32002L0096
L 037/24
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2002/96/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 27 януари 2003 година
относно отпадъци от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 175, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (3),
като действаха в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора в светлината на общия проект, одобрен от Помирителния комитет на 8 ноември 2004 г. (4),
като имат предвид, че:
(1)
Целите на Общността в областта на околната среда са по-специално съхраняването, предпазването и подобряването качеството на околната среда, защита здравето на човека и рационалното и благоразумното използване на природните ресурси. Тази политика е основана на принципа на предпазливост и принципите за предприемане на превантивни мерки и принципите, че вредите върху околната среда следва приоритетно да се отстраняват при техния източник, и че замърсителят следва да плаща.
(2)
Програмата на Общността за политика и действие по отношение на околната среда и устойчивото развитие (Петата програма на Общността за политика и действие в областта на околната среда и устойчивото развитие) (5) обявява, че постигането на устойчиво развитие изисква значителни промени в сегашния модел на развитие, производство, консумация и поведение и препоръчва, inter alia, намаляване прекомерната консумация на природни ресурси и превенция на замърсяването. Тя определя отпадъците от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО) като една от областите, които се цели да бъдат регулирани, по отношение прилагането принципите на превенция, оползотворяване и безопасно изхвърляне на отпадъци.
(3)
Съобщението на Комисията от 30 юли 1996 г. за преглед на стратегията на Общността относно управлението на отпадъците заявява, че където не може да се избегне образуване на отпадъци, те следва да се използват отново или да се възстановят за материал или енергия.
(4)
Съветът в своята Резолюция от 24 февруари 1997 г. относно стратегията на Общността за управление на отпадъците (6) настоява за нуждата от насърчаване оползотворяването на отпадъци с оглед намаляване количеството отпадъци за изхвърляне и запазване на природните ресурси, по-специално чрез повторна употреба, рециклиране, наторяване и оползотворяване на енергия от отпадъци и признава, че изборът на възможности при всеки отделен случай трябва да бъде съобразен с ефектите върху околната среда и икономиката, и че докато има напредък в науката и технологиите и се продължава да се работи върху анализа на цикъла на живот, повторното използване и оползотворяване се предпочитат, когато и доколкото те са най-добрите варианти за околната среда. Съветът също покани Комисията да разработи, колкото е възможно по скоро, подходяща последваща работа по проектите с приоритетна програми за отпадъци, включително за ОЕЕО.
(5)
Европейският парламент в своята Резолюция от 14 ноември 1996 г. (7), изисква Комисията да предостави предложения за директиви относно отпадъците, включително отпадъци от електрическо и електронно оборудване, и да основе тези предложения на принципа за отговорността на производителя. Европейският парламент, в същата резолюция, изиска Съветът и Комисията да направят предложение за намаляване обема на отпадъците.
(6)
Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 г. за отпадъците (8) предвижда, че чрез отделни директиви може да се създават специални правила за определени случаи или допълващи тези в Директива 75/442/ЕИО за управление на определени категории отпадъци.
(7)
Количеството ОЕЕО, произведено в Общността, нараства бързо. Съставът на опасните компонентни в електрическото и електронното оборудване (ЕЕО) е основна грижа при фазата на управление на отпадъците и рециклирането на отпадъци от електрическо и електронно оборудване не се извършва в необходимата степен.
(8)
Целта да се подобри управлението на ОЕЕО не може да бъде ефективно постигната от държавите-членки, действащи поотделно. По-специално различното прилагане на национално ниво на принципа за отговорността на производителя може да доведе до значителни несъответствия във финансовата тежест, която поемат икономическите оператори. Наличието на различни национални политики относно управлението на ОЕЕО спъва ефективността на политиките за рециклиране. Поради тази причина основния критерий се определя на ниво Общност.
(9)
Разпоредбите на настоящата директива се прилагат за продукти и производители, независимо от това по какъв начин извършват продажбата, включително дистанционна и електронна продажба. В тази връзка дотолкова, доколкото е приложимо, задълженията на производителите и разпространителите, които използват канали за дистанционна и електронна продажба, прилагат същата форма и се налагат по същия начин, с цел да се избегне увеличаването на други канали, които да поемат разноските по прилагането разпоредбите на настоящата директива относно ОЕЕО, при които оборудването се продава чрез дистанционна и електронна продажба.
(10)
Настоящата директива се отнася за всяко електрическо и електронно оборудване, използвано от потребителите, и електрическо и електронно оборудване за лична употреба. Настоящата директива се прилага, без да се накърнява законодателството на Общността относно безопасността и здравните изисквания, с които се защитават всички, които са в контакт с ОЕЕО, така както и специалното законодателство на Общността за управление на отпадъците, по-специално Директива 91/157/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 г. относно батериите и акумулаторите, съдържащи някои опасни вещества (9).
(11)
Директива 91/157/ЕИО на Съвета следва да бъде ревизирана колкото е възможно по скоро, по-специално в светлината на настоящата директива.
(12)
Регулирането чрез настоящата директива на отговорността на производителя, е едно от средствата за насърчаване разработването и произвеждането на електрическо и електронно оборудване, при което напълно се взема предвид и се улеснява тяхната поправка, възможно подобрение, повторна употреба, демонтиране и рециклиране.
(13)
С цел да се гарантират безопасността и здравето на хората, които разпространяват и които участват във връщането на ОЕЕО обратно, държавите-членки, в съответствие с националното законодателство и с това на Общността за безопасността и здравните изисквания, определят условията, при които разпространителите могат да откажат обратно връщане.
(14)
Държавите-членки насърчават разработването и произвеждането на електрическо и електронно оборудване, при което са взети предвид и са улеснени разглобяването и оползотворяването, по-специално повторната употреба и рециклирането на ОЕЕО, техните компоненти и материали. Производителите не следва да пречат на повторно използване на електрическо и електронно оборудване чрез специфични характеристики на дизайна или производствените процеси, освен ако такива специфични характеристики на дизайна или производствените процеси представляват най-важната полза, например по отношение на защитата на околната среда и/или изискванията за безопасност.
(15)
Разделното събиране е предварително условие, за да се гарантира специалното обработване и рециклиране на ОЕЕО, и е необходимо, за да се постигне избрано ниво на защита на човешкото здраве и околната среда в Общността. Потребителите следва активно да подпомагат постигането на успех при такова събиране и следва да бъдат насърчавани да връщат обратно отпадъци от електрическо и електронно оборудване. За тази цел следва да се поставят удобни съоръжения за връщане на ОЕЕО, включително обществени пунктове за събиране, където домакинствата да могат да връщат техните отпадъци безплатно.
(16)
За да се постигнат избрано ниво на защита и хармонизираните цели на Общността в областта на околната среда, държавите-членки приемат подходящите мерки с цел намаляване до минимум изхвърлянето на ОЕЕО като несортирани общински отпадъци и с цел да се постигне високо ниво на разделно събиране на ОЕЕО. За да се гарантира, че държавите-членки полагат усилия да създадат ефикасна система за събиране, от тях се изисква да постигнат високо ниво на събиране на отпадъци от електрическо и електронно оборудване от домакинствата.
(17)
За да се гарантира избягване на разпръскване на замърсители в рециклираните материали или отпадъците, е належащо да се извършва специална обработка на ОЕЕО. Такава обработка е най-ефективното средство за гарантиране съответствието с избраното ниво на защита на околната среда на Общността. Всяко учреждение и предприятие, което рециклира и обработва, спазва минимум стандарти, за да предотврати отрицателното въздействие върху околната среда, което е резултат от обработката на ОЕЕО. Използват се най-добрите налични техники за обработка, оползотворяване и рециклиране, при условие че те гарантират човешкото здраве и висока защита на околната среда. Най-добрите налични техники за обработка, оползотворяване и рециклиране могат да се определят допълнително в съответствие с процедурите на Директива 96/61/ЕО.
(18)
Ако е целесъобразно, се предпочита повторната употреба на ОЕЕО и техните компоненти, монтажни възли и резервни части. Когато повторната употреба не е за предпочитане, всички отпадъци от електрическо и електронно оборудване, които са разделно събрани, се изпращат за оползотворяване, по време на което се постига високо ниво на рециклиране и възстановяване. Като допълнение, производителите се насърчават да използват рециклирани материали в ново оборудване.
(19)
Основният принцип по отношение финансиране управлението на ОЕЕО се урежда на ниво Общност и финансовите схеми следва да поддържат висока степен на събираемост, така също и прилагането на принципа за отговорността на производителя.
(20)
Ползвателите на електрическо и електронно оборудване от домакинствата следва да имат възможност да връщат обратно ОЕЕО безплатно. Следователно производителите финансират събирането от съоръженията за събиране, както и обработката, оползотворяването и изхвърлянето на ОЕЕО. За да има максимален ефект от принципа за отговорност на производителя, всеки производител следва да е отговорен за финансиране управлението на отпадъците от неговата собствена продукция. Производителят следва да може да избира да изпълни това задължение или сам, или чрез обща схема за събиране. Всеки производител, който разпространява на пазара продукти, осигурява финансови гаранции, за да предотврати тежестта на разходите за управление на ОЕЕО от продукти, чиито производители вече не са на пазара, да премине върху обществото или останалите производители. Отговорността за финансиране управлението на стари отпадъци се разпределя между всички съществуващи производители в общата финансова схема, при която всички производители, съществуващи на пазара, когато правят разходи, дават своя дял пропорционално. Общите финансови схеми не следва да водят до игнориране на малките производители, вносителите и новите участници. По време на преходния период, при пускане в продажбата на нови продукти, производителите могат да представят на купувачите, на доброволни начала, разходите по събирането, обработката и изхвърлянето на отпадъците от миналото, от гледна точка на въздействието върху околната среда. Производителите, ползващи се от условията на тази разпоредба, гарантират, че упоменатите разходи не надвишават действително понесените разходи.
(21)
Информация за потребителите относно изискванията да не се изхвърлят ОЕЕО като несортирани общински отпадъци и разделното събиране на ОЕЕО, и относно системите за събиране и тяхната роля при управлението на ОЕЕО, е необходима за успеха при събирането на ОЕЕО. Такава информация предполага подходящо маркиране на електрическо и на електронно оборудване, които могат да бъдат поставени в кофи за боклук или подобни средства за събиране на отпадъци в общините.
(22)
Осигуряването от страна на производителите на информация за идентификацията на компонентите и материалите е важно за улесняване управлението, и по-специално обработката и оползотворяването/рециклирането на ОЕЕО.
(23)
Държавите-членки гарантират, че инфраструктурата за извършване на инспекции и мониторинг позволява да се извършва контрол за надлежното прилагане на настоящата директива, като се има предвид, inter alia, Препоръка 2001/331/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 април 2001 г. относно определяне на минимални критерии за екологични инспекции в държавите-членки (10).
(24)
За да се наблюдава постигането на целите на настоящата директива, е необходима информация относно теглото, или ако това не е възможно, относно броя на електрическото и на електронното оборудване, пуснати на пазара в Общността, и степента на събиране, повторна употреба (включително възможно повторното използване на целия уред, оползотворяването/рециклирането и износа на отпадъците от електрическо и електронно оборудване, събрани в съответствие с настоящата директива.
(25)
Чрез постигане на споразумение между компетентния орган и заинтересуваните икономически сектори, държавите-членки могат да решат да не прилагат определени разпоредби на настоящата директива, при условие че се спазят съответните изисквания.
(26)
Адаптирането към научния и технически прогрес на определени разпоредби от директивата, на списъка с продукти, попадащи в категориите, посочени в приложение I А, на селективната обработка на материали и компоненти на ОЕЕО, на техническите изисквания за съхраняване и обработка на ОЕЕО и на символите за маркиране на ЕЕО, се извършва от Комисията съгласно процедурата на комитета.
(27)
Мерките, необходими за изпълнение на настоящата директива, се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно определяне процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (11).
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Цели
Целта на настоящата директива е, като основен приоритет, предотвратяването на образуване на отпадъци от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО) и в допълнение на това, повторната употреба, рециклирането и други форми на оползотворяване на такива отпадъци, така че да се намали изхвърлянето на отпадъци. Тя също цели да подобри функционирането на операторите по отношение на околната среда, които участват в жизнения цикъл на електрическото и електронното оборудване, т.е. производители, разпространители и потребители, и по-специално тези оператори, които директно участват в обработката на отпадъците от електрическо и електронно оборудване.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящата директива се прилага за електрическо и електронно оборудване, попадащи в категориите, изброени в приложение I А, при условие че съответният уред не е част от друг вид уред, който не попада в приложното поле на настоящата директива. Приложение I Б съдържа списък с продукти, които попадат в категориите, посочени в приложение I А.
2. Настоящата директива се прилага, без да засяга законодателството на Общността относно безопасността и здравните изисквания и специалното законодателство на Общността относно управление на отпадъците.
3. Уредите, които са свързани със защитата на основните интереси за сигурност на държавите-членки, оръжия, амуниции и други военни материали са изключени от приложното поле на настоящата директива. Това обаче не важи за продукти, които не са предназначени за специални военни цели.
Член 3
Определения
По смисъла на настоящата директива се използват следните определения:
а)
„електрическо и електронно оборудване“ или ЕЕО означава уреди, които зависят от електрически ток или електромагнитно поле, за да работят правилно, както и уреди за генериране, трансфер и измерване на такъв ток и полета, попадащи в категориите, посочени в приложение I А, и разработени за употреба с напрежение не по-вече от 1 000 волта за променлив ток и 1 500 волта за постоянен ток;
б)
„отпадъци от електрическо и електронно оборудване“ или ОЕЕО означава електрическо и електронно оборудване, които са отпадъци по смисъла на член 1, буква а) от Директива 75/442/ЕИО, включително всички компоненти, монтажни връзки и резервни части, които са част от продукта по време на бракуването;
в)
„предотвратяване“ означава мерки, чрез които се намаляват количеството и вредността за околната среда на ОЕЕО и на материали и вещества, които се съдържат в тях;
г)
„повторна употреба“ означава всяка операция, с която ОЕЕО или техни компоненти се използват повторно за същата цел, за която са били предназначени, включително продължителната употреба на уредите или техните компоненти, които са върнати в пунктовете за събиране, на разпространителите, на тези, които ги рециклират, или на производителите;
д)
„рециклиране“ означава преработка в производствен процес на отпадъчните материали за тяхната първоначална цел или за друга цел, но без оползотворяване на енергия, което означава използване на запалими отпадъци като средство за генериране на енергия чрез пряко изгаряне със или без използването на други отпадъци, но с оползотворяване на топлина;
е)
„оползотворяване“ означава всяка от приложимите операции, описани в приложение II Б към Директива 75/442/ЕИО;
ж)
„изхвърляне“ означава всяка от приложимите операции, описани в приложение II А към Директива 75/442/ЕИО;
з)
„обработване“ означава всички дейности, извършвани след като всички ОЕЕО са били предадени в съответното съоръжение за почистване, разглобяване, раздробяване, оползотворяване и подготовка за изхвърляне и всякакви други операции, извършвани за оползотворяване и/или изхвърляне на ОЕЕО.
и)
„производител“ е всяко лице, което, независимо от начина на продажба, включително средствата за дистанционни съобщения в съответствие с Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 г. относно защитата на потребителите по отношение на дистанционните договори (12):
i)
произвежда и продава електрическо и електронно оборудване със своя запазена марка,
ii)
препродава със своя запазена марка оборудване, произведено от друг доставчик, като прекупвачът не се счита за „производител“, ако запазената марка на производителя е поставена върху оборудването, както е посочено в подточка i), или
iii)
внася или изнася електрическо и електронно оборудване за професионални нужди в държава-членка.
Този, който осигурява изключително само финансиране съгласно и във връзка с някакво финансово споразумение, не се счита за „производител“, освен ако същият не действа като производител по смисъла на някоя от подточки от i) до iii);
й)
„разпространител“ означава всяко лице, което осигурява електрическо и електронно оборудване с търговска цел на лицето, което ще ги използва;
к)
„отпадъци от електрическо и електронно оборудване от домакинства“ означава отпадъци от електрическо и електронно оборудване, които идват от домакинства, както и от търговски, институционални и други източници, които поради своите качества и количество са подобни на тези от домакинствата;
л)
„опасни вещества и препарати“ означава всяко вещество или препарат, което се счита за опасно съгласно Директива 67/548/ЕИО (13) на Съвета или Директива 1999/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (14);
м)
„финансово споразумение“ означава всеки договор или споразумение за заем, лизинг, наем или продажба с отсрочено плащане относно всяко оборудване, независимо дали условията на този договор или споразумение, или на всеки допълнителен договор или споразумение предвиждат, че прехвърлянето на собствеността на това оборудване ще се или може да се състои.
Член 4
Разработване на продукта
Държавите-членки насърчават разработването и производството на електрическо и електронно оборудване, при които е взето предвид и се улеснява разглобяването на части и оползотворяването, по-специално повторната употреба и рециклирането на ОЕЕО, техните компоненти и материали. В този смисъл държавите-членки предприемат подходящите мерки, така че производителите да не попречат на повторното използване на ОЕЕО чрез специфични характеристики на дизайна или производствените процеси, освен ако такива специфични характеристики на дизайна или производствените процеси не представляват най-важната полза, например по отношение на защитата на околната среда и/или изискванията за безопасност.
Член 5
Разделно събиране
1. Държавите-членки предприемат подходящите мерки, за да намалят до минимум изхвърлянето на ОЕЕО като неразделени общински отпадъци и да постигнат високо ниво на разделно събиране на ОЕЕО.
2. За ОЕЕО от домакинствата държавите-членки гарантират, че до 13 август 2005 г.:
а)
са поставени удобни съоръжения, които позволяват на крайните държатели и разпространители да връщат такива отпадъци безплатно. Държавите-членки гарантират наличността и достъпа до необходимите съоръжения за събиране, взимайки предвид по-специално гъстотата на населението;
б)
когато се предоставя нов продукт, разпространителите са отговорни да гарантират, че този отпадък може да се върне обратно на разпространителя безплатно, въз основа на принципа на взаимност, доколкото оборудването е от сходен вид и изпълнява същите функции като предоставеното оборудване. Държавите-членки могат да се отклонят от тази разпоредба, при условие че гарантират, че връщането обратно на ОЕЕО не е по-сложно за крайния държател и при условие че тези системи остават безплатни за него. Държавите-членки, които използват тази разпоредба, съобщават на Комисията за това;
в)
без да нарушава разпоредбите на букви а) и б), производителят има право да създаде и действа по индивидуална и/или обща система за обратно връщане на ОЕЕО от домакинствата, при условие че тези системи следват целите на настоящата директива;
г)
вземайки предвид безопасността и здравните стандарти на национално ниво и ниво Общност, може да се откаже връщането по букви а) и б) на ОЕЕО, които представляват риск за здравето и безопасността на лицата, които работят с тях, поради наличие на вредни примеси. Държавите-членки постигат определени споразумения за такъв вид ОЕЕО.
Държавите-членки могат да обезпечат постигането на такива специфични споразумения за връщане на ОЕЕО съгласно букви а) и б), ако оборудването не съдържа основните компоненти, или ако оборудването съдържа отпадъци, различни от ОЕЕО.
3. В случай на ОЕЕО, различни от ОЕЕО от домакинства, и без да се нарушава член 9, държавите-членки гарантират, че производителите или трети страни, действащи от тяхно име, осигуряват събирането на такива отпадъци.
4. Държавите-членки гарантират, че всички ОЕЕО, събрани съгласно по-горните параграфи 1, 2 и 3, се транспортират до съоръженията за обработка, за които има разрешение съгласно член 6, освен ако тези устройства са повторно използвани като цяло. Държавите-членки гарантират, че предвиденото повторно използване не води до заобикаляне на настоящата директива, по-специално по отношение на членове 6 и 7. Събирането и транспортирането на разделно събрани ОЕЕО се извършва по начин, който оптимизира повторната употреба и рециклирането на тези компоненти или цели устройства, които могат да се рециклират или използват повторно.
5. Без да се засяга параграф 1, държавите-членки гарантират, че най-късно до 31 декември 2006 г. следва да се постигне степен на разделно събиране на ОЕЕО от минимум четири килограма средно за един жител на година.
Европейският парламент и Съветът, по предложение на Комисията и вземайки предвид техническия и икономически опит, натрупан от държавите-членки, определят нова задължителна цел до 31 декември 2008 г. Тя може да представлява процент от количествата електрическо и електронно оборудване, продадени на домакинствата през предходните години.
Член 6
Обработка
1. Държавите-членки гарантират, че производителите или трети страни, действащи от тяхно име, в съответствие със законодателството създават системи, чрез които се осигурява обработката на ОЕЕО чрез използване на най-добри налични техники за обработка, оползотворяване и рециклиране. Системите могат да бъдат създадени от производителите индивидуално и/или колективно. За да се гарантира съответствие с член 4 от Директива 75/442/ЕИО, обработването включва минимум отстраняване на всички течности и селективна обработка в съответствие с приложение II към настоящата директива.
Според процедурата, посочена в член 14, параграф 2, с приложение II могат да се въведат и други технологии за обработка, които гарантират поне същото ниво на защита на човешкото здраве и околната среда.
За целите на защитата на околната среда държавите-членки могат да създадат минимум стандарти за качество на обработката на събраните ОЕЕО. Държавите-членки, които изберат такива стандарти за качество, съобщават за това на Комисията, която публикува тези стандарти.
2. Държавите-членки гарантират, че всяка организация и предприятие, които извършват обработка, са получили разрешително от компетентните органи в съответствие с членове 9 и 10 от Директива 75/442/ЕИО.
Дерогацията от разрешителното, което се изисква съобразно член 11, параграф 1, буква б) от Директива 75/442/ЕИО, може да се прилага за дейности по оползотворяване на ОЕЕО, ако проверката се извърши от компетентния орган преди регистрацията, за да се гарантира съответствие с член 4 от Директива 75/442/ЕИО.
При проверката се прави преглед на:
а)
вида и количествата отпадъци, които следва да се обработват;
б)
основните технически изисквания, които следва да се спазват;
в)
предварителните мерки за безопасност, които следва да се вземат.
Проверката се извършва най-малко един път в годината и резултатите се съобщават на Комисията от държавите-членки.
3. Държавите-членки гарантират, че организациите и предприятията, извършващи обработката, съхраняват и обработват ОЕЕО при спазване на техническите изисквания, определени в приложение III.
4. Държавите-членки гарантират, че разрешителното или регистрацията, посочени в параграф 2, включват всички условия, необходими за постигане на съответствие с изискванията на параграфи 1 и 3 за постигане на целите на оползотворяването, посочени в член 7.
5. Действията по обработка може също така да бъдат предприети от външни за държавите-членки или Общността страни, при условие че транспортирането на ОЕЕО е в съответствие с Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета от 1 февруари 1993 г. относно наблюдаването и контрола на превозите на отпадъци в рамките на, за и от Европейската общност (15).
ОЕЕО, изнесени от Общността в съответствие с Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета, Регламент (ЕО) № 1420/1999 на Съвета от 29 април 1999 г. за определяне на общи правила и процедури, които да се прилагат за експедициите на определени типове отпадъци в определени страни, които не са членки на ОИСР (16) и Регламент (ЕО) № 1547/1999 на Комисията от 12 юли 1999 г. за определяне на процедури за контрол съгласно Регламент (ЕИО) № 259/93 на Съвета, които се прилагат за експедицията на определени видове отпадъци до определени страни, за които не се прилага окончателният вариант на Решение С (92)39 на ОИСР (17), се следят относно спазването на задълженията и целите, посочени в член 7, параграфи 1 и 2 от настоящата директива, само ако износителят може да докаже, че операциите по оползотворяване, повторна употреба и/или рециклиране са се извършили при условия, еквивалентни на изискванията на настоящата директива.
6. Държавите-членки насърчават организациите и предприятията, които извършват обработка, да въвеждат сертифицирани системи за управление на околната среда в съответствие с Регламент (ЕО) № 761/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2001 г. за допускане на доброволното участие на организации в Схемата на Общността за управление по околната среда и одит (EMAS) (18).
Член 7
Оползотворяване
1. Държавите-членки гарантират, че производителите и трети лица, действащи от тяхно име, създават системи, индивидуално или колективно, в съответствие със законодателството но Общността, с които осигуряват оползотворяването на ОЕЕО, които са събрани разделно в съответствие с член 5. Държавите-членки дават приоритет на повторната употреба на целите уреди. До датата, посочена в параграф 4, тези уреди не се вземат предвид при определяне на целите, залегнали в параграф 2.
2. Относно ОЕЕО, определени за обработка в съответствие с член 6, държавите-членки гарантират, че до 31 декември 2006 г. производителите са постигнали следните цели:
а)
за ОЕЕО, попадащи в категории 1 и 10 на приложение I A,
-
степента на оползотворяване е увеличена до минимум 80 % от средното тегло за уред, и
-
повторно използваните и рециклирани компоненти, материали и вещества се увеличават на минимум 75 % от средното тегло за един уред;
б)
за ОЕЕО, попадащи в категории 3 и 4 на приложение I A,
-
степента на оползотворяване е увеличена до минимум 75 % от средното тегло за уред, и
-
повторно използваните и рециклирани компоненти, материали и вещества се увеличавта на минимум 65 % от средното тегло за един уред;
в)
за ОЕЕО, попадащи в категории 2, 5, 6, 7 и 9 на приложение I A,
-
степента на оползотворяване е увеличена до минимум 70 % от средното тегло за уред, и
-
повторно използваните и рециклирани компоненти, материали и вещества се увеличават на минимум 50 % от средното тегло за един уред;
г)
за газоразрядни лампи степента на компонентите, материалите и веществата, които са повторно използвани или рециклирани, достига минимум 80 % от теглото на лампите.
3. Държавите-членки гарантират, че за определяне на тези цели производителите или третите страни, действащи от тяхно име, запазват данни относно масата от ОЕЕО, техните компоненти, материали и вещества, когато те влизат и излизат от съоръженията за обработка и/или когато влизат в съоръжение за оползотворяване или рециклиране.
Комисията, в съответствие с процедурата, определена в член 14, параграф 2, създава подробни правила за съответствие на мониторинга, включително спецификации за материали, на държавите-членки с целите, посочени в параграф 2. Комисията представя тези мерки до 13 август 2004 г.
4. Европейският парламент и Съветът, действащи по предложение на Комисията, поставят нови цели за оползотворяване и повторна употреба/рециклиране, включително повторната употреба на уредите, когато е целесъобразно, както и на продукти, попадащи в категория 8 от приложение I A, до 31 декември 2008 г. Това се прави като се вземат предвид ползите за околната среда от електрическо и електронно оборудване, които са в употреба, такива като подобряване ефективността на ресурсите в резултат на развитието в областта на материалите и технологиите. Техническият прогрес при повторната употреба, оползотворяването и рециклирането, продуктите и материалите, както и опитът, натрупан от държавите-членки и промишлеността, също се вземат предвид.
5. Държавите-членки насърчават разработването на нови технологии за оползотворяване, рециклиране и обработка.
Член 8
Финансиране по отношение на ОЕЕО от домакинствата
1. Държавите-членки гарантират, че до 13 август 2005 г. производителите осигуряват най-малко финансиране за събирането, обработката, оползотворяването и екологичното изхвърляне на ОЕЕО от домакинствата, поставени в съоръженията за събиране, предоставени в съответствие с член 5, параграф 2.
2. За продукти, пуснати на пазара след 13 август 2005 г., всеки производител носи отговорност за финансирането на дейностите, посочени в параграф 1 и отнасящи се до отпадъците от продуктите, които те произвеждат. Производителите могат да изберат да изпълнят това задължение индивидуално или чрез обща схема за събиране.
Държавите-членки гарантират, че при пускане на продукт на пазара всеки производител осигурява гаранция, която показва, че управлението на ОЕЕО ще бъде финансирано, и че производителите ясно са маркирали техните продукти в съответствие с член 11, параграф 2. Тази гаранция е за това, че дейностите, посочени в параграф 1, отнасящи се до тези продукти, ще бъдат финансирани. Гаранцията може да има формата на участие на производителя в подходящите схеми за финансиране управлението на ОЕЕО, застраховка за рециклиране или блокиране на банкова сметка.
Разходите по събирането, обработката и изхвърлянето, съобразени с околната следа, не се показват отделно на купувачите по време на продажбата на новите продукти.
3. Отговорността за покриване на разходите по управление на ОЕЕО от продукти, пуснати на пазара преди датата, посочена в параграф 1 (стари отпадъци), се поема от една или повече системи, които всички производители, съществуващи на пазара, когато се появят съответните разходи, поддържат пропорционално, т.е. съответно на техния дял на пазара в зависимост от вида на оборудването.
Държавите-членки гарантират, че за преходния период от 8 години (10 години за категория 1 от приложение I A) след влизането в сила на настоящата директива производителите могат да показват на купувачите разходите за събиране, обработка и изхвърляне по начин, благоприятен за околната среда, по време на продажбата на нови продукти. Упоменатите разходи не следва да превишават действителните разходи.
4. Държавите-членки гарантират, че производителите, поддържащи електрическо и електронно оборудване чрез дистанционна комуникация също спазват изискванията, определени в настоящия член, по отношение на оборудване, предоставено в държавата-членка, в която пребивава купувачът на това оборудване.
Член 9
Финансиране с оглед ОЕЕО от потребители, различни от домакинства
Държавите-членки гарантират, че до 13 август 2005 г. поемането на разходите за събиране, обработка, оползотворяване и съобразено с околната среда изхвърляне на ОЕЕО от продукти, идващи от потребители, различни от домакинства, и пуснати на пазара след 13 август 2005 г. се осигурява от производителите.
За ОЕЕО от продукти, пуснати на пазара след 13 август 2005 г. (стари отпадъци), поемането на разходите по управление се осигурява от производителите. Държавите-членки могат, като алтернатива, да вземат мерки тези потребители, които не са домакинства, да поемат част или изцяло отговорността за това финансиране.
Производителите и потребителите, които не са домакинства, могат, без да нарушават настоящата директива, да сключат споразумения, с които се уговорят методите на финансиране.
Член 10
Информация за потребителите
1. Държавите-членки гарантират, че потребителите на електрическо и електронно оборудване в домакинствата получават необходимата информация за:
а)
изискванията да не се изхвърлят ОЕЕО като несортирани общински отпадъци и за разделното събиране на такива ОЕЕО;
б)
системите за връщане и събиране, които са на разположение;
в)
тяхната роля при повторната употреба, рециклирането и други форми на оползотворяване на ОЕЕО;
г)
възможното влияние върху околната среда и здравето на човека като резултат от присъствието на опасни вещества в електрическото и електронното оборудване;
д)
значението на символите, показани в приложение IV.
2. Държавите-членки приемат подходящите мерки, така че потребителите да участват в събирането на ОЕЕО и за насърчаването им да улеснят процеса на повторна употреба, обработка и оползотворяване.
3. С оглед минимизиране изхвърлянето на ОЕЕО като несортирани общински отпадъци и улесняване тяхното разделно събиране, държавите-членки гарантират, че производителите поставят подходящата маркировка върху електрическото и електронното оборудване, пуснато на пазара след 13 август 2005 г. със символа, показан в приложение IV. В изключителни случаи, когато това е необходимо поради размера или функциите на продукта, символът се напечатва върху опаковката, върху инструкциите за употреба и върху гаранционната карта на електрическото и електронното оборудване.
4. Държавите-членки могат да изискат част от или цялата информация, посочена в параграфи от 1 до 3, да бъде предоставена от производителите и/или разпространителите в инструкциите за употреба или на мястото на продажбата.
Член 11
Информация за съоръженията за обработка
1. С цел да се улесни повторното използване, правилното и съобразено с околната среда обработване на ОЕЕО, включително поддръжката, подобряването, подновяването и рециклирането, държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че производителите осигуряват информация за обработката и рециклирането за всички видове ново ЕЕО, пуснато на пазара, в периода от една година след пускането на пазара на оборудването. Информацията показва, доколкото това е необходимо, за да могат центровете за повторно използване и съоръженията за обработка и рециклиране да постигнат съответствие с разпоредбите на настоящата директива, различните компоненти и материали в ЕЕО, както и местоположението на опасните вещества и препарати в ЕЕО. Тя се предоставя на разположение на центровете за повторно използване и съоръженията за обработка и рециклиране от производителите на ЕЕО във формата на наръчници или чрез електронните медии (т.е. CD-ROM, онлайн услуги).
2. Държавите-членки гарантират, че всички производители на електрическо и електронно оборудване, пуснато на пазара след 13 август 2005 г. са обозначили ясно уреда посредством поставена маркировка върху уреда. Нещо повече, за да може датата, на която уредcj е пуснат на пазара, да бъде недвусмислено определена, маркировката върху уреда показва, че последният е бил пуснат на пазара след 13 август 2005 г. Комисията насърчава подготовката на Европейски стандарти за тази цел.
Член 12
Информация и докладване
1. Държавите-членки съставят регистър на производителите и събират информация, включително доказани оценки, въз основа на годишните количества и категории относно електрическо и електронно оборудване, пуснато на пазара, събрано чрез всички начини, повторно използвано, рециклирано и оползотворено в държавите-членки, както и относно изнесените събрани отпадъци по тегло или, ако това е възможно, по брой.
Държавите-членки гарантират, че производителите, доставящи електрическо и електронно оборудване чрез средствата на дистанционната комуникация, осигуряват информация за съобразяването с изискванията на член 8, параграф 4 и за количествата и категориите електрическо и електронно оборудване, пуснато на пазара в държавата-членка, където купувачът на това оборудване пребивава.
Държавите-членки гарантират, че изискваната информацията се съобщава на Комисията на две години, в срок от 18 месеца след края на съответния двегодишен период. Първата информация обхваща 2005 и 2006 г. Тази информация се във формат, който ще бъде определен в рамките на годината след влизането в сила на настоящата директива и в съответствие с процедурата, посочена в член 14, параграф 2, с оглед създаването на база данни за ОЕЕО и тяхната обработка.
Държавите-членки осигуряват обмяната на актуална информация с цел да се постигне съответствие с настоящия параграф, и по-специално за дейностите по обработка, посочени в член 6, параграф 5.
2. Без да се засягат изискванията на параграф 1, държавите-членки изпращат доклад на Комисията за прилагането на настоящата директива на всеки три години. Докладът се съставя въз основата на въпросник или план, създадени от Комисията в съответствие с процедурата, залегнала в член 6 от Директива 91/692/ЕИО на Съвета от 23 декември 1991 г. относно стандартизиране и рационализиране на докладите за прилагане на някои директиви, свързани с околната среда (19). Въпросникът или планът се изпращат на държавите-членки шест месеца преди започването на периода, за който се отнася докладът. Докладът се предоставя на Комисията в срок от девет месеца след края на тригодишния период, обхванат от него.
Първият тригодишен доклад обхваща периода от 2004 г. до 2006 г.
Комисията публикува доклад по прилагането на настоящата директива в срок от девет месеца след получаване на докладите от държавите-членки.
Член 13
Адаптиране към научния и техническия прогрес
Всички изменения, които са необходими, за да се адаптират член 7, параграф 3, приложение I Б, (по-специално с оглед на възможното прибавяне на осветителни тела в домовете, електрически лампи с нажежаема жичка и фотоволтаични продукти, като соларни панели), приложение II (по-специално като се вземат предвид новите технически разработки за обработване на ОЕЕО), и приложения III и IV към научния и технически напредък, се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 14, параграф 2.
Преди да се изменят приложенията, Комисията, inter alia, се консултира с производителите на електрическо и електронно оборудване, с тези, които рециклират, с операторите по обработката и с екологичните организации, както и с асоциациите на работодателите и потребителите.
Член 14
Комитет
1. Комисията се подпомага от Комитетът, създаден съобразно член 18 от Директива 75/442/ЕИО.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се взема предвид и член 8 от него.
Периодът, посочен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, е три месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 15
Санкции
Държавите-членки определят санкциите, приложими при нарушаване на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива. Така предвидените санкции са ефективни, пропорционални и възпиращи.
Член 16
Проверки и мониторинг
Държавите-членки гарантират, че чрез извършване на инспекции и мониторинг се осигурява контрол за правилното прилагане на настоящата директива.
Член 17
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, преди 13 август 2004 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за текста на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, приети в областта, уредена с настоящата директива.
3. При условие че целите, заложени в настоящата директива, са постигнати, държавите-членки могат да транспонират разпоредбите, посочени в член 6, параграф 6, член 10, параграф 1 и член 11 чрез постигане на споразумение между компетентните органи и заинтересованите икономически сектори. Такива споразумения отговарят на следните изисквания:
а)
споразуменията да са влезли в сила;
б)
споразуменията определят целите със съответните крайни срокове;
в)
споразуменията се публикуват в националния официален вестник или в официален документ, които са еднакво достъпни за обществеността и се изпращат на Комисията;
г)
постигнатите резултати се наблюдават през определени периоди от време, съобщават се на компетентните органи и Комисията, и се предоставят на обществеността при условията, посочени в споразумението;
д)
компетентните органи гарантират, че постигнатият напредък по споразумението е проверен;
е)
в случай на несъответствие със споразумението държавите-членки прилагат съответните разпоредби на настоящата директива чрез законови, подзаконови и административни мерки.
4.
а)
Гърция и Ирландия, които поради техните:
-
дефицит на инфраструктура за рециклиране,
-
географски особености, като голям брой малки острови и наличие на селски и планински области,
-
ниска гъстота на населението, и
-
ниско ниво на потребление на електрическо и електронно оборудване,
не могат да постигнат целите за събиране, посочени в член 5, параграф 5, първа алинея, или целите за оползотворяване, посочени в член 7, параграф 2, и които, съгласно член 5, параграф 2, трета алинея от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 г. относно депониране на отпадъците (20), могат да поискат удължаване на крайния срок, определен в този член,могат да удължат периода, посочен в член 5, параграф 5 и член 7, параграф 2 от настоящата директива с 24 месеца.
Тези държави-членки съобщават на Комисията за техните решения най-късно до въвеждането на настоящата директива.
б)
Комисията информира другите държави-членки и Европейския парламент относно тези решения.
5. В срок от пет години след влизането в сила на настоящата директива, Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета, основан на опита по прилагането на настоящата директива, по-специално по отношение на разделното събиране, обработване, оползотворяване и финансовите системи. Като допълнение докладът се основава на развитието на технологиите, натрупания опит, екологичните изисквания и функционирането на вътрешния пазар. Докладът, ако е целесъобразно, се придружава от предложения за ревизия на съответните разпоредби от настоящата директива.
Член 18
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 19
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 27 януари 2003 година.
Directive 2002/96/CE du Parlement européen et du Conseil
du 27 janvier 2003
relative aux déchets d'équipements électriques et électroniques (DEEE)
LE PARLEMENT EUROPÉEN ET LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité établissant la Communauté européenne, et notamment son article 175, paragraphe 1,
vu la proposition de la Commission(1),
vu l'avis du Comité économique et social(2),
vu l'avis du Comité des régions(3),
statuant conformément à la procédure prévue à l'article 251 du traité(4), au vu du projet commun approuvé par le comité de conciliation le 8 novembre 2002,
considérant ce qui suit:
(1) Les objectifs de la politique environnementale de la Communauté sont notamment la préservation, la protection et l'amélioration de la qualité de l'environnement, la protection de la santé des personnes et l'utilisation prudente et rationnelle des ressources naturelles. Cette politique est basée sur le principe de précaution ainsi que sur le principe d'une action préventive, sur le principe de la correction, par priorité à la source, des atteintes à l'environnement et sur le principe du pollueur-payeur.
(2) Le programme communautaire de politique et d'action en matière d'environnement et de développement durable ("cinquième programme d'action dans le domaine de l'environnement")(5) prévoit que l'instauration d'un développement durable exige de profondes modifications des types actuels de croissance, de production, de consommation et de comportement, et préconise entre autres de réduire le gaspillage des ressources naturelles et de prévenir la pollution. Ce programme mentionne les déchets d'équipements électriques et électroniques (DEEE) comme étant l'un des domaines cibles à réglementer, en vue de l'application des principes de prévention, de valorisation et d'élimination sans danger des déchets.
(3) La communication de la Commission du 30 juillet 1996 concernant le réexamen de la stratégie communautaire pour la gestion des déchets prévoit que, dans la mesure où la production de déchets ne peut être évitée, il y a lieu de réutiliser ceux-ci et de valoriser les matières ou l'énergie qu'ils contiennent.
(4) Dans sa résolution du 24 février 1997 sur une stratégie communautaire pour la gestion des déchets(6), le Conseil insiste sur la nécessité d'encourager la valorisation des déchets en vue de réduire la quantité de déchets à éliminer et d'économiser les ressources naturelles, notamment grâce à la réutilisation, au recyclage, au compostage et à la valorisation énergétique des déchets et reconnaît que le choix de la solution à adopter dans chaque cas particulier devrait s'opérer en tenant compte des effets environnementaux et économiques, mais que, en attendant la réalisation de progrès scientifiques et techniques et la mise au point d'analyses du cycle de vie, il y a lieu en général de considérer la réutilisation et la valorisation des matériaux comme préférables lorsqu'elles représentent les meilleures solutions sur le plan de l'environnement. Le Conseil invite également la Commission à mettre au point, dès que possible, les suites qu'il convient de donner aux projets du programme pour les flux de déchets prioritaires, notamment les DEEE.
(5) Dans sa résolution du 14 novembre 1996(7), le Parlement européen invite la Commission à présenter des propositions de directives sur certains flux de déchets prioritaires, y compris les déchets électriques et électroniques, et de faire reposer ces propositions sur le principe de la responsabilité des producteurs. Dans la même résolution, le Parlement européen invite le Conseil et la Commission à présenter des propositions visant à réduire les volumes de déchets.
(6) La directive 75/442/CEE du Conseil du 15 juillet 1975 relative aux déchets(8), prévoit que des réglementations spécifiques peuvent être arrêtées, au moyen de directives individuelles, pour des cas particuliers ou en vue de compléter la directive 75/442/CEE quant à la gestion de catégories de déchets particulières.
(7) La quantité de DEEE produits dans la Communauté croît rapidement. La présence de composants dangereux dans les équipements électriques et électroniques (EEE) pose un problème majeur durant la phase de gestion des déchets et le recyclage des DEEE n'est pas suffisant.
(8) L'objectif consistant à améliorer la gestion des DEEE ne peut être atteint d'une manière efficace par les États membres agissant séparément. En particulier, des approches nationales divergentes concernant le principe de la responsabilité du producteur peuvent entraîner des disparités considérables au niveau de la charge financière supportée par les agents économiques. Les différences entre les politiques nationales concernant la gestion des DEEE compromettent l'efficacité des politiques de recyclage. C'est la raison pour laquelle il y a lieu de définir les critères essentiels au niveau communautaire.
(9) Il est nécessaire d'appliquer les dispositions de la présente directive aux produits et aux producteurs, quelle que soit la technique de vente utilisée, notamment la vente à distance et la vente électronique. À cet égard, il y a lieu que les obligations des producteurs et des distributeurs utilisant des canaux de vente à distance ou de vente électronique revêtent, dans la mesure du possible, la même forme et soient mises en oeuvre de la même manière afin d'éviter que les acteurs utilisant les autres canaux de distribution n'aient à supporter les coûts résultant de la présente directive en ce qui concerne les DEEE vendus via les canaux de vente à distance ou de vente électronique.
(10) Il convient que la présente directive englobe tous les équipements électriques et électroniques utilisés par les consommateurs, ainsi que les équipements électriques et électroniques destinés à un usage professionnel. Il importe d'appliquer la présente directive sans préjudice de la législation communautaire relative aux exigences de sécurité et de santé protégeant tous les acteurs qui entrent en contact avec les DEEE ainsi que de la législation communautaire spécifique en matière de gestion des déchets, en particulier la directive 91/157/CEE du Conseil du 18 mars 1991 relative aux piles et accumulateurs contenant certaines matières dangereuses(9).
(11) Il convient de réviser, dès que possible, la directive 91/157/CEE, à la lumière notamment de la présente directive.
(12) L'établissement, par la présente directive, de la responsabilité du producteur est l'un des moyens d'encourager la conception et la fabrication des équipements électriques et électroniques selon des procédés qui tiennent pleinement compte des impératifs en matière de réparation, d'amélioration éventuelle, de réutilisation, de démontage et de recyclage et qui facilitent ces derniers.
(13) Afin de garantir la sécurité et la santé du personnel des distributeurs chargé de la reprise et de la manipulation des DEEE, les États membres, en conformité avec la législation nationale et communautaire relatives aux exigences en matière de sécurité et de santé, devraient définir les conditions dans lesquelles les distributeurs peuvent refuser la reprise.
(14) Les États membres devraient encourager la conception et la production d'équipements électriques et électroniques qui tiennent compte de leur démantèlement et de leur valorisation et les facilitent, en particulier la réutilisation et le recyclage des DEEE, de leurs composants et matériaux. Les producteurs ne devraient pas empêcher la réutilisation des DEE par des caractéristiques de conception particulières ou des procédés de fabrication particuliers, à moins que ces caractéristiques de conception particulières ou ces procédés de fabrication particuliers ne présentent des avantages déterminants, par exemple en ce qui concerne la protection de l'environnement et/ou les exigences en matière de sécurité.
(15) La collecte sélective est la condition préalable pour garantir le traitement spécifique et le recyclage des DEEE et est nécessaire pour atteindre le niveau choisi de protection de la santé humaine ainsi que de l'environnement dans la Communauté. Les consommateurs doivent contribuer activement à la bonne exécution de la collecte et il y a lieu de les encourager à rapporter leurs DEEE. À cette fin, il importe de créer des installations commodes, y compris des points de collecte publics, où les ménages pourront déposer au moins gratuitement leurs déchets.
(16) Pour atteindre le niveau choisi de protection et les objectifs environnementaux harmonisés de la Communauté, les États membres devraient prendre les mesures appropriées pour réduire au minimum l'élimination des DEEE avec les déchets municipaux non triés et atteindre un niveau élevé de collecte sélective des DEEE. Pour faire en sorte que les États membres s'emploient à mettre sur pied des programmes de collecte efficaces, ils devraient être tenus d'atteindre un niveau élevé de collecte des DEEE provenant des ménages.
(17) Un traitement spécifique des DEEE est indispensable afin d'éviter la dispersion de polluants dans les matériaux recyclés ou dans le flux des déchets et constitue le moyen le plus efficace pour garantir la conformité avec le niveau choisi de protection de l'environnement dans la Communauté. Il importe que les établissements et les entreprises qui effectuent des opérations de recyclage ou de traitement répondent à des normes minimales pour prévenir les répercussions négatives du traitement des DEEE sur l'environnement. Il y a lieu d'utiliser les meilleures techniques de traitement, de valorisation et de recyclage disponibles dans la mesure où elles garantissent la protection de la santé humaine et une protection élevée de l'environnement. Les meilleures techniques de traitement, de valorisation et de recyclage disponibles peuvent être précisées davantage conformément aux procédures prévues dans la directive 96/61/CE.
(18) Il y a lieu de donner la priorité, le cas échéant, à la réutilisation des DEEE et de leurs composants, sous-ensembles et produits consommables. Lorsque la réutilisation n'est pas préférable, tous les DEEE ayant fait l'objet d'une collecte sélective devraient être valorisés en vue d'atteindre un niveau de recyclage et de valorisation élevé. En outre, il convient d'encourager les producteurs à intégrer des matériaux recyclés dans les nouveaux équipements.
(19) Des principes de base concernant le financement de la gestion des DEEE doivent être définis au niveau communautaire, et des programmes de financement doivent contribuer à atteindre des taux de collecte élevés et à mettre en oeuvre le principe de la responsabilité des producteurs.
(20) Il importe que les ménages qui utilisent des équipements électriques et électroniques aient la possibilité de restituer au moins gratuitement leurs DEEE. Les producteurs devraient donc financer la récupération au point de collecte, le traitement, la valorisation et l'élimination des DEEE. En vue d'optimiser l'efficacité du concept de la responsabilité des producteurs, il convient que chaque producteur soit responsable du financement de la gestion des déchets provenant de ses propres produits. Le producteur devrait pouvoir choisir de satisfaire à cette obligation par le biais de systèmes soit individuels soit collectifs. Chaque producteur devrait, lorsqu'il met un produit sur le marché, fournir une garantie financière destinée à éviter que les coûts générés par la gestion des DEEE provenant de produits dont le producteur a cessé toute activité ou ne peut être identifié ("produits orphelins") ne soient supportés par la société ou par les producteurs demeurés en activité. La responsabilité du financement de la gestion des déchets historiques devrait être partagée par tous les producteurs existants, dans le cadre de systèmes de financement collectifs auxquels tous les producteurs existant sur le marché au moment où les coûts sont générés contribuent proportionnellement. Les systèmes de financement collectifs ne devraient pas avoir pour effet d'exclure les producteurs, importateurs et nouveaux venus sur le marché occupant une niche ou produisant des quantités peu élevées. Pendant une période transitoire, les producteurs devraient avoir la possibilité, sur une base volontaire, d'informer les acheteurs, lors de la vente de nouveaux produits, des coûts de la collecte, du traitement et de l'élimination non polluante des déchets historiques. Les producteurs recourant à cette disposition devraient garantir que les coûts ainsi mentionnés n'excèdent pas les coûts réellement supportés.
(21) Il est indispensable d'informer les utilisateurs sur l'obligation de ne pas éliminer les DEEE avec les déchets municipaux non triés et de procéder à la collecte sélective de ces DEEE, ainsi que sur les systèmes de collecte et leur rôle dans la gestion des DEEE pour assurer la réussite de la collecte de ces déchets. Cette information implique un marquage approprié des équipements électriques et électroniques qui risqueraient d'être mis à la poubelle ordinaire ou confiés à des moyens similaires de collecte des déchets municipaux.
(22) Il est important que les producteurs fournissent des informations relatives à l'identification des composants et des matériaux pour faciliter la gestion des DEEE, et en particulier leur traitement et leur valorisation/recyclage.
(23) Les États membres devraient veiller à ce que des infrastructures d'inspection et de contrôle permettent de vérifier que la présente directive est dûment mise en oeuvre, eu égard, entre autres, à la recommandation 2001/331/CE du Parlement européen et du Conseil du 4 avril 2001 prévoyant des critères minimaux applicables aux inspections environnementales dans les États membres(10).
(24) Il est nécessaire, pour évaluer la réalisation des objectifs de la présente directive, de disposer d'informations relatives au poids ou, si cela n'est pas possible, aux quantités d'équipements électriques et électroniques mis sur le marché dans la Communauté et aux taux de collecte, de réutilisation (y compris dans la mesure du possible des équipements entiers), de valorisation/recyclage et d'exportation des DEEE collectés conformément à la présente directive.
(25) Les États membres peuvent choisir d'appliquer certaines dispositions de la présente directive au moyen d'accords entre les autorités compétentes et les secteurs économiques concernés, à condition que des exigences spécifiques soient respectées.
(26) Il y a lieu que la Commission effectue, selon une procédure de comité, l'adaptation au progrès scientifique et technique de certaines dispositions de la directive, de la liste des produits relevant des catégories énumérées à l'annexe I A, du traitement sélectif des matériaux et des composants des DEEE, des exigences techniques applicables au stockage et au traitement des DEEE et du symbole utilisé pour le marquage des EEE.
(27) Il y a lieu d'arrêter les mesures nécessaires pour la mise en oeuvre de la présente directive en conformité avec la décision 1999/468/CE du Conseil du 28 juin 1999 fixant les modalités de l'exercice des compétences d'exécution conférées à la Commission(11),
ONT ADOPTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
Objectifs
La présente directive a pour objectif prioritaire la prévention en ce qui concerne les déchets d'équipements électriques et électroniques (DEEE) et, en outre, leur réutilisation, leur recyclage et les autres formes de valorisation de ces déchets, de manière à réduire la quantité de déchets à éliminer. Elle vise aussi à améliorer les performances environnementales de tous les opérateurs concernés au cours du cycle de vie des équipements électriques et électroniques, tels que les producteurs, les distributeurs et les consommateurs, et en particulier les opérateurs qui sont directement concernés par le traitement des déchets d'équipements électriques et électroniques.
Article 2
Champ d'application
1. La présente directive s'applique aux équipements électriques et électroniques relevant des catégories énumérées à l'annexe I A, pour autant que l'équipement concerné ne fasse pas partie d'un autre type d'équipement qui, lui, n'entre pas dans le champ d'application de la présente directive. L'annexe I B comprend une liste de produits relevant des catégories énumérées à l'annexe I A.
2. La présente directive s'applique sans préjudice des dispositions communautaires relatives aux exigences en matière de sécurité et de santé, ainsi que des dispositions communautaires spécifiques en matière de gestion des déchets.
3. Sont exclus de la présente directive les équipements qui sont liés à la protection des intérêts essentiels de sécurité des États membres, les armes, les munitions et le matériel de guerre. La présente disposition ne s'applique toutefois pas aux produits non destinés à des fins spécifiquement militaires.
Article 3
Définitions
Aux fins de la présente directive, on entend par:
a) "équipements électriques et électroniques, ou EEE": les équipements fonctionnant grâce à des courants électriques ou à des champs électromagnétiques, et les équipements de production, de transfert et de mesure de ces courants et champs, relevant des catégories mentionnées à l'annexe I A, et conçus pour être utilisés à une tension ne dépassant pas 1000 volts en courant alternatif et 1500 volts en courant continu;
b) "déchets d'équipements électriques et électroniques" ou "DEEE": les équipements électriques et électroniques constituant des déchets au sens de l'article 1er, point a), de la directive 75/442/CEE, y compris tous les composants, sous-ensembles et produits consommables faisant partie intégrante du produit au moment de la mise au rebut;
c) "prévention": les mesures visant à réduire la quantité et la nocivité pour l'environnement des DEEE ainsi que des matières et substances qu'ils contiennent;
d) "réutilisation": toute opération par laquelle des DEEE, ou leurs composants, sont utilisés pour le même usage que celui pour lequel ils ont été conçus, y compris la poursuite de l'utilisation des équipements ou des composants déposés aux points de collecte, chez les distributeurs, chez les recycleurs ou chez les fabricants;
e) "recyclage": le retraitement, dans un processus de production, des matières contenues dans les déchets, aux mêmes fins qu'à l'origine ou à d'autres fins, à l'exclusion de la récupération d'énergie, par laquelle on entend l'utilisation de déchets combustibles pour produire de l'énergie par incinération directe, en même temps ou non que d'autres déchets, mais avec récupération de la chaleur;
f) "valorisation": une des opérations applicables dont la liste figure à l'annexe II B de la directive 75/442/CEE;
g) "élimination": une des opérations applicables dont la liste figure à l'annexe II A de la directive 75/442/CEE;
h) "traitement": toute opération suivant l'arrivée des DEEE dans des installations de dépollution, de démontage, de broyage, de valorisation ou de préparation à l'élimination, ainsi que toute autre opération effectuée en vue de la valorisation et/ou de l'élimination des DEEE;
i) "producteur": toute personne qui, quelle que soit la technique de vente utilisée, y compris par communication à distance au sens de la directive 97/7/CE du Parlement européen et du Conseil du 20 mai 1997 concernant la protection des consommateurs en matière de contrats à distance(12):
i) fabrique et vend des équipements électriques et électroniques sous sa propre marque,
ii) revend sous sa propre marque des équipements produits par d'autres fournisseurs, le revendeur ne devant pas être considéré comme "producteur" lorsque la marque du producteur figure sur l'équipement conformément au point i), ou
iii) importe ou exporte des équipements électriques et électroniques à titre professionnel dans un État membre.
Une personne qui assure exclusivement un financement en vertu de ou conformément à un contrat de financement n'est pas considérée comme "producteur" à moins qu'elle agisse aussi comme producteur au sens des points i) à iii);
j) "distributeur": toute personne qui fournit à titre commercial des équipements électriques ou électroniques à la partie qui va les utiliser;
k) "DEEE provenant des ménages": les DEEE provenant des ménages et d'origine commerciale, industrielle, institutionnelle et autre qui, en raison de leur nature et de leur quantité, sont similaires à ceux des ménages;
l) "substance ou préparation dangereuse": toute substance ou préparation qui doit être considérée comme dangereuse en vertu de la directive 67/548/CEE du Conseil(13) ou de la directive 1999/45/CE du Parlement européen et du Conseil(14);
m) "contrat de financement": tout contrat ou accord de prêt, de leasing, de location ou de vente différée concernant un équipement quelconque, qu'il soit prévu ou non dans les conditions de ce contrat ou accord ou de tout contrat ou accord accessoire qu'un transfert de propriété de cet équipement aura ou pourra avoir lieu.
Article 4
Conception du produit
Les États membres encouragent la conception et la production d'équipements électriques et électroniques qui tiennent compte de leur démantèlement et de leur valorisation et les facilitent, en particulier la réutilisation et le recyclage des DEEE, de leurs composants et matériaux. Dans ce contexte, les États membres prennent les mesures appropriées pour que les producteurs n'empêchent pas la réutilisation des DEE par des caractéristiques de conception particulières ou des procédés de fabrication particuliers, à moins que ces caractéristiques de conception particulières ou ces procédés de fabrication particuliers ne présentent des avantages déterminants, par exemple en ce qui concerne la protection de l'environnement et/ou les exigences en matière de sécurité.
Article 5
Collecte sélective
1. Les États membres prennent les mesures appropriées pour réduire au minimum l'élimination des DEEE avec les déchets municipaux non triés et atteindre un niveau élevé de collecte sélective des DEEE.
2. Pour les DEEE provenant des ménages, les États membres veillent à ce que le 13 août 2005:
a) aient été créés des systèmes permettant aux détenteurs finals et aux distributeurs de se défaire au moins gratuitement de ces déchets. Les États membres assurent la disponibilité et l'accessibilité des installations de collecte nécessaires, compte tenu en particulier de la densité de la population;
b) les distributeurs, lorsqu'ils fournissent un nouveau produit, soient tenus de faire en sorte que les déchets puissent leur être remis, au moins gratuitement et sur une base de un pour un, pour autant que l'équipement soit de type équivalent et ait rempli les mêmes fonctions que l'équipement fourni. Les États membres peuvent déroger à cette disposition, à condition de veiller à ce que cette reprise ne soit pas, de ce fait, rendue plus difficile pour le détenteur final et pourvu que ces systèmes demeurent gratuits pour celui-ci. Les États membres recourant à cette disposition en informent la Commission;
c) sans préjudice des dispositions des points a) et b), les producteurs soient autorisés à organiser et exploiter des systèmes de reprise individuels et/ou collectifs des DEEE provenant des ménages, à condition que ces systèmes soient conformes aux objectifs de la présente directive;
d) en fonction des normes nationales et communautaires en matière de santé et de sécurité, la remise, conformément aux points a) et b), des DEEE qui, à la suite d'une contamination, présentent un risque pour la santé et la sécurité du personnel puisse être refusée. Les États membres arrêtent des dispositions spécifiques pour ces DEEE.
Les États membres peuvent prévoir des dispositions spécifiques pour la remise des DEEE selon les modalités des points a) et b) si l'équipement ne contient pas les composants essentiels ou s'il contient des déchets autres que des DEEE.
3. Pour les DEEE autres que ceux provenant des ménages, et sans préjudice de l'article 9, les États membres veillent à ce que les producteurs, ou les tiers agissant pour leur compte, assurent la collecte de ces déchets.
4. Les États membres veillent à ce que tous les DEEE ramassés au titre des paragraphes 1, 2 et 3 soient transportés vers des installations de traitement autorisées conformément à l'article 6, à moins que les appareils entiers ne soient réutilisés. Les États membres veillent à ce que la réutilisation envisagée n'entraîne pas un contournement de la présente directive, en particulier de ses articles 6 et 7. La collecte et le transport des DEEE ayant fait l'objet d'une collecte sélective sont effectués d'une manière permettant d'optimiser la réutilisation et le recyclage des composants ou des appareils entiers susceptibles d'être réutilisés ou recyclés.
5. Sans préjudice du paragraphe 1, les États membres font en sorte que, pour le 31 décembre 2006 au plus tard, un taux moyen annuel de collecte sélective des DEEE provenant des ménages d'au moins quatre kilogrammes par habitant soit atteint.
Le Parlement européen et le Conseil, sur proposition de la Commission et compte tenu de l'expérience technique et économique acquise dans les États membres, fixent un nouvel objectif obligatoire à atteindre pour le 31 décembre 2008 au plus tard. Cet objectif peut éventuellement prendre la forme d'un pourcentage des quantités d'équipements électriques et électroniques vendus aux ménages pendant les années antérieures.
Article 6
Traitement
1. Les États membres veillent à ce que les producteurs, ou les tiers agissant pour leur compte, mettent en place, conformément à la législation communautaire, des systèmes permettant le traitement des DEEE, en utilisant les meilleures techniques de traitement, de valorisation et de recyclage disponibles. Les producteurs peuvent mettre ces systèmes en place sur une base individuelle et/ou collective. Afin d'assurer le respect de l'article 4 de la directive 75/442/CEE, le traitement comprend au moins l'extraction de tous les fluides et un traitement sélectif conforme à l'annexe II de la présente directive.
D'autres technologies de traitement garantissant au moins le même niveau de protection de la santé humaine et de l'environnement peuvent être incorporées à l'annexe II conformément à la procédure visée à l'article 14, paragraphe 2.
Aux fins de la protection de l'environnement, les États membres peuvent fixer des normes qualitatives minimales pour le traitement des DEEE collectés. Les États membres qui optent pour de telles normes qualitatives en informent la Commission, qui les publie.
2. Les États membres veillent à ce que tout établissement ou entreprise procédant à des opérations de traitement obtienne une autorisation des autorités compétentes, conformément aux articles 9 et 10 de la directive 75/442/CEE.
La dérogation à l'obligation d'autorisation visée à l'article 11, paragraphe 1, point b), de la directive 75/442/CEE peut s'appliquer aux opérations de valorisation des DEEE si les autorités compétentes procèdent à une inspection avant l'enregistrement aux fins d'assurer le respect de l'article 4 de la directive 75/442/CEE.
Cette inspection porte sur les aspects suivants:
a) le type et les quantités de déchets traités;
b) les exigences techniques générales à respecter;
c) les mesures de sécurité à prendre.
L'inspection a lieu au moins une fois par an et ses résultats sont communiqués à la Commission par les États membres.
3. Les États membres veillent à ce que tout établissement ou toute entreprise procédant à des opérations de traitement stocke et traite les DEEE conformément aux exigences techniques définies dans l'annexe III.
4. Les États membres veillent à ce que l'autorisation ou l'enregistrement visés au paragraphe 2 comprennent toutes les conditions nécessaires au respect des exigences visées aux paragraphes 1 et 3 et à la réalisation des objectifs de valorisation définis à l'article 7.
5. L'opération de traitement peut également être entreprise en dehors de l'État membre concerné ou de la Communauté, pour autant que le transport des DEEE soit conforme au règlement (CEE) n° 259/93 du Conseil du 1er février 1993 concernant la surveillance et le contrôle des transferts de déchets à l'entrée et à la sortie de la Communauté européenne(15).
Les DEEE exportés de la Communauté conformément au règlement (CEE) n° 259/93 du Conseil, au règlement (CE) n° 1420/1999 du Conseil du 29 avril 1999 établissant les règles et procédures communes applicables aux transferts de certains types de déchets vers certains pays non membres de l'OCDE(16) et au règlement (CE) n° 1547/1999 de la Commission du 12 juillet 1999 déterminant les procédures de contrôle à appliquer, conformément au règlement (CEE) n° 259/93 du Conseil, aux transferts de certains types de déchets vers certains pays non soumis à la décision C(92)39 final de l'OCDE(17) ne comptent pour l'exécution des obligations et la réalisation des objectifs visés à l'article 7, paragraphes 1 et 2, de la présente directive que si l'exportateur est en mesure de prouver que l'opération de valorisation, de réutilisation et/ou de recyclage s'est déroulée dans des conditions équivalentes aux exigences définies dans la présente directive.
6. Les États membres encouragent les établissements ou entreprises procédant à des opérations de traitement à introduire des systèmes certifiés de management environnemental conformes au règlement (CE) n° 761/2001 du Parlement européen et du Conseil du 19 mars 2001 permettant la participation volontaire des organisations à un système communautaire de management environnemental et d'audit (EMAS)(18).
Article 7
Valorisation
1. Les États membres veillent à ce que les producteurs, ou les tiers agissant pour leur compte, mettent en place sur une base individuelle ou collective, conformément à la législation communautaire, des systèmes permettant la valorisation des DEEE faisant l'objet d'une collecte sélective conformément à l'article 5. Les États membres donnent la priorité à la réutilisation des appareils entiers. Jusqu'à la date indiquée au paragraphe 4, il ne sera pas tenu compte de ces appareils dans le calcul des objectifs définis au paragraphe 2.
2. Pour ce qui est des DEEE envoyés pour être traités au titre de l'article 6, les États membres veillent à ce que, au plus tard le 31 décembre 2006, les producteurs atteignent les objectifs suivants:
a) pour les DEEE relevant des catégories 1 et 10 de l'annexe I A,
- le taux de valorisation est porté à 80 % au moins en poids moyen par appareil, et
- le taux de réutilisation et de recyclage des composants, des matières et des substances est porté à 75 % au moins en poids moyen par appareil;
b) pour les DEEE relevant des catégories 3 et 4 de l'annexe I A,
- le taux de valorisation est porté à 75 % au moins en poids moyen par appareil, et
- le taux de réutilisation et de recyclage des composants, des matières et des substances est porté à 65 % au moins en poids moyen par appareil;
c) pour les DEEE relevant des catégories 2, 5, 6, 7 et 9 de l'annexe I A,
- le taux de valorisation est porté à 70 % au moins en poids moyen par appareil, et
- le taux de réutilisation et de recyclage des composants, des matières et des substances est porté à 50 % au moins en poids moyen par appareil;
d) pour les lampes à décharge, le taux de réutilisation et de recyclage des composants, des matières et des substances est porté à 80 % au moins en poids des lampes.
3. En vue de calculer ces objectifs, les États membres veillent à ce que les producteurs, ou les tiers agissant pour le compte des producteurs, consignent dans des registres le poids des DEEE, de leurs composants, matières ou substances lorsqu'ils entrent ("input") dans l'installation de traitement et lorsqu'ils la quittent ("output") et/ou lorsqu'ils entrent ("input") dans l'installation de valorisation ou de recyclage.
La Commission établit, conformément à la procédure prévue à l'article 14, paragraphe 2, les règles détaillées relatives au contrôle du respect par les États membres des objectifs énoncés au paragraphe 2, y compris les spécifications relatives aux matières. La Commission présente cette mesure au plus tard le 13 août 2004.
4. Le Parlement européen et le Conseil, sur proposition de la Commission, établissent de nouveaux objectifs de valorisation et de réutilisation/recyclage, y compris pour la réutilisation des appareils entiers, si nécessaire, et, pour les produits relevant de la catégorie 8 de l'annexe I A, au plus tard le 31 décembre 2008. À cet égard, il est tenu compte des avantages environnementaux des équipements électriques et électroniques en service, comme l'efficacité accrue des ressources due au développement des matériaux et des technologies. Il est également tenu compte de l'évolution technique en matière de réutilisation, de valorisation et de recyclage, mais aussi de produits et de matériaux ainsi que de l'expérience acquise par les États membres et l'industrie.
5. Les États membres encouragent la mise au point de nouvelles technologies de valorisation, de recyclage et de traitement.
Article 8
Financement concernant les DEEE provenant des ménages
1. Les États membres veillent à ce que, au plus tard le 13 août 2005, les producteurs assurent, au moins, le financement de la collecte à partir du point de collecte, du traitement, de la valorisation et de l'élimination non polluante des DEEE provenant des ménages et déposés dans les installations de collecte mises en place conformément à l'article 5, paragraphe 2.
2. Pour les produits mis sur le marché après le 13 août 2005, chaque producteur est responsable du financement des opérations visées au paragraphe 1 concernant les déchets provenant de ses propres produits. Le producteur peut choisir de satisfaire à cette obligation par le biais de systèmes soit individuels soit collectifs.
Les États membres veillent à ce que, lorsqu'il met un produit sur le marché, chaque producteur fournisse une garantie montrant que la gestion de l'ensemble des DEEE sera financée et à ce que les producteurs marquent clairement leurs produits conformément à l'article 11, paragraphe 2. Cette garantie doit assurer que les opérations visées au paragraphe 1 concernant ce produit seront financées. La garantie peut prendre la forme d'une participation du producteur à des systèmes appropriés de financement de la gestion des DEEE, d'une assurance-recyclage ou d'un compte bancaire bloqué.
Les coûts générés par la collecte, le traitement et l'élimination non polluante ne sont pas communiqués séparément aux acheteurs lors de la vente de nouveaux produits.
3. Le financement des frais de gestion des DEEE issus de produits mis sur le marché avant la date mentionnée au paragraphe 1 ("déchets historiques") est assuré par un ou plusieurs systèmes, auxquels tous les producteurs existant sur le marché lorsque les différents frais sont occasionnés contribuent de manière proportionnée, par exemple proportionnellement à leur part de marché respective par type d'équipement.
Les États membres veillent à ce que, pendant une période transitoire de 8 ans (10 ans pour la catégorie 1 de l'annexe I A) à compter de l'entrée en vigueur de la présente directive, les producteurs aient la possibilité d'informer les acheteurs, lors de la vente de nouveaux produits, des coûts de la collecte, du traitement et de l'élimination non polluante. Les coûts ainsi mentionnés n'excèdent pas les coûts réellement supportés.
4. Les États membres veillent à ce que les producteurs fournissant des équipements électriques et électroniques par communication à distance respectent également les exigences du présent article pour ce qui est de l'équipement fourni dans l'État membre où réside l'acquéreur de cet équipement.
Article 9
Financement concernant les DEEE provenant d'utilisateurs autres que les ménages
Les États membres veillent à ce que, au plus tard le 13 août 2005, le financement des coûts de la collecte, du traitement, de la valorisation et de l'élimination non polluante des DEEE issus de produits provenant d'utilisateurs autres que les ménages et mis sur le marché après le 13 août 2005 soit assuré par les producteurs.
Pour les DEEE issus de produits mis sur le marché avant le 13 août 2005 ("déchets historiques"), le financement des frais de gestion est assuré par les producteurs. Les États membres peuvent prévoir, à titre de solution de remplacement, que les utilisateurs autres que les ménages participent également, pour une partie ou pour la totalité, au financement des frais de gestion.
Les producteurs et utilisateurs autres que les ménages peuvent, sans préjudice de la présente directive, conclure des accords fixant d'autres méthodes de financement.
Article 10
Informations pour les utilisateurs
1. Les États membres veillent à ce que les utilisateurs d'équipements électriques et électroniques dans les ménages obtiennent les informations nécessaires sur:
a) l'obligation de ne pas se débarrasser des DEEE avec les déchets municipaux non triés et de procéder à la collecte sélective des DEEE;
b) les systèmes de reprise et de collecte mis à leur disposition;
c) leur rôle dans la réutilisation, le recyclage et les autres formes de valorisation des DEEE;
d) les effets potentiels sur l'environnement et la santé humaine en raison de la présence de substances dangereuses dans les équipements électriques et électroniques;
e) la signification du symbole figurant à l'annexe IV.
2. Les États membres adoptent les mesures appropriées pour faire en sorte que les consommateurs contribuent à la collecte des DEEE et pour les encourager à faciliter le processus de réutilisation, de traitement et de valorisation.
3. Pour réduire au minimum l'élimination des DEEE avec les déchets municipaux non triés et faciliter leur collecte sélective, les États membres veillent à ce que les producteurs apposent d'une manière adéquate le symbole figurant à l'annexe IV sur les équipements électriques et électroniques mis sur le marché après le 13 août 2005. Dans des cas exceptionnels où cela s'avère nécessaire en raison de la taille ou de la fonction du produit, ce symbole est imprimé sur l'emballage, sur la notice d'utilisation et sur le certificat de garantie de l'équipement électrique et électronique concerné.
4. Les États membres peuvent exiger que les producteurs et/ou distributeurs fournissent tout ou partie des informations visées aux paragraphes 1 à 3, par exemple, dans la notice d'utilisation ou au point de vente.
Article 11
Informations pour les installations de traitement
1. Pour faciliter la réutilisation et le traitement adéquat et respectueux de l'environnement des DEEE, notamment l'entretien, l'amélioration, la remise en état et le recyclage, les États membres prennent les mesures nécessaires pour que les producteurs fournissent, pour chaque type de nouvel EEE mis sur le marché, dans un délai d'un an après la commercialisation de l'équipement, les informations relatives à la réutilisation et au traitement. Ces informations mentionnent, dans la mesure où les centres de réutilisation et les installations de traitement et de recyclage en ont besoin pour se conformer à la présente directive, les différents composants et matériaux présents dans les EEE ainsi que l'emplacement des substances et préparations dangereuses dans ces équipements. Les producteurs d'EEE mettent ces informations à la disposition des centres de réutilisation et des installations de traitement et de recyclage sous la forme de manuels ou au moyen de médias électroniques (par exemple, de CD-ROM ou de services en ligne).
2. Les États membres veillent à ce que tout producteur d'un appareil électrique ou électronique mis sur le marché après le 13 août 2005 soit clairement identifiable grâce à l'étiquetage de l'appareil. De plus, afin que la date de commercialisation de l'appareil puisse être déterminée sans équivoque, un marquage spécifie que l'appareil a été mis sur le marché après le 13 août 2005. La Commission encourage la préparation de normes européennes à cette fin.
Article 12
Informations et établissement de rapports
1. Les États membres établissent un registre des producteurs et recueillent, sur une base annuelle, des informations, y compris des estimations motivées, sur les quantités et les catégories d'équipements électriques et électroniques mis sur le marché, collectés par les différents canaux et réutilisés, recyclés et valorisés dans les États membres, ainsi que sur les déchets collectés exportés, en poids et, si cela n'est pas possible, en nombre.
Les États membres veillent à ce que les producteurs fournissant des équipements électriques et électroniques par communication à distance fournissent des informations sur le respect des exigences visées à l'article 8, paragraphe 4, et sur les quantités et les catégories d'équipements électriques et électroniques mis sur les marchés de l'État membre où réside l'acquéreur de ces équipements.
Les États membres veillent à ce que les informations requises soient transmises à la Commission à intervalles de deux ans au plus tard dix-huit mois après la fin de la période couverte. La première série d'informations couvre les années 2005 et 2006. Ces informations sont présentées sous un format qui sera déterminé dans l'année suivant l'entrée en vigueur de la présente directive, conformément à la procédure visée à l'article 14, paragraphe 2, en vue de constituer des bases de données sur les DEEE et leur traitement.
Les États membres mettent en place un échange d'informations approprié en vue de se conformer au présent paragraphe, en particulier pour les opérations de traitement mentionnées à l'article 6, paragraphe 5.
2. Sans préjudice des exigences du paragraphe 1, les États membres envoient tous les trois ans à la Commission un rapport sur la mise en oeuvre de la présente directive. Ce rapport est établi sur la base d'un questionnaire ou d'un canevas élaboré par la Commission conformément à la procédure visée à l'article 6 de la directive 91/692/CE du Conseil du 23 décembre 1991 visant à la standardisation et à la rationalisation des rapports relatifs à la mise en oeuvre de certaines directives concernant l'environnement(19). Le questionnaire ou canevas est envoyé aux États membres six mois avant le début de la période couverte par le rapport. Le rapport est mis à la disposition de la Commission dans les neuf mois suivant la fin de la période de trois ans qu'il couvre.
Le premier trisannuel rapport couvre la période 2004-2006.
La Commission publie un rapport sur la mise en oeuvre de la présente directive dans les neuf mois suivant la réception des rapports des États membres.
Article 13
Adaptation au progrès scientifique et technique
Les modifications nécessaires afin d'adapter l'article 7, paragraphe 3, ainsi que l'annexe I B (notamment en vue d'ajouter éventuellement les appareils d'éclairage domestique, les ampoules à filaments et les produits photovoltaïques, tels que les panneaux solaires), l'annexe II (notamment en tenant compte des progrès techniques enregistrés dans le traitement des DEEE) et les annexes III et IV au progrès scientifique et technique sont adoptées conformément à la procédure visée à l'article 14, paragraphe 2.
Avant de modifier les annexes, la Commission consulte, notamment, les producteurs d'équipements électriques et électroniques, les recycleurs, les entreprises de traitement ainsi que les organisations de défense de l'environnement et les associations de travailleurs et de consommateurs.
Article 14
Comité
1. La Commission est assistée du comité institué par l'article 18 de la directive 75/442/CEE.
2. Dans le cas où il est fait référence au présent paragraphe, les articles 5 et 7 de la décision 1999/468/CE s'appliquent, dans le respect des dispositions de l'article 8 de celle-ci.
La période prévue à l'article 5, paragraphe 6, de la décision 1999/468/CE est fixée à trois mois.
3. Le comité adopte son règlement intérieur.
Article 15
Sanctions
Les États membres déterminent le régime des sanctions applicables aux violations des dispositions nationales prises en application de la présente directive. Les sanctions ainsi prévues sont effectives, proportionnées et dissuasives.
Article 16
Inspection et contrôle
Les États membres veillent à ce que l'inspection et le contrôle permettent de vérifier que la présente directive est dûment mise en oeuvre.
Article 17
Transposition
1. Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive avant le 13 août 2004. Ils en informent immédiatement la Commission.
Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d'une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
2. Les États membres communiquent à la Commission le texte de toutes les dispositions législatives, réglementaires et administratives adoptées dans le domaine régi par la présente directive.
3. À condition que les objectifs fixés par la présente directive soient atteints, les États membres peuvent transposer les dispositions de l'article 6, paragraphe 6, de l'article 10, paragraphe 1, et de l'article 11 par voie d'accords entre les autorités compétentes et les secteurs économiques concernés. Ces accords répondent aux exigences suivantes:
a) les accords sont exécutoires;
b) les accords précisent les objectifs et les délais correspondants;
c) les accords sont publiés au journal officiel de l'État membre concerné ou dans un document officiel tout aussi accessible au public et sont transmis à la Commission;
d) les résultats atteints font l'objet d'un contrôle régulier, sont communiqués aux autorités compétentes et à la Commission et mis à la disposition du public dans les conditions prévues par l'accord;
e) les autorités compétentes veillent à procéder à un examen des résultats atteints dans le cadre de l'accord;
f) en cas de non-respect de l'accord, les États membres sont tenus de mettre en oeuvre les dispositions pertinentes de la présente directive en adoptant des mesures législatives, réglementaires ou administratives.
4. a) La Grèce et l'Irlande, qui, en raison:
- de leur insuffisance générale en infrastructures pour le recyclage,
- de conditions géographiques telles qu'un grand nombre de petites îles ou la présence de zones rurales ou montagneuses,
- d'une faible densité de population et
- d'un faible niveau de consommation d'équipements électriques et électroniques,
ne sont pas en mesure d'atteindre l'objectif de collecte visé à l'article 5, paragraphe 5, premier alinéa, ou les objectifs de valorisation visés à l'article 7, paragraphe 2, et qui, au titre de l'article 5, paragraphe 2, troisième alinéa, de la directive 1999/31/CE du Conseil du 26 avril 1999 concernant la mise en décharge de déchets(20), peuvent demander une prorogation de la date limite prévue dans cet article,
peuvent proroger les délais visés à l'article 5, paragraphe 5, et à l'article 7, paragraphe 2, d'une durée maximale de 24 mois.
Ces États membres informent la Commission de leur décision au plus tard au moment de la transposition de la présente directive.
b) La Commission informe les autres États membres et le Parlement européen de ces décisions.
5. Dans les cinq ans après l'entrée en vigueur de la présente directive, la Commission soumet un rapport au Parlement européen et au Conseil sur la base de l'expérience acquise par l'application de la présente directive, notamment en ce qui concerne les systèmes de collecte sélective, de traitement, de valorisation et de financement. En outre, le rapport tient compte de l'évolution des techniques, de l'expérience acquise, des exigences environnementales et du fonctionnement du marché intérieur. Le rapport est accompagné, le cas échéant, de propositions de modification des dispositions pertinentes de la présente directive.
Article 18
Entrée en vigueur
La présente directive entre en vigueur le jour de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Article 19
Destinataires
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Bruxelles, le 27 janvier 2003.