 29 avril 1996 concernant la circulation et l’utilisation des matières premières pour aliments des animaux (8) et la directive 82/471/CEE du Conseil du 30 juin 1982 concernant certains produits utilisés dans l’alimentation des animaux (9) («bioprotéines»), et de la remplacer par un règlement unique. Dans un souci de clarté, la directive 83/228/CEE du Conseil du 18 avril 1983 concernant la fixation de lignes directrices pour l’évaluation de certains produits utilisés dans l’alimentation des animaux (10) et la directive 80/511/CEE de la Commission du 2 mai 1980 autorisant, dans certains cas, la commercialisation des aliments composés en emballages ou récipients non fermés (11) devraient être abrogées.
(5)
Du fait de l’abrogation de la directive 79/373/CEE par le présent règlement, la directive 93/113/CE du Conseil du 14 décembre 1993 relative à l’utilisation et à la commercialisation des enzymes, des micro-organismes et de leurs préparations dans l’alimentation des animaux (12) devrait également être abrogée. De même, compte tenu de l’abrogation de la directive 79/373/CEE et étant donné que le présent règlement inclut des règles concernant l’étiquetage des aliments pour animaux contenant des additifs, l’article 16 de la directive 70/524/CEE du Conseil du 23 novembre 1970 concernant les additifs dans l’alimentation des animaux (13), resté en vigueur après l’abrogation de la directive 70/524/CEE par le règlement (CE) no 1831/2003, devrait être abrogé.
(6)
Contrairement à la définition des denrées alimentaires qui figure dans le règlement (CE) no 178/2002, celle des aliments pour animaux n’inclut pas l’eau. En outre, étant donné que l’eau n’est pas commercialisée aux fins de l’alimentation des animaux, le présent règlement ne devrait pas fixer de conditions afférentes à l’eau utilisée dans l’alimentation animale. Il devrait toutefois s’appliquer aux aliments pour animaux qui sont utilisés dans l’eau. L’utilisation d’eau par les entreprises du secteur de l’alimentation animale est régie par le règlement (CE) no 183/2005 du Parlement européen et du Conseil du 12 janvier 2005 établissant des exigences en matière d’hygiène des aliments pour animaux (14), qui requiert que de l’eau propre soit utilisée chaque fois que cela est nécessaire pour éviter une contamination susceptible d’être dangereuse et que l’eau utilisée dans la fabrication des aliments pour animaux soit d’un niveau de qualité adéquat.
(7)
Étant donné le risque de contamination de la chaîne de l’alimentation animale et humaine, il convient que le présent règlement s’applique aux aliments destinés aux animaux tant producteurs que non producteurs de denrées alimentaires, y compris les animaux sauvages.
(8)
Les responsabilités des exploitants du secteur de l’alimentation animale définies dans le règlement (CE) no 178/2002 et le règlement (CE) no 183/2005 devraient s’appliquer mutatis mutandis aux aliments destinés aux animaux non producteurs de denrées alimentaires.
(9)
Afin de veiller au respect du présent règlement, les États membres devraient réaliser des contrôles officiels conformément au règlement (CE) no 882/2004 du Parlement européen et du Conseil du 29 avril 2004 relatif aux contrôles officiels effectués pour s’assurer de la conformité avec la législation sur les aliments pour animaux et les denrées alimentaires et avec les dispositions relatives à la santé animale et au bien-être des animaux (15). Ces contrôles devraient porter non seulement sur les indications d’étiquetage à caractère obligatoire, mais aussi sur celles qui sont facultatives. Afin de permettre le contrôle des données relatives à la composition, il convient de déterminer des marges de tolérance pour les valeurs indiquées dans le cadre de l’étiquetage.
(10)
Afin de gérer les risques pour la sécurité des aliments pour animaux, il y a lieu d’inclure, dans une annexe du présent règlement, la liste de matières premières dont la mise sur le marché aux fins de l’alimentation des animaux est interdite, telle qu’établie actuellement par la décision 2004/217/CE de la Commission (16), ainsi qu’une liste de matières premières dont la mise sur le marché aux fins de l’alimentation des animaux est limitée. L’existence d’une telle annexe ne devrait toutefois pas être interprétée comme signifiant que tous les produits qui n’y figurent pas pourraient donc être considérés comme sûrs.
(11)
La distinction faite entre les matières premières pour aliments des animaux, les additifs pour l’alimentation animale et d’autres produits tels que les médicaments vétérinaires a une influence sur les conditions de mise sur le marché de ces produits. Les matières premières pour aliments des animaux sont utilisées en premier lieu pour satisfaire les besoins des animaux, par exemple en énergie, en nutriments, en minéraux ou en fibres alimentaires. Généralement, elles ne sont pas bien définies chimiquement, sauf pour ce qui est des constituants nutritionnels de base. Les effets qui peuvent être démontrés par une évaluation scientifique et qui ne concernent que les additifs pour l’alimentation animale ou les médicaments vétérinaires devraient être exclus des utilisations objectives des matières premières pour aliments des animaux. Il convient donc d’élaborer des orientations non contraignantes pour faire la distinction entre ces types de produits. Dans des cas dûment justifiés, la Commission devrait être habilitée à établir si un produit constitue un aliment pour animaux aux fins du présent règlement.
(12)
La définition des aliments complémentaires des animaux établie dans la directive 79/373/CEE a donné lieu à des problèmes d’application dans plusieurs États membres. Il convient de préciser la distinction entre les aliments complémentaires des animaux et les prémélanges aux fins de l’application du règlement (CE) no 183/2005.
(13)
Afin de permettre une application uniforme de la législation, les matières premières pour aliments des animaux et les aliments complémentaires pour animaux ne devraient pas contenir d’additifs au-delà d’un certain niveau. Toutefois, des aliments des animaux présentant une forte concentration, tels les seaux à lécher contenant des minéraux, peuvent être utilisés pour l’alimentation directe des animaux si leur composition répond à l’objectif nutritionnel particulier auquel ils sont destinés. Les conditions d’utilisation de ces aliments pour animaux devraient être mentionnées sur l’étiquetage, de manière à garantir le respect des règles relatives aux teneurs en additifs pour l’alimentation animale dans la ration journalière.
(14)
La directive 82/471/CEE vise à améliorer l’offre d’aliments pour animaux utilisés comme source directe ou indirecte de protéines dans la Communauté. Elle soumet la mise sur le marché de toute bioprotéine à une procédure d’autorisation préalable. Or, seul un nombre très limité de nouvelles autorisations ont été accordées jusqu’ici et la pénurie d’aliments pour animaux riches en protéines reste évidente. Par conséquent, exiger une autorisation préalable à la mise sur le marché dans tous les cas s’est révélé prohibitif et il serait possible de gérer les risques pour la sécurité autrement, en interdisant les produits présentant un risque sur la base d’une surveillance du marché. Si l’évaluation des risques présentés par une bioprotéine a donné ou donne des résultats négatifs, la circulation et l’utilisation de celle-ci doivent être interdites. Il convient donc de supprimer la procédure générale d’autorisation préalable à la mise sur le marché des bioprotéines, ce qui conduira à l’application du même système de sécurité pour ces produits que pour toutes les autres matières premières pour aliments des animaux. Les restrictions ou l’interdiction dont font actuellement l’objet certaines bioprotéines ne devraient pas être affectées.
(15)
Il s’avère que les dispositions de la directive 93/74/CEE, mises en œuvre par la directive 2008/38/CE de la Commission du 5 mars 2008 établissant une liste des destinations des aliments pour animaux visant des objectifs nutritionnels particuliers (17), fonctionnent bien. Il conviendrait donc de maintenir cette liste et de prévoir sa mise à jour dans le présent règlement. En particulier, l’Autorité européenne de sécurité des aliments devrait être consultée sur l’efficacité et la sécurité de tels aliments lorsque, sur la base des informations scientifiques et technologiques disponibles, il existe des raisons de croire que l’utilisation de l’aliment pour animaux en question pourrait ne pas répondre à l’objectif nutritionnel particulier auquel il est destiné ou pourrait avoir des effets négatifs sur la santé animale, la santé humaine, l’environnement ou le bien-être des animaux.
(16)
La preuve scientifique devrait être le principal facteur à prendre en considération afin de formuler des allégations relatives aux aliments pour animaux et les exploitants du secteur de l’alimentation animale qui recourent à ces allégations devraient pouvoir les justifier. Une allégation peut être étayée scientifiquement en tenant compte de la totalité des données scientifiques disponibles et en procédant à une évaluation des preuves fournies.
(17)
L’étiquetage est utile pour veiller à l’application de la législation, assurer la traçabilité et effectuer des contrôles. En outre, il doit fournir aux acheteurs les informations nécessaires pour leur permettre de choisir le produit le mieux adapté à leurs besoins et il doit être uniforme, cohérent, transparent et compréhensible. Étant donné que les acheteurs, en particulier les éleveurs, ne choisissent pas uniquement au point de vente, où ils peuvent examiner l’emballage des aliments pour animaux, il convient que les exigences relatives aux informations fournies au moyen de l’étiquetage s’appliquent non seulement aux étiquettes apposées sur les produits, mais aussi aux autres modes de communication entre le vendeur et l’acheteur. En outre, ces principes devraient également s’appliquer à la présentation des aliments pour animaux et à la publicité faite à leur égard.
(18)
L’étiquetage fournit des informations obligatoires et des informations facultatives. Pour ce qui est des informations obligatoires, il y a lieu de combiner des exigences d’ordre général en matière d’étiquetage et des exigences spécifiques afférentes aux matières premières pour aliments des animaux ou aux aliments composés pour animaux, ainsi que des exigences complémentaires dans le cas des aliments diététiques pour animaux, des matières contaminées et des aliments pour animaux familiers.
(19)
La situation actuelle quant aux impuretés chimiques résultant du processus de transformation de matières premières pour aliments des animaux et d’auxiliaires technologiques n’est pas satisfaisante. Afin de garantir un niveau élevé de sécurité des aliments pour animaux et donc un niveau élevé de protection de la santé publique, ainsi que pour améliorer la transparence, il convient d’arrêter des dispositions fixant les niveaux tolérables de ces impuretés chimiques conformément aux bonnes pratiques visées dans le règlement (CE) no 183/2005.
(20)
Il s’avère que le principe selon lequel seuls certains additifs pour l’alimentation animale doivent être mentionnés dans le cadre de l’étiquetage lorsqu’ils sont utilisés dans des matières premières pour aliments des animaux et des aliments composés pour animaux fonctionne bien. Toutefois, la catégorisation résultant du règlement (CE) no 1831/2003 appelle une actualisation et une modernisation, notamment du fait que les propriétaires d’animaux familiers, en particulier, pourraient être déroutés par la mention de certains additifs.
(21)
L’obligation d’indiquer le pourcentage pondéral de toutes les matières premières pour aliments des animaux incorporées aux aliments composés pour animaux a été introduite en 2002 par la directive 2002/2/CE du Parlement européen et du Conseil du 28 janvier 2002 modifiant la directive 79/373/CEE du Conseil concernant la circulation des aliments composés pour animaux (18), sur l’initiative du Parlement européen, à la suite des crises de l’encéphalopathie spongiforme bovine (ESB) et de la dioxine. En outre, les règlements (CE) no 178/2002 et (CE) no 183/2005 ainsi que leurs dispositions d’application ont sensiblement accru le niveau de sécurité des denrées alimentaires et des aliments pour animaux, notamment du fait qu’ils ont mis l’accent sur la responsabilité des exploitants du secteur de l’alimentation animale et du secteur alimentaire, l’amélioration du système de traçabilité, l’introduction du principe de l’analyse des risques et de la maîtrise des points critiques (HACCP) dans les entreprises du secteur de l’alimentation animale et l’élaboration de guides de bonnes pratiques en matière d’hygiène dans lesdites entreprises. Compte tenu de ces réalisations positives, qui se reflètent dans les notifications effectuées au moyen du système d’alerte rapide pour les denrées alimentaires et les aliments pour animaux (RASFF), l’obligation d’indiquer sur l’étiquetage le pourcentage pondéral de toutes les matières premières pour aliments des animaux incorporées aux aliments composés pour animaux n’est plus nécessaire pour assurer un niveau élevé de sécurité des aliments pour animaux et donc un niveau élevé de protection de la santé publique. Les pourcentages exacts peuvent toutefois être mentionnés à titre volontaire dans le but de fournir des informations appropriées aux acheteurs. En outre, ayant accès à des informations sur le pourcentage pondéral exact de toutes les matières premières pour aliments des animaux incorporées aux aliments composés pour animaux, les autorités compétentes devraient pouvoir, pour des motifs d’urgence touchant à la santé humaine, à la santé animale ou à l’environnement et dans le respect de la directive 2004/48/CE du Parlement européen et du Conseil du 29 avril 2004 relative au respect des droits de propriété intellectuelle (19), fournir aux acheteurs des informations complémentaires.
(22)
Pour garantir l’information adéquate de l’acheteur et éviter de l’induire en erreur, il convient, néanmoins, d’exiger l’indication du pourcentage pondéral exact lorsque la matière première pour aliments des animaux concernée est mise en relief dans le cadre de l’étiquetage d’un aliment composé pour animaux.
(23)
La mention des matières premières pour aliments des animaux incorporées aux aliments composés pour animaux par ordre pondéral décroissant fournit déjà des informations importantes sur la composition. Dans certains secteurs où le producteur n’est pas tenu d’inclure des indications spécifiques dans l’étiquetage, l’acheteur devrait pouvoir demander des informations complémentaires. En pareil cas, une marge de ± 15 % par rapport à la valeur indiquée devrait être maintenue.
(24)
Il y a lieu de protéger les droits de propriété intellectuelle des producteurs. Le contrôle du respect de tels droits de propriété intellectuelle est régi par la directive 2004/48/CE. Il devrait aussi être admis que la composition quantitative des aliments composés pour animaux, contrairement aux dénominations des matières premières d’aliments pour animaux qui y sont incorporées, peut, dans certaines conditions, être considérée comme une information confidentielle à protéger.
(25)
La directive 2002/32/CE du Parlement européen et du Conseil du 7 mai 2002 sur les substances indésirables dans les aliments pour animaux (20) ne s’applique pas à l’étiquetage des aliments pour animaux dont la teneur en substances indésirables est excessive. Il convient donc d’établir des dispositions visant à garantir un étiquetage approprié et le respect de l’interdiction de dilution prévue à l’article 5 de ladite directive jusqu’à ce que ces matières contaminées aient fait l’objet d’une détoxification dans un établissement agréé à cette fin conformément à l’article 10, paragraphes 2 et 3, du règlement (CE) no 183/2005, ou aient été nettoyées.
(26)
Il convient de prévoir des dérogations aux exigences générales en matière d’étiquetage dans la mesure où se conformer à ces exigences n’est pas nécessaire pour protéger la santé humaine ou animale ou les intérêts des consommateurs et représenterait une charge excessive pour le producteur ou les exploitants du secteur de l’alimentation animale responsables de l’étiquetage. Sur la base de l’expérience acquise, il y a lieu de prévoir de telles dérogations, notamment pour les aliments pour animaux livrés par un agriculteur à un autre en vue d’être utilisés dans son exploitation, pour les petites quantités, pour les aliments composés pour animaux constitués au plus de trois matières premières pour aliments des animaux et pour les mélanges de grains végétaux entiers, de semences et de fruits.
(27)
En règle générale, les aliments composés pour animaux devraient être commercialisés dans des récipients fermés, mais il convient de prévoir des dérogations appropriées dans les cas où il n’est pas nécessaire d’appliquer cette exigence pour protéger la santé humaine, la santé animale ou les intérêts des consommateurs et où cette application représenterait une charge excessive pour les exploitants du secteur de l’alimentation animale.
(28)
La partie B de l’annexe de la directive 96/25/CE et les colonnes 2 à 4 de l’annexe de la directive 82/471/CEE contiennent des listes comprenant des dénominations, des descriptions et des dispositions en matière d’étiquetage afférentes à certaines matières premières pour aliments des animaux. Ces listes facilitent l’échange d’informations sur les propriétés des produits entre les producteurs et les acheteurs. Le fait d’avoir encouragé les parties prenantes à élaborer des normes facultatives au moyen de guides communautaires dans le domaine de l’hygiène des aliments pour animaux s’est révélé être une expérience tout à fait positive. La réalisation d’une liste plus étendue pourrait être plus souple et mieux adaptée aux besoins d’information des utilisateurs si elle était l’œuvre des parties prenantes plutôt que du législateur. Les parties prenantes peuvent décider quels efforts y consacrer en fonction de la valeur qu’une liste de matières premières pour aliments des animaux présente pour elles. Il est donc souhaitable d’établir un catalogue non exhaustif des matières premières pour aliments des animaux que les exploitants du secteur de l’alimentation animale utiliseront à titre volontaire, sauf en ce qui concerne l’utilisation de la dénomination de la matière première pour aliments des animaux.
(29)
Les listes actuelles de matières premières pour aliments des animaux figurant dans la partie B de l’annexe de la directive 96/25/CE et dans les colonnes 2 à 4 de l’annexe de la directive 82/471/CEE devraient constituer la première version du catalogue communautaire des matières premières pour aliments des animaux. Cette première version devrait ensuite être complétée sur l’initiative des parties prenantes, en fonction de leurs intérêts, y compris par l’ajout de nouvelles matières premières pour aliments des animaux.
(30)
Par souci de transparence, il y a lieu qu’une matière première pour aliments des animaux qui ne figure pas dans le catalogue soit notifiée aux représentants des parties prenantes dès que cette matière première pour aliments des animaux est mise sur le marché pour la première fois.
(31)
Un étiquetage moderne facilite la mise en place d’un environnement de marché concurrentiel dans lequel des exploitants dynamiques, efficaces et innovants peuvent utiliser pleinement l’étiquetage pour vendre leurs produits. Compte tenu à la fois de la relation d’entreprise à entreprise dans la commercialisation des aliments pour bétail et de la relation entre le producteur et l’acheteur d’aliments pour animaux familiers, l’élaboration de codes de bonnes pratiques d’étiquetage dans ces deux secteurs pourrait représenter un moyen utile d’atteindre les objectifs d’un étiquetage moderne. Ces codes devraient contenir des dispositions permettant à l’acheteur de faire des choix éclairés. Ils devraient aussi donner à la personne responsable de l’étiquetage des orientations importantes en ce qui concerne différents éléments de l’étiquetage. Ils peuvent faciliter l’interprétation du cadre établi en ce qui concerne l’étiquetage facultatif ou la présentation de l’étiquetage obligatoire. L’utilisation de ces codes devrait être facultative, sauf lorsqu’elle est mentionnée sur l’étiquetage.
(32)
La participation de toutes les parties concernées constitue l’élément fondamental pour la qualité et la pertinence du catalogue et des codes de bonnes pratiques d’étiquetage. Pour renforcer les droits des utilisateurs à des informations adéquates, il convient de tenir compte de leurs intérêts. La Commission peut y veiller en approuvant le catalogue et les codes, sous réserve que leur contenu soit applicable dans la pratique et qu’ils soient adaptés aux objectifs du présent règlement.
(33)
Les États membres devraient déterminer les sanctions applicables en cas d’infraction aux dispositions du présent règlement et prendre toutes les mesures nécessaires pour en garantir l’application. Ces sanctions devraient être effectives, proportionnées et dissuasives.
(34)
Une période transitoire est nécessaire, s’agissant, notamment, des aliments pour animaux répondant à un objectif nutritionnel particulier ainsi que du niveau acceptable d’impuretés chimiques résultant du processus de fabrication et d’auxiliaires technologiques. Il convient aussi de permettre la commercialisation des stocks existants jusqu’à leur épuisement. En outre, il peut être utile de préciser les conditions dans lesquelles les aliments pour animaux peuvent être étiquetés conformément au présent règlement avant la date de son application.
(35)
Étant donné que l’objectif du présent règlement, à savoir harmoniser les conditions de mise sur le marché et d’utilisation des aliments pour animaux, de manière à garantir un niveau élevé de sécurité des aliments pour animaux et donc un niveau élevé de protection de la santé publique ainsi qu’à fournir une information adéquate aux utilisateurs et aux consommateurs et à renforcer le bon fonctionnement du marché intérieur, ne peut pas être réalisé de manière suffisante par les États membres et peut donc être mieux réalisé au niveau communautaire, la Communauté peut prendre des mesures, conformément au principe de subsidiarité consacré à l’article 5 du traité. Conformément au principe de proportionnalité tel qu’énoncé audit article, le présent règlement n’excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre cet objectif.
(36)
Il y a lieu d’arrêter les mesures nécessaires pour la mise en œuvre du présent règlement en conformité avec la décision 1999/468/CE du Conseil du 28 juin 1999 fixant les modalités de l’exercice des compétences d’exécution conférées à la Commission (21).
(37)
Il convient, en particulier, d’habiliter la Commission à modifier la liste des matières premières dont l’utilisation en tant qu’aliments pour animaux est limitée ou interdite, à autoriser les aliments pour animaux visant des objectifs nutritionnels particuliers, à établir une liste de catégories d’étiquetage des matières premières pour aliments des animaux non producteurs de denrées alimentaires, sauf les animaux à fourrure, à arrêter des modifications du catalogue fixant les teneurs maximales d’impuretés chimiques, les niveaux de pureté botanique, les teneurs en eau ou une indication remplaçant la déclaration obligatoire, à adapter les annexes compte tenu des progrès scientifiques et technologiques et à adopter des mesures transitoires. Ces mesures ayant une portée générale et ayant pour objet de modifier des éléments non essentiels du présent règlement, y compris en le complétant par l’ajout de nouveaux éléments non essentiels, elles doivent être arrêtées selon la procédure de réglementation avec contrôle prévue à l’article 5 bis de la décision 1999/468/CE.
(38)
Pour des raisons d’efficacité, les délais normalement applicables dans le cadre de la procédure de réglementation avec contrôle devraient être abrégés pour l’adoption de mises à jour de la liste des destinations. Lorsque, pour des raisons d’urgence impérieuses, les délais normalement applicables dans le cadre de la procédure de réglementation avec contrôle ne peuvent pas être respectés, la Commission devrait pouvoir appliquer la procédure d’urgence prévue à l’article 5 bis, paragraphe 6, de la décision 1999/468/CE pour les modifications de la liste de matières premières dont la mise sur le marché ou l’utilisation aux fins de l’alimentation des animaux est limitée ou interdite.
(39)
L’article 16 du règlement (CE) no 1831/2003 contient les dispositions afférentes à l’étiquetage et à l’emballage des additifs pour l’alimentation animale et des prémélanges. L’application des règles relatives aux prémélanges a, en particulier, posé des problèmes pratiques à l’industrie et aux autorités compétentes. L’article susmentionné devrait être modifié pour permettre un étiquetage plus cohérent des prémélanges,
ONT ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
CHAPITRE 1
DISPOSITIONS INTRODUCTIVES
Article premier
Objectif
L’objectif du présent règlement, conformément aux principes généraux établis dans le règlement (CE) no 178/2002, consiste à harmoniser les conditions de mise sur le marché et d’utilisation des aliments pour animaux, de manière à garantir un niveau élevé de sécurité des aliments pour animaux et donc un niveau élevé de protection de la santé publique ainsi qu’à fournir une information adéquate aux utilisateurs et aux consommateurs et à renforcer le bon fonctionnement du marché intérieur.
Article 2
Champ d’application
1. Le présent règlement établit des règles relatives à la mise sur le marché et à l’utilisation des aliments destinés aux animaux tant producteurs que non producteurs de denrées alimentaires dans la Communauté, y compris des exigences en matière d’étiquetage, de conditionnement et de présentation.
2. Le présent règlement s’applique sans préjudice des autres dispositions communautaires applicables dans le domaine de l’alimentation animale, notamment:
a)
la directive 90/167/CEE;
b)
la directive 2002/32/CE;
c)
le règlement (CE) no 999/2001 du Parlement européen et du Conseil du 22 mai 2001 fixant les règles pour la prévention, le contrôle et l’éradication de certaines encéphalopathies spongiformes transmissibles (22);
d)
le règlement (CE) no 1774/2002 du Parlement européen et du Conseil du 3 octobre 2002 établissant des règles sanitaires applicables aux sous-produits animaux non destinés à la consommation humaine (23);
e)
le règlement (CE) no 1829/2003 du Parlement européen et du Conseil du 22 septembre 2003 concernant les denrées alimentaires et les aliments pour animaux génétiquement modifiés (24);
f)
le règlement (CE) no 1830/2003 du Parlement européen et du Conseil du 22 septembre 2003 concernant la traçabilité et l’étiquetage des organismes génétiquement modifiés et la traçabilité des produits destinés à l’alimentation humaine ou animale produits à partir d’organismes génétiquement modifiés (25);
g)
le règlement (CE) no 1831/2003; et
h)
le règlement (CE) no 834/2007 du Conseil du 28 juin 2007 relatif à la production biologique et à l’étiquetage des produits biologiques (26).
3. Le présent règlement ne s’applique pas à l’eau, qu’elle soit ingérée directement par les animaux ou incorporée intentionnellement aux aliments pour animaux. Il s’applique toutefois aux aliments pour animaux qui sont utilisés dans l’eau.
Article 3
Définitions
1. Aux fins du présent règlement, les définitions suivantes s’appliquent:
a)
les définitions des termes «aliment pour animaux», «entreprise du secteur de l’alimentation animale» et «mise sur le marché» établies dans le règlement (CE) no 178/2002;
b)
les définitions des termes «additifs pour l’alimentation animale», «prémélanges», «auxiliaire technologique» et «ration journalière» établies dans le règlement (CE) no 1831/2003; et
c)
les définitions des termes «établissement» et «autorité compétente» établies dans le règlement (CE) no 183/2005.
2. En outre, on entend par:
a)
«exploitant du secteur de l’alimentation animale», la personne physique ou morale chargée de garantir le respect des prescriptions du présent règlement dans l’entreprise du secteur de l’alimentation animale qu’elle contrôle;
b)
«alimentation animale par voie orale», l’introduction par voie orale dans le tractus gastro-intestinal de produits destinés à l’alimentation des animaux visant à couvrir les besoins nutritionnels de l’animal et/ou à maintenir la productivité des animaux normalement sains;
c)
«animal producteur de denrées alimentaires», tout animal qui est nourri, élevé ou détenu pour la production de denrées alimentaires destinées à la consommation humaine, y compris les animaux qui ne sont pas destinés à la consommation humaine mais appartiennent à des espèces qui peuvent normalement être utilisées pour la consommation humaine dans la Communauté;
d)
«animaux non producteurs de denrées alimentaires», tout animal qui est nourri, élevé ou détenu, mais qui n’est pas utilisé pour la consommation humaine, tels que les animaux à fourrure, les animaux familiers et les animaux détenus dans les laboratoires, les zoos ou les cirques;
e)
«animaux à fourrure», tout animal non producteur de denrées alimentaires qui est nourri, élevé ou détenu pour la production de fourrure et qui n’est pas utilisé pour la consommation humaine;
f)
«animal familier», un animal non producteur de denrées alimentaires appartenant à une espèce qui est nourrie, élevée ou détenue, mais qui, normalement, n’est pas utilisée pour la consommation humaine dans la Communauté;
g)
«matières premières pour aliments des animaux», les produits d’origine végétale ou animale dont l’objectif principal est de satisfaire les besoins nutritionnels des animaux, à l’état naturel, frais ou conservés, et les dérivés de leur transformation industrielle, ainsi que les substances organiques ou inorganiques, comprenant ou non des additifs pour l’alimentation animale, qui sont destinés à être utilisés pour l’alimentation des animaux par voie orale, soit directement en l’état, soit après transformation, ou pour la préparation d’aliments composés pour animaux ou en tant que supports des prémélanges;
h)
«aliment composé pour animaux», un mélange d’au moins deux matières premières pour aliments des animaux, comprenant ou non des additifs pour l’alimentation animale, qui est destiné à l’alimentation animale par voie orale, sous la forme d’un aliment complet pour animaux ou d’un aliment complémentaire pour animaux;
i)
«aliment complet pour animaux», un aliment composé pour animaux qui, en raison de sa composition, suffit à assurer une ration journalière;
j)
«aliment complémentaire pour animaux», un aliment composé pour animaux qui a une teneur élevée en certaines substances mais qui, en raison de sa composition, n’assure la ration journalière que s’il est associé à d’autres aliments pour animaux;
k)
«aliment minéral», un aliment complémentaire pour animaux contenant au moins 40 % de cendres brutes;
l)
«aliment d’allaitement», un aliment composé pour animaux administré à l’état sec ou après dilution dans une quantité donnée de liquide, destiné à l’alimentation de jeunes animaux en complément ou en remplacement du lait maternel postcolostral ou à l’alimentation de jeunes animaux tels que les veaux, les agneaux ou les chevreaux de boucherie;
m)
«support», une substance utilisée pour dissoudre, diluer, disperser ou modifier physiquement de toute autre manière un additif pour l’alimentation animale afin de faciliter son maniement, son application ou son utilisation sans modifier sa fonction technologique et sans avoir elle-même de rôle technologique;
n)
«objectif nutritionnel particulier», un objectif qui consiste à satisfaire les besoins nutritionnels spécifiques d’animaux dont le processus d’assimilation, le processus d’absorption ou le métabolisme est ou risque d’être perturbé temporairement ou de manière irréversible et qui, de ce fait, peuvent tirer des bénéfices de l’ingestion d’aliments pour animaux appropriés à leur état;
o)
«aliment pour animaux visant des objectifs nutritionnels particuliers», un aliment pour animaux capable de répondre à un objectif nutritionnel particulier du fait de sa composition particulière ou de son procédé de fabrication particulier, qui le distingue clairement des aliments pour animaux ordinaires. Les aliments pour animaux visant des objectifs nutritionnels particuliers ne comprennent pas les aliments médicamenteux pour animaux au sens de la directive 90/167/CEE;
p)
«matières contaminées», les aliments pour animaux dont la teneur en substances indésirables est supérieure aux niveaux acceptables en vertu de la directive 2002/32/CE;
q)
«date de durabilité minimale», la période durant laquelle la personne responsable de l’étiquetage garantit que, dans des conditions de conservation appropriées, l’aliment pour animaux conserve ses propriétés déclarées; une seule date de durabilité minimale peut être indiquée pour l’aliment pour animaux considéré dans son ensemble et est déterminée en fonction de la date de durabilité minimale de chacun de ses composants;
r)
«lot», une quantité identifiable d’aliment pour animaux dont il est établi qu’elle présente des caractéristiques communes, telles que l’origine, la variété, le type d’emballage, l’emballeur, l’expéditeur ou l’étiquetage, et, dans le cas d’un processus de production, une quantité de produit fabriquée dans une seule usine en utilisant des paramètres de production uniformes ou plusieurs de ces quantités lorsqu’elles sont produites en ordre continu et entreposées ensemble;
s)
«étiquetage», l’attribution de mentions, d’indications, de marques de fabrique ou de commerce, d’images ou de signes à un aliment pour animaux par le placement de ces informations sur tout support se référant à l’aliment ou accompagnant celui-ci, comme un emballage, un récipient, un écriteau, une étiquette, un document, une bague, une collerette ou l’internet, y compris à des fins publicitaires;
t)
«étiquette», une marque, un signe, une image ou un autre descriptif, écrit, imprimé, poncé, apposé, gravé ou appliqué sur l’emballage ou le récipient contenant un aliment pour animaux ou joint à celui-ci; et
u)
«présentation», la forme, l’aspect ou l’emballage de l’aliment pour animaux et les matériaux d’emballage utilisés pour celui-ci, ainsi que la façon dont il est présenté et le cadre dans lequel il est disposé.
CHAPITRE 2
EXIGENCES GÉNÉRALES
Article 4
Exigences en matière de sécurité et de commercialisation
1. Un aliment pour animaux ne peut être mis sur le marché et utilisé que:
a)
s’il est sûr; et
b)
s’il n’a pas d’effets négatifs directs sur l’environnement ou le bien-être des animaux.
Les prescriptions énoncées à l’article 15 du règlement (CE) no 178/2002 s’appliquent mutatis mutandis aux aliments destinés à des animaux non producteurs de denrées alimentaires.
2. Outre les prescriptions énoncées au paragraphe 1 du présent article, les exploitants du secteur de l’alimentation animale qui mettent des aliments pour animaux sur le marché veillent à ce que ces aliments:
a)
soient sains, non altérés, loyaux, adaptés à leur usage et de qualité marchande; et
b)
soient étiquetés, emballés et présentés conformément aux dispositions du présent règlement et des autres actes législatifs communautaires applicables.
Les prescriptions énoncées à l’article 16 du règlement (CE) no 178/2002 s’appliquent mutatis mutandis aux aliments destinés à des animaux non producteurs de denrées alimentaires.
3. Les aliments pour animaux satisfont aux dispositions techniques relatives aux impuretés et aux autres déterminants chimiques établies à l’annexe I du présent règlement.
Article 5
Responsabilités et obligations des entreprises du secteur de l’alimentation animale
1. Les exploitants du secteur de l’alimentation animale respectent mutatis mutandis les obligations énoncées aux articles 18 et 20 du règlement (CE) no 178/2002 et à l’article 4, paragraphe 1, du règlement (CE) no 183/2005 pour ce qui est des aliments destinés à des animaux non producteurs de denrées alimentaires.
2. La personne responsable de l’étiquetage des aliments pour animaux met à la disposition des autorités compétentes toute information relative à la composition ou aux propriétés alléguées des aliments pour animaux qu’elle met sur le marché permettant de vérifier l’exactitude des informations données par l’étiquetage, y compris le pourcentage pondéral exact des matières premières pour aliments des animaux utilisées dans les aliments composés pour animaux.
3. En cas d’urgence touchant à la santé humaine, à la santé animale ou à l’environnement et sans préjudice des dispositions de la directive 2004/48/CE, l’autorité compétente peut fournir à l’acheteur des informations dont elle dispose en application du paragraphe 2 du présent article si, après avoir pesé les intérêts légitimes respectifs des fabricants et des acheteurs, elle conclut que la fourniture des informations se justifie. Le cas échéant, l’autorité compétente fournit lesdites informations sous réserve de la signature par l’acheteur d’une clause de confidentialité.
Article 6
Restrictions et interdiction
1. Les aliments pour animaux ne contiennent pas et ne se composent pas de matières premières dont la mise sur le marché ou l’utilisation aux fins de l’alimentation des animaux est limitée ou interdite. La liste de ces matières premières figure à l’annexe III.
2. La Commission modifie la liste de matières premières dont la mise sur le marché ou l’utilisation aux fins de l’alimentation des animaux est limitée ou interdite compte tenu en particulier des données scientifiques disponibles, du progrès technologique, des notifications effectuées dans le cadre du système d’alerte rapide pour les données alimentaires et les aliments pour animaux (RASFF) ou des résultats des contrôles officiels réalisés conformément au règlement (CE) no 882/2004.
Ces mesures, qui visent à modifier des éléments non essentiels du présent règlement en le complétant, sont arrêtées en conformité avec la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 28, paragraphe 4.
Pour des raisons d’urgence impérieuses, la Commission peut avoir recours à la procédure d’urgence visée à l’article 28, paragraphe 5, en vue d’adopter ces mesures.
CHAPITRE 3
MISE SUR LE MARCHÉ DE TYPES SPÉCIFIQUES D’ALIMENTS POUR ANIMAUX
Article 7
Caractéristiques des types d’aliments pour animaux
1. La Commission peut, en conformité avec la procédure de réglementation visée à l’article 28, paragraphe 3, arrêter des lignes directrices clarifiant la distinction entre les matières premières pour aliments des animaux, les additifs pour l’alimentation animale et d’autres produits tels que les médicaments vétérinaires.
2. La Commission peut, le cas échéant, adopter des mesures visant à déterminer si un produit donné constitue un aliment pour animaux aux fins du présent règlement.
Ces mesures, qui visent à modifier des éléments non essentiels du présent règlement en le complétant, sont arrêtées en conformité avec la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 28, paragraphe 4.
Article 8
Teneur en additifs pour l’alimentation animale
1. Sans préjudice des conditions d’utilisation prévues dans l’acte juridique pertinent autorisant l’additif pour l’alimentation animale concerné, les matières premières pour aliments des animaux et les aliments complémentaires pour animaux ne contiennent pas d’additifs pour l’alimentation animale qui leur ont été incorporés en des proportions correspondant à plus de 100 fois la teneur maximale fixée pour les aliments complets pour animaux ou cinq fois ladite teneur dans le cas des coccidiostatiques et des histomonostatiques.
2. Le niveau de cent fois la teneur maximale fixée pour les aliments complets pour animaux visé au paragraphe 1 ne peut être dépassé que si la composition des produits concernés répond à l’objectif nutritionnel particulier auquel ils sont destinés en vertu de l’article 10 du présent règlement. Les conditions d’utilisation desdits aliments sont précisées dans la liste des destinations. Les établissements sous le contrôle d’un producteur de ces aliments pour animaux qui utilise des additifs pour l’alimentation animale visés à l’annexe IV, chapitre 2, du règlement (CE) no 183/2005 doivent obtenir un agrément conformément à l’article 10, point 1) b), dudit règlement.
Article 9
Commercialisation des aliments pour animaux visant des objectifs nutritionnels articuliers
Les aliments pour animaux visant des objectifs nutritionnels particuliers ne peuvent être commercialisés en tant que tels que si leur destination est incluse sur la liste établie conformément à l’article 10 et s’ils répondent aux caractéristiques nutritionnelles essentielles correspondant à l’objectif nutritionnel particulier qui figure sur cette liste.
Article 10
Liste des destinations des aliments pour animaux visant des objectifs nutritionnels particuliers
1. La Commission peut mettre à jour la liste des destinations énoncées dans la directive 2008/38/CE en ajoutant ou en supprimant des destinations ou en ajoutant, supprimant ou modifiant les conditions associées à une destination donnée.
2. La procédure de mise à jour de la liste des destinations peut être engagée par la présentation à la Commission d’une demande par une personne physique ou morale résidant dans la Communauté ou par un État membre. Pour être recevable, la demande doit comporter un dossier démontrant que la composition spécifique de l’aliment pour animaux répond à l’objectif nutritionnel particulier auquel il est destiné et qu’il n’a pas d’effets négatifs sur la santé animale, la santé humaine, l’environnement ou le bien-être des animaux.
3. La Commission met sans délai la demande, y compris le dossier, à la disposition des États membres.
4. Si, sur la base des informations scientifiques et technologiques disponibles, la Commission a des raisons de croire que l’utilisation de l’aliment pour animaux en question pourrait ne pas répondre à l’objectif nutritionnel particulier auquel il est destiné ou pourrait avoir des effets négatifs sur la santé animale, la santé humaine, l’environnement ou le bien-être des animaux, elle demande, dans un délai de trois mois à compter de la réception d’une demande recevable, l’avis de l’Autorité européenne de sécurité des aliments (ci-après dénommée «l’Autorité»). L’Autorité rend un avis dans les six mois qui suivent la réception de la demande. Ce délai est prolongé si l’Autorité demande un complément d’information au demandeur.
5. Dans un délai de six mois à compter de la réception d’une demande recevable ou, le cas échéant, de la réception de l’avis de l’Autorité, la Commission arrête un règlement visant à mettre à jour la liste des destinations si les conditions énoncées au paragraphe 2 sont remplies.
Ces mesures, qui visent à modifier des éléments non essentiels du présent règlement en le complétant, sont arrêtées en conformité avec la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 28, paragraphe 6.
6. Par dérogation au paragraphe 5, dans un délai de six mois suivant la réception d’une demande recevable ou, le cas échéant, après réception de l’avis de l’Autorité, la Commission met un terme à la procédure et décide de ne pas procéder à la mise à jour, et ce à toute étape de la procédure, si elle estime que cette mise à jour n’est pas justifiée. La Commission y procède en conformité avec la procédure de réglementation visée à l’article 28, paragraphe 3.
Dans ce cas, la Commission informe le cas échéant directement le demandeur et les États membres, en indiquant dans sa lettre les raisons pour lesquelles elle considère que la mise à jour n’est pas justifiée.
7. La Commission peut adopter, conformément à la procédure de réglementation visée à l’article 28, paragraphe 3, des mesures d’exécution en ce qui concerne l’élaboration et la présentation de la demande.
CHAPITRE 4
ÉTIQUETAGE, PRÉSENTATION ET CONDITIONNEMENT
Article 11
Principes d’étiquetage et de présentation
1. L’étiquetage et la présentation des aliments pour animaux n’induisent pas l’utilisateur en erreur, notamment:
a)
quant à la destination ou aux caractéristiques de l’aliment pour animaux, en particulier, sa nature, son mode de fabrication ou de production, ses propriétés, sa composition, sa quantité, sa durabilité et les espèces animales ou catégories d’animaux auxquelles il est destiné;
b)
en attribuant à l’aliment pour animaux des effets ou des caractéristiques qu’il ne possède pas ou en suggérant qu’il possède des caractéristiques particulières alors que tous les aliments pour animaux similaires possèdent ces mêmes caractéristiques; ou
c)
quant à la conformité de l’étiquetage avec le catalogue communautaire et les codes communautaires visés aux articles 24 et 25.
2. Les matières premières pour aliments des animaux et les aliments composés pour animaux commercialisés en vrac ou dans des emballages ou récipients non fermés conformément à l’article 23, paragraphe 2, sont accompagnés d’un document contenant toutes les indications d’étiquetage à caractère obligatoire prévues par le présent règlement.
3. Lorsque des aliments pour animaux sont mis en vente au moyen d’une technique de communication à distance telle que définie à l’article 2 de la directive 97/7/CE du Parlement européen et du Conseil du 20 mai 1997 concernant la protection des consommateurs en matière de contrats à distance (27), les indications d’étiquetage à caractère obligatoire requises par le présent règlement, à l’exception de celles visées à l’article 15, points b), d) et e), et à l’article 16, paragraphe 2, point c), ou à l’article 17, paragraphe 1, point d), figurent sur le support de la vente à distance ou sont fournies par d’autres moyens appropriés avant la conclusion d’un contrat à distance. Les indications visées à l’article 15, points b), d) et e), et à l’article 16, paragraphe 2, point c), ou à l’article 17, paragraphe 1, point d), sont fournies au plus tard au moment de la livraison des aliments pour animaux.
4. Des dispositions en matière d’étiquetage complétant celles énoncées au présent chapitre figurent à l’annexe II.
5. Les tolérances admises pour les écarts entre les valeurs afférentes à la composition d’une matière première pour aliments des animaux ou d’un aliment composé pour animaux indiquées dans le cadre de l’étiquetage et les valeurs découlant des analyses réalisées dans le cadre des contrôles officiels effectués conformément au règlement (CE) no 882/2004 sont répertoriées à l’annexe IV du présent règlement.
Article 12
Responsabilité
1. La personne responsable de l’étiquetage garantit la présence et l’exactitude matérielle des indications d’étiquetage.
2. La personne responsable de l’étiquetage est l’exploitant du secteur de l’alimentation animale qui, le premier, met un aliment pour animaux sur le marché ou, le cas échéant, l’exploitant du secteur de l’alimentation animale sous le nom ou la raison sociale duquel l’aliment pour animaux est commercialisé.
3. Dans la mesure où leurs activités ont des répercussions sur l’étiquetage au sein de l’entreprise qu’ils contrôlent, les exploitants du secteur de l’alimentation animale veillent à ce que les informations fournies par quelque moyen que ce soit satisfassent aux exigences fixées dans le présent règlement.
4. Les exploitants du secteur de l’alimentation animale responsables d’activités de vente au détail ou de distribution qui n’ont pas de répercussions sur l’étiquetage agissent avec diligence pour contribuer à garantir le respect des exigences en matière d’étiquetage, en particulier en ne fournissant pas d’aliments pour animaux dont ils savent ou auraient dû présumer, sur la base des informations en leur possession et en tant que professionnels, qu’ils ne satisfont pas auxdites exigences.
5. Au sein des établissements qu’ils contrôlent, les exploitants du secteur de l’alimentation animale veillent à ce que les indications d’étiquetage à caractère obligatoire soient transmises d’un bout à l’autre de la chaîne alimentaire afin de permettre la fourniture des informations à l’utilisateur final des aliments pour animaux conformément au présent règlement.
Article 13
Allégations
1. L’étiquetage et la présentation des matières premières pour aliments des animaux et des aliments composés pour animaux peuvent attirer particulièrement l’attention sur la présence ou l’absence d’une substance dans l’aliment pour animaux, sur une caractéristique ou un processus nutritionnel particulier ou sur une fonction spécifique liée à l’un de ces éléments, pour autant que les conditions suivantes soient remplies:
a)
l’allégation est objective, vérifiable par les autorités compétentes et compréhensible pour l’utilisateur de l’aliment pour animaux; et
b)
la personne responsable de l’étiquetage fournit, à la demande de l’autorité compétente, une preuve scientifique de l’allégation, en se référant soit à des données scientifiques accessibles au public, soit à des recherches documentées effectuées par la société. La preuve scientifique est disponible lors de la mise sur le marché de l’aliment pour animaux. Les acheteurs ont le droit de faire part à l’autorité compétente de leurs doutes quant à la véracité de l’allégation. S’il est conclu que l’allégation n’est pas suffisamment fondée, l’étiquetage relatif à cette allégation est considéré comme trompeur aux fins de l’article 11. Lorsque l’autorité compétente a des doutes quant aux preuves scientifiques de l’allégation en cause, elle peut soumettre la question à la Commission. La Commission peut adopter une décision, le cas échéant après l’obtention d’un avis de l’Autorité, en conformité avec la procédure consultative visée à l’article 28, paragraphe 2.
2. Sans préjudice du paragraphe 1, les allégations relatives à l’optimisation de l’alimentation et au maintien ou à la protection de l’état physiologique sont autorisées sauf si elles contiennent une allégation visée au paragraphe 3, point a).
3. L’étiquetage ou la présentation des matières premières pour aliments des animaux et des aliments composés pour animaux ne comporte pas d’allégations selon lesquelles:
a)
l’aliment possède des propriétés de prévention, de traitement ou de guérison d’une maladie, à l’exception des coccidiostatiques et des histomonostatiques autorisés en vertu du règlement (CE) no 1831/2003; toutefois, le présent point ne s’applique pas aux allégations concernant la prévention des déséquilibres nutritionnels dès lors qu’il n’est pas établi de lien avec des symptômes pathologiques;
b)
l’aliment vise un objectif nutritionnel particulier prévu dans la liste des destinations visée à l’article 9, sauf s’il satisfait aux prescriptions qui y sont énoncées.
4. Des spécifications afférentes aux exigences définies aux paragraphes 1 et 2 peuvent être incluses dans les codes communautaires visés à l’article 25.
Article 14
Présentation des indications d’étiquetage
1. Les indications d’étiquetage à caractère obligatoire figurent dans leur totalité à un endroit bien visible de l’emballage, du récipient, sur une étiquette apposée sur ceux-ci ou sur le document d’accompagnement prévu à l’article 11, paragraphe 2, de façon ostensible, clairement lisible et indélébile, au moins dans la langue officielle ou l’une des langues officielles de l’État membre ou de la région dans lesquels le produit est mis sur le marché.
2. Les indications d’étiquetage à caractère obligatoire sont facilement identifiables et ne sont pas cachées par d’autres informations. Elles sont affichées dans une couleur, une police et une taille telles qu’aucune partie des informations n’est cachée ou mise en relief, à moins qu’une telle variation vise à attirer l’attention sur des mises en garde.
3. Des spécifications afférentes aux exigences définies aux paragraphes 1 et 2 et à la présentation de l’étiquetage facultatif visé à l’article 22 peuvent être incluses dans les codes communautaires visés à l’article 25.
Article 15
Exigences impératives générales en matière d’étiquetage
Une matière première pour aliments des animaux ou un aliment composé pour animaux n’est mis sur le marché que si les indications suivantes sont fournies dans le cadre de l’étiquetage:
a)
le type d’aliment pour animaux: «matière première pour aliments des animaux», «aliment complet pour animaux» ou «aliment complémentaire pour animaux», selon le cas:
-
pour les «aliments complets pour animaux», la désignation «aliment d’allaitement complet» peut être utilisée selon le cas,
-
pour les «aliments complémentaires pour animaux», les dénominations ci-après peuvent être utilisées selon le cas: «aliment minéral» ou «aliment d’allaitement complémentaire»,
-
pour les animaux familiers autres que les chats et les chiens, les dénominations «aliment complet pour animaux» ou «aliment complémentaire pour animaux» peuvent être remplacées par la dénomination «aliment composé pour animaux»;
b)
le nom ou la raison sociale et l’adresse de l’exploitant du secteur de l’alimentation animale responsable de l’étiquetage;
c)
s’il est disponible, le numéro d’agrément de la personne responsable de l’étiquetage attribué conformément à l’article 13 du règlement (CE) no 1774/2002 pour les établissements agréés en conformité avec l’article 23, paragraphe 2, points a), b) et c), du règlement (CE) no 1774/2002, ou à l’article 17 du règlement (CE) no 1774/2002 ou à l’article 10 du règlement (CE) no 183/2005. Si une personne responsable de l’étiquetage possède plusieurs numéros d’agrément, elle utilise celui accordé conformément au règlement (CE) no 183/2005;
d)
le numéro de référence du lot;
e)
la quantité nette, exprimée en unités de masse pour les produits solides et en unités de masse ou de volume pour les produits liquides;
f)
la liste des additifs pour l’alimentation animale, précédée de l’intitulé «additifs», conformément au chapitre I de l’annexe VI ou VII, selon le cas, et sans préjudice des dispositions en matière d’étiquetage établies dans l’acte juridique autorisant l’additif pour l’alimentation animale concerné; et
g)
la teneur en eau, conformément à l’annexe I, point 6.
Article 16
Exigences impératives spécifiques en matière d’étiquetage applicables aux matières premières pour aliments des animaux
1. Outre les indications prévues à l’article 15, l’étiquetage des matières premières pour aliments des animaux inclut également:
a)
la dénomination de la matière première pour aliments des animaux; cette dénomination est utilisée conformément à l’article 24, paragraphe 5; et
b)
la déclaration obligatoire correspondant à la catégorie concernée telle qu’énoncée sur la liste figurant à l’annexe V; la déclaration obligatoire peut être remplacée par les indications définies dans le catalogue communautaire visé à l’article 24 pour chaque matière première pour aliments des animaux de la catégorie concernée.
2. Outre les indications prévues au paragraphe 1, l’étiquetage des matières premières pour aliments des animaux comporte les indications ci-après lorsque des additifs sont incorporés:
a)
l’espèce animale ou la catégorie d’animaux à laquelle la matière première pour aliments des animaux est destinée, lorsque les additifs en question n’ont pas été autorisés pour toutes les espèces animales ou qu’ils l’ont été avec des limites maximales pour certaines espèces;
b)
le mode d’emploi conformément à l’annexe II, point 4, lorsqu’est fixée une teneur maximale des additifs en question; et
c)
la date de durabilité minimale pour les additifs autres que les additifs technologiques.
Article 17
Exigences impératives spécifiques en matière d’étiquetage applicables aux aliments composés pour animaux
1. Outre les indications prévues à l’article 15, l’étiquetage des aliments composés pour animaux inclut également les indications suivantes:
a)
l’espèce animale ou les catégories d’animaux auxquelles l’aliment composé pour animaux est destiné;
b)
le mode d’emploi indiquant la destination de l’aliment pour animaux; ce mode d’emploi est, le cas échéant, conforme à l’annexe II, point 4;
c)
dans les cas où le producteur n’est pas la personne responsable de l’étiquetage, les indications suivantes sont fournies:
-
le nom ou la raison sociale et l’adresse du producteur, ou
-
le numéro d’agrément du producteur visé à l’article 15, point c), ou un numéro d’identification conformément aux articles 19, 23 ou 24 du règlement (CE) no 183/2005; si ce numéro n’est pas disponible, un numéro d’identification attribué à la demande du producteur ou de l’importateur du secteur de l’alimentation animale selon la structure établie à l’annexe V, chapitre II, du règlement (CE) no 183/2005;
d)
la date de durabilité minimale, indiquée par les mentions suivantes:
-
la mention «à utiliser avant …», suivie de l’indication de la date (jour), dans le cas des aliments pour animaux qui sont très périssables en raison de processus de dégradation,
-
la mention «à utiliser de préférence avant…», suivie de l’indication de la date (mois), dans le cas des autres aliments.
Si la date de fabrication est fournie dans le cadre de l’étiquetage, la date de durabilité minimale peut également être indiquée sous la forme suivante: «… (durée en jours ou en mois) après la date de fabrication»;
e)
la liste, par ordre de poids décroissant calculé en fonction de la teneur en eau de l’aliment composé pour animaux, des matières premières pour aliments des animaux dont l’aliment pour animaux est composé, intitulée «composition» et comprenant la dénomination de chaque matière première conformément à l’article 16, paragraphe 1, point a). Cette liste peut inclure le pourcentage pondéral; et
f)
les déclarations obligatoires prévues au chapitre II de l’annexe VI ou VII, selon le cas.
2. Les exigences ci-dessous s’appliquent à la liste prévue au paragraphe 1, point e):
a)
la dénomination et le pourcentage pondéral d’une matière première pour aliments des animaux sont indiqués si la présence de la matière première en question est mise en relief dans le cadre de l’étiquetage au moyen de mots, d’images ou de graphiques;
b)
si le pourcentage pondéral des matières premières pour aliments des animaux incorporées à un aliment composé pour animaux destiné à des animaux producteurs de denrées alimentaires n’est pas indiqué sur l’étiquetage, la personne responsable de l’étiquetage met, sans préjudice de la directive 2004/48/CE, à la disposition de l’acheteur, sur demande, des informations quantitatives concernant la composition, avec une marge de ± 15 % par rapport à la valeur découlant de la formulation de l’aliment pour animaux; et
c)
dans le cas d’aliments composés pour animaux destinés à des animaux non producteurs de denrées alimentaires, à l’exception des animaux à fourrure, la dénomination spécifique de la matière première pour aliments des animaux peut être remplacée par le nom de la catégorie à laquelle les matières premières pour aliments des animaux appartiennent.
3. En cas d’urgence touchant à la santé humaine, à la santé animale ou à l’environnement et sans préjudice de la directive 2004/48/CE, l’autorité compétente peut fournir à l’acheteur des informations dont elle dispose en vertu de l’article 5, paragraphe 2, si, après avoir pesé les intérêts légitimes respectifs des fabricants et des acheteurs, elle conclut que la fourniture des informations se justifie. Le cas échéant, l’autorité compétente fournit lesdites informations sous réserve de la signature par l’acheteur d’une clause de confidentialité.
4. Aux fins du paragraphe 2, point c), la Commission établit une liste de catégories de matières premières pour aliments des animaux pouvant être mentionnées à la place des différentes matières premières dans le cadre de l’étiquetage des aliments destinés à des animaux non producteurs de denrées alimentaires, à l’exception des animaux à fourrure.
Ces mesures, qui visent à modifier des éléments non essentiels du présent règlement en le complétant, sont arrêtées en conformité avec la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 28, paragraphe 4.
Article 18
Exigences impératives complémentaires en matière d’étiquetage applicables aux aliments pour animaux visant des objectifs nutritionnels particuliers
Outre les indications générales à caractère obligatoire prévues aux articles 15, 16 et 17, selon le cas, l’étiquetage des aliments pour animaux visant des objectifs nutritionnels particuliers inclut également:
a)
le qualificatif «diététique», exclusivement dans le cas des aliments pour animaux visant des objectifs nutritionnels particuliers, à côté de la dénomination de l’aliment pour animaux telle que prévue à l’article 15, point a);
b)
les indications prescrites pour la destination concernée dans les colonnes 1 à 6 de la liste des destinations visée à l’article 9; et
c)
une mention indiquant qu’il convient de demander l’avis d’un expert en alimentation ou d’un vétérinaire avant d’utiliser l’aliment pour animaux ou de prolonger son utilisation.
Article 19
Exigences impératives complémentaires en matière d’étiquetage applicables aux aliments pour animaux familiers
L’étiquette des aliments pour animaux familiers comporte un numéro de téléphone gratuit ou un autre moyen de communication approprié permettant à l’acheteur d’obtenir, outre les indications à caractère obligatoire, des informations sur:
a)
les additifs pour l’alimentation animale contenus dans l’aliment pour animaux familiers; et
b)
les matières premières pour aliments des animaux qui y sont contenues et qui sont désignées par catégorie comme indiqué à l’article 17, paragraphe 2, point c).
Article 20
Exigences impératives complémentaires en matière d’étiquetage applicables aux aliments pour animaux non conformes
1. Outre les indications prévues aux articles 15 à 18, l’étiquetage des aliments pour animaux qui ne satisfont pas aux prescriptions du droit communautaire énoncées à l’annexe VIII, telles que les matières contaminées, comporte les indications prévues dans ladite annexe.
2. La Commission peut modifier l’annexe VIII afin de tenir compte de l’évolution législative dans le sens de l’introduction de nouvelles normes.
Ces mesures, qui visent à modifier des éléments non essentiels du présent règlement en le complétant, sont arrêtées en conformité avec la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 28, paragraphe 4.
Article 21
Dérogations
1. Les indications visées à l’article 15, points c), d), e) et g), et à l’article 16, paragraphe 1, point b), ne sont pas requises si, avant chaque transaction, l’acheteur a renoncé par écrit à ces informations. Une transaction peut consister en plusieurs envois.
2. Dans le cas d’aliments pour animaux emballés, les indications visées à l’article 15, points c), d) et e), et à l’article 16, paragraphe 2, point c), ou à l’article 17, paragraphe 1, points c), d) et e), peuvent figurer sur l’emballage ailleurs qu’à l’endroit de l’étiquette visé à l’article 14, paragraphe 1. L’endroit où ces indications se trouvent est alors signalé.
3. Sans préjudice de l’annexe I du règlement (CE) no 183/2005, les indications visées à l’article 15, points c), d), e) et g), et à l’article 16, paragraphe 1, point b), du présent règlement ne sont pas obligatoires dans le cas de matières premières pour aliments des animaux ne contenant pas d’additifs pour l’alimentation animale, à l’exception de conservateurs ou d’additifs pour l’ensilage, produites par un exploitant du secteur de l’alimentation animale et livrées par celui-ci conformément à l’article 5, paragraphe 1, du règlement (CE) no 183/2005 à un utilisateur d’aliments pour animaux se situant au niveau de la production primaire afin qu’il les utilise dans sa propre exploitation.
4. Les déclarations obligatoires visées à l’article 17, paragraphe 1, point f), ne sont pas requises dans le cas de mélanges de grains végétaux entiers, de semences et de fruits.
5. Dans le cas d’aliments composés pour animaux constitués au plus de trois matières premières pour aliments des animaux, les indications visées à l’article 17, paragraphe 1, points a) et b), ne sont pas requises si les matières premières pour aliments des animaux utilisées apparaissent clairement dans la description.
6. Pour ce qui est des quantités de matières premières pour aliments des animaux ou d’aliments composés pour animaux n’excédant pas 20 kilogrammes, destinées à l’utilisateur final et vendues en vrac, les indications visées aux articles 15, 16 et 17 peuvent être portées à la connaissance de l’acheteur par un affichage approprié au point de vente. Les indications visées à l’article 15, point a), et à l’article 16, paragraphe 1, ou à l’article 17, paragraphe 1, points a) et b), selon le cas, sont alors fournies à l’acheteur au plus tard sur la facture ou avec celle-ci.
7. Pour ce qui est des quantités d’aliments pour animaux familiers vendues en emballages contenant plusieurs récipients, les indications visées à l’article 15, points b), c), f) et g), et à l’article 17, paragraphe 1, points b), c), e) et f), peuvent ne figurer que sur l’emballage extérieur et non sur chaque récipient, pour autant que le poids total combiné du paquet n’excède pas 10 kilogrammes.
8. Par dérogation aux dispositions du présent règlement, les États membres peuvent appliquer des dispositions nationales en ce qui concerne les aliments pour animaux destinés à des animaux détenus à des fins scientifiques ou expérimentales, à condition que cette utilisation soit indiquée clairement sur l’étiquette. Les États membres notifient ces dispositions à la Commission sans délai.
Article 22
Étiquetage facultatif
1. Outre les indications d’étiquetage à caractère obligatoire, l’étiquetage des matières premières pour aliments des animaux et des aliments composés pour animaux peut également inclure des indications facultatives, pour autant que les principes généraux énoncés dans le présent règlement soient respectés.
2. Des conditions complémentaires relatives à l’étiquetage facultatif peuvent être énoncées dans les codes communautaires visés à l’article 25.
Article 23
Conditionnement
1. Les matières premières pour aliments des animaux et les aliments composés pour animaux ne peuvent être mis sur le marché que dans des emballages ou récipients fermés. Les emballages ou récipients sont fermés de telle manière que la fermeture soit détériorée lors de l’ouverture et ne puisse être réutilisée.
2. Par dérogation au paragraphe 1, les aliments pour animaux énumérés ci-dessous peuvent être mis sur le marché en vrac ou dans des emballages ou récipients non fermés:
a)
les matières premières pour aliments des animaux;
b)
les aliments composés pour animaux obtenus exclusivement par le mélange de grains ou de fruits entiers;
c)
les livraisons entre producteurs d’aliments composés pour animaux;
d)
les aliments composés pour animaux livrés directement par le producteur à l’utilisateur d’aliments pour animaux;
e)
les livraisons de producteurs d’aliments composés pour animaux à des entreprises de conditionnement;
f)
les quantités d’aliments composés pour animaux destinées à l’utilisateur final dont le poids n’excède pas 50 kilogrammes dans la mesure où elles proviennent directement d’un emballage ou récipient fermé; et
g)
les blocs et les pierres à lécher.
CHAPITRE 5
CATALOGUE COMMUNAUTAIRE DES MATIÈRES PREMIÈRES POUR ALIMENTS DES ANIMAUX ET CODES COMMUNAUTAIRES DE BONNES PRATIQUES EN MATIÈRE D’ÉTIQUETAGE
Article 24
Catalogue communautaire des matières premières pour aliments des animaux
1. Le catalogue communautaire des matières premières pour aliments des animaux (ci-après dénommé le «catalogue») est créé en tant qu’outil destiné à améliorer l’étiquetage desdites matières premières et des aliments composés pour animaux. Il a pour objet de faciliter l’échange d’informations sur les propriétés des produits et de répertorier, de manière non exhaustive, les matières premières pour aliments des animaux. Il comprend, pour chaque matière première pour aliments des animaux répertoriée, au minimum les indications suivantes:
a)
la dénomination;
b)
le numéro d’identification;
c)
une description de la matière première pour aliments des animaux, y compris des informations sur le procédé de fabrication, le cas échéant;
d)
les indications remplaçant la déclaration obligatoire aux fins de l’article 16, paragraphe 1, point b); et
e)
un glossaire contenant les définitions des différents procédés mentionnés et des différentes expressions techniques utilisées.
2. La première version du catalogue communautaire est adoptée en conformité avec la procédure consultative visée à l’article 28, paragraphe 2, au plus tard le 21 mars 2010 et les entrées qu’il contient sont celles qui figurent à l’annexe, partie B, de la directive 96/25/CE et à l’annexe, colonnes 2 à 4, de la directive 82/471/CEE. Le glossaire est constitué de l’annexe, partie A, point IV, de la directive 96/25/CE.
3. La procédure prévue à l’article 26 s’applique aux modifications du catalogue.
4. Le présent article s’applique sans préjudice des exigences en matière de sécurité prévues à l’article 4.
5. L’utilisation du catalogue par les exploitants du secteur de l’alimentation animale est facultative. Toutefois, la dénomination d’une matière première pour aliments des animaux répertoriée dans le catalogue ne peut être utilisée que si toutes les dispositions applicables dudit catalogue sont respectées.
6. La personne qui met pour la première fois sur le marché une matière première pour aliments des animaux non répertoriée dans le catalogue notifie immédiatement son utilisation aux représentants des secteurs européens de l’alimentation animale visés à l’article 26, paragraphe 1. Les représentants des secteurs européens de l’alimentation animale publient sur l’internet un registre de ces notifications et mettent régulièrement ce registre à jour.
Article 25
Codes communautaires de bonnes pratiques en matière d’étiquetage
1. La Commission encourage l’élaboration de deux codes communautaires de bonnes pratiques en matière d’étiquetage (ci-après dénommés les «codes»): l’un pour les aliments pour animaux familiers et l’autre pour les aliments composés destinés aux animaux producteurs de denrées alimentaires, qui peuvent comprendre une section consacrée aux aliments composés destinés aux animaux à fourrure.
2. Les codes visent à améliorer la qualité de l’étiquetage. Ils comprennent, notamment, des dispositions concernant la présentation des indications d’étiquetage prévue à l’article 14, l’étiquetage facultatif prévu à l’article 22 et l’utilisation d’allégations prévue à l’article 13.
3. La procédure prévue à l’article 26 s’applique à l’établissement et aux éventuelles modifications des codes.
4. L’utilisation des codes par les exploitants du secteur de l’alimentation animale est facultative. Toutefois, l’utilisation d’un code peut être indiquée sur l’étiquetage à la condition que toutes les dispositions applicables du code concerné soient respectées.
Article 26
Établissement des codes et modifications du catalogue et des codes communautaires
1. Les projets de modifications du catalogue communautaire et les projets de codes ainsi que tous projets de modifications les concernant sont élaborés et modifiés par l’ensemble des représentants appropriés des secteurs européens de l’alimentation animale:
a)
en concertation avec les autres parties concernées, comme les utilisateurs d’aliments pour animaux;
b)
en collaboration avec les autorités compétentes des États membres et, le cas échéant, l’Autorité;
c)
compte tenu des expériences pertinentes ressortant des avis rendus par l’Autorité et de l’évolution des connaissances scientifiques ou technologiques.
2. Sans préjudice du paragraphe 3, la Commission arrête des mesures aux fins du présent article selon la procédure consultative visée à l’article 28, paragraphe 2.
3. Des amendements au catalogue communautaire fixant les teneurs maximales d’impuretés chimiques visées à l’annexe I, point 1, les degrés de pureté botanique visés à l’annexe I, point 2, les teneurs en eau visées à l’annexe I, point 6, ou les indications remplaçant la déclaration obligatoire visée à l’article 16, paragraphe 1, point b), sont adoptés. Ces mesures, qui visent à modifier des éléments non essentiels du présent règlement, sont arrêtées en conformité avec la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 28, paragraphe 4.
4. Des mesures ne peuvent être arrêtées en vertu du présent article que dans le respect des conditions suivantes:
a)
elles ont été élaborées conformément au paragraphe 1;
b)
leur contenu peut être appliqué dans les secteurs auxquels ils se réfèrent dans l’ensemble de la Communauté; et
c)
elles sont adaptées pour répondre aux objectifs du présent règlement.
5. Le catalogue est publié au Journal officiel de l’Union européenne, série L. Le titre et les références des codes sont publiés au Journal officiel de l’Union européenne, série C.
CHAPITRE 6
DISPOSITIONS GÉNÉRALES ET FINALES
Article 27
Mesures d’exécution
1. La Commission peut modifier les annexes pour les adapter compte tenu des évolutions scientifiques et technologiques.
Ces mesures, qui visent à modifier des éléments non essentiels du présent règlement, y compris en le complétant, sont arrêtées en conformité avec la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 28, paragraphe 4.
2. D’autres mesures d’exécution nécessaires à l’exécution du présent règlement sont arrêtées en conformité avec la procédure de réglementation visée à l’article 28, paragraphe 3, sauf disposition expresse contraire.
Article 28
Procédure de comité
1. La Commission est assistée par le comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale institué par l’article 58 du règlement (CE) no 178/2002 (ci-après dénommé le «comité»).
2. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, les articles 3 et 7 de la décision 1999/468/CE s’appliquent, dans le respect des dispositions de l’article 8 de celle-ci.
3. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, les articles 5 et 7 de la décision 1999/468/CE s’appliquent, dans le respect des dispositions de l’article 8 de celle-ci.
La période prévue à l’article 5, paragraphe 6, de la décision 1999/468/CE est fixée à trois mois.
4. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, l’article 5 bis, paragraphes 1 à 4, et l’article 7 de la décision 1999/468/CE s’appliquent, dans le respect des dispositions de l’article 8 de celle-ci.
5. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, l’article 5 bis, paragraphes 1, 2, 4 et 6, et l’article 7 de la décision 1999/468/CE s’appliquent, dans le respect des dispositions de l’article 8 de celle-ci.
6. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, l’article 5 bis, paragraphes 1 à 4 et paragraphe 5, point b), et l’article 7 de la décision 1999/468/CE s’appliquent, dans le respect des dispositions de l’article 8 de celle-ci.
Les délais prévus à l’article 5 bis, paragraphe 3, point c), et paragraphe 4, points b) et e), de la décision 1999/468/CE sont fixés à deux mois, un mois et deux mois, respectivement.
Article 29
Modification du règlement (CE) no 1831/2003
L’article 16 du règlement (CE) no 1831/2003 est modifié comme suit:
1)
Le paragraphe 1 est modifié comme suit:
a)
Le point d) est remplacé par le texte suivant:
«d)
le cas échéant, le numéro d’agrément attribué à l’établissement qui fabrique l’additif pour l’alimentation animale ou le prémélange ou met celui-ci sur le marché conformément à l’article 10 du règlement (CE) no 183/2005 du Parlement européen et du Conseil du 12 janvier 2005 établissant des exigences en matière d’hygiène des aliments pour animaux (28) ou, selon le cas, conformément à l’article 5 de la directive 1995/69/CE;
b)
L’alinéa suivant est ajouté à la fin du paragraphe 1:
«En ce qui concerne les prémélanges, les points b), d), e) et g) ne s’appliquent pas aux additifs pour l’alimentation animale incorporés.»
2)
Le paragraphe 3 est remplacé par le texte suivant:
«3. Outre les informations indiquées au paragraphe 1, l’emballage ou le récipient d’un additif pour l’alimentation animale appartenant à un groupe fonctionnel mentionné à l’annexe III ou d’un prémélange contenant un additif appartenant à un groupe fonctionnel mentionné à l’annexe III porte les informations indiquées dans ladite annexe d’une manière visible, clairement lisible et indélébile.»
3)
Le paragraphe 4 est remplacé par le texte suivant:
«4. En ce qui concerne les prémélanges, le terme “prémélange” doit figurer sur l’étiquette. Les supports doivent être indiqués, en ce qui concerne les matières premières pour aliments des animaux, conformément à l’article 17, paragraphe 1, point e), du règlement (CE) no 767/2009 du Parlement européen et du Conseil du 13 juillet 2009 concernant la mise sur le marché et l’utilisation des aliments pour animaux (29), et, dans les cas où l’eau est utilisée comme support, la teneur en eau du prémélange doit être indiquée. Une seule date de durabilité minimale peut être indiquée pour chaque prémélange considéré dans son ensemble; cette date est déterminée en fonction de la date de durabilité minimale de chacun des composants.
Article 30
Abrogation
L’article 16 de la directive 70/524/CEE, les directives 79/373/CEE, 80/511/CEE, 82/471/CEE, 83/228/CEE, 93/74/CEE, 93/113/CE et 96/25/CE et la décision 2004/217/CE sont abrogés avec effet à compter du 1 septembre 2010.
Les références faites aux directives abrogées et à la décision abrogée s’entendent comme faites au présent règlement et sont à lire selon le tableau de correspondance figurant à l’annexe IX.
Article 31
Sanctions
Les États membres déterminent le régime des sanctions applicables en cas d’infraction aux dispositions du présent règlement et prennent toutes les mesures nécessaires pour en garantir l’application. Les sanctions ainsi prévues doivent être effectives, proportionnées et dissuasives.
Les États membres notifient ces dispositions à la Commission au plus tard le 1 septembre 2010 et l’informent dans les meilleurs délais de toute modification ultérieure les concernant.
Article 32
Mesures transitoires
1. Par dérogation à l’article 33, deuxième alinéa, les aliments pour animaux mis sur le marché ou étiquetés conformément aux directives 79/373/CEE, 82/471/CEE, 93/74/CEE et 96/25/CE avant le 1 septembre 2010 peuvent être mis ou demeurer sur le marché jusqu’à épuisement des stocks.
2. Par dérogation à l’article 8, paragraphe 2, les types d’aliments pour animaux visés dans ledit article qui ont déjà été légalement mis sur le marché avant le 1 septembre 2010 peuvent être mis ou demeurer sur le marché jusqu’à la date à laquelle une décision a été prise sur la demande de mettre à jour la liste des destinations visée à l’article 10, pour autant que cette demande ait été présentée avant le 1 septembre 2010.
3. Par dérogation à l’annexe I, point 1, du présent règlement, les matières premières pour aliments des animaux peuvent être mises sur le marché et utilisées jusqu’à la date à laquelle la teneur maximale particulière d’impuretés chimiques résultant de leur processus de transformation et d’auxiliaires technologiques a été fixée, pour autant qu’elles satisfassent au moins aux conditions énoncées dans l’annexe, titre II, partie A, point 1, de la directive 96/25/CE. Toutefois, cette dérogation cesse de s’appliquer le 1 septembre 2012.
4. Des mesures peuvent être adoptées en vue de faciliter la transition vers l’application du présent règlement. En particulier, les conditions dans lesquelles les aliments pour animaux peuvent être étiquetés conformément au présent règlement avant la date de sa mise en application peuvent être précisées. Ces mesures, qui visent à modifier des éléments non essentiels du présent règlement, y compris en le complétant, sont arrêtées en conformité avec la procédure de réglementation avec contrôle visée à l’article 28, paragraphe 4.
Article 33
Entrée en vigueur
Le présent règlement entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l’Union européenne.
Il est applicable à partir du 1 septembre 2010.
Toutefois, les articles 31 et 32 s’appliquent à compter de la date d’entrée en vigueur du présent règlement.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans tout État membre.
Fait à Bruxelles, le 13 juillet 2009.