РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 7 юни 2007 година
относно националните разпоредби за употребата на хлорирани парафини с къса верига, нотифицирани от Кралство Нидерландия съгласно член 95, параграф 4 от Договора за ЕО
(нотифицирано под номер C(2007) 2361)
(само текстът на нидерландски език е автентичен)
(Текст от значение за ЕИП)
(2007/395/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 95, параграф 6 от него,
като има предвид, че:
I. ФАКТИ
(1)
С писмо на Постоянното представителство на Кралство Нидерландия до Европейския съюз от 8 декември 2006 г. правителството на Нидерландия на основание член 95, параграф 4 от Договора нотифицира Комисията относно националните си разпоредби за употребата на хлорирани парафини с къса верига (наричани по-нататък ХПКВ), които смята за необходимо да запази след приемането на Директива 2002/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 юни 2002 г. за изменение за двадесети път на Директива 76/769/ЕИО на Съвета относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати (хлорирани парафини с къса верига) (1).
(2)
Нотификацията от 8 декември 2006 г. е втората нотификация на Кралство Нидерландия за дерогация от разпоредбите на Директива 2002/45/ЕО. Първото искане за запазване на съществуващи национални разпоредби беше подадено на 17 януари 2003 г. В Решение 2004/1/ЕО (2) Комисията реши, че Нидерландия може да запази частично националните си разпоредби до 31 декември 2006 г.
1. Член 95, параграфи 4 и 6 от Договора
(3)
Член 95, параграфи 4 и 6 от Договора предвиждат:
„4. Ако след приемането от Съвета или от Комисията на дадена мярка за хармонизиране една държава-членка сметне за необходимо да запази националните си разпоредби на основание на значими нужди, посочени в член 30 или отнасящи се до защитата на околната или работната среда, тя нотифицира Комисията за тях и посочва основанията за тяхното запазване.
(…)
6. В срок шест месеца след нотификацията Комисията одобрява или отхвърля въпросните национални разпоредби, след като е установила дали те представляват или не средство за произволна дискриминация или прикрито ограничение на търговията между държавите-членки, и дали представляват или не пречка за функционирането на вътрешния пазар.“
2. Директива 2002/45/ЕО и национални разпоредби
2.1. Директива 2002/45/ЕО
(4)
Директива 76/769/ЕИО на Съвета от 27 юли 1976 г. за сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно ограниченията за пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати (3), както е изменена, установява правила за ограничения при пускането на пазара и употребата на някои опасни вещества и препарати. Съгласно член 1, параграф 1 директивата се прилага за опасните вещества и препарати, изброени в приложение I.
(5)
Приета на правното основание на член 95 от Договора, с Директива 2002/45/ЕО в приложение I към Директива 76/769/ЕО се добавя нова точка 42 относно алкани С10-С13, хлоро (ХПКВ), като се определят правила за пускането на пазара и употребата на тези вещества. Съгласно точка 42.1 ХПКВ не могат да се пускат на пазара за употреба като вещества или съставни части от други вещества или препарати в концентрации, по-високи от 1 %:
-
в металообработващата промишленост,
-
за обработка на кожа с масло и вода.
(6)
В точка 42.2 се предвижда, че преди 1 януари 2003 г. всички останали приложения на ХПКВ ще бъдат преразгледани от Европейската комисия, със сътрудничеството на държавите-членки и Комисията OSPAR, в светлината на съответните нови научни данни относно рисковете, създавани от ХПКВ за здравето и околната среда, и че Европейският парламент ще бъде информиран за резултатите от този преглед.
(7)
В член 2, параграф 1 се предвижда държавите-членки да прилагат мерките за транспониране на директивата не по-късно от 6 януари 2004 г.
(8)
Директива 76/769/ЕИО ще бъде отменена на 1 юни 2009 г. и ще бъде заменена от Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета (4) относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химични вещества и препарати (REACH). Групата вещества ХПКВ е посочена в точка 42 от приложение XVII към Регламент (ЕО) № 1907/2006 с ограниченията, които са предвидени съгласно Директива 2002/45/ЕО.
2.2. Национални разпоредби
(9)
Националните разпоредби, нотифицирани от Нидерландия, бяха въведени с решение от 3 ноември 1999 г., което предвижда правила за забрана на някои приложения на хлорирани парафини с къса верига (Решение за хлорираните парафини, Закон за химичните субстанции (WMS) (Staatsblad van het Koninkrijk der Nederlanden, Jaargang 1999, 478).
(10)
В член 1 се предвижда, че решението се прилага за хлорирани алкани с верига от 10 до 13 включително въглеродни атома и степен на хлориране не по-малка от 48 % тегловни. Съгласно член 2, параграф 1 посочените в член 1 ХПКВ не могат да се използват:
а)
като пластификатори в бои, покрития или уплътнители;
б)
в металообработващи флуиди;
в)
като забавител на горенето в гума, пластмаса или текстил.
3. Основна информация за ХПКВ
(11)
Подробно описание на ХПКВ, приложенията им и резултата от оценката на рисковете, извършвана в рамките на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета от 23 март 1993 г. относно оценка и контрол на рисковете от съществуващите вещества (5), се съдържа в раздел I.4 от Решение 2004/1/ЕО. Този раздел отделя внимание само на новата информация, известна от януари 2004 г. насам.
(12)
Въз основа на резултата от предишна оценка на риска и извършените прегледи от Научния комитет по токсичност, екотоксичност и околна среда (CSTEE) Комисията прие, съгласно член 10 от Регламент (ЕИО) № 793/93, Регламент (ЕО) № 642/2005 на Комисията (6) за налагане на изисквания за извършване на изпитвания и представяне на информация към вносителите или производителите на определени приоритетни вещества. Посоченият регламент изисква вносителите или производителите да представят допълнителна информация за излагането в околната среда и симулацията на биоразграждане, за да се определи периодът на полуразпад в морската среда, която информация беше сметната за необходима, за да се създаде възможност за по-надеждна оценка на риска.
(13)
Съответната професионална промишлена асоциация (Euro Chlor) предостави информация през 2004 г., в която се посочва допълнителен спад в употребата на ХПКВ във всички приложения от 2001 г. насам. Консумацията на ЕС на текстил и гума през 2003 г. е намаляла до една трета от равнището през 2001 г., като през 2004 г. са последвали още периоди на спад (по-специално в употребата за текстил, бои, уплътнители и лепила). Консумацията за бои и уплътнители/лепила също е намаляла с 50 % спрямо същия период от време. През 2003 г. все още имаше известно приложение при металообработващи флуиди, но тази употреба беше преустановена през 2004 г. след влизането в сила на Директива 2002/45/ЕО. Общото количество на хлорирани парафини с къса верига, използвани във всички приложения, през 2003 г. беше по-малко от 1 000 тона, а през 2004 г. - по-малко от 600 тона (7). В съответствие с Регламент (ЕО) № 642/2005 вносителите или производителите извършиха допълнителни аналитични лабораторни изпитвания. Предварителните резултати от този анализ позволяват да се предположи, че ХПКВ биха могли да изпълнят критериите за устойчиви, биоакумулиращи и токсични вещества (PBT). Окончателният доклад за изпитванията ще бъде представен на органите на Обединеното кралство, в качеството му на докладчик съгласно Регламент (ЕИО) № 793/93, веднага щом бъдат потвърдени окончателните резултати от лабораторията.
(14)
Обединеното кралство в качеството си на докладчик за ХПКВ подготви обновена оценка на риска от ХПКВ за околната среда (наричана по-долу обновена оценка на риска) през август 2005 г., която беше обсъдена и одобрена през 2005 г. на третото заседание на Техническия комитет по новите и съществуващите вещества (TCNES III 2005). За някои планове по-ранните заключения бяха променени, бяха идентифицирани нови рискове за приложения като забавител на горенето в покрития, нанесени върху обратната страна, за текстил, промишлена употреба на бои и покрития, комбинирано смесване и превръщане на гума за определени крайни точки на околната среда. Все пак усъвършенстването на това оценяване въз основа на данни за тонажа на ХПКВ за 2004 г. доведе до изменение в заключенията, показващи риск за нанасяне на покрития върху обратната страна на текстил и смесване/преобразуване на гума. Одобрената обновена оценка за риска скоро ще бъде публикувана от Комисията и изпратена, при необходимост, за оценка на Научния комитет по здравеопазване и екологични рискове (SCHER) през втората половина на 2007 г.
(15)
Освен чрез описаните по-горе мерки и действия на Комисията, ХПКВ са обхванати и чрез друго общностно законодателство. Решение № 2455/2001/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 2001 г. за определяне на списък на приоритетните вещества в областта на политиката за водите и за изменение на Директива 2000/60/ЕО (8) включи ХПКВ сред приоритетните опасни вещества по смисъла на член 16, параграф 3 от Рамковата директива за водите. Съгласно Рамковата директива за водите Комисията е задължена да представи предложения за контрола на спирането или постепенното преустановяване на изпускането, емитирането и загубите на такива вещества в срок до 20 години след тяхното приемане и предложения за качествени стандарти, приложими към концентрациите в повърхностните води, седимента, флората и фауната.
(16)
На 17 юли 2006 г. Комисията прие предложение за директива относно качествените стандарти за околната среда в областта на политиката за водите и за изменение на Директива 2000/60/ЕО. Това предложение запазва класификацията на ХПКВ като приоритетни опасни вещества и определя качествени стандарти за околната среда, приложими за концентрациите на тези вещества в повърхностните води. Предложението не съдържа специфични контролни мерки за каквото и да е приоритетно вещество, тъй като много мерки за защита на околната среда попадат в обсега на друго общностно законодателство, и понеже изглежда икономически по-целесъобразно за държавите-членки да включат, където е необходимо и в допълнение към изпълнението на съществуващото общностно законодателство, подходящи контролни мерки в програмата от мерки, която следва да се разработи за всеки речен басейн в съответствие с член 11 от Директива 2000/60/ЕО.
(17)
Регламент (ЕО) № 850/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно устойчивите органични замърсители и за изменение на Директива 79/117/ЕИО (9) прилага разпоредбите на два международни инструмента за устойчивите органични замърсители (УОЗ): Протокола за УОЗ (10) от 1998 г. съгласно Конвенцията за трансгранично замърсяване на въздуха на далечни разстояния на ИКЕ ООН и Стокхолмската конвенция за УОЗ (11). Посоченият регламент влезе в сила на 20 май 2004 г. и отива по-далеч от международните споразумения, като акцентира върху целта да се елиминират производството и употребата на международно признати УОЗ.
(18)
Нито Регламент (ЕО) № 850/2004, нито двете международни конвенции съдържат специфични правила по отношение на ХПКВ. Все пак двете конвенции съдържат механизми за предлагане на допълнителни вещества за включване и процедури за оценяване на предложенията.
(19)
На 9 септември 2005 г. Комисията от името на Европейската общност, заедно с държавите-членки, които са страни по Протокола за УОЗ, предложи да се измени съответното приложение II към протокола, като бъдат прибавени ХПКВ. През септември 2006 г., на заседание на съставената съгласно протокола Оперативна група за разглеждане на предложенията за прибавяне на вещества, се подкрепи заключението на досието, че ХПКВ следва да се смятат за УОЗ, в контекста на протокола, и че профилът на риска представя достатъчно информация за това, че ХПКВ имат потенциала за трансграничен атмосферен пренос на големи разстояния (LRAT). Оперативната група направи общия извод, че опасните характеристики, заедно с мониторинговата информация, са показателни за потенциала за въздействие върху околната среда в резултат на LRAT. Информацията, съдържаща се в прегледа по направление „Б“ (опции за управление на риска) на ХПКВ, беше разгледана внимателно от Оперативната група, макар че бяха нужни допълнителни данни за много аспекти на социално-икономическата оценка на различни действия за управление на риска. През декември 2006 г. страните по протокола взеха под внимание заключенията, предложени от Оперативната група относно техническото съдържание на досието за ХПКВ, и се споразумяха, че това вещество трябва да се смята за УОЗ, както е дефинирано по протокола, и поискаха Оперативната група да продължи с прегледа по направление „Б“ на ХПКВ и да проучи възможностите за стратегия за управление на риска.
(20)
Освен това на 29 юни 2006 г. Европейската комисия от името на Европейската общност, заедно с държавите-членки, които са страни по Стокхолмската конвенция, предложи да се изменят съответните приложения на Конвенцията, като се добавят ХПКВ. По време на второто заседание от 6 до 10 ноември 2006 г. Комитетът за преглед на УОЗ заключи, че ХПКВ отговарят на критериите за подбор, описани в приложение Г към Конвенцията, както е посочено в Решение POPRC-2/8 (12). Във въпросното решение също така се препоръчва да се изготви проектопрофил на риска в съответствие с приложение Д към Конвенцията.
(21)
В случай че ХПКВ бъдат евентуално включени в Стокхолмската конвенция към някое от съответните приложения, Европейската комисия ще предложи мерки в съответствие с Директива 76/769/ЕИО или с Регламент (ЕО) № 850/2004, което би довело до засилване на съществуващите ограничения.
II. ПРОЦЕДУРА
(22)
Процедурните стъпки, свързани с първата нотификация от Кралство Нидерландия от 17 януари 2003 г. съгласно член 95, параграф 4 от Договора, са описани в раздел II от Решение 2004/1/ЕО.
(23)
На 16 декември 2003 г., в съответствие с член 95, параграф 6, Комисията нотифицира Кралство Нидерландия за своето Решение 2004/1/ЕО от същата дата, съгласно което Комисията одобрява националните разпоредби за ХПКВ, нотифицирани от Нидерландия на 21 януари 2003 г., доколкото те не се отнасят до употребата на ХПКВ като съставни части на други вещества и препарати в концентрации, по-ниски от 1 %, предназначени за употреба като пластификатори в бои, покрития или уплътнения и забавители на горенето в гуми и текстил. Тази дерогация бе валидна до 31 декември 2006 г.
(24)
След приемането на Решение 2004/1/ЕО, което дава право на Нидерландия частично да запази националните си разпоредби, Нидерландия не е изменила националните мерки, за да изпълни разпоредбите на въпросното решение.
(25)
Вместо това Нидерландия поиска от Съда на Европейските общности анулирането на Решение 2004/1/ЕО на основание член 230 от Договора (дело T-234/04, предишно дело C-103/04) и това дело все още е висящо пред Първоинстанционния съд. В своето искане Нидерландия оспорва факта, че е необходимо оправомощаване за изпълнението на националните мерки във връзка с приложения на ХПКВ, които не са посочени в Директива 2002/45/ЕО.
(26)
С писмо от 8 декември 2006 г. на Постоянното представителство на Кралство Нидерландия към Европейския съюз правителството на Нидерландия, като се позовава на член 95, параграф 4 от Договора, нотифицира за втори път Комисията за националните си разпоредби за употребата на ХПКВ, които то възнамерява да запази след приемането на Директива 2002/45/ЕО.
(27)
Нотификацията от 8 декември 2006 г. има същия предмет като нотификацията от 17 януари 2003 г., а именно одобрението на разпоредбите на Решението за хлорираните парафини от Закона за опасните вещества. Тъй като Нидерландия не е представила нови национални разпоредби в нотификацията си, Комисията приема, че нотифицираните национални мерки са тези, които са нотифицирани през януари 2003 г.: Решение от 3 ноември 1999 г., което определя правила, забраняващи определени приложения на хлорирани парафини с къса верига (Решение за хлорираните парафини, Закон за химичните вещества и препарати (WMS).
(28)
С писма от 15 декември и 20 декември 2006 г. Комисията информира правителството на Нидерландия, че е получила нотификацията съгласно член 95, параграф 4 от Договора и че шестмесечният срок за нейното проучване в съответствие с член 95, параграф 6 е започнал да тече на 9 декември 2006 г., ден след получаването на нотификацията.
(29)
С писмо от 30 януари 2007 г. Комисията информира другите държави-членки за получената от Нидерландия нотификация. Също така Комисията публикува нотификацията в Официален вестник на Европейския съюз (13), за да информира други заинтересовани страни за националните разпоредби, които Нидерландия възнамерява да запази, както и за основанията в подкрепа на тази цел. В края на срока за коментари (30 дни след публикуването) никоя държава-членка или друга заинтересована страна не представи такива.
III. ОЦЕНКА
1. Съображение за допустимост
(30)
В съображения 38 и 39 от Решение 2004/1/ЕО Комисията заключава, че искането, представено от Кралство Нидерландия, е допустимо. Направено е позоваване на въпросното решение за целите на настоящото решение. Независимо от това е целесъобразно да се припомнят аспектите, в които нотифицираните национални разпоредби са несъвместими с изискванията на Директива 2002/45/ЕО.
(31)
В обобщение - нотифицираните национални разпоредби не отговарят на изискванията на Директива 2002/45/ЕО в следните отношения:
-
употребата на ХПКВ със степен на хлориране не по-малко от 48 % като пластифициращи вещества в бои, покрития или уплътнители и като забавящи горенето вещества в гума, пластмаса или текстил, която не подлежи на ограничения за пускане на пазара и употреба съгласно директивата, е забранена в Нидерландия,
-
употребата в металообработващи флуиди на вещества и препарати, в които ХПКВ със степен на хлориране, по-малко от 48 % присъстват като съставни части, която не подлежи на ограничения за пускане на пазара, като съгласно директивата употребата в Нидерландия е забранена, ако ХПКВ присъстват в концентрация под 1 %.
2. Основания
(32)
Съгласно член 95, параграф 4 и параграф 6, първа алинея от Договора Комисията трябва да установи, че са изпълнени всички условия, които дават възможност на държава-членка да запази националните си разпоредби като дерогация от мярка на Общността за хармонизиране, предвидени в посочения член.
(33)
По-специално Комисията трябва да прецени дали националните разпоредби са обосновани или не от посочените в член 30 от Договора важни съображения, или се отнасят до защитата на околната среда или работната среда и не надхвърлят необходимото, за да бъде постигната поставената законосъобразна цел. Освен това, когато Комисията смята, че националните разпоредби изпълняват горепосочените условия, в съответствие с член 95, параграф 6 тя трябва да установи, дали те представляват или не средство за произволна дискриминация или прикрито ограничение на търговията между държавите-членки и дали представляват или не пречка за функционирането на вътрешния пазар.
(34)
Трябва да се отбележи, че като се има предвид установената с член 95, параграф 4 от Договора за ЕО времева рамка, когато Комисията проучва дали националните мерки, нотифицирани съгласно член 95, параграф 4, са обосновани, трябва да вземе предвид най-вече изложените от нотифициращата държава-членка основания. Това означава, че в съответствие с разпоредбите на Договора за ЕО отговорността за доказване на обосноваността на националните мерки лежи изцяло върху държавата-членка, която е подала искане, за да ги запази. Като се има предвид процедурната рамка, установена с член 95, параграфи 4 и 6 от Договора за ЕО, включваща точно определен краен срок за вземане на решение, обикновено Комисията трябва да се ограничи до проучване на уместността на елементите, които се представят от отправилата искане държава-членка, без тя самата да трябва да търси възможни основания за обосновка.
(35)
Все пак, когато Комисията притежава информация, в светлината на която мярката за общностно хармонизиране, от която се дерогират нотифицираните национални разпоредби, може да е необходимо да се преразгледа, тя може да вземе под внимание подобна информация при оценяването на нотифицираните национални разпоредби.
2.1. Обосноваване чрез важни съображения
(36)
Обосноваването на националните разпоредби на основата на важни съображения е разгледано изчерпателно в раздел III.2 от Решение 2004/1/ЕО. Съгласно заключенията в това решение (съображения 55 и 56) националните разпоредби, доколкото те забраняват употребата на ХПКВ като съставна част на други вещества и препарати в металообработващата промишленост, може да се обосноват с необходимостта от защита на околната среда. При липса на допълнителна информация, която да предполага постигането на преследваната законосъобразна цел с по-малко рестриктивни мерки, по-специално като по-ниска граница на концентрация за ХПКВ, като съставни части на други вещества и препарати, беше заключено, че националните разпоредби, изглежда, не превишават необходимото за постигането на тази цел.
(37)
Освен това в съображение 66 от Решение 2004/1/ЕО относно останалите употреби на ХПКВ като вещества се заключава, че предвид принципа за предпазливост, националните разпоредби, доколкото те забраняват останалите употреби на ХПКВ, биха могли да се запазят за ограничен период от време с оглед да не се прекъсват съществуващи мерки, които може да са обосновани в светлината на предстояща оценка на риска.
(38)
В съображение 68 от Решение 2004/1/ЕО относно забраната за употреба на ХПКВ в състава на други вещества и препарати, въз основа на становището на SCTEE от 3 октомври 2003 г. се заключава, че националните разпоредби не са обосновани, освен по отношение на пластмасите, при които е възможно да възникнат проблеми.
(39)
В обобщение - Решение 2004/1/ЕО признава националните разпоредби, доколкото те не се отнасят за употребата на ХПКВ в състава на други вещества и препарати в концентрации, по ниски от 1 %, предназначени за употреба като пластификатори в бои, покрития или уплътнители и като забавящи горенето на гума и текстил. Решението се основава на наличните по това време научни доказателства за дадения момент и на принципа за предпазливост.
(40)
В новото си искане Нидерландия не представя никаква нова информация в сравнение с искането от 2003 г.
(41)
От друга страна, новите разработки на европейско равнище увеличиха наличната база знания. Резултатите от необходимото съгласно Регламент (ЕО) № 642/2005 изпитване за биоразграждане предполагат, че скоростта на минерализация е достатъчно бавна, за да бъде изпълнен критерият за устойчивост на PBT-веществата.
(42)
Обновеният проект на оценка на риска, представен по време на заседанието на TCNES III през 2005 г. от властите на Обединеното кралство, сочи, че въз основа на най-новите данни за консумация на ХПКВ за определени приложения са били идентифицирани нови рискове. Докладчикът за Обединеното кралство е идентифицирал в частност нови рискове от употребата на ХПКВ при нанасянето на покрития върху обратната страна на текстил и смесване/преобразуване на гума. Обновената оценка на риска бе одобрена чрез писмена процедура и скоро ще бъде публикувана от Комисията. При необходимост тя ще бъде изпратена за преглед на SCHER.
(43)
Ако новоидентифицираните рискове изискват допълнителни мерки за управление на риска при определени приложения на ХПКВ, различни от металообработване и обработка на кожа с масло и вода, Комисията ще приеме други мерки за намаляване на риска в допълнение на приетите с Директива 2002/45/ЕО. Понастоящем точният обхват на каквито и да било допълнителни ограничения остава неизяснен. Освен това текущите оценки на общностните нотификации относно ХПКВ, съответно като кандидатури по Протокола за УОЗ на ИКЕ ООН и Стокхолмската конвенция за УОЗ, заедно с възможното включване на веществата в едното или и в двете международни споразумения, могат да доведат до допълнителни ограничения в рамките на Регламент (ЕО) № 850/2004.
(44)
Във всички случаи остава възможността подобни допълнителни ограничения да засегнат приложения, които понастоящем все още са позволени от общностното законодателство, но съгласно нидерландското национално законодателство вече са забранени.
(45)
При тези обстоятелства и предвид принципа за предпазливост, прилаганите от Нидерландия национални разпоредби могат като цяло да се смятат за обосновани, докато не бъдат приети, въз основа на най-новите научни данни, общностни мерки в съответствие с Директива 76/769/ЕИО или съгласно Регламент (ЕО) № 850/2004.
2.2. Липса на произволна дискриминация или прикрито ограничение на търговията между държавите-членки или каквато и да било пречка за функционирането на вътрешния пазар
2.2.1. Липса на произволна дискриминация
(46)
С член 95, параграф 6 Комисията се задължава да удостовери, че предвижданите мерки не са средство за произволна дискриминация. Съгласно съдебната практика на Европейския съд, за да няма дискриминиране, сходни ситуации не трябва да се разглеждат по различен начин и различни ситуации не трябва да бъдат разглеждани по еднакъв начин.
(47)
Националните разпоредби имат общ характер и се прилагат за употреби на ХПКВ, независимо дали веществата са произведени в Нидерландия или са внесени от други държави-членки. При отсъствието на доказателства за обратното може да се заключи, че националните разпоредби не са средство за произволна дискриминация.
2.2.2. Липса на прикрито ограничение на търговията
(48)
Национални мерки, които ограничават употребата на продукти в по-голяма степен, отколкото директива на Общността, обикновено представляват бариера пред търговията, доколкото се предполага, че в резултат на забраната за употреба продукти, които са законно пуснати на пазара и се използват в останалата част на Общността, няма да бъдат пуснати на пазара в съответната държава-членка. Предварителните условия, формулирани в член 95, параграф 6, целят да не се допускат ограничения, основани на изложените критерии в параграфи 4 и 5 от същия член, които да бъдат налагани по неприемливи причини, като в действителност представляват икономически мерки за възпрепятстване вноса на продукти от други държави-членки, тоест - средство за индиректна защита на националното производство.
(49)
Както вече беше установено, истинската цел на националните разпоредби е защитата на околната среда от рисковете, свързани с приложенията на ХПКВ. При липса на доказателства, които да предполагат, че националните разпоредби фактически са мярка в защита на националното производство, може да се заключи, че те не са прикрито ограничение на търговията между държавите-членки.
2.2.3. Липса на пречки за функционирането на вътрешния пазар
(50)
Тълкуването на това условие не би трябвало да доведе до изключване на приемането на каквато и да било национална мярка, която би могла да навреди на изграждането на вътрешния пазар. Всъщност всяка национална мярка за дерогация от мярка за хармонизиране за изграждането и функционирането на вътрешния пазар принципно може да навреди на вътрешния пазар. Следователно, за да се запази целесъобразният характер на предвидената процедура в член 95 от Договора, понятието пречка за функционирането на вътрешния пазар трябва да се тълкува в контекста на член 95, параграф 6 като непропорционално въздействие по отношение на преследваната цел.
(51)
Беше установено, че националните разпоредби могат да бъдат временно запазени по екологични съображения, а същевременно с оглед на наличната информация те представляват единствената възможна мярка за гарантиране на запазването на високото ниво на защита, към което Нидерландия се стреми. Поради това Комисията смята, че докато бъдат намерени подходящите мерки за ограничаване на риска може да се заключи, че условието за отсъствие на препятствия за функционирането на вътрешния пазар е изпълнено.
IV. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(52)
Както е посочено в раздел I.3 от настоящото решение, бяха предприети редица инициативи на общностно равнище за събирането на необходимата информация за отстраняване или намаляване на неточностите при оценката на риска от ХПКВ по време на приемането на Решение 2004/1/ЕО. Резултатите от обновената оценка на риска показват наличието на допълнителни рискове, които вероятно ще наложат Комисията да приеме подходящи мерки за управление на риска.
(53)
Съгласно Стокхолмската конвенция и Протокола за устойчивите органични замърсители (УОЗ) на ИКЕ ООН понастоящем се извършва преглед на ХПКВ, който може да доведе до включването им в тези международни инструменти. Това би довело до приемането на общностни мерки в рамките на Регламент (ЕО) № 850/2004.
(54)
Тъй като приемането на подобни нови мерки на общностно равнище почти сигурно ще засегне употреби на ХПКВ, които засега са допустими съгласно Директива 76/769/ЕИО, но вече са забранени по нидерландското национално законодателство и с оглед на принципа за предпазливост, може да се заключи, че националните разпоредби могат временно да бъдат запазени по екологични съображения и не превишават необходимото за постигане на преследваната цел, доколкото те забраняват употребата на ХПКВ в състава на други вещества и препарати в металообработващи флуиди, като забавители на горенето в гума, пластмаса и текстил и като пластификатори в бои, покрития и уплътнители. Следователно трябва да се предостави дерогация за националните разпоредби в тяхната цялост.
(55)
Освен това, доколкото националните разпоредби могат временно да бъдат запазени, те не представляват средство за произволна дискриминация или прикрито ограничаване на търговията между държавите-членки, нито поставят пречки за функционирането на вътрешния пазар.
(56)
Ето защо Комисията смята, че в посочените си по-горе измерения националните разпоредби могат да бъдат одобрени. Въпреки това Комисията смята, че разрешението им трябва да е валидно до приемането на общностни мерки относно ХПКВ в рамките на Директива 76/769/ЕИО или съгласно Регламент (ЕО) № 850/2004, в зависимост от това кой инструмент е най-подходящ,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Националните разпоредби за ХПКВ, нотифицирани от Нидерландия на 8 декември 2006 г. съгласно член 95, параграф 4, се одобряват.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Кралство Нидерландия, като неговата валидност изтича на по-ранната от следните две дати:
-
влизането в сила на директива на Комисията, с която се адаптира приложение I към Директива 76/769/ЕИО по отношение на ХПКВ,
-
влизането в сила на регламент, с който се изменя Регламент (ЕО) № 850/2004 по отношение на ХПКВ.
Съставено в Брюксел на 7 юни 2007 година.
DÉCISION DE LA COMMISSION
du 7 juin 2007
concernant les dispositions nationales sur l’emploi des paraffines chlorées à chaîne courte notifiées par le Royaume des Pays-Bas au titre de l’article 95, paragraphe 4, du traité CE
[notifiée sous le numéro C(2007) 2361]
(Le texte en langue néerlandaise est le seul faisant foi.)
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
(2007/395/CE)
LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 95, paragraphe 6,
considérant ce qui suit:
I. EXPOSÉ DES FAITS
(1)
Par une lettre du 8 décembre 2006 de la représentation permanente du Royaume des Pays-Bas auprès de l’Union européenne, le gouvernement néerlandais, se référant à l’article 95, paragraphe 4, du traité, a notifié à la Commission ses dispositions nationales sur l’emploi des paraffines chlorées à chaîne courte (ci-après dénommées PCCC), qu’il estime nécessaire de maintenir après l’adoption de la directive 2002/45/CE du Parlement européen et du Conseil du 25 juin 2002 portant vingtième modification de la directive 76/769/CEE du Conseil relative à la limitation de la mise sur le marché et de l’emploi de certaines substances et préparations dangereuses (paraffines chlorées à chaîne courte) (1).
(2)
La notification en date du 8 décembre 2006 est la deuxième notification du Royaume des Pays-Bas concernant une dérogation aux dispositions de la directive 2002/45/CE. Une première demande de maintien des dispositions nationales existantes a été soumise le 17 janvier 2003. Dans la décision 2004/1/CE (2), la Commission a décidé que les Pays-Bas pourraient maintenir partiellement leurs dispositions nationales jusqu’au 31 décembre 2006.
1. Article 95, paragraphes 4 et 6 du traité
(3)
L’article 95, paragraphes 4 et 6 du traité, dispose ce qui suit:
«4. Si, après l’adoption par le Conseil ou par la Commission d’une mesure d’harmonisation, un État membre estime nécessaire de maintenir des dispositions nationales justifiées par des exigences importantes visées à l’article 30 ou relatives à la protection de l’environnement ou du milieu de travail, il les notifie à la Commission en indiquant la raison de leur maintien.
(…)
6. Dans un délai de six mois après notification, la Commission approuve ou rejette les dispositions nationales en cause après avoir vérifié si elles sont ou non un moyen de discrimination arbitraire ou une restriction déguisée dans le commerce entre États membres et si elles constituent ou non une entrave au fonctionnement du marché intérieur.»
2. Directive 2002/45/CE et dispositions nationales
2.1. Directive 2002/45/CE
(4)
La directive 76/769/CEE du Conseil du 27 juillet 1976 concernant le rapprochement des dispositions législatives, réglementaires et administratives des États membres relatives à la limitation de la mise sur le marché et de l’emploi de certaines substances ou préparations dangereuses (3) établit des règles limitant la mise sur le marché et l’emploi de certaines substances et préparations dangereuses. Conformément à l’article premier, paragraphe 1, la directive s’applique aux substances et aux préparations dangereuses énumérées à l’annexe I.
(5)
Adoptée sur la base juridique de l’article 95 du traité, la directive 2002/45/CE a inséré dans l’annexe I de la directive 76/769/CEE un nouveau point 42 concernant les alcanes, en C10-C13, chloro (PCCC), qui fixe des règles pour la mise sur le marché et l’emploi de ces substances. En vertu du point 42, alinéa 1, les PCCC ne peuvent être mises sur le marché en tant que substances constituant d’autres substances ou préparations à des concentrations supérieures à 1 % pour:
-
l’usinage des métaux,
-
le graissage du cuir.
(6)
Le point 42, alinéa 2, prévoit qu’avant le 1er janvier 2003, toutes les utilisations restantes des PCCC seront réexaminées par la Commission européenne, en coopération avec les États membres et la commission OSPAR, à la lumière de toute nouvelle donnée scientifique pertinente concernant les risques présentés par les PCCC pour la santé et l’environnement et que le Parlement européen sera tenu informé des résultats de ce réexamen.
(7)
L’article 2, paragraphe 1, dispose que les États membres adoptent et publient, au plus tard le 6 janvier 2004, les mesures transposant la directive.
(8)
La directive 76/769/CEE sera abrogée le 1er juin 2009 et remplacée par le règlement (CE) no 1907/2006 du Parlement européen et du Conseil (4) concernant l’enregistrement, l’évaluation et l’autorisation des substances chimiques ainsi que les restrictions applicables à ces substances (REACH). Le groupe de substances PCCC figure sous le point 42 de l’annexe XVII du règlement (CE) no 1907/2006 avec les restrictions prévues par la directive 2002/45/CE.
2.2. Dispositions nationales
(9)
Les dispositions nationales notifiées par les Pays-Bas ont été introduites par la décision du 3 novembre 1999 portant interdiction de certains emplois des paraffines chlorées à chaîne courte [décision relative aux paraffines chlorées, loi sur les substances chimiques (WMS)], (Staatsblad van het Koninkrijk der Nederlanden, Jaargang 1999, 478).
(10)
Aux termes de l’article premier, la décision s’applique aux alcanes chlorées comportant une chaîne de 10 à 13 atomes de carbone et présentant un degré de chloration égal ou supérieur à 48 % du poids. Conformément à l’article 2, paragraphe 1, les PCCC visées à l’article premier ne peuvent pas être employées:
a)
comme plastifiants dans les peintures, enduits ou mastics d’étanchéité;
b)
dans les fluides d’usinage des métaux;
c)
comme retardateurs de flammes dans les caoutchoucs, plastiques ou textiles.
3. Informations générale sur les PCCC
(11)
Il existe, à la section I.4 de la décision 2004/1/CE, une description détaillée des PCCC, de leurs utilisations et du résultat du rapport d’évaluation effectué dans le cadre du règlement (CEE) no 793/93 du Conseil du 23 mars 1993 sur l’évaluation et le contrôle des risques des substances existantes (5). Cette section se concentre uniquement sur les nouvelles informations devenues disponibles depuis janvier 2004.
(12)
À la suite des résultats du précédent rapport d’évaluation et à son examen par le Comité scientifique de la toxicité, de l’écotoxicité et de l’environnement (CSTEE), la Commission a adopté, conformément à l’article 10 du règlement (CEE) no 793/93, le règlement (CE) no 642/2005 de la Commission (6) imposant aux fabricants ou aux importateurs de certaines substances prioritaires de fournir des informations et de procéder à des essais complémentaires. Ce règlement impose à l’industrie de fournir des informations supplémentaires sur l’exposition environnementale et de procéder à une simulation de la dégradation biologique pour déterminer la demi-vie en milieu marin, ce qui a été estimé nécessaire pour permettre une évaluation plus fiable des risques.
(13)
L’association industrielle concernée (Euro Chlor) a soumis, en 2004, des informations montrant que l’utilisation des PCCC a encore diminué pour toutes les applications depuis 2001. La consommation des PCCC de l’Union européenne dans les textiles et le caoutchouc a diminué en 2003 pour atteindre le tiers du niveau de 2001, et cette évolution s’est poursuivie en 2004 (en ce qui concerne, notamment, leur utilisation pour les textiles, les peintures, les produits d’étanchéité et les adhésifs). La consommation des PCCC dans les peintures et les produits d’étanchéité/adhésifs a également diminué de 50 % pendant la même période. Leur utilisation dans les fluides de traitement des métaux persistait en 2003 mais a cessé en 2004, à la suite de l’entrée en vigueur de la directive 2002/45/CE. La quantité totale de PCCC utilisées dans toutes les applications s’élevait à moins de 1 000 tonnes en 2003 et moins de 600 tonnes en 2004 (7). En réaction au règlement (CE) no 642/2005, l’industrie a procédé à des essais supplémentaires dans des laboratoires mandatés aux fins d’analyse. Les résultats préliminaires de ces analyses semblent indiquer que les PCCC pourraient remplir les critères des substances persistantes, bioaccumulatives et toxiques (PBT). Le rapport final sur les essais sera soumis aux autorités du Royaume-Uni agissant en tant que rapporteur conformément au règlement (CEE) no 793/93, dès que les résultats finals auront été confirmés par le laboratoire.
(14)
Le Royaume-Uni, agissant en tant que rapporteur pour les PCCC, a préparé une actualisation de l’évaluation du risque environnemental des PCCC (appelée ci-après «évaluation de risque actualisée»), en août 2005, qui a été discutée et approuvée lors de la troisième réunion du comité technique sur les substances nouvelles et existantes de 2005 (TCNES III 2005). Pour certains scénarios, les conclusions précédentes ont été modifiées, et de nouveaux risques ont été identifiés pour les applications telles que retardateurs de flammes pour l’enduction d’envers de textiles, l’utilisation industrielle des peintures et des revêtements, le compoundage et la conversion combinés du caoutchouc pour certains points finaux environnementaux différents. Cependant, l’affinage de cette évaluation sur la base des données de tonnage pour 2004 relative au PCCC a amené à conclure qu’il existe un risque pour l’enduction d’envers de textiles et le compoundage/conversion du caoutchouc. L’évaluation des risques approuvée sera publiée prochainement par la Commission et sera transmise pour évaluation au comité scientifique sur les risques sanitaires et environnementaux (CSRSE), au cours du second semestre de 2007, si approprié.
(15)
Outre les mesures et actions communautaires susmentionnées, les PCCC font l’objet d’autres actes juridiques de la Communauté. La décision no 2455/2001/CE du Parlement européen et du Conseil du 20 novembre 2001 établissant la liste des substances prioritaires dans le domaine de l’eau et modifiant la directive 2000/60/CE (8) inclut les PCCC parmi les substances dangereuses prioritaires au sens de l’article 16, paragraphe 3, de la directive-cadre sur l’eau. En vertu de cette dernière, la Commission soumettra des propositions de contrôle en vue d’arrêter ou de supprimer progressivement les rejets, émissions et pertes dans un délai de vingt ans à compter de leur adoption, et des propositions de normes qualitatives applicables aux concentrations dans les eaux de surface, les sédiments et les biotes.
(16)
Le 17 juillet 2006, la Commission a adopté une proposition de directive sur les normes qualitatives environnementales dans le domaine de la politique de l’eau modifiant la directive 2000/60/CE. Cette proposition maintient la classification des PCCC en tant que substances prioritairement dangereuses et énonce des normes de qualité environnementales applicables aux concentrations de ces substances dans les eaux de surface. La proposition ne contient des mesures de contrôle spécifiques pour aucune substance prioritaire, étant donné qu’un grand nombre de mesures de protection de l’environnement relèvent d’autres actes législatifs communautaires existants et qu’il semble plus rentable et proportionné pour les États membres d’inclure, si nécessaire, en plus de l’application de la législation communautaire existante, des mesures de contrôle appropriées dans le programme de mesures à élaborer pour chaque district hydrographique conformément à l’article 11 de la directive 2000/60/CE.
(17)
Le règlement (CE) no 850/2004 du Parlement européen et du Conseil du 29 avril 2004 concernant les polluants organiques persistants et modifiant la directive 79/117/CEE (9) met en œuvre les dispositions de deux instruments internationaux sur les polluants organiques persistants (POP): le protocole de 1998 à la convention de 1979 sur la pollution atmosphérique transfrontalière relatif aux POP (10) et la convention de Stockholm sur les POP (11). Ce règlement est entré en vigueur le 20 mai 2004. Il va plus loin que les accords internationaux, en soulignant l’objectif d’éliminer la production et l’utilisation des POP internationalement reconnus.
(18)
Ni le règlement (CE) no 850/2004 ni les deux conventions internationales ne contiennent de règles spécifiques concernant les PCCC. Cependant, les deux conventions contiennent des mécanismes de proposition d’inclusion de substances supplémentaires et des procédures d’évaluation des candidats proposés.
(19)
La Commission, au nom de la Communauté européenne, a proposé, le 9 septembre 2005, conjointement avec les États membres qui sont parties au protocole sur les POP, de modifier l’annexe II du protocole en y ajoutant les PCCC. Lors de sa réunion de septembre 2006, la task force créée dans le cadre du protocole pour examiner les propositions d’ajouts de substances a soutenu la conclusion du dossier que les PCCC devraient être considérées comme des POP dans le cadre du protocole et que le profil de risque fournissait des informations suffisantes montrant que les PCCC ont un potentiel de transport atmosphérique transfrontalier à longue distance (LRAT). La task force a conclu globalement que les caractéristiques dangereuses, conjointement avec les informations obtenues par le contrôle, montraient qu’il existe un risque d’effets environnementaux dus au LRAT. Les informations contenues dans l’examen de type B (options de gestion des risques) des PCCC ont été considérées comme exactes par la task force, bien que des informations supplémentaires soient nécessaires pour un grand nombre d’aspects d’une évaluation socio-économique des diverses actions de gestion du risque. En décembre 2006, les parties au protocole ont pris note des conclusions proposées par la task force sur le contenu technique du dossier des PCCC, sont convenues que cette substance devrait être considérée comme POP selon la définition du protocole et ont demandé que la task force continue avec l’examen de type B des PCCC et envisage une stratégie de gestion du risque.
(20)
De plus, la Commission européenne, au nom de la Communauté européenne, conjointement avec les États membres qui sont parties à la convention de Stockholm, a proposé, le 29 juin 2006, de modifier les annexes pertinentes de la convention en ajoutant les PCCC. Lors de sa deuxième réunion, du 6 au 10 novembre 2006, le comité d’examen des POP a conclu que les PCCC remplissaient les critères de sélection énumérés à l’annexe D de la convention tels qu’ils figurent dans la décision POPRC-2/8 (12). Cette décision recommande également qu’un projet de profil de risque soit préparé conformément à l’annexe E de la convention.
(21)
Au cas où les PCCC seraient éventuellement incluses dans l’une des annexes pertinentes de la convention de Stockholm, la Commission européenne proposera des mesures correspondantes conformément soit à la directive 76/769/CEE, soit au règlement (CE) no 850/2004, ce qui entraînerait un durcissement des restrictions existantes.
II. PROCÉDURE
(22)
Les étapes de la procédure liées à la première notification par le Royaume des Pays-Bas du 17 janvier 2003, conformément à l’article 95, paragraphe 4, du traité, sont décrites à la section II de la décision 2004/1/CE.
(23)
Le 16 décembre 2003, conformément à l’article 95, paragraphe 6, la Commission a notifié au Royaume des Pays-Bas sa décision 2004/1/CE datée du même jour, par laquelle la Commission approuvait les dispositions nationales relatives aux PCCC en tant que constituants d’autres substances et préparations à des concentrations inférieures à 1 % destinées à être employées comme plastifiants dans les peintures, enduits ou mastics d’étanchéité et comme retardateurs de flammes dans le caoutchouc et les textiles. Cette dérogation était valide jusqu’au 31 décembre 2006.
(24)
Après l’adoption de la décision 2004/1/CE, autorisant les Pays-Bas à maintenir partiellement leurs dispositions nationales, les Pays-Bas n’ont pas amendé leurs mesures nationales afin de se conformer aux dispositions de cette décision.
(25)
Au contraire, les Pays-Bas ont demandé à la Cour européenne de justice l’annulation de la décision 2004/1/CE sur la base de l’article 230 du traité (référence T-234/04, ex-affaire C-103/04), et cette affaire est toujours pendante devant le Tribunal de première instance. Dans leur demande, les Pays-Bas contestent le fait qu’une autorisation soit nécessaire pour la mise en œuvre de mesures nationales concernant les applications des PCCC qui ne sont pas mentionnées dans la directive 2002/45/CE.
(26)
Par une lettre datée du 8 décembre 2006 de la représentation permanente du Royaume des Pays-Bas auprès de l’Union européenne, le gouvernement néerlandais, en référence à l’article 95, paragraphe 4, du traité, a notifié pour la deuxième fois à la Commission des dispositions nationales sur l’utilisation des PCCC qu’elle a l’intention de maintenir après l’adoption de la directive 2002/45/CE.
(27)
La notification du 8 décembre 2006 a le même objet que celle du 17 janvier 2003, c’est-à-dire l’approbation de dispositions de la décision sur les paraffines chlorées contenues dans la loi sur les substances dangereuses. Étant donné que les Pays-Bas n’ont pas soumis de nouvelles dispositions nationales dans leur notification, la Commission suppose que les mesures nationales notifiées sont les mêmes qu’en janvier 2003: décision du 3 novembre 1999, établissant des règles d’interdiction de certaines utilisations des paraffines chlorées à chaîne courte.
(28)
Par lettres des 15 et 20 décembre 2006, la Commission a informé le gouvernement néerlandais qu’elle avait reçu la notification conformément à l’article 95, paragraphe 4, du traité et que la période de six mois pour son examen conformément à l’article 95, paragraphe 6, commençait le 9 décembre 2006, c’est-à-dire le lendemain du jour où la notification a été reçue.
(29)
Par lettre du 30 janvier 2007, la Commission a informé les autres États membres de la notification reçue des Pays-Bas. La Commission a également publié un avis concernant la notification dans le Journal officiel de l’Union européenne (13) afin d’informer les autres parties intéressées des dispositions nationales que les Pays-Bas ont l’intention de maintenir ainsi que des motifs invoqués à cet effet. À la fin du délai imparti pour présenter les observations (trente jours après la publication), aucun État membre ni aucune autre partie prenante n’avait soumis de commentaires.
III. ÉVALUATION
1. Examen de la recevabilité
(30)
Dans les considérants 38 et 39 de la décision 2004/1/CE, la Commission a conclu que la demande présentée par le Royaume des Pays-Bas était recevable. Il est fait référence à cette décision aux fins de la présente décision. Il est néanmoins utile de rappeler quels aspects des dispositions nationales notifiées sont incompatibles avec les exigences de la directive 2002/45/CE.
(31)
En résumé, les dispositions nationales notifiées s’écartent des exigences de la directive 2002/45/CE sur les points suivants:
-
l’emploi de PCCC à degré de chloration égal ou supérieur à 48 % comme plastifiants dans les peintures, enduits ou mastics d’étanchéité et comme retardateurs de flammes dans les caoutchoucs, plastiques ou textiles est interdit aux Pays-Bas, alors qu’il ne doit faire l’objet d’aucune limitation en matière de mise sur le marché et d’emploi dans le cadre de la directive,
-
l’emploi, dans les fluides d’usinage des métaux, de substances et de préparations dans lesquelles des PCCC à degré de chloration égal ou supérieur à 48 % sont présentes en tant que constituants est interdit aux Pays-Bas, alors qu’il ne doit faire l’objet d’aucune limitation en matière de mise sur le marché et d’emploi dans le cadre de la directive, dès lors que les PCCC sont présentes à des concentrations inférieures à 1 %.
2. Mérites
(32)
Conformément à l’article 95, paragraphes 4 et 6, premier alinéa, du traité, la Commission doit veiller à ce que soient remplies toutes les conditions, prévues par cet article, qui permettent à un État membre de maintenir ses dispositions nationales dérogeant à la mesure d’harmonisation communautaire.
(33)
En particulier, les dispositions nationales doivent être justifiées par des exigences importantes mentionnées à l’article 30 du traité relatives à la protection de l’environnement ou du lieu de travail et ne doivent pas constituer une entrave au fonctionnement du marché intérieur. De plus, lorsque la Commission examine si les dispositions nationales remplissent les dispositions susmentionnées, elle doit vérifier, conformément à l’article 95, paragraphe 6, si les dispositions nationales sont ou non un moyen de discrimination arbitraire ou une restriction déguisée dans le commerce entre les États membres et si elles constituent ou non une entrave au fonctionnement du marché intérieur.
(34)
Il convient de noter que, compte tenu du délai introduit par l’article 95, paragraphe 6, du traité CE, la Commission, lorsqu’elle examine si les mesures nationales notifiées conformément à l’article 95, paragraphe 4, sont justifiées, doit se fonder sur les «raisons» avancées par l’État membre notifiant. Cela signifie que, en vertu des dispositions du traité CE, la responsabilité de prouver que ces mesures sont justifiées incombe à l’État membre demandeur qui cherche à les maintenir. Étant donné le cadre procédural institué par l’article 95, paragraphes 4 et 6, du traité CE, et en particulier les délais stricts dans lesquels une décision doit être adoptée, la Commission doit normalement se limiter à examiner la pertinence des éléments qui sont présentés par l’État membre demandeur, sans devoir chercher elle-même d’éventuelles justifications.
(35)
Cependant, lorsque la Commission est en possession d’informations à la lumière desquelles il pourrait être nécessaire d’examiner la mesure d’harmonisation communautaire à laquelle dérogent les dispositions nationales notifiées, elle peut tenir compte de ces informations dans l’évaluation des dispositions nationales notifiées.
2.1. Justification au titre des raisons majeures
(36)
La justification des dispositions nationales au titre des raisons majeures a été examinée de manière très détaillée à la section III.2 de la décision 2004/1/CE. Conformément à cette décision (considérants 55 et 56), les dispositions nationales, dans la mesure où elles interdisent l’utilisation de PCCC comme constituants d’autre substances et préparations pour l’usinage des métaux, peuvent être justifiées par la nécessité de protéger l’environnement. En l’absence de toute information complémentaire indiquant que l’objectif légitime poursuivi peut être atteint par des mesures moins restrictives, par exemple, une limitation de concentration inférieure pour les PCCC utilisées comme constituants d’autres substances et préparations, il peut être conclu que les dispositions nationales ne semblent pas excéder ce qui est nécessaire pour atteindre cet objectif.
(37)
De plus, la décision 2004/1/CE a conclu, dans son considérant 66 relatif aux principales utilisations des PCCC en tant que substances, que compte tenu du principe de précaution, les dispositions nationales, dans la mesure où elles interdisent les utilisations restantes de PCCC, peuvent être maintenues pour une période de temps limitée, de manière à ne pas suspendre les mesures existantes qui peuvent sembler justifiées dans la perspective d’une prochaine évaluation des risques.
(38)
La décision 2004/1/CE a conclu, dans son considérant 68 relatif à l’interdiction de l’emploi des PCCC comme constituants d’autres substances et préparations, sur la base de l’avis du CSTEE du 3 octobre 2003, que les dispositions nationales n'étaient pas justifiées, sauf dans le cas du plastique, où d’éventuels problèmes peuvent survenir.
(39)
En résumé, la décision 2004/1/CE autorise les dispositions nationales dans la mesure où elles ne s’appliquent pas à l’utilisation de PCCC en tant que constituants d’autres substances et préparations à des concentrations inférieures à 1 % destinées à être employées comme plastifiants dans les peintures, enduits ou mastics d’étanchéité et comme retardateurs de flammes dans les caoutchoucs et textiles. La décision se fonde sur les données scientifiques disponibles à l’époque et le principe de précaution.
(40)
Dans leur nouvelle demande, les Pays-Bas n’ont soumis aucune nouvelle information par rapport à leur demande de 2003.
(41)
D’autre part, il y a eu des progrès au niveau européen en ce qui concerne les connaissances disponibles. Les résultats de l’essai de biodégradation exigé conformément au règlement (CE) no 642/2005 semblent indiquer que la vitesse de minéralisation est si faible que le critère de persistance des substances PBT sera rempli.
(42)
L’évaluation actualisée des risques présentée par les autorités du Royaume-Uni lors de la réunion du TCNES III, en 2005, a montré que pour certaines applications, de nouveaux risques également fondés sur les données les plus récentes relatives à la consommation de PCCC ont été identifiés. Le rapporteur du Royaume-Uni a notamment identifié de nouveaux risques découlant de l’utilisation des PCCC dans l’enduction de l’envers des textiles et le compoundage/conversion du caoutchouc. L’évaluation de risques actualisée a été approuvée par la procédure écrite et sera prochainement publiée par la Commission. Elle sera envoyée au CSRSE pour examen, si approprié.
(43)
Si les nouveaux risques identifiés nécessitent des mesures de gestion supplémentaires pour certaines utilisations des PCCC autres que l’usinage des métaux et le graissage du cuir, la Commission adoptera d’autres mesures de réduction des risques en plus de celles déjà contenues dans la directive 2002/45/CE. La portée exacte de ce type de restrictions n’est pas claire actuellement. En outre, les évaluations en cours des notifications des PCCC en tant que candidats dans le cadre du protocole de la CEE-NU sur les POP et de la convention de Stockholm sur les POP, respectivement, et l’inclusion éventuelle des substances dans l’un de ces accords internationaux ou dans les deux pourraient amener à des restrictions supplémentaires dans le cadre du règlement (CE) no 850/2004.
(44)
En tout cas, il est possible que ces restrictions supplémentaires concernent les applications qui sont encore permises par la législation communautaire mais sont déjà interdites par la législation nationale néerlandaise.
(45)
Dans ces circonstances, et compte tenu du principe de précaution, les dispositions nationales appliquées par les Pays-Bas peuvent être considérées comme justifiées dans leur intégralité jusqu’à ce que soient adoptées, dans le cadre de la directive 76/769/CEE ou du règlement (CE) no 850/2004, des mesures communautaires prenant pleinement en considération les dernières données scientifiques.
2.2. Absence de discrimination arbitraire, de restriction déguisée dans le commerce entre États membres et d’entrave au fonctionnement du marché intérieur
2.2.1. Absence de discrimination arbitraire
(46)
L’article 95, paragraphe 6, impose à la Commission de vérifier que les dispositions envisagées ne sont pas un moyen de discrimination arbitraire. Conformément à la jurisprudence de la Cour de justice, pour qu’il n’y ait pas discrimination, des situations similaires ne doivent pas être traitées de manière différente et des situations différentes ne doivent pas être traitées de manière identique.
(47)
Les dispositions nationales sont générales et doivent s’appliquer aux utilisations des PCCC que ces substances soient fabriquées aux Pays-Bas ou importées d’autres États membres. En l’absence de preuve du contraire, il peut être conclu que les dispositions nationales ne sont pas un moyen de discrimination arbitraire.
2.2.2. Absence de restrictions déguisées dans le commerce
(48)
Des mesures nationales qui limitent la mise sur le marché et l’emploi de produits dans une plus large mesure qu’une directive communautaire constitueraient normalement une entrave aux échanges dans la mesure où des produits qui pourraient être mis sur le marché légalement dans le reste de la Communauté ne pourraient pas être commercialisés dans l’État membre concerné. Les conditions préalables exprimées à l’article 95, paragraphe 6, visent à empêcher que des restrictions fondées sur les critères exposés aux paragraphes 4 et 5 du même article ne soient appliquées pour des raisons injustifiées et constituent en réalité des mesures économiques visant à entraver l’importation de produits provenant d’autres États membres afin de protéger indirectement la production nationale.
(49)
Comme il a déjà établi, l’objectif véritable des dispositions nationales est la protection de l’environnement contre les risques associés à l’utilisation des PCCC. En l’absence de toute preuve indiquant que les dispositions nationales constituent en fait une mesure visant à protéger la production nationale, il peut être conclu qu’il n’existe pas de restrictions déguisées dans le commerce entre les États membres.
2.2.3. Absence d’entraves au fonctionnement du marché intérieur
(50)
L’interprétation de cette condition ne saurait conduire à interdire l’approbation de toute mesure nationale susceptible de nuire à l’établissement du marché intérieur. En effet, toutes les mesures nationales qui dérogent à une mesure d’harmonisation visant à l’établissement et au fonctionnement du marché intérieur constitue, en substance, une mesure susceptible d’affecter le marché intérieur. Dès lors, pour préserver l’utilité de la procédure de dérogation prévue à l’article 95 du traité CE, il faut considérer que l’application du concept d’entraves au fonctionnement du marché intérieur, dans le contexte de l’article 95, paragraphe 6, a un effet disproportionné au regard de l’objectif poursuivi.
(51)
Il a été établi que les dispositions nationales pouvaient être maintenues temporairement pour des motifs relatifs à la protection de l’environnement et que, sur la base des informations existantes, elles semblaient constituer la seule mesure disponible pour conserver le niveau de protection élevé recherché par les Pays-Bas. La Commission estime donc que, dans l’attente de l’identification des mesures de réduction des risques appropriées, il peut être conclu que la condition relative à l’absence d’entraves au fonctionnement du marché intérieur est remplie.
IV. CONCLUSION
(52)
Comme indiqué à la section I.3 de la présente décision, un certain nombre d’initiatives ont été prises au niveau communautaire en vue de recueillir les informations nécessaires pour supprimer ou réduire les incertitudes concernant les risques d’évaluation des PCCC au moment où la décision 2004/1/CE a été adoptée. Les résultats de cette évaluation de risques actualisée indiquent qu’il existe des risques supplémentaires qui obligeront probablement la Commission à adopter des mesures de gestion du risque appropriées.
(53)
Dans le cadre tant de la convention de Stockholm que du protocole CEE-NU sur les polluants organiques persistants (POP), un réexamen des PCCC, qui pourrait amener à leur inclusion au sein de ces instruments internationaux, est en cours; cela pourrait entraîner des mesures communautaires dans le cadre du règlement (CE) no 850/2004.
(54)
Étant donné que ces nouvelles mesures adoptées au niveau communautaire pourraient concerner des utilisations des PCCC qui sont encore actuellement permises conformément à la directive 76/769/CEE mais déjà interdites par la législation nationale néerlandaise et compte tenu du principe de précaution, il peut être conclu que les dispositions nationales peuvent être temporairement maintenues pour des motifs liés à la protection de l’environnement et ne dépassent pas ce qui est nécessaire pour atteindre l’objectif poursuivi, dans la mesure où elles interdisent l’utilisation des PCCC en tant que constituants d’autres substances et préparations dans les fluides d’usinage des métaux, comme retardateurs de flammes dans le caoutchouc, le plastique et les textiles et comme plastifiants dans les peintures, enduits ou mastics d’étanchéité. Il devrait donc être accordé une dérogation pour les dispositions nationales dans leur intégralité.
(55)
De plus, les dispositions nationales, dans la mesure où elles peuvent être maintenues temporairement, ne sont pas un moyen de discrimination arbitraire ou une restriction déguisée au commerce entre États membres et ne constituent pas un obstacle au fonctionnement du marché intérieur.
(56)
La Commission estime donc que les dispositions nationales peuvent être approuvées dans la mesure indiquée ci-dessus. Cependant, la Commission estime que leur approbation doit expirer lorsque les mesures communautaires concernant les PCCC auront été adoptées dans le cadre soit de la directive 76/769/CEE, soit du règlement (CE) no 850/2004, en fonction de ce qui apparaitra comme l’instrument le plus approprié,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DÉCISION:
Article premier
Les dispositions nationales relatives aux PCCC notifiées par les Pays-Bas, le 8 décembre 2006, conformément à l’article 95, paragraphe 4, sont approuvées.
Article 2
Le Royaume des Pays-Bas est destinataire de la présente décision. Celle-ci expirera à la première des deux dates ci-dessous:
-
entrée en vigueur d’une directive de la Commission adaptant l’annexe I de la directive 76/769/CEE, en ce qui concerne les PCCC,
-
entrée en vigueur d’un règlement modifiant le règlement (CE) no 850/2004, en ce qui concerne les PCCC.
Fait à Bruxelles, le 7 juin 2007.