РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 24 април 2007 година
относно схемата за държавна помощ, прилагана от Словения в рамките на нейното законодателство, за квалифицирани производители на енергия, дело № C 7/2005
(нотифицирано под номер C(2007) 1181)
(само текстът на словенски език е автентичен)
(Текст от значение за ЕИП)
(2007/580/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 88, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква a) от него,
като покани заинтересованите страни да представят своите мнения съгласно горепосочените разпоредби (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо, получено от Комисията на 1 октомври 2003 г., Словения представи програма за събиране на трудно възстановими разходи в електроцентрали в Република Словения съгласно временната процедура, посочена в приложение IV, раздел 3, точка 1, буква в) от Договора за присъединяване на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия към Европейския съюз. Това уведомление е заведено като дело за държавна помощ под номер SI 7/03.
(2)
В хода на последвалата размяна на писма се оказа, че двете електроцентрали, посочени в описанието на фактите относно декларираната мярка, са получавали помощ по друга схема за държавна подкрепа. Тази друга схема на държавна помощ (наричана по-долу „схемата“) е заведена от Комисията на 6 декември 2004 г. като дело за държавна помощ под номер 80/04.
(3)
Въз основа на предоставените ѝ данни Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на някои части на схемата с общия пазар. По тези причини на 2 февруари 2005 г. тя прие решение за откриване на официална процедура за разследване съгласно член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (наричано по-долу „решение за откриване на процедура“) и призова Словения да представи своите коментари. Решението за откриване на процедура беше публикувано на 15 март 2005 г. в Официален вестник на Европейския съюз (2). Всички заинтересовани страни бяха поканени да представят своите коментари в срок от един месец от датата на публикуване на решението.
(4)
В писмо от 11 март 2005 г., получено на 14 март 2005 г., Словения представи своите коментари относно съмненията, изразени в решението за откриване на процедура. На 25 април 2005 г., 11 юли 2005 г., 23 ноември 2005 г. и 22 юни 2006 г. Комисията изпрати на Словения допълнителни въпроси, на които Словения отговори с писма съответно от 14 юни 2005 г., 20 септември 2005 г., 31 януари 2006 г., регистрирани от Комисията в същия ден, и с писмо от 7 юли 2006 г., получено от Комисията на 14 юли 2006 г.
(5)
Комисията не е получила никакви коментари от други заинтересовани страни.
(6)
На 25 октомври 2006 г. се проведе техническо съвещание между Комисията и словенските органи, в резултат на което Словения предостави на Комисията допълнителни сведения с писмо от 23 ноември 2006 г., получено от Комисията на 24 ноември 2006 г.
2. ОПИСАНИЕ НА СХЕМАТА
(7)
Схемата е въведена през 2001 г. с цел подпомагане на производството на електроенергия от възобновяеми източници и комбинирано производство на топлинна и електроенергия в Словения и за осигуряване на надеждна доставка на енергия от местни източници.
(8)
За получаване на помощ по схемата Министерството на околната среда, териториалното устройство и енергетиката трябва да даде на производителя на електроенергия статута „квалифициран производител“ (3).
(9)
Статут на квалифициран производител може да бъде даден на три вида производители на електроенергия:
i)
на електроцентрали, които произвеждат електроенергия от възобновяеми източници с изключение на водни електроцентрали с мощност над 10 MW;
ii)
на производители на електроенергия с комбинирано производство на топлинна и електроенергия с ефективност над средната, с изключение на комуналните топлоцентрали с мощност над 10 MW и на промишлени топлоцентрали с мощност над 1 MW;
iii)
на топлоелектроцентрала Trbovlje (наричана по-долу „електроцентралата Trbovlje“), за онази част от нейното производство, което изразходва до 15 % собствена първична енергия, необходима за покриване на потреблението на електроенергия в Словения.
(10)
През 2003 г. квалифицираните производители са имали приблизително 11,2 % пазарен дял в производство на електроенергия в Словения. Без електроцентралата Trbovlje и електроцентралата с комбинирано производство на топлинна и електроенергия в Ljubljana, този дял спада приблизително на 2,7 %.
(11)
Квалифицираните производители имат право да продават на дистрибутора на мрежата, към която са включени, цялото производство по цена, която ежегодно се определя и актуализира от държавата. Тази цена е по-висока от пазарната цена. Квалифицираните производители могат също да решат да продават своята електроенергия пряко на пазара, като в този случай имат право на премия, която е равна на разликата между приходите, които биха получили, ако решат да продават своята електроенергия на дистрибутора на мрежата, и приходите, които са получили от пазара.
(12)
Дистрибуторите на мрежата покриват загубите си, които настъпват поради задължителното откупване, с плащания от фонд, учреден със закон. Със средства от фонда се изплащат също премии на квалифицирани производители, които решават да продават своята електроенергия на пазара. Фондът се финансира от постъпления от парафискални налози върху потреблението на електроенергия, наложени на всички потребители на електроенергия в Словения.
3. СЪМНЕНИЯ, ИЗРАЗЕНИ В РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА
(13)
След анализа на предоставените данни Комисията стигна до предварителното заключение, че помощта представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, тъй като отговаря на всичките четири кумулативни критерия.
(14)
Комисията също е изразила съмнение, че схемата би била съвместима с общия пазар.
(15)
Първоначално Комисията анализира помощта от гледна точка на Насоките на Общността относно държавна помощ за защита на околната среда (4) (наричани по-долу „насоки за околната среда“). Направеният анализ предизвика съмнения относно съвместимостта на помощта с насоките за околната среда, по-конкретно що се касае до определянето на производители, използващи възобновяеми енергийни източници и ефективно комбиниране на топлинна и електроенергия, и относно нивото на помощта в сравнение с реалните разходи на производителите.
(16)
След това помощта бе анализирана с оглед на Съобщението на Комисията относно методология за анализиране на държавната помощ, свързана с трудно възстановими разходи (5) (наричана по-долу „методологията“). Този анализ предизвика съмнения относно съвместимостта на схемата с методологията. Комисията не успя да установи дали помощта е пресметната достатъчно прецизно, за да може да бъде осигурено изчисление по отделни електроцентрали, както е необходимо според посочената методология.
(17)
По-нататък тя анализира помощта като компенсация на разходите, свързани с услуги от общ икономически интерес. Този анализ предизвика съмнения относно съвместимостта на помощта, тъй като за повечето бенефициери Комисията не успя достатъчно прецизно да определи услугите от общ икономически интерес, които биха могли да им бъдат възложени, а за единствения бенефициер, за когото тази дейност би била прецизно определена, тя не успя да прецени пропорционалността на компенсацията.
(18)
Комисията също така изрази съмнение, че помощта, финансирана от парафискални налози, плащани от потребителите на електроенергия, е в съответствие с членове 25 и 90 от Договора за ЕО.
4. КОМЕНТАРИ НА ДРУГИ ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(19)
След обявяване на решението за откриване на процедура Комисията не е получила никакви коментари от други заинтересовани страни.
5. НАЧАЛНИ КОМЕНТАРИ НА ДЪРЖАВАТА-ЧЛЕНКА
(20)
С писмо от 11 март 2005 г., регистрирано на 14 март 2005 г., Словения представи своите коментари относно съмненията, изразени в решението за откриване на процедура. Тези коментари се отнасят само до проблема за определението за държавна помощ и понятието за парафискални налози.
5.1. Наличие на държавна помощ
(21)
Словения подчертава, че словенските дистрибуторски дружества не са 100 % държавна собственост. Словения посочва, че собствеността на операторите на практика е разделена между държавата (приблизително 80 %), частни инвестиционни фондове и други (приблизително 20 %). Освен това, по схемата за задължително изкупуване словенското законодателство не прави разлика между държавни и частни оператори. Законът за енергетика (6) не поставя условие, според което операторът трябва да бъде държавна собственост, и дава възможност той да е частен или държавен.
(22)
По мнението на Словения фактът, че определен субект в схемата на задължително откупуване е държавна собственост, не означава, че само поради това става дума за държавна помощ. Тук тя се позовава на решението на Европейския съд по дело C-379/98 от 13 март 2001 г.
(23)
По-нататък Словения посочва, че системата за изкупуване на електроенергия от квалифицирани производители, както е уредено в словенското законодателство, е много подобна на други схеми, които Комисията вече е разгледала, например в дела NN 27/2000 и NN 68/2000 (7), за които Комисията констатира, че не представляват държавна помощ. Според Словения в решението за двата случая Комисията е констатирала, че задължението се отнася за многобройни частни и за някои обществени оператори на мрежи, поради което въпросните закони или примери не могат да бъдат разглеждани като такива, които включват държавни средства.
(24)
С оглед на изказаните съображения и предвид действащата система Словения счита, че сам по себе си въпросът за собствеността на въпросните субекти не може да промени естеството на средствата, ако те по своето естество не идват от държавни източници.
(25)
По-нататък Словения посочва, че средствата във вид на задължителни вноски, получени от общественото предприятие, не представляват държавна помощ, тъй като предприятието няма право да разполага свободно с тях. При задължителното изкупуване източник на финансиране на схемата е таксата за ползване на мрежите, която плащат всички потребители на електроенергия, част от която се събира от операторите на мрежите по отделни сметки за предварително планирани цели.
5.2. Парафискални налози
(26)
Словения подчертава, че схемата на задължително изкупуване се финансира от част от таксата за ползване на мрежите, която плащат всички потребители на електроенергия при еднакви и предварително известни условия. Компонентите на таксата за ползване на мрежите се определят от Агенцията по енергетика (регулатор на енергийния пазар) и правителството. Покриването на ценовата разлика става чрез механизъм, според който операторите на мрежи изкупуват електроенергията на фиксирана цена и я продават на пазарна цена. При наличие на загуба тя се покрива от част от таксата за ползване на мрежите. По този начин операторите, на които е наложено изкупуване, не получават средства от държавата, а част от таксата за ползване на мрежите.
(27)
Операторите са длъжни да разпределят тези средства по специална сметка. Средствата са източник също и на заплащане на допълнителна премия, ако квалифицираните производители продават част от своята електроенергия самостоятелно или чрез посредник.
(28)
Словения твърди също, че схемата не включва никакъв държавен или какъвто и да било друг капитал, чрез който да се вливат ресурси. Средствата за финансиране на схемата не могат да бъдат разглеждани като произтичащи от парафискални налози, тъй като не произтичат от държавния бюджет и не могат да бъдат приписвани на държавата.
6. ДОПЪЛНИТЕЛНИ ДАННИ, ПРЕДОСТАВЕНИ ОТ СЛОВЕНИЯ
(29)
В по-нататъшната си кореспонденция с Комисията Словения предостави допълнителни данни и ангажименти относно схемата.
(30)
Словения предостави нови подробни данни за целите на схемата, свързани с опазване на околната среда. На първо място, схемата е била създадена да допринесе за общите цели на политиката за околната среда:
i)
за по-ефективно използване на енергията;
ii)
за повишаване на дела на възобновяемите енергийни източници в първичния енергиен баланс на Общността от 8,8 % през 2001 г. до 12 % до 2010 г.
(31)
Посочените цели включват целите за комбинирано производство и за възобновяеми източници, и двете от които спадат към схемата за изкупуване на електроенергия. Тези цели съвпадат с целите, определени между другото за Словения с Директива 2001/77/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 септември 2001 г. относно насърчаване на производството и потреблението на електроенергия от възобновяеми енергийни източници на вътрешния електроенергиен пазар (8). Директива 2001/77/ЕО определя рамкови цели за отделните държави-членки. Целевият дял на Словения за използване на електроенергия от възобновяеми източници възлиза на 32,6 % до 2010 г.
(32)
Общият брой електроцентрали, от които електроенергията се изкупува по схемата, е 434, от които 430 са включени в дистрибуторските мрежи и 4 - в преносните мрежи. Над 90 % от електроцентралите, включени в дистрибуторски мрежи, са водни електроцентрали, а останалите са електроцентрали с използване на биомаса, слънчеви електроцентрали и електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия.
(33)
Схемата влиза в сила след като Наредбата относно правилата за определяне на цените и за изкупуване на електроенергия от квалифицирани производители на електроенергия (9) влезе в сила на 4 април 2002 г.
(34)
Договорите за изкупуване на електроенергия, действащи в момента за квалифицираните електроцентрали и операторите на мрежите или системите, са сключени за период от десет години.
(35)
Словения поясни, че съгласно член 4 от Закона за енергетиката от 1999 г. възобновяемите енергийни източници са определени в съответствие с Директива 2001/77/ЕО.
(36)
Главната цел на схемата е да осигури подходящи икономически условия за разработване и осъществяване на нови проекти за квалифицирани електроцентрали. За определянето на изкупните цени за различните видове квалифицирани електроцентрали, които биха осигурили поне минимална възвръщаемост, необходима за нови инвестиции, е използван анализ на разходите на отделните квалифицирани електроцентрали (с оглед на първичния източник на енергия и големината). Размерът на помощта или на премията се определя като разлика между единната годишна изкупна цена и средната пазарна цена на електроенергията. При повишаване на пазарната цена премиите съответно се понижават.
(37)
В таблица по-долу са показани производствените разходи на квалифицираните производители с оглед на технологията на електроцентралата и големината в сравнение с премията, която схемата предлага. Таблицата е основана на прогнозна средна пазарна цена от 8 SIT (словенски толари) за kWh. Тази сума е само ориентировъчна, тъй като премиите намаляват при нарастване на пазарните цени.
(38)
При всички случаи производствените разходи са по-високи от средните пазарни цени и от гарантираната единна изкупна цена според схемата за квалифицирани производители.
Таблица 1
Сравнение на производствените разходи на квалифицираните електроцентрали с изкупната цена според схемата
Вид квалифицирана електроцентрала (KE) според първичния източник на енергия
Мощност
Производствени разходи
Разлика
Премия
Големина
[kW]
[SIT/kWh]
[SIT/kWh]
[SIT/kWh]
Водни електроцентрали
до 1 MW
100
15,53
7,53
6,75
от 1 MW до 10 MW
3 000
14,33
6,33
6,23
Електроцентрали на биомаса
до 1 MW
600
24,80
16,80
8,69
над 1 MW
1 500
18,18
10,18
8,17
Вятърни електроцентрали
до 1 MW
100
23,28
15,28
6,55
над 1 MW
20 000
15,49
7,49
6,05
Геотермални електроцентрали
3 000
14,59
6,59
6,05
Слънчеви електроцентрали
до 36 kW
36
175,26
167,26
81,67
над 36 kW
100
122,58
114,58
7,46
Други KE (биогаз)
120
30,39
22,39
20,97
KE или топлоелектроцентрали, които употребяват комунални отпадъци
до 1 MW
100
13,97
5,97
4,74
от 1 MW до 10 MW
3 000
12,08
4,08
3,87
Топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия за регионално отопление
до 1 MW
700
16,54
8,54
5,9
от 1 MW до 10 MW
3 000
14,56
6,56
5,38
Промишлени топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия
до 1 MW
700
14,95
6,95
4,83
Забележка: При прогнозирана пазарна цена 8 SIT/kWh.
(39)
Както е показано в таблицата по-долу, от анализа на разходите и икономическите разчети по категории квалифицирани електроцентрали става ясно, че настоящата нетна стойност (ННС) на изкупните цени, прилагана според схемата, не надвишава ННС на всички инвестиционни разходи, в която и да е квалифицирана електроцентрала.
Таблица 2
Сравнение на ННС на изкупните цени с инвестиционните разходи на отделни квалифицирани електроцентрали
Вид квалифицирана електроцентрала (KE) според първичния източник на енергия
Капацитет
Прогнозирани годишни продажби
Отделни инвестиционни разходи
Инвестиция
Годишна премия
Премия - инвестиционни разходи (ННС)
Големина
[kW]
[MWh]
[SIT/kW]
[в милиони SIT]
[в милиони SIT годишно]
[в милиони SIT]
Водни електроцентрали
до 1 MW
100
456
480 000
48
2,9
-21,0
от 1 MW до 10 MW
3 000
10 656
380 000
1 140
63,1
- 549,1
Електроцентрали на биомаса
до 1 MW
600
2 725
990 000
594
22,5
- 369,3
над 1 MW
1 500
6 813
660 000
990
52,9
- 492,1
Вятърни електроцентрали
до 1 MW
100
187
341 000
34
1,2
-22,2
над 1 MW
20 000
40 800
253 000
5 060
234,5
-2 802,2
Геотермални електроцентрали
3 000
20 736
715 000
2 145
119,2
-1 029,1
Слънчеви електроцентрали
до 36 kW
36
34
1 430 000
52
2,7
-26,2
над 36 kW
100
116
1 210 000
121
0,8
- 105,4
Други KE (биогаз)
120
628
913 000
110
12,5
-1,0
KE или топлинни електроцентрали, които използват комунални отпадъци
до 1 MW
100
624
319 000
32
2,8
-7,0
от 1 MW до 10 MW
3 000
19 728
286 000
858
72,5
- 212,0
Топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия за регионално отопление
до 1 MW
700
2 496
198 000
139
16,1
-16,0
от 1 MW до 10 MW
3 000
10 698
165 000
495
63,0
-19,3
Промишлени топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия
до 1 MW
700
3 135
187 000
131
2,5
-5,0
Забележка: С използвана дисконтна лихва 8 %, за период от 15 години и понижаване на изкупната цена или премия с 5 % след пет години и с 10 % след десет години съгласно Наредбата за изкупуване.
(40)
Премиите за отделните квалифицирани електроцентрали включват също капиталова възвръщаемост, както е предвидено в словенското законодателство - тя възлиза най-малко на дисконтната лихва 8 % за инвестиции на обществените фондове. Поради факта, че изкупните цени и премиите не бяха съгласувани, сегашната възвръщаемост за всички квалифицирани електроцентрали, които използват възобновяеми източници, е по-ниска от 8 %, както е видно от таблицата по-долу. За слънчевите електроцентрали премията не позволява никаква капиталова възвръщаемост (отрицателна възвръщаемост), особено при малки и средноголеми електроцентрали.
Таблица 3
Капиталова възвръщаемост за отделни квалифицирани електроцентрали
Вид квалифицирана електроцентрала (KE) според първичния източник на енергия
Мощност
Премия
Капиталова възвръщаемост, включена в премия
Големина
[kW]
[SIT/kWh]
Водни електроцентрали
до 1 MW
100
6,75
6,95 %
от 1 MW до 10 MW
3 000
6,23
7,90 %
Електроцентрали на биомаса
до 1 MW
600
8,69
2,30 %
над 1 MW
1 500
8,17
6,00 %
Вятърни електроцентрали
до 1 MW
100
6,55
0,40 %
над 1 MW
20 000
6,05
6,35 %
Геотермални електроцентрали
3 000
6,05
7,30 %
Слънчеви електроцентрали
до 36 kW
36
81,67
-1,4 %
над 36 kW
100
7,46
-15,0 %
Други KE (биогаз)
120
20,97
6,80 %
KE или топлоелектроцентрали, използващи комунални отпадъци
до 1 MW
100
4,74
4,40 %
от 1 MW до 10 MW
3 000
3,87
7,30 %
Топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия за регионално отопление
до 1 MW
700
5,9
0,49 %
от 1 MW до 10 MW
3 000
5,38
4,20 %
Промишлени топлоелектроцентрали с комбинирано производство на топлинна и електроенергия
до 1 MW
700
4,83
-0,1 %
Забележка: Капиталова възвръщаемост, изчислена за инвестициите в KE (виж таблица 2), според сегашната стойност на премиите.
(41)
Словения пояснява, че новите централи за комбинирано производство на топлинна и електроенергия са оборудвани главно с газови турбини, които по време на работа достигат електрическа ефективност между 37 % и 40 %, както и обща ефективност над 80 %. Новите по-малки турбини достигат електрическа ефективност над 30 % и обща ефективност над 80 %. Поради факта, че средната електрическа ефективност на обикновените топлоелекроцентрали в Словения е приблизително 31 %, това означава големи икономии на първична енергия (между 15 % и 25 %), постигнати чрез производство на електроенергия в обектите за комбинирано производство и полезно използване на топлината.
(42)
Ефективността на работата на квалифицираните електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия е определена в съответствие с критериите за ефективност от Директива 2004/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 г. относно насърчаване на комбинираното производство на енергия, основаващо се на търсенето на полезна топлоенергия на вътрешния енергиен пазар и за изменение на Директива 92/42/ЕИО (10)
(43)
Словения доказа, че производствените разходи за електроенергия в квалифицираните електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия във всички случаи са по-високи от изкупната цена по схемата, че ННС на премиите е по-ниска от инвестиционните разходи и че възвръщаемостта на инвестициите е по-ниска от 4,20 % (виж последните три реда на всички таблици по-горе). В изчисленията са взети под внимание приходите от използване на топлинната енергия.
(44)
Словения е въвела услуга от общ икономически интерес в областта на сигурността при доставянето на електроенергия. Съгласно член 11, параграф 4 от Директива 2003/54/ЕО тази услуга от общ икономически интерес е базирана на производството на електроенергия с използване на местни източници на изкопаеми горива. За тази цел годишно за производството на електроенергия се изразходват 600 000 тона словенски кафеви въглища. Кафявите въглища са единственият източник на изкопаеми горива, с който разполага Словения. Тъй като кафевите въглища се използват най-ефективно в един от обектите на електроцентрала Trbovlje (TET 2, разположен близо до мина за кафяви въглища), изпълнението на тези дейности е възложено на тази електроцентрала. Решено бе, че това количество електроенергия може да се изкупи чрез системата на гарантирано изкупуване.
(45)
Необходимата електроенергия се изкупува на цена, която се определя ежегодно от органите и в съответствие с производствените разходи за електроенергия в електроцентрала Trbovlje. В изкупната цена не е включена печалбата.
(46)
Словения предостави следната таблица, в която е посочена предвидената сума за помощ за предприятието в предишни години:
Таблица 4
Предвидена сума за помощ
7-12.2001 г.
2002 г.
2003 г.
2004 г.
Количество (GWh)
254,3
562,2
563,4
563,0
Изкупна цена (SIT/kWh)
17,00
15,36
15,34
16,59
Стойност на покупката (в хиляди SIT)
4 323 943
8 636 245
8 644 855
9 339 836
Продажна цена (SIT/kWh)
7,13
5,97
7,60
7,71
Стойност на продадената енергия (в хиляди SIT)
1 813 111
3 357 073
4 281 840
4 340 040
Размер на помощта (в хиляди SIT)
2 510 832
5 279 172
4 363 015
4 999 795
Равнище на помощта (SIT/kWh)
9,87
9,39
7,74
8,88
(47)
Използването на местни кафеви въглища по принцип е възможно също и в електроцентралата Šoštanj, която има пет обекта, от които два са по-нови и са оборудвани с пречиствателни устройства за димни газове, а три са по-стари и нямат пречиствателни устройства. В тези обекти се изгарят въглища от близката мина, като при определени условия там биха могли да се изгарят кафеви въглища. По-новите са изцяло натоварени с изгарянето на лигнит от близката мина. Капацитетът на тази мина е приблизително достатъчен за тези два обекта. Изгарянето на кафеви въглища би било възможно само в трите по-стари обекта, които не са напълно натоварени и имат известни производствени резерви. Но, от друга страна, тази възможност е свързана със следните проблеми:
i)
Железопътният превоз на кафеви въглища от Trbovlje до Šoštanj би струвал около 5 EUR/т; от гледна точка на планираното производство на кафеви въглища от националния енергиен баланс (600 000 т/година) това би възлизало на 3 милиона EUR годишно;
ii)
С изгарянето на въглищата емисията на SO2 би се повишила с 30 000 тона годишно, тъй като обектите 1, 2 и 3 на електроцентрала Šoštanj не разполагат с пречиствателни устройства за димни газове, а словенските кафеви въглища съдържат от 2,2 % до 2,5 % сяра;
iii)
Поради това, че обекти 1, 2 и 3 на електроцентрала Šoštanj са със значително по-нисък термодинамичен показател в сравнение с електроцентрала Trbovlje, при изгарянето на еднакви количества кафеви въглища в трите обекта в Šoštanj вместо в електроцентралата в Trbovlje при производството на електрическа енергия емисиите на CO2 ще се повишат с около 15 %.
По тези причини е видно, че изгарянето на кафеви въглища в обектите в Šoštanj от икономическа гледна точка не е оправдано.
(48)
Единствената друга възможност за изгаряне на кафеви въглища е топлоцентралата с комбинирано производство в Ljubljana (TE-TOL), която до 2000 г. е използвала кафеви въглища като главен източник на енергия. Тъй като обектите в TE-TOL нямат вградени пречиствателни устройства за димни газове, в тях повече не могат да се изгарят словенски кафеви въглища, тъй като те съдържат от 2,2 % до 2,5 % сяра. Поради тази причина TE-TOL преустанови изгарянето на местни кафеви въглища и днес работи главно с вносни въглища от Индонезия, които съдържат значително по-нисък процент сяра (по-малко от 0,5 %) и електроцентралата не се нуждае от десулфуризиращи пречиствателни устройства за димни газове. Поставянето на пречиствателни устройства за димни газове в обектите на TE-TOL не би било икономически изгодно.
(49)
Словения се ангажира да гарантира, че държавна помощ за сигурност на доставките ще се предоставя най-много за 15 % от общата първична енергия, необходима за производството на енергия, изразходвана всяка календарна година в Словения.
(50)
Схемата на задължителното изкупуване осигурява само покриването на част от разходите за обезценяване на квалифицираните производители.
(51)
Правилникът за разпределяне на средства за стимулиране на използването на възобновяеми енергийни източници, на ефективното използване на енергия и комбинираното производство (11) позволи предоставянето на инвестиционна помощ за електроцентрали, които използват възобновяеми източници, и за електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия. Но инвестиционната помощ за тези електроцентрали бе преустановена с новия Правилник за разпределяне на средства за стимулиране на ефективното използване на енергия и използването на възобновяеми енергийни източници (12). Определени са изключения за електроцентрали, които не са включени към обществена мрежа и не получават помощ по схема, както и за електроцентрали с капацитет до 10 MW, които използват възобновяеми енергийни източници и нова или остаряла технология, при което, поради високата цена на разходите за производство на електроенергия, изкупната цена на електроенергията не е достатъчно висока за гарантиране на печалба от инвестициите. Видът на избраната технология за отпускане на субсидии се определя чрез периодични покани за търгове.
(52)
За предотвратяване на излишно припокриване на помощи член 14 от Наредбата за правилата за определяне на цените и за изкупуване на електроенергия от квалифицирани производители на електроенергия постановява, че за квалифицираните производители, които получават каквато и да е субсидия за изграждане на електрическа централа, гарантираната изкупна цена е намалена пропорционално.
(53)
Съгласно посочения член при подписване на договора за изкупуване на електроенергия с оператора на мрежата, към която е включен, квалифицираният производител на енергия трябва да обяви размера на субсидията, която е получил за изграждане на електроцентралата. Обявената сума се използва като база за изчисление на намалението на гарантираната изкупна цена. На базата на горните разпоредби за всеки 10 % от сумата на получената държавна помощ, според размера на инвестицията в електроцентралата, гарантираната изкупна цена за електроцентралата (в зависимост от нейния вид и мощност) се намалява с 5 %.
(54)
Разпоредбите на наредбата се базират на предположението, че цялостната гарантирана цена за електроенергия на квалифицирани производители обхваща постоянни разходи и променливи разходи. Прогнозирано е средно съотношение между постоянни и променливи разходи 50:50.
(55)
Словения е поела ангажимента да уточни правилото за намаляване и по този начин по-точно да го приспособи към съотношението между постоянните и променливите разходи в зависимост от технологията.
(56)
Словения се задължава да подготви измененията в наредбите за електроенергия от възобновяеми източници и комбинирано производство на топлинна и електроенергия, както и да промени действащата система за финансиране на схемата. За привеждане на схемата за помощ в съответствие с членове 25 и 90 от Договора за ЕО, ще бъдат направени следните промени:
i)
Начинът на събиране на средства за подкрепа ще се промени на сборни вноски след включването, независимо от количеството и произхода на потребяваната електроенергия. При определянето на размера на сборната вноска трябва да се имат предвид мощността на включването (мощност на предпазителите) и нивото на напрежение, към които са включени потребителят и групата потребители.
ii)
За периода от присъединяването на Словения към Европейския съюз до влизането в сила на новия начин на събиране на средства Словения ще гарантира, че вносителите на „зелена“ електроенергия могат да подадат молба за връщане на таксите за финансиране на помощ за възобновяеми източници по схемата, при условие че могат да докажат, че внесената от тях енергия наистина има „зелен“ произход. Условията на документацията, доказваща „зеления“ произход на вносната електроенергия, се базират главно на системата на Общността за гарантиране на произход. За избягване на неправомерно увеличаване на броя на молбите, срещу което системата на Общността за гарантиране на произход не осигурява задоволителна защита, при необходимост ще бъдат определени количествени ограничения на връщанията с оглед на дистрибутора. Подобна система ще бъде въведена за електроенергия от комбинирано производство на топлинна и електроенергия въз основа на системата на Общността за гарантиране на произход на комбинирано производство на топлинна и електроенергия.
7. ОЦЕНКА
7.1. Действащи директиви на Общността относно производството на електроенергия
(57)
За производството на електроенергия важат разпоредбите на няколко директиви на Общността, по-конкретно Директива 2003/54/ЕО, Директива 2001/77/ЕО и Директива 2004/8/ЕО.
(58)
Член 3, параграф 2 от Директива 2003/54/ЕО определя: „С оглед на съответните разпоредби на Договора, по-специално член 86 от него, държавите-членки може да налагат на предприятия, работещи в електроенергийния сектор, в общия икономически интерес, задължения, свързани с обществени услуги, които може да се отнасят до сигурността, включително сигурността на снабдяването, редовността, качеството и цената на доставките и опазването на околната среда, включително енергийната ефективност и опазването на климата.“
(59)
В член 11, параграф 4 от Директива 2003/54/ЕО е записано: „Държава-членка може, с оглед на сигурността на снабдяването, да укаже подобен приоритет да бъде даден на диспечирането на производствени съоръжения, използващи местни първични енергийни горивни източници, до степен, която не надвишава в една календарна година 15 % от цялата първична енергия, необходима за производство на електроенергията, консумирана в съответната държава-членка.“
(60)
Директива 2001/77/ЕО определя националните рамкови цели за използване на електроенергия от възобновяеми енергийни източници. Член 3 от нея определя:
„1. Държавите-членки предприемат необходимите стъпки, за да насърчават по-широкото потребление на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници в съответствие с националните индикативни цели, посочени в точка 2. Тези стъпки следва да бъдат съобразени с поставената цел.
2. Не по-късно от 27 октомври 2002 г. и на всеки пет години след това, държавите-членки следва да приемат и публикуват доклади, определящи националните им планове относно бъдещото потребление на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници като процент от общото потребление на електроенергия за следващите 10 години. Този доклад подчертава също предприетите или планирани мерки на национално ниво за постигане на тези национални индикативни цели. При изготвянето на тези цели в период до 2010 г., държавите-членки следва да:
-
вземат предвид референтните стойности, посочени в приложението,
-
се уверят, че целите съответстват на националните ангажименти, поети в контекста на ангажиментите, по отношение на промяната на климата, които Общността е поела в съответствие с Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации относно промяната на климата.“.
(61)
Приложението към Директива 2001/77/ЕО, изменено с Акта за присъединяване, определя национална рамкова цел за Словения от 33,6 %.
7.2. Оценка на подкрепата за „зелена“ електроенергия или за електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия
7.2.1. Наличие на помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО
(62)
За да може мярката да представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, тя трябва да предоставя специфично конкурентно предимство, да заплашва или нарушава конкуренцията и търговията между държавите-членки, както и да включва държавни средства.
(63)
Ясно е, че схемата е специфична, тъй като нейната цел са определени електроцентрали. Очевидно е също, че предоставя предимство само на тези електроцентрали, тъй като цялостното предназначение на системата е да позволи на тези електроцентрали да продават своята електроенергия на цена, по-висока от пазарната.
(64)
Електрическата енергия се търгува между държавите-членки. Директива 2003/54/ЕО завършва формирането на вътрешния пазар на електроенергия, започнато с Директива 96/92/ЕО. Словенската мрежа е свързана с австрийската и италианската. Словения търгува електроенергия със своите съседи. Например през 2004 г. Словения е внесла 6 314 GWh електроенергия и е изнесла 7 094 GWh (13). Следователно мярката оказва влияние върху търговията между държавите-членки.
(65)
Комисията също обръща внимание, че Словения не възразява относно изпълнението на нито един от горепосочените критерии.
(66)
Във връзка с четвъртия критерий относно наличието на държавни средства Комисията не е съгласна с аргументите на Словения, че системата е еднаква с онази, която Съдът е разглеждал в процеса по случая PreussenElektra.
(67)
Двете системи се различават помежду си по механизмите на финансиране. В случая с PreussenElektra тарифата за доставка е била финансирана пряко от отделни предприятия за доставка на електроенергия, които е трябвало да купуват от производители на електроенергия от възобновяеми източници на цена, по-висока от пазарната. В разглеждания случай разходите, които са последица от тарифата за доставка, се финансират от парафискални налози.
(68)
Във връзка с това Комисията взема предвид факта, че схемата се финансира с приходи от данъци, налагани от държавата. Приходите от данъци при това се прехвърлят по сметка, управлявана от обществени органи, което е различно от случая PreussenElektra. Обществените органи разпределят средствата по сметката според схемата за дистрибуция, определена от закона.
(69)
Установена практика на Комисията е да счита за държавни средства приходите от подобни данъци (14). Тази практика следва съдебната практика, при която приходите от данъци, които налага държавата и се събират във фондове, определени от държавата, и които са предназначени за даване на предимство на определени дружества, се считат за държавни средства. (Виж например решенията на Съда по дела C-173/73 (15) и C-78/79 (16).)
(70)
В решението по делото Pearle (17) Съдът определи, че приходите от парафискални налози, които сдружение под обществен контрол налага на своите членове, може да не се смятат за държавни средства. Налозите са определени от професионално сдружение в сектора по оптиката и се налагат на всички членове на този сектор. Налозите се използват за финансиране на рекламни кампании в полза на сектора, тоест на самите платци.
(71)
Съдът реши, че мярката не представлява държавна помощ, тъй като решението да се установи налогът не би могло да се припише на държавата и тъй като приходите от данъци не са били държавни средства.
(72)
Обратно на системата, разглеждана от Съда, отговорността на държавата в делото, което е предмет на настоящото решение, е много ясна, тъй като държавата сама е утвърдила налога със закон.
(73)
Във връзка с произхода на средствата Комисията отбелязва, че той се различава от произхода на средствата, свързани с горепосоченото решение, тъй като средствата не се събират от приходите на предприятията, които имат полза от мярката, а от всички купувачи, които изкупуват електроенергия, независимо дали са бенефициери на схемата или конкуренти. Сдружението на предприятията, което е било разглеждано в съдебното решение, не би могло да установи такъв механизъм. Това показва фискалната природа на схемата, която може да бъде реализирана само с правомощията на държавата.
(74)
Комисията счита, че тази разлика е достатъчна за обобщаващо становище за наличие на държавна помощ в това дело.
7.2.2. Законност на помощта
(75)
Схемата за помощ е била установена преди присъединяването на Словения към Европейския съюз. Главното правно основание за схемата е Енергийният закон от 1999 г. Определянето на квалифицираните производители, които са бенефициери на схемата, е било извършено през 2001 г. с Наредба за условията за придобиване на статут на квалифициран производител на електроенергия (18).
(76)
Финансовият риск за държавата във връзка със схемата по време на присъединяването ѝ към Европейския съюз не е бил определен. Схемата няма ограничен или предварително определен брой бенефициери. Всяка електроцентрала, която спазва техническите изисквания, определени в горепосочената наредба, може да получи помощ. Това се отнася всъщност за всяка една квалифицирана електроцентрала, включена в мрежата след присъединяването на Словения. Рискът за държавата за всяка отделна помощ, одобрена съгласно схемата, не може да бъде известен предварително, тъй като зависи от разликата между държавната фиксирана изкупна цена за електроцентрала и средната пазарна цена, която непредвидимо се повишава и понижава. Словения подчертава, че реалната тежест за държавата във връзка със схемата може да бъде известна допълнително в края на всяка година на използване на схемата.
(77)
С оглед на гореизложеното Комисията смята, че схемата продължава да се използва и след присъединяването на Словения към Европейския съюз.
(78)
Комисията обръща внимание на факта, че горната констатация е била изразена вече в решението за откриване на процедура и че Словения не я е оспорила в своите коментари.
(79)
Актът за присъединяване на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия към Европейския съюз (наричан по-долу „Акта за присъединяване“) съдържа категориите помощи, които при присъединяването се считат за съществуваща помощ по смисъла на член 88, параграф 1 от Договора за ЕО:
-
Мерки за помощ, чието прилагане е започнало преди 10 декември 1994 г. Изпълнението на схемата е започнало през 2001 г. и затова тя не спада към тази категория.
-
Мерки за помощ, изброени в допълнението към приложение IV към Акта за присъединяване. Схемата не е част от този списък и затова не спада към тази категория.
-
Мерки за помощ, срещу които Комисията, след специалната процедура, известна като „временна процедура“, не е възразила.
Цялата помощ, която продължава да се използва след датата на присъединяване и която не отговаря на горепосочените изисквания, ще бъде считана за нова помощ при присъединяването за целите на прилагане на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО.
(80)
Схемата не спада към нито една от горепосочените категории. Поради това тя трябва да бъде разглеждана като нова помощ при присъединяването за целите на прилагане на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО. Комисията не е уведомена за тази помощ, което означава, че е незаконна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (19).
7.2.3. Съвместимост на помощта с Договора за ЕО
(81)
Комисията констатира, че схемата се състои от три части, тъй като осигурява помощ на три различни групи бенефициери. В случая на първите две групи, т.е. на производителите на „зелена“ електроенергия и на ефективни електроцентрали за комбинирано производство, целта на Словения е опазване на околната среда. Помощта, която се осигурява на третата група законни претенденти, т.е. на електроцентралата Trbovlje, е предназначена за запазване на определено ниво на сигурност на снабдяването с електроенергия.
(82)
При зачитане на различните цели на мерките всяка част от схемата ще бъде оценена поотделно.
(83)
Комисията е преценила съвместимостта на механизма за подкрепа на електроцентрали на производители на „зелена“ електроенергия от гледна точка на насоките за околната среда, по-специално на точка 58 и следващите точки от насоките, като констатира следното:
(84)
Комисията установява, че определянето на възобновяемите енергийни източници в схемата е в съответствие с определението в Директива 2001/77/ЕО. Следователно, схемата е съгласувана с осма алинея, точка 6 от насоките за околната среда и могат да се приложат точка 58 и следващите точки.
(85)
Както е посочено в първа алинея, точка 59 от насоките за околната среда, държавите-членки могат да компенсират разликата между производствените разходи за възобновяема енергия и пазарната цена. Такава компенсация може да се отнася само за допълнителни производствени разходи за щадящо околната среда производство на електроенергия в сравнение с производство на електроенергия на базата на традиционни енергийни източници. Всяка евентуална подкрепа може да обхваща само производствената амортизация и ако държавите-членки сметнат, че това е необходимо, определена капиталова възвръщаемост.
(86)
Словения е изчислила компенсацията във вид на фиксирани тарифи (тарифи за изкупуване) за подпомагана енергия, както е описано по-горе. Законът описва обективните методи за изчисление на нивата на помощ. С оглед на горепосочените данни подкрепата няма да превиши амортизацията заедно с примерния доход от капитала. Помощта ще бъде одобрена само за период от 10 години, тъй като това е срокът на действие на договорите, подписани между операторите на мрежи и производителите на „зелена“ електроенергия. Този период е по-кратък от обичайния петнадесетгодишен амортизационен срок за такива електроцентрали. Комисията потвърждава, че във всички случаи цената на производствените разходи на квалифицирана електроцентрала е по-висока от средната пазарна цена и от гарантираната изкупна цена. Разликата между пазарната цена и производствените разходи за „зелена“ електроенергия всъщност за всички електроцентрали е по-висока от премията.
(87)
Освен това, втора алинея, точка 59 от насоките за околната среда гласи, че при определяне на размера на помощта за текущата дейност трябва да се има предвид цялата евентуална инвестиционна помощ, одобрена за въпросното предприятие във връзка с нова електроцентрала. След решението за започване на процедура Словения извести Комисията, че само ограничен брой производители на възобновяема електроенергия, освен въпросната помощ за текуща дейност, са получили също и инвестиционна помощ. Словения е създала законодателство, което задължава бенефициерите на инвестиционна помощ да обявят размера на одобрената помощ преди да пуснат на фиксирани цени своята електроенергия в мрежите.
(88)
В случаите, когато е била отпусната инвестиционна помощ, цената за изкупуване се понижава. Намаляването е пропорционално на половината от одобрената инвестиционна помощ. Независимо от това, че този фиксиран пропорционален дял теоретично би могъл да предизвика превишена компенсация за технологии с ниски оперативни разходи, Словения е доказала, че на практика в извънредно редки случаи, при които в миналото инвестиционната помощ се е прибавила към схемата за помощ, не се е стигнало до никаква прекомерна компенсация. Причина е фактът, че Словения засега няма електроцентрали за възобновяеми източници с ниски оперативни разходи, каквито са вятърните електроцентрали.
(89)
За бъдещото използване на схемата Словения се задължава при необходимост да приспособи пропорционален дял на намаляване, така че съгласно втора алинея, точка 59 от насоките за околната среда в никакъв случай да не се стигне до прекомерна компенсация.
(90)
Комисията констатира, че Словения е доказала, че подкрепата, одобрена съгласно мярката, няма да превишава допълнителните производствени разходи за възобновяеми енергийни източници, които се подкрепят от мярката. Всъщност, мярката е в съответствие с точка 58 и със следващите точки от насоките за околната среда.
(91)
Комисията прецени съвместимостта на механизма за подкрепа за ефективни електроцентрали за комбинирано производство с насоките за околната среда, по-специално с точки 66 и 67 от насоките, като констатира следното:
(92)
На първо място, Комисията установява, че съгласно точка 66 от насоките за околната среда ефективността на работата на обектите за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия, които имат право на премии по схемата, надвишава референтните стойности, определени в Директива 2004/8/ЕО. Словения ще осъвремени референтните стойности в съответствие с директивата. Електроцентралите за комбинирано производство на топлинна и електроенергия, които са покрити от схемата, по този начин изпълняват условията за допустимост, определени в точка 31 от насоките за околната среда.
(93)
Както се вижда от данните, които Словения е предоставила, средните разходи за производство на електроенергия в електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия при всички случаи са по-високи от гарантираната изкупна цена (20). В изчисленията са включени също приходите от производство и продажба на топлинна енергия. Комисията посочва, че размерът на помощта е изчислен в съответствие с точка 66 от насоките за околната среда.
(94)
Словения информира Комисията, че помощта за електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия се отпуска съгласно същите разпоредби, които се отнасят и за производителите на „зелена“ електроенергия. Поради обстоятелството, че тези разпоредби са в съответствие с насоките за околната среда, Комисията констатира, че частта от схемата, която осигурява помощ за електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия, е в съответствие с точка 66 от насоките за околната среда.
(95)
Комисията посочва, че облагането с данък на произведена или внесена в страната „зелена“ електроенергия в полза на местната „зелена“ електроенергия в миналото вероятно е довело до дискриминация на внесената „зелена“ електроенергия. Но Словения е имала предвид факта, че ще даде възможност за възстановяване на налога за внесената „зелена“ електроенергия. Комисията констатира, че възстановяването ще се базира главно на системата на Общността за гарантиране на произход. Чрез допълнителни изисквания държавата-членка ще защити системата от неправомерно увеличаване на броя на молбите. При преценката на пропорционалността на критериите тя е отчела риска от неправомерни молби и малкия обем на словенския пазар, на който такива неправомерни молби могат да окажат голямо влияние върху системата за подпомагане. По този начин Комисията констатира, че Словения е поела задължението да въведе подходящ инструмент за предотвратяване на дискриминацията, до която в миналото евентуално се е стигнало.
(96)
Комисията констатира, че Словения е поела задължението да въведе нов механизъм на финансиране, който да се базира на такса за включване, която ще бъде независима от реалното потребление на местната произведена или вносна „зелена“ електроенергия. Този нов механизъм няма да дискриминира вносната „зелена“ електроенергия.
(97)
С оглед на гореизложеното помощта за производители на „зелена“ електроенергия и помощта за електроцентрали за комбинирано производство на топлинна и електроенергия е в съответствие с разпоредбите на насоките за околната среда. Тъй като това е достатъчно, за да бъде обявена помощта за съвместима с общия пазар, Комисията счита, че не е необходимо да се проучва дали помощта би могла да бъде обявена за съвместима и във връзка с други разпоредби, независимо от факта, че Комисията е взела предвид тези разпоредби в решението за откриване на процедура.
7.3. Оценка на подкрепата за електроцентрала Trbovlje
(98)
Словения счита, че подкрепата за електроцентрала Trbovlje е компенсация за разходи по услуга от общ икономически интерес в областта на сигурността на снабдяването с електроенергия.
(99)
Компенсациите за разходи по услуга от общ икономически интерес имат право на изключение от правилото за забрана на държавната помощ. В някои случаи такива компенсации дори не са държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО. В своето решение от 24 юли 2003 г. по дело C-280/00 (21) (наричано по-долу „решението Altmark“) Съдът е определил четири критерия, които трябва да бъдат изпълнени, съгласно които държавната подкрепа, разпределена като компенсация за разходи по услуга от общ икономически интерес, не е държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(100)
Комисията анализира подкрепата за електроцентрала Trbovlje в съответствие с тези четири критерия.
(101)
Първи критерий:„предприятието-получател трябва действително да изпълнява задължения за обществена услуга и тези задължения трябва да бъдат ясно формулирани“.
(102)
Комисията установява, че според словенското законодателство на електроцентралата Trbovlje е поверена сигурността на снабдяване с електроенергия чрез пряко позоваване на Директива 2003/54/ЕО, по-специално на горепосочения член 3, параграф 2, и член 11, параграф 4 от нея.
(103)
Комисията вече в няколко решения е констатирала, че член 11, параграф 4 от Директива 2003/54/ЕО, във връзка с член 3, параграф 2 от същата директива, може да се разбира като основа за задълженията за обществените поръчки в областта на сигурността на снабдяването (22). В този член е посочена най-високата граница от 15 % от общата първична енергия, необходима за производство на електроенергия, която се използва в съответната държава-членка. Словения е поела задължението да ограничи обсега на подкрепата за електроцентрала Trbovlje до такава степен, че тази граница да бъде спазвана, като се спазва и цялата подкрепа, одобрена за същата цел извън схемата, разглеждана в това решение. Задължението е със срок до 2009 г.
(104)
Комисията счита, че първият критерий е изпълнен.
(105)
Втори критерий:„параметрите, въз основа на които е изчислена компенсацията, трябва да бъдат предварително определени по обективен и прозрачен начин“.
(106)
В разглеждания тук случай подкрепата е във вид на фиксирана изкупна цена. Правителството всяка година обявява решение, с което определя количеството електроенергия за задължително изкупуване и изкупната цена за нея. Цената е определена на базата на прозрачна методология със списък на законните разходи, които включват само производствени разходи на електроцентралата.
(107)
Комисията счита, че вторият критерий е изпълнен.
(108)
Трети критерий:„компенсацията не трябва да надвишава сумата, необходима за покриване на всички разходи или на производствените разходи за изпълнение на задължението за обществена услуга, с отчитане на необходимите приходи и съответната полза от изпълнението на тези задължения“.
(109)
Изкупната цена е определена така, че да не включва нищо друго освен производството на предвиденото количество електроенергия. Не съдържа никакъв елемент на печалба.
(110)
Комисията счита, че третият критерий е изпълнен.
(111)
Четвърти критерий:„когато предприятие, което трябва да изпълнява задължение за обществена услуга, в конкретен случай не е избрано в рамките на процедурата за обществени поръчки, което дава възможност за избор на изпълнител, способен да управлява тези дейности с най-ниските разходи за Общността, е необходимо при отчитане на съответните приходи и съответната печалба при изпълнение на тези задължения да се определи степента на необходимата компенсация на базата на анализа на разходите, които при изпълнение на тези задължения би направило обикновено предприятие, което е добре ръководено и има осигурени средства за изпълнение на необходимите изисквания за обществени поръчки“.
(112)
Електроцентрала Trbovlje не е била избрана в рамките на процедурата за обществени поръчки. Но, от друга страна, Комисията констатира, че Словения е доказала, че във въпросния случай изборът на електроцентрала Trbovlje е гарантирал осигуряване на услуга от общ икономически интерес с най-ниски разходи за Общността, според конкретните реални и правни препятствия, които преобладават в този случай. В разглеждания случай задължението за обществени поръчки включва гарантиране на националното снабдяване до 2009 г. с използване на местни източници на първична енергия, необходима за производството на електроенергия, използвана в Словения.
(113)
Във всички случаи, при сегашните обстоятелства и с оглед на тяхното сегашно състояние, само две електроцентрали могат да изпълнят задълженията за обществени поръчки. Това са електроцентралите Šoštanj и Trbovlje.
(114)
Що се отнася до останалите електроцентрали, те би трябвало да бъдат оборудвани с пречиствателни устройства за димни газове, поради което тази възможност не би била икономически ефективна. Обектите на електроцентрала Šoštanj, които могат да използват местно гориво, вече са напълно натоварени с използване на местен лигнит. Повишаването на техния върхов капацитет за изгаряне на местно гориво би било икономически неизгодно, тъй като това би изисквало разширяване на електроцентралите или модернизиране на някои техни обекти с пречиствателни устройства за димни газове. Словенските органи са имали предвид производството на тези два обекта при изчислението на 15-процентовата граница, посочена в съображение 112. Затова критериите за задължения за обществени поръчки в този случай е изпълнявала само електроцентрала Trbovlje. Подкрепата за електроцентрала Trbovlje включва само този дял от 15 %, който не може да поеме електроцентрала Šoštanj.
(115)
Така Словения по най-икономичен и ефективен начин е постигнала задължение за обществена услуга, което обхваща производството на електроенергия от местно гориво. Отчитайки факта, че компенсациите за задължение за обществена услуга не включват никаква печалба, Комисията заключава, че задължението за обществени услуги е изпълнено с най-ниски разходи за Общността. С явен конкурс не би могло да се постигне по-изгодно решение. При всички случаи краткосрочното (до 2009 г.) модернизиране на съществуващите електроцентрали или изграждането на нови, по-ефективни (при положение че това е възможно), ще изисква високи инвестиционни разходи и всеки изпълнител би искал компенсация, която да съдържа поне подходяща печалба с капиталова възвръщаемост. Това от своя страна по-късно ще повиши сумата на компенсацията, която би трябвало да бъде одобрена от оператора, на който е възложена дейност от общ икономически интерес.
(116)
По-нататък Комисията обръща внимание, че няма никакви признаци електроцентралата Trbovlje да не работи като добре ръководено обикновено предприятие или пък да работи особено неефективно. Комисията подчертава, че по време на икономическата транзакция в Словения предприятието вече е преструктурирало своята дейност чрез закриване на по-старите и нискоефективни обекти, които вече са били амортизирани, както и чрез намаляване на персонала. Комисията обръща внимание също и на факта, че възнаграждението за задължението за обществена услуга не включва никакви печалби.
(117)
Накрая Комисията посочва, че електроцентралата Trbovlje не би могла да използва новия кръг на системата за търговия с емисии за периода 2008-2012 г. за постигане на допълнителен приход или печалби, които биха могли да произтичат от нейното специално задължение за обществена услуга, съпоставими с такива, които всяко друго предприятие може да реализира. Във всички случаи държавата възлага на електроцентрала Trbovlje задължение за обществена услуга за производство на електроенергия. За разлика от електроцентрали, които свободно продават на пазара своята електроенергия, електроцентрала Trbovlje не би могла да преустанови производството на електроенергия и да продаде изискваните права на пазара на CO2, които е получила безплатно, без да може да закупи еднакъв брой права, за да изпълни своето задължение за преотстъпване. Това не влияе върху подобряването на ефективността на електроцентралата съгласно стимулиращата структура, реализирана чрез системата за търговия с емисии, и заради това да освобождава резервните права, които би могла да продаде, при което би отчитала нейното задължение за обществена услуга за производство на определено количество енергия.
(118)
Горното решение се основава на предположението, че в момента лигнитът е икономически най-изгодният източник на местно гориво за производство на електроенергия в Словения. Според Комисията това важи и за близкото бъдеще.
(119)
От друга страна, Комисията обръща внимание и на това, че още сега разходите за някои технологии за производство на електроенергия с използване на възобновяеми източници на местно гориво не са много по-високи от производствените разходи за лигнит. Това се отнася за големи електроцентрали с използване на биомаса, при които, по данни за Словения, производствените разходи възлизат средно на 18,18 SIT/MWh, което е малко повече от 10 % над разходите на електроцентрала Trbovlje.
(120)
Комисията подчертава, че заключението в това решение е формулирано в контекста на реалното състояние, и по-конкретно от гледна точка на факта, че задължението на електроцентрала Trbovlje приключва през 2009 г. В дългосрочен аспект, когато разходите за възобновяеми източници ще намаляват, а техният общ капацитет ще нараства, обстоятелствата вероятно ще са различни.
(121)
По-нататък Комисията се съобразява с факта, че точно това задължение за обществена услуга е възложено на базата на акт на Общността - Директива 2003/54/ЕО. Възможно е особеното естество на това задължение за обществена услуга за гарантиране на националната сигурност в снабдяването по дефиниция да ограничава обсега, така че изпълнителят, комуто е възложено това задължение, да се намира в страната.
(122)
Комисията счита, че методът, използван от Словения за определянето на компенсацията за електроцентрала Trbovlje, гарантира, че дейността от общ икономически интерес е осигурена с най-ниските разходи за Общността до 2009 г. При специални правни и фактически обстоятелства в този случай изглежда, че компенсацията не надвишава сумата, която би изисквало за нейното изпълнение обикновено добре управлявано предприятие. По тези причини Комисията смята, че четвъртият критерий е изпълнен, като се има предвид фактът, че задължението по държавните поръчки приключва в края на 2009 г. Този срок ще даде възможност на Словения да обмисли дали от 2010 г. нататък ще премине към „чиста технология за използване на въглища“ при използването на лигнита или ще се насочи към употреба на биомаса или на други по-малко замърсяващи горива в съответствие с енергийната политика на ЕС (23).
(123)
С оглед на гореизложеното Комисията заключи, че подкрепата за електроцентрала Trbovlje при посочените по-горе конкретни обстоятелства отговаря на четирите критерия на решението Altmark и не представлява помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Помощта, отпусната на квалифицирани производители на електроенергия, използващи възобновяеми енергийни източници, както е посочено в словенския Закон за енергетиката, е съвместима с член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО.
Член 2
Помощта, отпусната на квалифицирани производители на електроенергия, които прилагат комбинирано производство на топлинна и електроенергия, както е посочено в словенския Закон за енергетиката, е съвместима с член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО.
Член 3
Подкрепата, отпусната за електроцентрала Trbovlje, както е посочено в словенския Закон за енергетиката, не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Република Словения.
Съставено в Брюксел на 24 април 2007 година.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 24 avril 2007
concernant le régime d'aides d'État mis en œuvre par la Slovénie dans le cadre de sa législation relative aux producteurs d'énergie qualifiés - Aide d'État C 7/2005
[notifiée sous le numéro C(2007) 1181]
(Le texte en langue slovène est le seul faisant foi.)
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2007/580/CE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 88, paragraphe 2, premier alinéa,
vu l’accord sur l’Espace économique européen, et notamment son article 62, paragraphe 1, point a),
après avoir invité les intéressés à présenter leurs observations en application dudit/desdits article(s) (1),
considérant ce qui suit:
1. PROCÉDURE
(1)
Par lettre enregistrée par la Commission le 1er octobre 2003, les autorités slovènes ont présenté le programme de récupération des coûts échoués dans les usines génératrices d'énergie électrique de la République de Slovénie, en application de la procédure transitoire visée à la section 3, paragraphe 1, point c), de l'annexe IV du traité d'adhésion de la République tchèque, de l'Estonie, de Chypre, de la Lettonie, de la Lituanie, de la Hongrie, de Malte, de la Pologne, de la Slovénie et de la Slovaquie à l'Union européenne. Cette notification a été enregistrée sous le numéro d'aide d'État SI 7/03.
(2)
Au cours de l'échange de lettres qui a suivi, il est apparu que deux des centrales électriques mentionnées dans le descriptif général de la mesure notifiée bénéficiaient d'un autre régime d'aides d'État. Cet autre régime (ci après dénommé «le régime d'aides») a été enregistré par la Commission le 6 décembre 2004 sous le numéro d'aide d'État NN 80/04.
(3)
Sur la base des informations dont elle disposait, la Commission a émis des doutes quant à la compatibilité de certains volets du régime d'aides avec le marché commun. Le 2 février 2005, elle a ainsi arrêté une décision d'ouverture de la procédure formelle d'examen prévue à l'article 88, paragraphe 2, du traité CE (ci après dénommée «la décision d'ouverture de la procédure») et elle a invité la Slovénie à présenter ses observations. La décision d'ouverture de la procédure a été publiée au Journal officiel de l'Union européenne le 15 mars 2005 (2). Toutes les parties intéressées ont été invitées à présenter leurs observations dans un délai d’un mois à compter de la date de publication de la décision.
(4)
Par lettre du 11 mars 2005, enregistrée le 14 mars 2005, la Slovénie a présenté ses observations au sujet des doutes émis dans la décision d'ouverture de la procédure. Les 25 avril 2005, 11 juillet 2005, 23 novembre 2005 et 22 juin 2006, la Commission a adressé des questions supplémentaires à la Slovénie, qui y a répondu par lettres des 14 juin 2005 (enregistrée le même jour par la Commission), 20 septembre 2005 (enregistrée le même jour par la Commission), 31 janvier 2006 (enregistrée le même jour par la Commission) et 7 juillet 2006 (enregistrée par la Commission le 14 juillet 2006).
(5)
La Commission n'a reçu aucune observation de la part des autres parties intéressées.
(6)
Une réunion technique entre la Commission et les autorités slovènes s'est tenue le 25 octobre 2006. À la suite de cette réunion, la Slovénie a fourni des renseignements supplémentaires à la Commission par lettre du 23 novembre 2006, enregistrée par la Commission le 24 novembre 2006.
2. DESCRIPTION DU RÉGIME D'AIDES
(7)
Le régime d'aides a été instauré en 2001 afin de soutenir la production d'électricité à partir de sources d'énergie renouvelables et par cogénération en Slovénie, et afin d'assurer un approvisionnement énergétique fiable à partir des sources indigènes.
(8)
Pour pouvoir bénéficier du régime d'aides, les producteurs d'électricité doivent avoir obtenu le statut de «producteur qualifié» auprès du ministère de l'environnement, de l'aménagement du territoire et de l'énergie (3).
(9)
Le statut de «producteur qualifié» peut être accordé à trois catégories de producteurs d'électricité:
i)
les centrales électriques qui produisent de l'électricité à partir de sources d'énergie renouvelables, à l'exception des centrales hydrauliques d'une capacité supérieure à 10 MW;
ii)
les producteurs recourant à la cogénération (production combinée de chaleur et d'électricité) à haut rendement, à l'exception des centrales de chauffage urbain d'une capacité supérieure à 10 MW et des centrales de chauffage industriel d'une capacité supérieure à 1 MW;
iii)
la centrale thermique de Trbovlje (ci après dénommée «la centrale de Trbovlje»), à savoir pour la partie de sa production qui utilise jusqu'à 15 % de l'énergie primaire indigène nécessaire pour couvrir la consommation d'électricité en Slovénie.
(10)
En 2003, la part des producteurs qualifiés sur le marché slovène de la production d'électricité s'élevait à quelque 11,2 %. Si l'on exclut la centrale de Trbovlje et la centrale de cogénération de Ljubljana, cette part tombe à environ 2,7 %.
(11)
Les producteurs qualifiés ont le droit de se faire acheter la totalité de leur production par le gestionnaire du réseau auquel ils sont raccordés, au prix qui est fixé et ajusté annuellement par l'État. Ce prix est supérieur au prix du marché. Les producteurs qualifiés peuvent également décider de vendre leur électricité directement sur le marché, auquel cas ils peuvent percevoir une prime d'État correspondant à la différence entre les revenus qu'ils auraient obtenus s'ils avaient décidé de vendre leur électricité au gestionnaire du réseau et ceux qu'ils ont obtenus du marché.
(12)
Les pertes supportées par les gestionnaires de réseau du fait de cette obligation d'achat sont compensées par des versements provenant d'un fonds établi par la loi. C'est également à partir de ce fonds que sont versées les primes destinées aux producteurs qualifiés ayant opté pour une vente sur le marché. Ce fonds est alimenté par les recettes tirées d'une taxe parafiscale sur la consommation d'électricité frappant tous les consommateurs d'électricité en Slovénie.
3. DOUTES ÉMIS DANS LA DÉCISION D'OUVERTURE DE LA PROCÉDURE
(13)
Après avoir analysé les informations dont elle disposait, la Commission est parvenue à la conclusion préliminaire que ce soutien constituait une aide d'État au sens de l'article 87, paragraphe 1, du traité CE, puisqu'il remplissait les quatre critères cumulatifs de la définition pertinente.
(14)
La Commission a aussi émis des doutes quant à la compatibilité du régime d'aides avec le marché commun.
(15)
En premier lieu, la Commission a analysé l'aide à la lumière de l'encadrement communautaire des aides d'État pour la protection de l'environnement (4) (ci-après dénommé «l'encadrement environnemental»). Cette analyse l'a amenée à douter de sa compatibilité avec cet encadrement, en particulier en ce qui concerne la définition des producteurs utilisant des énergies renouvelables et recourant à la cogénération à haut rendement, et en ce qui concerne le niveau de l'aide par rapport aux surcoûts réellement supportés par les producteurs.
(16)
En second lieu, elle a examiné l'aide à la lumière de la communication de la Commission relative à la méthodologie d'analyse des aides d'État liées à des coûts échoués (5) (ci après dénommée «la méthodologie»). Cet examen l'a conduite à douter de la compatibilité du régime d'aides avec cette méthodologie. En particulier, la Commission n'a pas été en mesure de conclure que l'aide avait été calculée d'une manière suffisamment précise pour permettre le calcul centrale par centrale qu'exige cette méthodologie.
(17)
En troisième lieu, elle a analysé l'aide en tant que compensation de charges liées à des services d'intérêt économique général. Cette analyse l'a amenée à douter de la compatibilité de l'aide car, pour la plupart des bénéficiaires, elle n'a pas été en mesure de définir d'une manière suffisamment précise le service d'intérêt économique général qui leur aurait été confié et, dans l'unique cas dans lequel ce service aurait pu être défini avec précision, elle n'a pas pu apprécier la proportionnalité de la compensation.
(18)
De même, la Commission a émis des doutes quant au fait que l'aide, financée par une taxe parafiscale frappant les consommateurs d'électricité, puisse être compatible avec les articles 25 et 90 du traité CE.
4. OBSERVATIONS PRÉSENTÉES PAR LES AUTRES PARTIES INTÉRESSÉES
(19)
La Commission n'a reçu aucune observation de la part des autres parties intéressées à la suite de la publication de la décision d'ouverture de la procédure.
5. PREMIÈRES OBSERVATIONS PRÉSENTÉES PAR L'ÉTAT MEMBRE
(20)
Par lettre du 11 mars 2005, enregistrée le 14 mars 2005, la Slovénie a présenté ses observations au sujet des doutes émis dans la décision d'ouverture de la procédure. Ces observations ne portaient que sur la qualification d'aide d'État et la notion de taxe parafiscale.
5.1. Existence d’une aide d’État
(21)
La Slovénie a fait observer que les sociétés de distribution slovènes ne sont pas des entreprises publiques à 100 %, précisant qu'elles sont en fait détenues en partie par l'État (à hauteur d'environ 80 %) et en partie par des fonds d'investissement privés et autres (à hauteur d'environ 20 %). En outre, aux fins du régime d'obligation d'achat, la législation slovène n'établit pas de distinction entre les opérateurs publics et les opérateurs privés. La loi sur l'énergie (6) n'exige pas que les sociétés de distribution soient publiques et leur permet d'être détenues par le secteur privé ou l'État.
(22)
La Slovénie a considéré que le seul fait qu'une entité relevant du régime d'obligation d'achat soit publique ne permettait pas de conclure à l'existence d'une aide d'État. À cet égard, elle a renvoyé à l'arrêt de la Cour de justice des Communautés européennes du 13 mars 2001 dans l'affaire C-379/98.
(23)
En outre, la Slovénie a fait valoir que le système d'achat d'électricité aux producteurs qualifiés, tel qu'établi par la législation slovène, était très proche de régimes ayant déjà été examinés par la Commission [par exemple, aides NN 27/2000 et NN 68/2000 (7)] et pour lesquels elle avait conclu qu'il ne s'agissait pas d'aides d'État. Elle a avancé que la Commission avait conclu dans les deux décisions correspondantes que puisque l'obligation s'appliquait à de nombreux gestionnaires de réseau privés et à quelques gestionnaires de réseau publics, on ne pouvait considérer que les dispositions législatives ou mesures en question reposaient sur des ressources d'État.
(24)
Eu égard aux considérations qui précèdent et au système applicable, la Slovénie a estimé que dans la mesure où les fonds en cause ne provenaient pas, par nature, de ressources d'État, la seule question de la propriété des entités concernées ne pouvait pas en soi en modifier la nature.
(25)
Qui plus est, la Slovénie a soutenu que les fonds sous forme de contributions obligatoires reçus par une entreprise publique ne constituaient pas une aide d'État si cette entreprise n'avait pas le droit d'en disposer librement. Dans le cas de l'obligation d'achat en question, le régime tire son financement de la redevance d'utilisation du réseau que tous les consommateurs d'électricité doivent acquitter, dont une partie est collectée par les gestionnaires de réseau sur des comptes séparés prévus à cette fin.
5.2. Taxe parafiscale
(26)
La Slovénie a fait observer que le régime d'obligation d'achat est financé par une partie de la redevance d'utilisation du réseau que tous les consommateurs d'électricité doivent acquitter dans les mêmes conditions, connues à l'avance. Les composantes de cette redevance sont déterminées par l'Agence de l'énergie (régulateur du marché de l'énergie) et le gouvernement. Les différences de prix sont couvertes par un mécanisme dans lequel les gestionnaires de réseau achètent l'électricité à un prix fixe et la vendent au prix du marché. S'ils subissent des pertes, celles ci sont couvertes par la partie de la redevance d'utilisation du réseau qu'ils ont collectée. Les gestionnaires de réseau soumis à l'obligation d'achat ne reçoivent donc pas de fonds de l'État, mais d'une partie de la redevance d'utilisation du réseau.
(27)
Les gestionnaires de réseau sont tenus de placer ces fonds sur un compte prévu à cet effet. Ces fonds servent également à financer les primes supplémentaires destinées aux producteurs qualifiés qui vendent une partie de leur électricité par eux mêmes ou en recourant à un intermédiaire.
(28)
La Slovénie a aussi affirmé que le régime d'aides ne fait intervenir aucun fonds publics ni aucun autre type de fonds par lequel les ressources transiteraient. Les ressources servant à financer le régime d'aides ne sauraient donc être considérées comme provenant d'une taxe parafiscale puisqu'elles ne proviennent pas du budget de l'État et ne reviennent pas à l'État.
6. RENSEIGNEMENTS COMPLÉMENTAIRES FOURNIS PAR LA SLOVÉNIE
(29)
Dans sa correspondance ultérieure avec la Commission, la Slovénie a fourni des renseignements complémentaires sur le régime d'aides et a pris des engagements.
(30)
La Slovénie a communiqué de nouveaux renseignements précisant les objectifs du régime d'aides en matière de protection de l'environnement. Tout d'abord, ce régime devait contribuer à la réalisation des objectifs généraux de la politique environnementale:
i)
utiliser plus efficacement l'énergie;
ii)
porter la part des énergies renouvelables dans le bilan énergétique primaire de la Communauté de 8,8 % en 2001 à 12 % d'ici à 2010.
(31)
Ces objectifs incluent des objectifs en matière de cogénération et d'utilisation des énergies renouvelables qui tombent tous deux sous le coup du régime d'achat d'électricité. Ces objectifs sont conformes aux objectifs qui ont été définis pour la Slovénie, entre autres, par la directive 2001/77/CE du Parlement européen et du Conseil du 27 septembre 2001 relative à la promotion de l'électricité produite à partir de sources d'énergie renouvelables sur le marché intérieur de l'électricité (8). La directive 2001/77/CE fixe des objectifs indicatifs par État membre. Pour la Slovénie, l'objectif est de porter la part de la consommation d'électricité provenant de sources d'énergie renouvelables à 32,6 % d'ici à 2010.
(32)
Le nombre total de centrales électriques auxquelles de l'électricité est achetée au titre du régime d'aides s'élève à 434, dont 430 sont raccordées au réseau de distribution et 4 au réseau de transport. Plus de 90 % des centrales électriques qui sont raccordées au réseau de distribution sont des centrales hydrauliques, les autres étant des centrales biomasse, solaires ou de cogénération.
(33)
Le régime d'aides est applicable depuis l'entrée en vigueur, le 4 avril 2002, du décret concernant les règles en matière de détermination des prix et d'achat d'électricité aux producteurs qualifiés d'électricité (9).
(34)
Les contrats d'achat d'électricité actuellement applicables entre les centrales électriques qualifiées et les gestionnaires de réseau ou système ont été conclus pour une durée de dix ans.
(35)
La Slovénie a expliqué que conformément à l'article 4 de la loi sur l'énergie de 1999, les sources d'énergie renouvelables sont définies comme dans la directive 2001/77/CE.
(36)
Le principal objectif du régime d'aides est de garantir les conditions économiques propres à l'élaboration et à la mise en œuvre de nouveaux projets de centrale qualifiée. Une analyse des coûts des différentes centrales qualifiées (tenant compte de la source d'énergie primaire et de la taille) a été utilisée pour déterminer le prix d'achat par type de centrales qualifiées qui leur garantirait au moins le rendement minimum nécessaire pour réaliser de nouveaux investissements. Le montant de l'aide ou de la prime correspond à la différence entre le prix d'achat annuel unique de l'électricité et son prix moyen sur le marché. Si le prix du marché augmente, les primes diminuent en conséquence.
(37)
Le tableau suivant compare les coûts de production des producteurs qualifiés par type de centrales et taille avec les primes accordées au titre du régime d'aides. Il est basé sur l'hypothèse d'un prix moyen du marché de 8 SIT/kWh. Ce montant n'est donné qu'à titre indicatif, puisque si le prix du marché augmente, les primes diminuent en conséquence.
(38)
Dans tous les cas, les coûts de production sont supérieurs au prix moyen du marché et au prix d'achat unique garanti au titre du régime d'aide des producteurs qualifiés.
Tableau 1
Comparaison des coûts de production des centrales électriques qualifiées avec le prix d'achat prévu par le régime d'aides
Type de centrales électriques qualifiées (CEQ) par source d'énergie primaire
Puissance
Coûts de production
Différence
Prime
Taille
[kW]
[SIT/kWh]
[SIT/kWh]
[SIT/kWh]
Centrales hydrauliques
jusqu'à 1 MW
100
15,53
7,53
6,75
d'1 MW à 10 MW
3 000
14,33
6,33
6,23
Centrales biomasse
jusqu'à 1 MW
600
24,80
16,80
8,69
au delà d'1 MW
1 500
18,18
10,18
8,17
Centrales éoliennes
jusqu'à 1 MW
100
23,28
15,28
6,55
au delà d'1 MW
20 000
15,49
7,49
6,05
Centrales géothermiques
3 000
14,59
6,59
6,05
Centrales solaires
jusqu'à 36 kW
36
175,26
167,26
81,67
au delà de 36 kW
100
122,58
114,58
7,46
Autres CEQ (biogaz)
120
30,39
22,39
20,97
CEQ ou centrales thermiques utilisant les déchets urbains
jusqu'à 1 MW
100
13,97
5,97
4,74
d'1 MW à 10 MW
3 000
12,08
4,08
3,87
Centrales thermiques de cogénération pour chauffage urbain
jusqu'à 1 MW
700
16,54
8,54
5,9
d'1 MW à 10 MW
3 000
14,56
6,56
5,38
Centrales thermiques industrielles de cogénération
jusqu'à 1 MW
700
14,95
6,95
4,83
Remarque: dans l'hypothèse d'un prix du marché de 8 SIT/kWh.
(39)
Comme le montre le tableau suivant, il ressort de l'analyse des coûts et d'un calcul économique par type d'unités de CEQ que dans aucune des centrales qualifiées la valeur actualisée nette (VAN) des prix d'achat appliquée au titre du régime d'aides n'excède celle de l'ensemble des coûts d'investissement.
Tableau 2
Comparaison de la VAN des prix d'achat avec les coûts d'investissement des différentes centrales électriques qualifiées
Type de centrales électriques qualifiées (CEQ) par source d'énergie primaire
Capacité
Ventes annuelles projetées
Coûts d'investissement particuliers
Investissements
Prime annuelle
Prime - coûts d'investissement (VAN)
Taille
[kW]
[MWh]
[SIT/kW]
[en millions de SIT]
[en millions de SIT par an]
[en millions de SIT]
Centrales hydrauliques
jusqu'à 1 MW
100
456
480 000
48
2,9
-21,0
d'1 MW à 10 MW
3 000
10 656
380 000
1 140
63,1
- 549,1
Centrales biomasse
jusqu'à 1 MW
600
2 725
990 000
594
22,5
- 369,3
au delà d'1 MW
1 500
6 813
660 000
990
52,9
- 492,1
Centrales éoliennes
jusqu'à 1 MW
100
187
341 000
34
1,2
-22,2
au delà d'1 MW
20 000
40 800
253 000
5 060
234,5
-2 802,2
Centrales géothermiques
3 000
20 736
715 000
2 145
119,2
-1 029,1
Centrales solaires
jusqu'à 36 kW
36
34
1 430 000
52
2,7
-26,2
au delà de 36 kW
100
116
1 210 000
121
0,8
- 105,4
Autres CEQ (biogaz)
120
628
913 000
110
12,5
-1,0
CEQ ou centrales thermiques utilisant les déchets urbains
jusqu'à 1 MW
100
624
319 000
32
2,8
-7,0
d'1 MW à 10 MW
3 000
19 728
286 000
858
72,5
- 212,0
Centrales thermiques de cogénération pour chauffage urbain
jusqu'à 1 MW
700
2 496
198 000
139
16,1
-16,0
d'1 MW à 10 MW
3 000
10 698
165 000
495
63,0
-19,3
Centrales thermiques industrielles de cogénération
jusqu'à 1 MW
700
3 135
187 000
131
2,5
-5,0
Remarque: application d'un taux d'actualisation de 8 %, d'une durée de 15 ans et d'une diminution du prix d'achat ou de la prime de 5 % au bout de cinq ans et de 10 % au bout de dix ans, conformément au décret concernant l'achat.
(40)
Les primes en faveur des différentes centrales qualifiées comprennent aussi le rendement du capital investi prescrit par la législation slovène, soit un taux d'actualisation d'au moins 8 % sur les investissements réalisés à partir de fonds publics. En raison du non ajustement des prix d'achat et des primes, le rendement actuel pour l'ensemble des centrales qualifiées utilisant des sources d'énergie renouvelables est inférieur à 8 %, ainsi que cela ressort du tableau suivant. La prime accordée aux centrales solaires ne permet aucun rendement du capital (rendement négatif), en particulier dans le cas des petites et moyennes centrales.
Tableau 3
Rendement du capital pour les différentes centrales électriques qualifiées
Type de centrales électriques qualifiées (CEQ) par source d'énergie primaire
Puissance
Prime
Rendement du capital compris dans la prime
Taille
[kW]
[SIT/kWh]
Centrales hydrauliques
jusqu'à 1 MW
100
6,75
6,95 %
d'1 MW à 10 MW
3 000
6,23
7,90 %
Centrales biomasse
jusqu'à 1 MW
600
8,69
2,30 %
au delà d'1 MW
1 500
8,17
6,00 %
Centrales éoliennes
jusqu'à 1 MW
100
6,55
0,40 %
au delà d'1 MW
20 000
6,05
6,35 %
Centrales géothermiques
3 000
6,05
7,30 %
Centrales solaires
jusqu'à 36 kW
36
81,67
-1,4 %
au delà de 36 kW
100
7,46
-15,0 %
Autres CEQ (biogaz)
120
20,97
6,80 %
CEQ ou centrales thermiques utilisant les déchets urbains
jusqu'à 1 MW
100
4,74
4,40 %
d'1 MW à 10 MW
3 000
3,87
7,30 %
Centrales thermiques de cogénération pour chauffage urbain
jusqu'à 1 MW
700
5,9
0,49 %
d'1 MW à 10 MW
3 000
5,38
4,20 %
Centrales thermiques industrielles de cogénération
jusqu'à 1 MW
700
4,83
-0,1 %
Remarque: Rendement du capital calculé pour les investissements réalisés dans les CEQ (voir tableau 2), à la valeur actuelle des primes.
(41)
La Slovénie explique que les nouvelles unités de cogénération sont principalement équipées de turbines à gaz, qui atteignent - en fonctionnement - un rendement électrique compris entre 37 % et 40 % et un rendement global supérieur à 80 %. Les nouvelles turbines, plus petites, atteignent un rendement électrique supérieur à 30 % et, de même, un rendement global supérieur à 80 %. Étant donné que le rendement électrique moyen des centrales thermiques classiques en Slovénie est d'environ 31 %, cela montre les grandes économies d'énergie primaire (entre 15 % et 25 %) que permettent de réaliser les unités de cogénération et la valorisation de la chaleur.
(42)
Le rendement d'exploitation des centrales de cogénération qualifiées est fixé de manière à remplir les critères de rendement de la directive 2004/8/CE du Parlement européen et du Conseil du 11 février 2004 concernant la promotion de la cogénération sur la base de la demande de chaleur utile dans le marché intérieur de l'énergie et modifiant la directive 92/42/CEE (10).
(43)
La Slovénie a démontré que les coûts de production de l'électricité dans les centrales de cogénération qualifiées sont dans tous les cas supérieurs au prix d'achat prévu par le régime d'aides, que la VAN des primes est inférieure aux coûts d'investissement et que le retour sur investissement est inférieur à 4,20 % (voir les trois dernières lignes de tous les tableaux précédents). Ces calculs tiennent compte des gains tirés de l'utilisation de la chaleur.
(44)
La Slovénie a mis en place un service d'intérêt économique général dans le domaine de la sécurité de l'approvisionnement électrique. Conformément à l'article 11, paragraphe 4, de la directive 2003/54/CE, ce service d'intérêt économique général repose sur une production d'électricité utilisant des sources combustibles d'énergie première indigènes. À cette fin, 600 000 tonnes de lignite slovène sont utilisées chaque année pour produire de l'électricité. Le lignite constitue l'unique source combustible fossile de la Slovénie. Puisque le lignite est utilisé de la manière la plus efficace dans l'une des unités de la centrale électrique de Trbovlje (TET 2, qui se trouve à proximité d'une mine de lignite), il incombe à cette centrale de respecter cette obligation. Il a été décidé que cette quantité d'électricité pouvait être achetée en application du régime d'achat garanti.
(45)
L'électricité correspondante est achetée au prix fixé annuellement par les autorités, et compte tenu des coûts de production de l'électricité supportés par la centrale de Trbovlje. Aucun élément de profit n'est pris en compte dans le prix d'achat.
(46)
La Slovénie a fourni le tableau suivant qui estime le montant de l'aide octroyée à cette entreprise ces dernières années:
Tableau 4
Estimation du montant de l'aide
7-12.2001
2002
2003
2004
Quantité (GWh)
254,3
562,2
563,4
563,0
Prix d'achat (SIT/kWh)
17,00
15,36
15,34
16,59
Coût d'achat (en milliers de SIT)
4 323 943
8 636 245
8 644 855
9 339 836
Prix de vente (SIT/kWh)
7,13
5,97
7,60
7,71
Coût de l'énergie vendue (en milliers de SIT)
1 813 111
3 357 073
4 281 840
4 340 040
Montant de l'aide (en milliers de SIT)
2 510 832
5 279 172
4 363 015
4 999 795
Niveau de l'aide (SIT/kWh)
9,87
9,39
7,74
8,88
(47)
L'utilisation du lignite indigène est en principe également possible dans la centrale électrique de Šoštanj, qui compte cinq unités, dont les deux plus récentes sont dotées d'installations d’épuration des effluents gazeux, tandis que les trois plus anciennes n'en sont pas équipées. Ces unités brûlent du charbon provenant d'une mine située à proximité et pourraient, sous certaines conditions, également brûler du lignite. Les deux unités les plus récentes sont pleinement utilisées pour brûler du lignite provenant de la mine située à proximité. La capacité de cette mine est à peu près suffisante pour ces deux unités. La combustion du lignite ne serait possible que dans les trois unités les plus anciennes, qui ne sont pas pleinement utilisées et qui ont encore des réserves de capacité. Cependant, cette option soulève les difficultés suivantes:
i)
le transport par rail du lignite de Trbovlje à Šoštanj coûterait environ 5 euros/t; compte tenu de la production de lignite prévue dans le bilan énergétique national (600 000 t/an), cela se monterait à 3 millions d'euros/an;
ii)
la combustion du charbon ferait augmenter les émissions de dioxyde de soufre (SO2) de 30 000 t/an, étant donné que les unités 1, 2 et 3 de la centrale électrique de Šoštanj ne disposent pas d'installations d’épuration des effluents gazeux et que le lignite slovène contient entre 2,2 % et 2,5 % de soufre;
iii)
dans la mesure où les unités 1, 2 et 3 de la centrale de Šoštanj ont un rendement thermodynamique nettement inférieur à celui de la centrale de Trbovlje, la combustion de la même quantité de lignite dans les trois unités de Šoštanj, au lieu de la centrale de Trbovlje, pour produire de l'électricité ferait augmenter les émissions de dioxyde de carbone (CO2) d'environ 15 %.
Il ressort des éléments précités que la combustion de lignite dans les unités de Šoštanj ne saurait être justifiée du point de vue économique.
(48)
L'unique autre possibilité pour la combustion du lignite réside dans la centrale de cogénération de Ljubljana (ci après dénommée «la centrale TE TOL»), qui a utilisé du lignite comme principale source d'énergie jusqu'en 2000. Dans la mesure où elles ne possèdent pas d'installations intégrées d'épuration des effluents gazeux, les unités de la centrale TE-TOL ne peuvent plus brûler de lignite slovène, car celui ci contient entre 2,2 % et 2,5 % de soufre. C'est pourquoi la centrale TE-TOL a cessé de brûler du lignite indigène et ne brûle plus à présent que du lignite importé d'Indonésie, qui contient nettement moins de soufre (moins de 0,5 %), si bien qu'elle n'a pas besoin d'installations de désulfurisation des effluents gazeux. Il ne serait pas rentable d'équiper les unités de la centrale TE-TOL d'installations d'épuration des effluents gazeux.
(49)
La Slovénie s'est engagée à ne pas accorder d'aides d'État à la sécurité de l'approvisionnement pour plus de 15 % de l'énergie primaire totale nécessaire pour produire l'énergie consommée en Slovénie au cours d'une année calendrier.
(50)
Le régime d'obligation d'achat ne garantit la couverture que d'une partie des coûts d'amortissement des producteurs qualifiés.
(51)
Le règlement relatif à l'allocation de fonds en vue de promouvoir l'exploitation des sources d'énergie renouvelables, l'utilisation efficace de l'énergie et la cogénération (11) a permis d'octroyer des aides à l'investissement à des centrales électriques utilisant des sources d'énergie renouvelables et à des centrales de cogénération. Cependant, les aides à l'investissement en faveur de ces centrales électriques ont été abolies par le nouveau règlement relatif à l'allocation de fonds en vue de promouvoir l'utilisation efficace de l'énergie et l'exploitation des sources d'énergie renouvelables (12). Des dérogations ont été instaurées en faveur des centrales électriques qui ne sont pas raccordées au réseau public et qui ne bénéficient pas du régime d'aides, ainsi qu'en faveur des centrales d'une capacité n'excédant pas 10 MW qui utilisent des sources d'énergie renouvelables et une technologie nouvelle ou obsolète pour laquelle, en raison des coûts de production élevés, le prix d'achat de l'électricité n'est pas suffisant pour rentabiliser l'investissement. Le type de technologie pouvant bénéficier de subventions est déterminé par appels d'offres périodiques.
(52)
Afin d'éviter tout cumul excessif, l'article 14 du décret concernant les règles en matière de détermination des prix et d'achat d'électricité aux producteurs qualifiés d'électricité dispose que lorsqu'un producteur qualifié a bénéficié d'une subvention pour la construction d'une centrale électrique, le prix d'achat garanti est réduit proportionnellement.
(53)
Conformément à cet article, un producteur qualifié doit, à la signature du contrat d'achat d'électricité avec le gestionnaire du réseau auquel il est raccordé, déclarer le montant de toute subvention qu'il aurait reçue pour la construction de la centrale. Le montant déclaré sert de base au calcul des réductions à appliquer au prix d'achat garanti. Sur la base de ces dispositions, le prix d'achat garanti pour les centrales électriques (selon le type de centrales et la puissance nominale) est réduit de 5 % pour chaque tranche de 10 % d'aide d'État reçue par rapport au montant de l'investissement réalisé dans la centrale.
(54)
Ces dispositions du décret sont fondées sur la prémisse que le prix garanti total de l'électricité des producteurs qualifiés couvre les coûts fixes et les coûts variables. Le ratio moyen entre coûts fixes et variables est censé être de 50/50.
(55)
La Slovénie s'est engagée à affiner sa règle de réduction afin de l'adapter plus précisément à la ventilation entre coûts fixes et variables selon la technologie utilisée.
(56)
La Slovénie s'est engagée à élaborer des modifications à apporter aux décrets relatifs à l'électricité produite à partir de sources d'énergie renouvelables et par cogénération, afin de modifier le système de financement actuel du régime d'aides. Les modifications suivantes seront introduites de manière à rendre le régime d'aides compatible avec les articles 25 et 90 du traité CE:
i)
le mode de collecte des fonds destinés au financement des aides sera remplacé par un versement forfaitaire au moment du raccordement, indépendamment de la quantité d'électricité consommée et de son origine. Lors de la fixation du montant forfaitaire, la puissance du raccordement (puissance du disjoncteur) ainsi que le niveau de tension auquel seront raccordés le consommateur et la catégorie de consommateurs considérés seront pris en compte;
ii)
durant la période allant de l'adhésion de la Slovénie à l'Union à l'application du nouveau mode de collecte des fonds, la Slovénie veillera à ce que les importateurs d'«électricité verte» puissent solliciter le remboursement de la taxe destinée au financement des aides en faveur des énergies renouvelables dans le cadre du régime d'aides, pour autant qu'ils puissent effectivement prouver l'«origine verte» de leurs importations. Les conditions applicables aux pièces à fournir pour prouver l'«origine verte» de l'électricité importée sont essentiellement fondées sur le système communautaire des garanties d'origine. Afin de prévenir des déclarations gonflées artificiellement contre lesquelles le système communautaire des garanties d'origine n'assure pas une protection suffisante, des limites aux montants remboursables par distributeur seront, le cas échéant, fixées. Un système similaire sera mis en place pour l'électricité produite par cogénération, sur la base du système communautaire des garanties d'origine de l'électricité produite par cogénération.
7. APPRÉCIATION
7.1. Directives communautaires en vigueur relatives à la production d'électricité
(57)
La production d'électricité est régie par plusieurs directives communautaires, comprenant principalement la directive 2003/54/CE, la directive 2001/77/CE et la directive 2004/8/CE.
(58)
L'article 3, paragraphe 2, de la directive 2003/54/CE dispose: «En tenant pleinement compte des dispositions pertinentes du traité, en particulier de son article 86, les États membres peuvent imposer aux entreprises du secteur de l'électricité, dans l'intérêt économique général, des obligations de service public qui peuvent porter sur la sécurité, y compris la sécurité d'approvisionnement, la régularité, la qualité et le prix de la fourniture, ainsi que la protection de l'environnement, y compris l'efficacité énergétique et la protection du climat.»
(59)
L'article 11, paragraphe 4, de la directive 2003/54/CE dispose: «Un État membre peut, pour des raisons de sécurité d'approvisionnement, ordonner que les installations de production utilisant des sources combustibles indigènes d'énergie primaire soient appelées en priorité, dans une proportion n'excédant pas, au cours d'une année civile, 15 % de la quantité totale d'énergie primaire nécessaire pour produire l'électricité consommée dans l'État membre concerné.»
(60)
La directive 2001/77/CE fixe des objectifs indicatifs nationaux de consommation d'électricité produite à partir de sources d'énergie renouvelables. Son article 3 dispose:
«1. Les États membres prennent des mesures appropriées pour promouvoir l'accroissement de la consommation d'électricité produite à partir de sources d'énergie renouvelables conformément aux objectifs indicatifs nationaux visés au paragraphe 2. Ces mesures doivent être proportionnées à l'objectif à atteindre.
2. Au plus tard le 27 octobre 2002, et par la suite tous les cinq ans, les États membres adoptent et publient un rapport fixant, pour les dix années suivantes, les objectifs indicatifs nationaux de consommation future d'électricité produite à partir de sources d'énergie renouvelables en pourcentage de la consommation d'électricité. Ce rapport décrit également les mesures adoptées ou envisagées à l'échelon national pour réaliser ces objectifs indicatifs nationaux. Pour fixer ces objectifs jusqu'en 2010, les États membres:
-
prennent en compte les valeurs de référence figurant à l'annexe,
-
veillent à ce que ces objectifs soient compatibles avec tout engagement national pris dans le cadre des engagements relatifs au changement climatique acceptés par la Communauté au titre du protocole de Kyoto à la convention-cadre des Nations unies sur les changements climatiques.»
(61)
L'annexe de la directive 2001/77/CE, telle que modifiée par l'acte d'adhésion, fixe pour la Slovénie un objectif indicatif national de 33,6 %.
7.2. Appréciation de l'aide à l'électricité «verte» et aux centrales de cogénération
7.2.1. Existence d'une aide au sens de l'article 87, paragraphe 1, du traité CE
(62)
Pour qu'une mesure constitue une aide d'État au sens de l'article 87, paragraphe 1, du traité CE, il faut qu'elle procure un avantage concurrentiel spécifique, qu'elle affecte ou risque d'affecter la concurrence et les échanges entre États membres et qu'elle implique des ressources d'État.
(63)
Il est clair qu'il s'agit d'un régime d'aides spécifique, dans la mesure où il ne concerne que certaines centrales électriques. Il est également évident qu'il confère un avantage à ces seules centrales, son but même étant de leur permettre de vendre leur électricité à un prix supérieur à celui du marché.
(64)
L'électricité fait l'objet d'échanges entre les États membres. La directive 2003/54/CE achève la réalisation du marché intérieur de l'électricité, qui avait été entamée par la directive 96/92/CE. Le réseau slovène est principalement lié aux réseaux autrichien et italien. La Slovénie échange de l'électricité avec ses voisins. Par exemple, en 2004, la Slovénie a importé 6 314 GWh et exporté 7 094 GWh d'électricité (13). Par conséquent, la mesure a des répercussions sur les échanges entre États membres.
(65)
La Commission fait observer, par ailleurs, que la Slovénie ne conteste pas que tous les critères ci-dessus se vérifient.
(66)
En ce qui concerne le quatrième critère, à savoir la présence de ressources d'État, la Commission ne souscrit pas aux arguments avancés par la Slovénie selon lesquels le système est identique à celui que la Cour a examiné dans l'affaire PreussenElektra.
(67)
Les deux systèmes se différencient par les mécanismes de financement. Dans le cas de PreussenElektra, le tarif de rachat était financé directement par les entreprises privées de distribution d'électricité qui devaient acheter aux producteurs leur électricité obtenue à partir de sources renouvelables à un prix supérieur au prix du marché. Or, dans le cas présent, les coûts résultant du tarif de rachat sont financés par une taxe parafiscale.
(68)
À cet égard, la Commission constate que le régime d'aides est financé par le produit d'une taxe imposée par l'État. Le produit de la taxe est versé sur un compte géré par les autorités publiques, à la différence du cas PreussenElektra. Les autorités publiques allouent les ressources placées sur le compte selon un régime de distribution fixé par la loi.
(69)
Selon une pratique constante, la Commission considère le produit de ce type de taxes comme une ressource d'État (14). Cette pratique est conforme à la jurisprudence, selon laquelle le produit de taxes imposées par l'État alimentant des fonds désignés par l'État et destinés à procurer des avantages à certaines sociétés est considéré comme une ressource d'État [voir, par exemple, l'arrêt de la Cour de justice dans les affaires C-173/73 (15) et C-78/79 (16).]
(70)
Dans l'arrêt Pearle (17), la Cour a estimé que le produit des taxes parafiscales qu'un comité sous contrôle public impose à ses membres ne peut être considéré comme une ressource d'État. Les taxes avaient été arrêtées par une association professionnelle du secteur de l'optique et avaient été imposées à tous les membres appartenant à ce secteur. Les taxes ont été utilisées pour financer des campagnes publicitaires dans l'intérêt du secteur, c'est-à-dire des cotisants eux-mêmes.
(71)
La Cour de justice a estimé que la mesure ne constituait pas une aide d'État, dès lors que la décision d'instituer la taxe n'était pas imputable à l'État et que le produit des taxes n'était pas une ressource d'État.
(72)
Contrairement au système examiné par la Cour de justice, la responsabilité de l'État dans l'affaire visée par la présente décision est tout à fait claire, les taxes ayant été instaurées par l'État lui-même au moyen d'une loi.
(73)
En ce qui concerne l'origine des fonds, la Commission observe qu'elle est différente de celle des fonds visés dans l'arrêt précité, dans la mesure où l'argent n'est pas collecté sous la forme de prélèvements sur les entreprises qui bénéficient de la mesure, mais auprès de tous les clients qui achètent de l'électricité, qu'ils soient bénéficiaires du régime d'aides ou qu'ils en soient les concurrents. L'association d'entreprises visée dans l'arrêt n'aurait pas pu créer un tel mécanisme. Ce qui précède met en lumière la nature proprement fiscale d'un régime dont l'existence n'est possible qu'avec l'intervention de l'État.
(74)
La Commission considère que cette différence suffit pour conclure à l'existence d'une aide d'État en l'espèce.
7.2.2. Légalité de l'aide
(75)
Le régime d'aides a été mis en place avant l'adhésion de la Slovénie à l'Union européenne. Son principal fondement juridique réside dans la loi sur l'énergie de 1999. La définition de la notion de producteur qualifié, c'est-à-dire du bénéficiaire du régime d'aides, a été fixée en 2001 par le décret relatif aux conditions d'obtention du statut de «producteur qualifié d'électricité» (18).
(76)
Au moment de l'adhésion, le risque financier à supporter par l'État au titre du régime d'aides n'était pas déterminé. Le nombre de bénéficiaires du régime n'est pas limité ou déterminé à l'avance. Toute centrale électrique répondant aux exigences techniques établies par le décret précité peut bénéficier d'une aide. Cela comprend notamment toute nouvelle centrale électrique qualifiée reliée au réseau après l'adhésion de la Slovénie. Même pour chaque aide individuelle accordée conformément au régime, le risque auquel s'expose l'État ne peut pas être connu à l'avance, puisqu'il dépend de la différence entre le prix de rachat fixe imposé à la centrale par l'État et le prix moyen du marché, qui monte et descend de manière imprévisible. La Slovénie a souligné que la charge réelle que représente le régime d'aides pour l'État ne peut être connue qu'a posteriori, à la fin de chaque année d'application dudit régime.
(77)
Compte tenu de ce qui précède, la Commission estime que le régime d'aides reste applicable après l'adhésion de la Slovénie à l'Union européenne.
(78)
La Commission fait observer que l'argument invoqué ci-dessus a été déjà soulevé dans la décision d'ouverture de la procédure et que la Slovénie ne l'a pas contesté dans ses observations.
(79)
L'acte d'adhésion de la République tchèque, de l'Estonie, de Chypre, de la Lettonie, de la Lituanie, de la Hongrie, de Malte, de la Pologne, de la Slovénie et de la République slovaque à l'Union européenne (ci-après «l'acte d'adhésion») mentionne les catégories d'aides qui, au moment de l'adhésion, sont considérées comme aide existante au sens de l'article 88, paragraphe 1, du traité CE:
-
aides mises à exécution avant le 10 décembre 1994; le régime ayant été mis à exécution en 2001, il ne relève pas de cette catégorie,
-
aides énumérées dans l'appendice de l'annexe IV de l'acte d'adhésion; le régime ne figurant pas dans cette liste, il ne relève pas de cette catégorie,
-
aides à l'égard desquelles la Commission n'a pas soulevé d'objections en vertu de la procédure particulière communément appelée «procédure transitoire».
Toute aide encore applicable après la date d'adhésion qui ne satisfait pas aux conditions susvisées sera considérée comme une aide nouvelle à la date de l'adhésion aux fins de l'application de l'article 88, paragraphe 3, du traité CE.
(80)
Le régime d'aides ne relève d'aucune des trois catégories susmentionnées. Il faut donc le considérer comme une aide nouvelle à la date de l'adhésion aux fins de l'application de l'article 88, paragraphe 3, du traité CE. Cette aide n'a pas été notifiée à la Commission, ce qui en fait une aide illégale au sens de l'article 1er, point f), du règlement (CE) no 659/1999 du Conseil du 22 mars 1999 portant modalités d'application de l'article 93 du traité CE (19).
7.2.3. Compatibilité de l'aide avec le traité CE
(81)
La Commission observe que le régime comporte trois volets, puisqu'il prévoit une aide pour trois groupes de bénéficiaires différents. Dans le cas des deux premiers groupes, c'est-à-dire celui des producteurs d'électricité «verte» et celui des centrales de cogénération à haut rendement énergétique, l'objectif de la Slovénie réside dans la protection de l'environnement. L'aide assurée au troisième groupe de bénéficiaires, c'est-à-dire à la centrale de Trbovlje, est destinée à préserver un certain niveau de sécurité d'approvisionnement en électricité.
(82)
Compte tenu des objectifs différents visés par les mesures, chaque volet du régime d'aides fera l'objet d'une appréciation distincte.
(83)
La Commission a évalué la compatibilité du mécanisme d'aide aux centrales des producteurs d'électricité «verte» avec l'encadrement communautaire des aides d'État pour la protection de l'environnement, en particulier les points 58 et suivants, et en a tiré les conclusions suivantes.
(84)
La Commission constate que la définition des sources d'énergie renouvelables dans le régime d'aides est conforme à celle de la directive 2001/77/CE. Par conséquent, ce régime est compatible avec le point 6, huitième alinéa, de l'encadrement environnemental, et les points 58 et suivants sont applicables.
(85)
Comme le prévoit le point 59, premier alinéa, de l'encadrement environnemental, les États membres peuvent compenser la différence entre les coûts de production des énergies renouvelables et le prix du marché de l'énergie en cause. Cette compensation ne peut se rapporter qu'aux coûts supplémentaires liés à la production d'électricité respectueuse de l'environnement par rapport à la production d'énergie à partir de sources d'énergie classiques. Les aides éventuelles ne pourront cependant être accordées que pour assurer l'amortissement des installations, ainsi qu'une juste rémunération du capital, si les États membres parviennent à établir que cela est indispensable.
(86)
La Slovénie a calculé la compensation sous la forme de tarifs fixes (tarifs de rachat) pour l'énergie ayant fait l'objet d'une aide conformément à ce précède. La loi prévoit des méthodes objectives pour calculer le montant des aides. Eu égard aux informations précitées, l'aide n'excédera pas le montant cumulé de l'amortissement et de la juste rémunération du capital. L'aide ne sera accordée que pour une période de 10 ans, correspondant à la durée de validité des contrats signés entre les gestionnaires de réseau et les producteurs d'électricité «verte». Cette période est inférieure à la période d'amortissement habituelle de 15 ans pour ce type de centrales. La Commission confirme que, dans tous les cas, le montant des coûts de production d'une centrale qualifiée est supérieur au prix moyen du marché et au prix de rachat garanti. La différence entre le prix du marché et les coûts de production de l'électricité «verte» est donc supérieure à la prime pour toutes les centrales.
(87)
Le point 59, deuxième alinéa, de l'encadrement environnemental prévoit par ailleurs que, pour déterminer le montant de l'aide au fonctionnement, il convient également de prendre en considération les éventuelles aides à l'investissement versées à l'entreprise en cause pour la réalisation de son installation. Après la décision d'ouverture de la procédure, la Slovénie a informé la Commission que seul un nombre limité de producteurs d'électricité renouvelable ont bénéficié d'une aide à l'investissement, en plus de l'aide au fonctionnement en question. La Slovénie a mis en œuvre la législation qui oblige les bénéficiaires d'aides à l'investissement à déclarer le montant de l'aide accordée avant de livrer leur électricité au réseau à des prix fixes.
(88)
Si une aide à l'investissement a été accordée, le prix de rachat du courant diminue. La réduction est proportionnelle à la moitié de l'aide à l'investissement accordée. Bien que cette fraction proportionnelle fixe puisse théoriquement donner lieu à une surcompensation dans le cas de technologies dont les coûts d'exploitation sont faibles, la Slovénie a démontré que, dans la pratique, les très rares cas dans lesquels, par le passé, des aides à l'investissement ont été combinées avec des aides au titre du régime n'ont donné lieu à aucune surcompensation. L'explication réside dans le fait que la Slovénie ne dispose pas pour le moment de centrales utilisant des sources d'énergie renouvelables présentant de faibles coûts d'exploitation, comme les centrales éoliennes.
(89)
En ce qui concerne l'application du régime d'aides à l'avenir, la Slovénie s'est engagée à adapter, s'il y a lieu, la réduction proportionnelle de telle sorte que, conformément au point 59, deuxième alinéa, de l'encadrement environnemental, aucune surcompensation ne soit possible.
(90)
La Commission estime, dès lors, que la Slovénie a établi que l'aide accordée au titre de la mesure n'excédera pas les coûts de production supplémentaires à partir des sources d'énergie renouvelables soutenues par la mesure. La mesure est donc compatible avec les points 58 et suivants de l'encadrement environnemental.
(91)
La Commission a évalué la compatibilité du mécanisme d'aide aux centrales de cogénération à haut rendement énergétique avec l'encadrement environnemental, et notamment ses points 66 et 67, et en a tiré les conclusions suivantes.
(92)
En premier lieu, la Commission observe que, conformément au point 66 de l'encadrement environnemental, le rendement des unités de cogénération bénéficiant de primes au titre du régime d'aides dépasse les valeurs de référence arrêtées par la directive 2004/8/CE. La Slovénie actualisera les valeurs de référence conformément à la directive. Les centrales de cogénération concernées par le régime d'aides remplissent donc les conditions d'admissibilité prévues au point 31 de l'encadrement environnemental.
(93)
Ainsi qu'il ressort des informations soumises par la Slovénie, les coûts moyens de production d'électricité dans les centrales de cogénération sont dans tous les cas supérieurs au prix de rachat garanti (20). Les calculs prennent également en compte les recettes de la production et de la vente de chaleur. La Commission estime, dès lors, que le montant de l'aide a été calculé conformément au point 66 de l'encadrement environnemental.
(94)
La Slovénie a informé la Commission que l'aide aux centrales de cogénération obéit aux mêmes règles que l'aide aux producteurs d'électricité «verte». Dès lors qu'il a été démontré que ces règles sont compatibles avec l'encadrement environnemental, la Commission considère que le volet du régime d'aides garantissant une aide aux centrales de cogénération est compatible avec le point 66 de l'encadrement environnemental.
(95)
La Commission constate que le prélèvement d’une taxe sur l'électricité «verte», issue tant de la production indigène que de l’importation, au profit de l'électricité «verte» indigène a pu, dans le passé, donner lieu à une discrimination au détriment de l'électricité «verte» importée. Toutefois, la Slovénie s'est engagée à mettre en place une possibilité de remboursement des prélèvements opérés sur l'électricité «verte» importée. La Commission note que le remboursement se fondera principalement sur le régime communautaire des certificats d’origine. En imposant des exigences supplémentaires, l'État membre protégera le régime contre les déclarations d’importation gonflées artificiellement. Pour évaluer la proportionnalité des conditions, la Commission a tenu compte du risque de déclarations artificielles et de la petite taille du marché slovène, où de telles déclarations artificielles risquent d’affecter sensiblement le mécanisme d'aide. La Commission considère, dès lors, que la Slovénie s'est engagée à mettre en place un instrument adéquat pour prévenir la répétition des discriminations éventuellement survenues dans le passé.
(96)
La Commission observe que la Slovénie s'est engagée à mettre en œuvre un nouveau mécanisme de financement sur la base d’un tarif de connexion indépendant de la consommation réelle d'électricité «verte», qu’elle soit issue de la production indigène ou importée. Ce nouveau mécanisme ne produira pas de discrimination pas à l’encontre de l'électricité «verte» importée.
(97)
Eu égard à ce qui précède, l'aide aux producteurs d'électricité «verte» et l'aide aux centrales de cogénération répond aux critères de l’encadrement environnemental. Cette constatation étant suffisante pour déclarer l’aide compatible avec le marché commun, la Commission estime qu'il n'y a pas lieu d'analyser si elle peut également être considérée comme compatible au regard d'autres dispositions, même si la Commission les a prises en compte dans la décision d'ouverture de la procédure.
7.3. Appréciation de l'aide à la centrale de Trbovlje
(98)
La Slovénie considère l'aide apportée à la centrale de Trbovlje comme une compensation des coûts liés à un service d'intérêt économique général dans le domaine de la sécurité d'approvisionnement en électricité.
(99)
La compensation des coûts d’un service d'intérêt économique général peut bénéficier d’une dérogation au principe de l'interdiction des aides d’État. Dans certains cas, ces compensations ne constituent même pas une aide d’État au sens de l'article 87, paragraphe 1, du traité CE. Dans son arrêt du 24 juillet 2003 dans l'affaire C-280/00 (21) (ci-après «arrêt Altmark»), la Cour de justice a fixé quatre conditions à remplir pour qu’une intervention de l’État destinée à compenser des coûts liés à la prestation de services d'intérêt économique général ne soit pas considérée comme une aide d’État au sens de l'article 87, paragraphe 1, du traité CE.
(100)
La Commission a analysé l'aide octroyée à la centrale de Trbovlje au regard de ces quatre conditions.
(101)
Première condition:«l'entreprise bénéficiaire doit effectivement être chargée de l'exécution d'obligations de service public et ces obligations doivent être clairement définies».
(102)
La Commission constate que la législation slovène a confié à la centrale de Trbovlje une obligation de sécurité d'approvisionnement en électricité en se référant directement à la directive 2003/54/CE, et notamment à son article 3, paragraphe 2, et à son article 11, paragraphe 4, cités plus haut.
(103)
La Commission a déjà établi dans plusieurs décisions que l'article 11, paragraphe 4, de la directive 2003/54/CE, en liaison avec l'article 3, paragraphe 2, de la même directive, peut s’interpréter comme le fondement des obligations de service public dans le domaine de la sécurité d'approvisionnement (22). L'article prévoit un plafond de 15 % de la quantité totale d'énergie primaire nécessaire pour produire l'électricité consommée dans l'État membre concerné. La Slovénie s'est engagée à limiter la portée de l'aide à la centrale de Trbovlje de manière à respecter ce plafond, même en tenant compte des aides accordées aux mêmes fins en dehors du régime visé par la présente décision. L'obligation est également limitée dans le temps à l'année 2009.
(104)
La Commission considère, par conséquent, que la première condition est remplie.
(105)
Deuxième condition:«les paramètres sur la base desquels est calculée la compensation doivent être préalablement établis de façon objective et transparente».
(106)
En l'occurrence, l'aide se présente sous la forme d’un prix de rachat fixe. Le gouvernement publie chaque année une décision fixant la quantité d'électricité couverte par l'obligation de rachat ainsi que le prix de rachat de cette électricité. Le prix est fixé selon une méthode transparente comprenant une liste des coûts éligibles, qui englobent uniquement les coûts de production de la centrale.
(107)
La Commission considère, par conséquent, que la deuxième condition est remplie.
(108)
Troisième condition:«la compensation ne saurait dépasser ce qui est nécessaire pour couvrir tout ou partie des coûts occasionnés par l'exécution des obligations de service public, en tenant compte des recettes y relatives ainsi que d'un bénéfice raisonnable pour l'exécution de ces obligations».
(109)
Le prix de rachat est fixé de manière à ne pas couvrir davantage que la production de la quantité d'électricité prévue. Il ne comprend aucun élément de profit.
(110)
La Commission considère, par conséquent, que la troisième condition est remplie.
(111)
Quatrième condition:«lorsque le choix de l'entreprise à charger de l'exécution d'obligations de service public, dans un cas concret, n'est pas effectué dans le cadre d'une procédure de marché public permettant de sélectionner le candidat capable de fournir ces services au moindre coût pour la collectivité, le niveau de la compensation nécessaire doit être déterminé sur la base d'une analyse des coûts qu'une entreprise moyenne, bien gérée et adéquatement équipée en moyens de transport afin de pouvoir satisfaire aux exigences de service public requises, aurait encourus pour exécuter ces obligations, en tenant compte des recettes y relatives ainsi que d'un bénéfice raisonnable pour l'exécution de ces obligations».
(112)
La centrale de Trbovlje n'a pas été choisie dans le cadre d'une procédure de marché public. La Commission observe toutefois que la Slovénie a démontré qu'en l'occurrence le choix de la centrale de Trbovlje est celui qui permettait d'assurer le service d'intérêt économique général au moindre coût pour la collectivité, compte tenu des contraintes pratiques et juridiques particulières qui existaient dans ce cas. En l'espèce, l'obligation de service public consiste à garantir la sécurité de l'approvisionnement au niveau national jusqu'en 2009 en utilisant les sources d'énergie primaire indigènes dans une mesure n'excédant pas, au cours d'une même année civile, 15 % de l'énergie primaire totale nécessaire à la production de l'électricité consommée en Slovénie.
(113)
En toute hypothèse, dans les circonstances présentes et eu égard à leur état actuel, seules deux centrales slovènes sont en mesure d'assurer l'obligation de service public en question. Ces deux centrales sont celles de Šoštanj et de Trbovlje.
(114)
Pour pouvoir être prises en compte, les autres centrales auraient dû être équipées de systèmes coûteux d’épuration des effluents gazeux, si bien que cette solution n’aurait pas été rentable. Les deux unités de la centrale de Šoštanj qui peuvent fonctionner à partir de combustibles indigènes sont déjà utilisées à pleine charge pour la production d’électricité à partir de lignite indigène. Il ne serait pas rentable d'augmenter leur capacité maximale de combustion de combustible indigène, dès lors qu’il faudrait pour cela agrandir la centrale ou doter certaines de ses unités de systèmes d’épuration modernes des effluents gazeux. Les autorités slovènes ont tenu compte de la production de ces deux unités dans le calcul du plafond de 15 % visé au point (102). Par conséquent, seule la centrale de Trbovlje remplissait en l'espèce les conditions pour assurer l'obligation de service public. L'aide à la centrale de Trbovlje couvre uniquement la fraction des 15 % qui ne peut pas être prise en charge par la centrale de Šoštanj.
(115)
La Slovénie a donc utilisé la méthode la plus efficace et rentable pour remplir l'obligation de service public relative à la production d'électricité à partir de combustible indigène. Étant donné, par ailleurs, que la compensation de l'obligation de service public ne comprend aucun élément de profit, la Commission en conclut que l’obligation est exécutée au moindre coût pour la collectivité. Un appel d'offres n’aurait pas produit de solution plus économique. En toute hypothèse, la modernisation des centrales existantes ou la construction de nouvelles centrales à rendement plus élevé (en supposant que ce soit possible) à court terme (à l’horizon de 2009) auraient impliqué d'importants coûts d'investissement et tout fournisseur aurait exigé une compensation comprenant au minimum un bénéfice raisonnable au titre de la rentabilisation des capitaux investis. Il en aurait résulté une augmentation du montant de la compensation à accorder à l'opérateur chargé de l'obligation de service d'intérêt économique général.
(116)
En outre, la Commission observe que rien ne permet de penser que la centrale de Trbovlje ne fonctionne pas comme une entreprise moyenne bien gérée ou est exploitée d’une manière particulièrement inefficace. La Commission souligne que l'entreprise avait déjà restructuré ses activités lors de la transition économique en Slovénie, notamment en fermant ses unités les plus anciennes et les moins performantes, qui étaient dépassées, et en réduisant son personnel. Il est également relevé que la rémunération de l'obligation de service public ne comprend de bénéfices d’aucune sorte.
(117)
Enfin, la Commission précise que la centrale de Trbovlje ne pourra pas profiter de la nouvelle phase du système d’échange de quotas d'émissions au cours de la période 2008-2012 afin de dégager des recettes ou des bénéfices supplémentaires comparables, par l'exécution de son obligation spécifique de service public, à ceux que pourrait réaliser toute autre entreprise analogue. En tout état de cause, l'État impose à la centrale de Trbovlje une obligation de service public pour la production d'électricité. La centrale de Trbovlje, contrairement aux centrales qui vendent leur électricité librement sur le marché, n’aura donc pas la possibilité d’interrompre la production d'électricité et de vendre sur le marché du CO2 les quotas nécessaires qu’elle a reçus gratuitement sans être obligée d'acheter un nombre équivalent de quotas pour remplir son obligation de restitution de quotas. Cela n'enlève rien au fait que la centrale améliore son rendement conformément à la structure d’incitation créée par le système d’échange de quotas d'émissions, ce qui lui permet de libérer des quotas excédentaires qu’elle pourrait vendre, en respectant son obligation de service public consistant à produire une certaine quantité d'électricité.
(118)
Le raisonnement exposé ci-dessus se fonde sur la supposition que le lignite est actuellement la source de combustible indigène la plus rentable pour la production d'électricité en Slovénie. La Commission estime que c’est effectivement le cas dans l’immédiat et à court terme.
(119)
Toutefois, la Commission observe aussi que d'ores et déjà certaines techniques de production d'électricité à partir de sources renouvelables de combustibles indigènes se caractérisent par des coûts de production qui ne sont pas nettement supérieurs à ceux de la production à partir de lignite. C’est le cas des grandes centrales biomasse, pour lesquelles, selon la Slovénie, les coûts de production s'élèvent en moyenne à 18,18 SIT/MWh, soit légèrement plus de 10 % de plus que les coûts de la centrale de Trbovlje.
(120)
La Commission relève, par conséquent, que le raisonnement exposé dans la présente décision se fonde sur le contexte particulier actuel, et notamment sur le fait que l’obligation imposée à la centrale de Trbovlje prend fin en 2009. À long terme, quand les coûts liés aux sources renouvelables auront diminué et que leur capacité globale aura augmenté, les circonstances seront probablement différentes.
(121)
Par ailleurs, la Commission tient compte du fait que cette obligation de service public en question a précisément été imposée sur la base d’un instrument communautaire, la directive 2003/54/CE. Il est possible que la nature particulière de cette obligation de service de public, qui consiste à assurer la sécurité de l'approvisionnement au niveau national, limite par définition sa portée de telle manière que le fournisseur chargé de l'obligation se trouve à l'intérieur de l'État.
(122)
La Commission juge, dès lors, que la méthode utilisée par la Slovénie pour fixer le montant de la compensation accordée à la centrale de Trbovlje garantit que le service d'intérêt économique général sera assuré au moindre coût pour la collectivité jusqu'en 2009. Compte tenu des circonstances particulières de fait et de droit de la cause, la compensation ne paraît pas dépasser le montant que réclamerait une entreprise moyenne bien gérée pour exécuter l’obligation. La Commission estime, en conséquence, que la quatrième condition est remplie, étant entendu que l'obligation de service public expire à la fin de l'année 2009. Cette limitation dans le temps permettra à la Slovénie de déterminer si, à partir de l'année 2010, elle compte se lancer dans les technologies du «charbon propre» pour l’exploitation du lignite ou passer à l'exploitation de la biomasse ou d'autres combustibles moins polluants, conformément à la politique énergétique de l'UE (23).
(123)
Eu égard à ce qui précède, la Commission conclut que l'aide à la centrale de Trbovlje, dans les circonstances spécifiques décrites plus haut, remplit les quatre conditions de l’arrêt Altmark et ne constitue pas une aide au sens de l'article 87, paragraphe 1, du traité CE,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
L'aide accordée aux producteurs qualifiés d'électricité qui utilisent des sources renouvelables d'énergie primaire, telle qu’elle est définie dans la loi slovène sur l'énergie, est compatible avec l'article 87, paragraphe 3, point c), du traité CE.
Article 2
L'aide accordée aux cogénérateurs qualifiés, telle qu’elle est définie dans la loi slovène sur l’énergie, est compatible avec l'article 87, paragraphe 3, point c), du traité CE.
Article 3
L'aide accordée à la centrale de Trbovlje, telle qu’elle est définie dans la loi slovène sur l’énergie, ne constitue pas une aide d’État au sens de l'article 87, paragraphe 1, du traité CE.
Article 4
La République de Slovénie est destinataire de la présente décision.
Fait à Bruxelles, le 24 avril 2007.