32006L0067
L 217/8
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2006/67/ЕО НА СЪВЕТА
от 24 юли 2006 година
относно налагането на задължение на държавите-членки да поддържат минимални запаси от суров петрол и/или петролни продукти
(кодифицирана версия)
(текст от значение за ЕИП)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 100 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
като има предвид, че:
(1)
Директива 68/414/ЕИО на Съвета от 20 декември 1968 г. за налагането на задължение на държавите-членки на Европейската икономическа общност да поддържат минимални запаси от суров петрол и/или петролни продукти (3) е била съществено изменяна няколко пъти (4). За целите на яснотата и рационалността упоменатата директива следва да бъде кодифицирана.
(2)
Вносните суров петрол и петролни продукти са от значение за снабдяването на Общността с енергия. Всяко затруднение, дори временно, чийто ефект е намаляване на доставките на такива продукти, внасяни от трети страни или съществено увеличение на цените им на международните пазари, би могло да причини сериозни нарушения в икономическата дейност на Общността. В тази връзка Общността трябва да бъде в състояние да компенсира или поне да намали евентуалните вредни последици при подобен случай.
(3)
Криза в получаването на доставки би могла да възникне неочаквано и следователно е от съществена важност незабавно да се установят необходимите средства за компенсиране на евентуалния недостиг.
(4)
За тази цел е необходимо да се повиши сигурността на снабдяването на държавите-членки със суров петрол и петролни продукти чрез установяване и поддържане на минимални запаси от най-важните петролни продукти.
(5)
Необходимо е организационните договорености във връзка с петролните запаси да не накърняват безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар.
(6)
С Директива 73/238/ЕИО (5) Съветът взе решение за подходящите мерки - включително черпене от петролните запаси - които трябва да бъдат предприети в случай на затруднения при снабдяването със суров петрол и петролни продукти за Общността; държавите-членки са поели подобни ангажименти в споразумението за „Международна енергийна програма“.
(7)
Необходимо е запасите да бъдат на разположение на държавите-членки в случай на възникване на затруднение при петролните доставки. Държавите-членки следва да имат правомощия и капацитет да контролират използването на запасите, така че да могат да бъдат осигурени навреме в полза на областите, които най-много се нуждаят от петролни доставки.
(8)
Организационните мерки за поддържане на запасите следва да гарантират запасите да са налични и достъпни за потребителите.
(9)
Необходимо е организационните мерки за поддържането на запасите да са прозрачни, да гарантират справедливо и недискриминационно споделяне на тежестта на задължението за поддържане на запасите. Следователно, информация, която се отнася до разходите за поддържане на петролните запаси, може да бъде предоставяна от държавите-членки на заинтересованите страни.
(10)
С цел организиране поддръжката на запасите държавите-членки могат да се позоват на система, която се основава на орган или юридическо лице, което ще съхранява всички или част от запасите, които съставляват задължението за поддържане на запаси. Останалата част следва да бъде поддържана от преработвателите и другите пазарни участници. Партньорството между правителството и промишлеността е крайно необходимо за осъществяването на ефективни и надеждни механизми на поддържане на запасите.
(11)
Националното производство само по себе си допринася за сигурността на снабдяването. Развитието на петролния пазар може да оправдае съответна дерогация от задължението за поддържане на петролни запаси за държавите-членки, които имат собствено производство. В съответствие с принципа на субсидиарност държавите-членки могат да освободят предприятията от задължението да поддържат запаси в рамките на определен размер, който не надвишава количеството на продуктите, които тези предприятия произвеждат от местно добит суров петрол.
(12)
Целесъобразно е приемането на подходи, които вече се следват от Общността и държавите-членки в рамките на техните международни задължения и споразумения. Поради промени в модела на потребление на петролни продукти бункерите за горива на международната авиация са важен елемент от това потребление.
(13)
Има нужда от адаптиране и опростяване на механизма за статистически отчети по отношение на запасите от петролни продукти.
(14)
Запасите от петролни продукти могат да бъдат складирани на различни места в Общността и следователно е целесъобразно да бъде подпомогнато установяването на запаси извън територията на страната. Необходимо е решенията за поддържане на запаси извън националната територия да бъдат вземани от правителството на съответната държава-членка в съответствие с нуждите ѝ и съображения, свързани със сигурността на доставките. В случай на запаси, поддържани на разположение на друго предприятие или орган/юридическо лице, са необходими по-подробни правила за гарантиране на тяхната наличност и достъпност в случай на трудности при снабдяването с петролни продукти.
(15)
Необходимо е, за да се гарантира безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар, да се насърчи сключването на споразумения между държавите-членки относно минималните запаси с цел да се разшири използването на складови съоръжения на други държави-членки. Засегнатите държави-членки сами следва да вземат решение относно сключването на такива споразумения.
(16)
Необходимо е да се засили административното наблюдение на запасите и да бъдат установени ефективни механизми за техния контрол и проверка. За налагането на такъв контрол е необходимо въвеждане на режим на санкции.
(17)
Съветът следва да бъде редовно информиран за състоянието на запасите за сигурността в Общността.
(18)
Тъй като целта на действията, които следва да бъдат предприети, а именно поддръжката на високо ниво на сигурност на доставките на суров петрол в рамките на Общността посредством надеждни и прозрачни мерки, основани на единомислието между държавите-членки, като същевременно се съблюдават правилата на вътрешния пазар и правилата на конкуренция, би могла да бъде по-добре постигната на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, както е посочено в член 5 от Договора. В съответствие с принципа за пропорционалност, както е посочено в посочения член, настоящата директива не излиза извън необходимото за постигане на тази цел.
(19)
Настоящата директива не накърнява задълженията на държавите-членки, свързани със сроковете за транспониране в националното законодателство на директивите, посочени в приложение I, част Б,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Държавите-членки приемат необходимите законови, подзаконови или административни разпоредби, за да поддържат по всяко време в рамките на Общността, при спазване на разпоредбите на член 10, запаси от петролни продукти на ниво, което отговаря, за всяка от категориите петролни продукти, изброени в член 2, на поне 90 дни от среднодневната вътрешна консумация за предходната календарна година, както е посочено в член 4, параграф 2.
2. Тази част от вътрешната консумация, която се задоволява от производни на петрол, добиван местно от дадена държава-членка, може да бъде приспадната от посоченото потребление до максимум 25 %. Вътрешното разпределение на резултатите от такова приспадане се решава от съответната държава-членка.
Член 2
При изчисляване на вътрешната консумация се вземат предвид следните категории продукти:
а)
гориво за автомобилни двигатели и авиационно гориво (авиационен бензин и гориво за реактивни двигатели тип бензин);
б)
газьол, дизелово гориво, керосин и гориво за реактивни двигатели тип керосин;
в)
мазути.
Доставките от хранилищата за мореплавателни съдове не се включват в изчисляването на вътрешното потребление.
Член 3
1. Поддържаните в съответствие с член 1 запаси са изцяло на разположение на държавите-членки, ако възникнат затруднения с получаването на доставки от петрол. Държавите-членки гарантират, че имат законовите правомощия да контролират използването на запасите при такива обстоятелства.
Държавите-членки гарантират наличността и достъпа до запасите по всяко друго време. Те установяват мерки, позволяващи определянето, отчитането и контрола на запасите.
2. Държавите-членки гарантират прилагането на справедливи и недискриминационни условия по отношение на мерките, отнасящи се до поддържане на запасите.
Тежестта на разходите, направени в резултат на поддържането на запасите в съответствие с член 1, се определя чрез прозрачни процедури. В този смисъл държавите-членки могат да приемат мерки за получаване на съответната информация за тежестта на разходите за поддържане на запасите в съответствие с член 1 и да предоставят тази информация на заинтересованите страни.
3. С оглед удовлетворяване изискванията на параграфи 1 и 2 държавите-членки могат да решат да прибегнат към орган или юридическо лице за съхранение на запасите, което ще отговаря за съхраняването на всички или на част от запасите.
Две или повече държави-членки могат да решат да прибегнат до един общ орган или лице за съхраняване на запасите. В такъв случай те ще са отговорни солидарно за задълженията, произтичащи от настоящата директива.
Член 4
1. Държавите-членки представят на Комисията обобщена статистическа справка за съществуващите в края на всеки месец запаси, изготвена в съответствие с член 5, параграфи 2 и 3 и член 6 и посочваща броя дни средна консумация през предходната календарна година, за които тези запаси се отнасят. Справката трябва да се представи в срок най-късно до двадесет и петия ден на втория месец след месеца, за който се отнася статистическият отчет.
2. Задължението за поддържане на запаси на съответната държава-членка се базира на вътрешното потребление за предходната календарна година. В началото на всяка календарна година държавите-членки трябва да преизчислят своето задължение за поддържане на запаси най-късно до 31 март на съответната година и да гарантират изпълнението на новите си задължения възможно най-бързо и във всеки случай най-късно до 31 юли на съответната година.
3. Запасите от самолетни горива от типа на керосина се посочват отделно в статистическата справка в категорията, посочена в член 2, буква б).
Член 5
1. Изискваните по член 1 запаси могат да бъдат поддържани под формата на суров петрол и междинни продукти, както и под формата на крайни продукти.
2. В обобщената статистическа справка за наличните запаси в края на всеки месец:
а)
крайните продукти се отчитат въз основа на действителния им тонаж;
б)
суровият петрол и междинните продукти се отчитат:
i)
като размера на количествата за всяка категория продукт, получени през предходната календарна година от рафинериите на съответната държава-членка, или
ii)
на базата на производствените програми на рафинериите на съответната държава-членка за текущата година, или
iii)
на базата на съотношението между общото произведено количество през предходната календарна година в съответната държава-членка на продукти, включени в задължението за поддържане на запаси и общото количество суров петрол, използвано през годината; посоченото по-горе се прилага за не повече от 40 % от общото задължение за първата и втората категория (петрол и газьол) и за не повече от 50 % за третата категория (мазут).
3. Компонентите за смесване, когато са предназначени за преработка в крайните продукти, изброени в член 2, могат да заместват продуктите, за които те са предназначени.
Член 6
1. При изчисляване на предвиденото в член 1 минимално ниво на запасите в статистическата справка се включват само тези количества, които биха се съхранявали съгласно член 3, параграф 1.
2. Предмет на разпоредбите на параграф 1, към запасите може да бъде включено следното:
а)
запасите на борда на петролни танкери в пристанище с цел разтоварване след приключване на пристанищните формалности;
б)
запасите, съхранявани на пристанище за разтоварване;
в)
запасите, съхранявани в цистерни на входа на петролопроводи;
г)
запасите, съхранявани в цистерни на рафинерии, с изключение на тези, които се намират в тръбопроводите и завода за рафиниране;
д)
запаси, съхранявани от складовете на рафинерии и на предприятия, занимаващи се с внос, съхранение и дистрибуция на едро;
е)
запаси, които се съхраняват в складове на големи потребители, в съответствие с разпоредбите на националното законодателство във връзка със задължението за поддържане на постоянни запаси;
ж)
запаси, които се съхраняват в шлепове или крайбрежни плавателни съдове, които осъществяват транспортиране в рамките на националните граници, доколкото за компетентните органи е възможно да контролират такива запаси и при условие, че те могат да бъдат на разположение незабавно.
3. От статистическата справка по-специално следва да бъде изключено следното: местен суров петрол, който още не е добит; запаси, които са предназначени за цистерните на мореплавателните съдове; запаси за директно транзитиране с изключение на запасите, посочени в член 7, параграф 1; запаси в тръбопроводи, цистерни за превоз по шосе и в цистерни-вагони за железопътен превоз, в резервоарите на разпределителните станции и тези, които се държат от дребните потребители.
Количествата, които се поддържат от въоръжените сили и онези, които се поддържат за тях от страна на петролните дружества, следва да се изключат от статистическата справка.
Член 7
1. За целите на прилагането на настоящата директива могат да бъдат създавани запаси съгласно индивидуални споразумения между правителствата на територията на дадена държава-членка за сметка на предприятия или органи/юридически лица, установени в друга държава-членка. Правителството на съответната държава-членка решава дали да поддържа част от запасите си извън националната територия.
Държавата-членка, на чиято територия се държат запасите в рамките на такова споразумение, не може да възразява на прехвърлянето им до други държави-членки, за чиято сметка се държат запасите в рамките на това споразумение; тя следи за тези запаси в съответствие с процедурите, определени в това споразумение, но не ги включва в статистическата си справка. Държавата-членка, за чиято сметка се съхраняват запасите, може да ги включи в статистическата си справка.
Заедно със статистическата справка всяка държава-членка изпраща до Комисията доклад относно запасите, които се поддържат на нейна територия в полза на друга държава-членка, както и относно запасите, които се поддържат от други държави-членки в нейна полза. И в двата случая в доклада се посочват местата за съхраняване и/или дружествата, които поддържат запасите, количествата и категорията на продукта или суровия петрол.
2. Проектите на посочените в параграф 1, първа алинея споразумения се изпращат на Комисията, която може да нотифицира съответните правителства за своите бележки. Комисията следва да бъде уведомена за вече сключените споразумения и тя ги оповестява на останалите държави-членки.
Споразуменията отговарят на следните условия:
а)
трябва да се отнасят за суров петрол и всички петролни продукти, които са обхванати от настоящата директива;
б)
трябва да установяват условията и мерките за поддържане на запасите с оглед запазването на контрола и наличността на тези запаси;
в)
трябва да специфицират процедурите за проверка и идентифициране на предвидените запаси, inter alia, методите за осъществяване и сътрудничество при проверките;
г)
трябва като правило да бъдат сключени за неопределен период;
д)
трябва да уточняват, че когато се предвижда едностранно прекратяване, то не може да се приведе в действие в случай на криза в снабдяването и че при всички случаи Комисията получава предварителна информация за всяко прекратяване.
3. Когато запасите, създадени съгласно такива споразумения, не се притежават от предприятието или органа/лицето, което има задължението да поддържа запасите, а се държат на разположение на това предприятие или орган/лице от друго предприятие или орган/лице, се удовлетворяват следните условия:
а)
предприятието бенефициер или органът/лицето трябва да има договорното право да придобива тези запаси за целия период на договора; методологията за определяне на цената на това придобиване трябва да бъде договорена между засегнатите страни;
б)
минималният срок на такъв договор трябва да бъде 90 дни;
в)
трябва да се специфицират местоположението на съхраняване на запасите и/или дружествата, държащи запасите на разположение на предприятието или органът/лицето бенефициер, както и количеството и категорията на продукта или суровия петрол;
г)
реалната наличност на запасите за предприятието или органът/лицето бенефициер трябва да бъде гарантирано по всяко време за целия срок на договора от предприятието или органът/лицето, държащо запасите на разположение на предприятието, или органът/лицето бенефициер;
д)
предприятието или органът/лицето, държащо запасите на разположение на предприятието, или органът/лицето бенефициер трябва да е такова, което да е подчинено на юрисдикцията на държавата-членка, на чиято територия са разположени запасите, доколкото се касае до законовите правомощия на тази държава-членка да контролира и проверява съществуването на запасите.
Член 8
Държавите-членки приемат всички необходими разпоредби и вземат всички необходими мерки за гарантиране на контрола и надзора на запасите. Те въвеждат механизми за проверка на запасите съгласно разпоредбите на настоящата директива.
Член 9
Държавите-членки определят санкциите, които се налагат при нарушаване на националните разпоредби, приети в съответствие с настоящата директива, и предприемат всички необходими мерки за изпълнението на тези разпоредби. Санкциите са ефективни, съразмерни и възпиращи.
Член 10
1. Ако възникнат затруднения по отношение на снабдяването с петрол в Общността, Комисията, по искане на някоя държава-членка или по своя собствена инициатива, урежда консултации между държавите-членки.
2. С изключение на случаите на изключителна неотложност или с цел задоволяване на незначителни местни потребности държавите-членки се въздържат да ползват, преди предвидената в параграф 1 консултация, запасите си по начин, който би намалил тези запаси под задължителното минимално ниво.
3. Държавите-членки информират Комисията всеки път, когато ползват от резервните си запаси, като съобщават възможно най-рано:
а)
датата, на която запасите са паднали под задължителния минимум;
б)
причините да се използва от тях;
в)
мерките, ако има такива, за попълване на запасите;
г)
оценка, ако е възможна, за вероятното развитие на положението по отношение на запасите за времето, през което те са под задължителния минимум.
Член 11
Комисията предоставя на Съвета редовен доклад относно ситуацията, свързана със запасите в Общността, включително, ако е необходимо по отношение на хармонизирането с цел постигане на ефективен контрол и наблюдение на запасите.
Член 12
Директива 68/414/ЕИО се отменя, без да се накърняват задълженията на държавите-членки, свързани със сроковете за транспониране в националното законодателство и прилагане на директивите, посочени в приложение I, част Б.
Позоваванията на отменената директива се считат като позовавания на настоящата директива и се тълкуват в съответствие с таблицата на съответствието от приложение II.
Член 13
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 14
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 24 юли 2006 година.
DIRECTIVE 2006/67/CE DU CONSEIL
du 24 juillet 2006
faisant obligation aux États membres de maintenir un niveau minimal de stocks de pétrole brut et/ou de produits pétroliers
(version codifiée)
(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 100,
vu la proposition de la Commission,
vu l'avis du Parlement européen (1),
vu l'avis du Comité économique et social européen (2),
considérant ce qui suit:
(1)
La directive 68/414/CEE du Conseil du 20 décembre 1968 faisant obligation aux États membres de la CEE de maintenir un niveau minimum de stocks de pétrole brut et/ou de produits pétroliers (3) a été modifiée à plusieurs reprises et de façon substantielle (4). Il convient, dans un souci de clarté et de rationalité, de procéder à la codification de ladite directive.
(2)
Le pétrole brut et les produits pétroliers importés occupent une place importante dans l'approvisionnement de la Communauté en produits énergétiques. Toute difficulté, même momentanée, ayant pour effet de réduire les fournitures de ces produits en provenance des pays tiers ou d'en accroître sensiblement le prix sur les marchés internationaux serait susceptible de causer des perturbations graves dans l'activité économique de la Communauté. Il importe donc d'être en mesure de compenser ou tout au moins d'atténuer les effets dommageables d'une telle éventualité.
(3)
Une crise d'approvisionnement pourrait se produire de façon inopinée. Il est, dès lors, indispensable de mettre en place les moyens nécessaires pour remédier à une pénurie éventuelle.
(4)
À cet effet, il est nécessaire de renforcer la sécurité des approvisionnements des États membres en pétrole brut et en produits pétroliers par la constitution et le maintien d'un niveau minimal de stockage des produits pétroliers les plus importants.
(5)
Les modalités d'organisation des stocks pétroliers ne doivent pas nuire au bon fonctionnement du marché intérieur.
(6)
Dans la directive 73/238/CEE (5), le Conseil a arrêté les mesures appropriées - notamment les prélèvements sur les stocks pétroliers - à prendre en cas de difficultés d'approvisionnement de la Communauté en pétrole brut et en produits pétroliers; les États membres ont pris des engagements du même ordre dans le cadre de l'accord concernant un «programme international de l'énergie».
(7)
Les stocks doivent être à la disposition des États membres pour parer à toute difficulté de l'approvisionnement en pétrole. Les États membres doivent détenir le pouvoir et la capacité de maîtriser l'affectation des stocks de manière à pouvoir les mettre rapidement à la disposition des secteurs où les besoins d'approvisionnements pétroliers sont les plus pressants.
(8)
Les modalités de stockage doivent garantir la disponibilité des stocks et leur accessibilité au consommateur.
(9)
Il convient de veiller à la transparence des modalités de stockage, de manière à assurer une répartition équitable et non discriminatoire des charges liées à l'obligation de stockage. Les États membres peuvent mettre à la disposition des parties intéressées les informations relatives au coût du stockage.
(10)
Pour organiser le stockage, les États membres peuvent recourir à un système fondé sur la délégation de la totalité ou d'une partie de l'obligation à un organisme ou à une agence de stockage. Le solde éventuel devra être stocké par des raffineurs et d'autres opérateurs sur le marché. Un partenariat entre l'État et le secteur privé est essentiel à l'efficacité et à la fiabilité des mécanismes de stockage.
(11)
Une production propre contribue par elle-même à la sécurité d'approvisionnement. L'évolution du marché pétrolier peut justifier l'octroi d'une dérogation appropriée à l'obligation de maintenir des stocks pétroliers aux États membres ayant une production pétrolière qui leur est propre. Conformément au principe de subsidiarité, les États membres peuvent dispenser les entreprises de l'obligation de maintenir des stocks pour un montant n'excédant pas la quantité de produits qu'elles fabriquent à partir de pétrole brut extrait de leur sol.
(12)
Il convient d'adopter les méthodes déjà appliquées par la Communauté et par ses États membres dans le cadre de leurs obligations et accords internationaux. Compte tenu de l'évolution de la structure de consommation de pétrole, les soutes de l'aviation internationale sont devenues un élément important de cette consommation.
(13)
Il est nécessaire d'adapter et de simplifier les procédures communautaires relatives au relevé statistique des stocks pétroliers.
(14)
Les stocks pétroliers peuvent, en principe, être détenus en n'importe quel endroit de la Communauté. Il convient dès lors de faciliter la constitution de stocks en dehors du territoire national. Il est nécessaire que la décision de détenir des stocks en dehors du territoire national soit prise par le gouvernement de l'État membre concerné en fonction de ses besoins et dans le souci d'assurer la sécurité des approvisionnements. Dans le cas des stocks mis à la disposition d'une autre entreprise, organisme ou entité, des règles plus détaillées sont nécessaires pour garantir leur disponibilité et leur accessibilité en cas de difficultés d'approvisionnement en pétrole.
(15)
Il est souhaitable, pour assurer le bon fonctionnement du marché intérieur, de promouvoir le recours à des accords entre États membres concernant la détention minimale de stocks afin de promouvoir l'utilisation des possibilités de stockage existant dans d'autres États membres. Il appartient aux États membres concernés de décider de conclure de tels accords.
(16)
Il convient de renforcer la surveillance administrative des stocks et de mettre en place des mécanismes efficaces pour maîtriser et contrôler les stocks. Il est nécessaire de prévoir un régime de sanctions pour imposer ce contrôle.
(17)
Il convient d'informer régulièrement le Conseil de l'état des stocks de sécurité dans la Communauté.
(18)
Étant donné que l'objectif de l'action envisagée, à savoir le maintien d'un niveau élevé de sécurité des approvisionnements en pétrole dans la Communauté grâce à des mécanismes fiables et transparents fondés sur la solidarité entre les États membres, tout en respectant les règles du marché intérieur et de la concurrence, peut être mieux réalisé au niveau communautaire, la Communauté peut prendre des mesures, conformément au principe de subsidiarité consacré à l'article 5 du traité. Conformément au principe de proportionnalité tel qu'énoncé audit article, la présente directive n'excède pas ce qui est nécessaire pour atteindre cet objectif.
(19)
La présente directive ne doit pas porter atteinte aux obligations des États membres concernant les délais de transposition en droit national des directives indiqués à l'annexe I, partie B,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
1. Les États membres prennent toutes dispositions législatives, réglementaires ou administratives appropriées pour maintenir, sur le territoire de la Communauté, de façon permanente et sous réserve des dispositions de l'article 10, un niveau de stocks de produits pétroliers équivalant au moins à quatre-vingt-dix jours de la consommation intérieure journalière moyenne pendant l'année civile précédente, visée à l'article 4, paragraphe 2, pour chacune des catégories de produits pétroliers énumérées à l'article 2.
2. La part de la consommation intérieure couverte par des dérivés du pétrole extrait du sol de l'État membre considéré peut être déduite à concurrence d'un maximum de 25 % de ladite consommation. La répartition interne du résultat de cette déduction est décidée par l'État membre concerné.
Article 2
Les catégories suivantes de produits sont retenues pour le calcul de la consommation intérieure:
a)
essences auto et carburants pour avion (essence avion, carburéacteur de type essence);
b)
gasoils, dieseloils, pétrole lampant et carburéacteur de type kérosène;
c)
fuel-oils.
Les soutes pour la navigation maritime ne figurent pas dans la consommation intérieure.
Article 3
1. Les stocks détenus conformément à l'article 1er doivent être à l'entière disposition des États membres en cas de difficultés d'approvisionnement en pétrole. Les États membres se dotent du pouvoir juridique de décider de l'affectation des stocks en pareilles circonstances.
En dehors de ces circonstances, les États membres veillent à la disponibilité et à l'accessibilité de ces stocks. Ils établissent les modalités d'identification, de comptabilité et de contrôle des stocks.
2. Les États membres veillent à appliquer des conditions équitables et non discriminatoires dans leurs dispositions en matière de stockage.
Les coûts résultant du stockage prescrit à l'article 1er doivent apparaître de manière transparente. À cet égard, les États membres peuvent adopter des mesures pour obtenir des informations appropriées concernant les coûts du stockage prescrit à l'article 1er et pour mettre ces informations à la disposition des parties intéressées.
3. Pour répondre aux exigences des paragraphes 1 et 2, les États membres peuvent décider de recourir à un organisme ou à une agence de stockage qui aura pour mission de détenir la totalité ou une partie des stocks.
Deux ou plusieurs États membres peuvent décider de recourir à un même organisme ou à une même agence de stockage. Dans cette hypothèse, ils sont solidairement responsables du respect des obligations résultant de la présente directive.
Article 4
1. Les États membres communiquent à la Commission un relevé statistique des stocks existants à la fin de chaque mois, établi conformément à l'article 5, paragraphes 2 et 3, et à l'article 6, en précisant le nombre de jours de consommation moyenne de l'année civile précédente que ces stocks représentent. Cette communication doit être faite au plus tard le vingt-cinquième jour du deuxième mois qui suit le mois de référence.
2. L'obligation de stockage d'un État membre est fondée sur la consommation intérieure de l'année civile précédente. Au début de chaque année civile, les États membres doivent réévaluer leur obligation de stockage le 31 mars au plus tard et veiller à respecter leurs nouvelles obligations chaque année dès que possible et, en tout état de cause, pour le 31 juillet au plus tard.
3. Dans le relevé statistique, les stocks de carburéacteur de type kérosène font l'objet d'une rubrique distincte dans la catégorie visée à l'article 2, point b).
Article 5
1. Les stocks à maintenir dans le cadre de l'obligation définie à l'article 1er peuvent se présenter sous la forme de pétrole brut et de produits intermédiaires ainsi que sous la forme de produits finis.
2. Dans le relevé statistique des stocks existants à la fin de chaque mois:
a)
les produits finis sont comptés pour leur tonnage réel;
b)
le pétrole brut et les produits intermédiaires sont pris en compte:
i)
soit dans la proportion des quantités de chacune des catégories de produits obtenues au cours de l'année civile précédente dans les raffineries de l'État membre considéré;
ii)
soit sur la base des programmes de production des raffineries de l'État membre considéré pour l'année en cours;
iii)
soit sur la base du rapport existant entre, d'une part, la quantité globale des produits assujettis à l'obligation de stockage fabriqués au cours de l'année civile précédente dans l'État membre considéré et, d'autre part, la quantité totale de pétrole brut utilisée durant la même année, à concurrence d'un maximum de 40 % de l'obligation totale pour les première et deuxième catégories (essences et gasoils) et de 50 % pour la troisième catégorie (fuel-oils).
3. Les produits des mélanges, quand ils sont destinés à la fabrication de produits finis figurant à l'article 2, peuvent remplacer les produits pour lesquels ils sont destinés.
Article 6
1. Pour le calcul du niveau minimal de stocks prévu à l'article 1er, seules les quantités détenues conformément à l'article 3, paragraphe 1, figurent dans le relevé statistique.
2. Dans les conditions visées au paragraphe 1, peuvent être incluses dans les stocks:
a)
les quantités à bord de navires pétroliers se trouvant dans un port en vue du déchargement, lorsque les formalités portuaires ont été accomplies;
b)
les quantités stockées dans les ports de déchargement;
c)
les quantités contenues dans les réservoirs à l'entrée des oléoducs;
d)
les quantités se trouvant dans les réservoirs des raffineries, à l'exclusion des quantités se trouvant dans les conduites et les installations de traitement;
e)
les quantités se trouvant dans les entrepôts des raffineries, des entreprises d'importation, de stockage ou de distribution en gros;
f)
les quantités se trouvant dans les entrepôts d'entreprises consommatrices importantes et qui correspondent aux dispositions nationales en matière d'obligation de stockage permanent;
g)
les quantités se trouvant dans les chalands et les caboteurs en cours de transport à l'intérieur des frontières nationales, à condition qu'elles puissent être contrôlées par les autorités responsables et rendues disponibles sans délai.
3. Doivent notamment être exclus du relevé statistique le pétrole brut se trouvant dans les gisements, les quantités destinées aux soutes pour la navigation maritime, celles en transit direct, à l'exception des stocks visés à l'article 7, paragraphe 1, les quantités se trouvant dans les oléoducs, dans les camions-citernes et les wagons-citernes, dans les réservoirs des points de vente et chez les petits consommateurs.
Doivent, en outre, être exclues du relevé statistique les quantités détenues par les forces armées et celles qui leur sont réservées auprès des sociétés pétrolières.
Article 7
1. Pour l'application de la présente directive, des stocks peuvent, dans le cadre d'accords intergouvernementaux, être constitués sur le territoire d'un État membre pour le compte d'entreprises, d'organismes ou d'agences établis dans un autre État membre. Il appartient au gouvernement de l'État membre concerné de décider si des stocks seront détenus en dehors du territoire national.
L'État membre sur le territoire duquel ces stocks sont entreposés dans le cadre d'un tel accord ne peut s'opposer à ce qu'ils soient transférés dans les autres États membres pour le compte desquels des stocks sont détenus en vertu de cet accord. Il exerce son contrôle sur ces stocks conformément aux procédures définies dans cet accord, mais il ne les inclut pas dans son relevé statistique. L'État membre auquel ces stocks sont destinés peut les inclure dans son relevé statistique.
Avec le relevé statistique, chaque État membre transmet à la Commission un rapport sur les stocks entreposés sur son propre territoire pour le compte d'un autre État membre ainsi que sur les stocks entreposés dans d'autres États membres pour son compte. Dans les deux cas, le rapport indique les lieux de stockage et/ou les sociétés détenant ces stocks, les quantités et les catégories de produits - ou le pétrole brut - stockés.
2. Les projets d'accords visés au paragraphe 1, premier alinéa, sont communiqués à la Commission, qui peut formuler ses observations à l'intention des gouvernements intéressés. Les accords, une fois conclus, sont notifiés à la Commission, qui les porte à la connaissance des autres États membres.
Ces accords doivent répondre aux conditions suivantes:
a)
porter sur le pétrole brut et tous les produits pétroliers visés par la présente directive;
b)
fixer les conditions et modalités de stockage, dans le but de garantir la maîtrise et la disponibilité de ces stocks;
c)
indiquer la procédure pour assurer le contrôle et l'identification des stocks prévus, notamment les méthodes appliquées pour effectuer des inspections ou coopérer à des inspections;
d)
être conclus en principe pour une durée illimitée;
e)
préciser que, si une possibilité de résiliation unilatérale est prévue, celle-ci ne s'applique pas en cas de crise des approvisionnements et que, en tout état de cause, la Commission est préalablement informée de toute résiliation.
3. Lorsque les stocks constitués en vertu de tels accords ne sont pas la propriété de l'entreprise, de l'organisme ou de l'agence redevable de l'obligation de détenir les stocks mais sont mis à la disposition de cette entreprise, de cet organisme ou de cette agence par une autre entreprise, un autre organisme ou une autre agence, les conditions suivantes doivent être remplies:
a)
l'entreprise, l'organisme ou l'agence bénéficiaire doit disposer du droit contractuel d'acquérir ces stocks tout au long de la période couverte par le contrat; la méthodologie permettant de fixer le prix de cette acquisition est à convenir entre les parties concernées;
b)
la période minimale d'un tel contrat est de quatre-vingt-dix jours;
c)
le lieu de stockage et/ou les sociétés détenant les stocks mis à la disposition de l'entreprise, de l'organisme ou de l'agence bénéficiaire, ainsi que la quantité et la catégorie de produits ou de pétrole brut stockés dans ce lieu doivent être précisés;
d)
l'entreprise, l'organisme ou l'agence détenant les stocks doit garantir à tout moment pendant la durée du contrat que les stocks mis à disposition sont réellement disponibles pour l'entreprise, l'organisme ou l'agence bénéficiaire;
e)
l'entreprise, l'organisme ou l'agence détenant les stocks mis à la disposition de l'entreprise, de l'organisme ou de l'agence bénéficiaire doit relever de la compétence de l'État membre sur le territoire duquel les stocks sont situés, pour autant que les compétences juridiques de cet État membre pour contrôler et vérifier l'existence des stocks soient concernées.
Article 8
Les États membres adoptent toutes les dispositions nécessaires et prennent toutes les mesures nécessaires pour assurer la maîtrise et la surveillance des stocks. Ils mettent en place des mécanismes de vérification des stocks conformément à la présente directive.
Article 9
Les États membres déterminent les sanctions applicables aux violations des dispositions nationales adoptées en application de la présente directive et prennent toute mesure nécessaire pour mettre en œuvre ces dispositions. Les sanctions ainsi prévues doivent être effectives, proportionnées et dissuasives.
Article 10
1. Si des difficultés surviennent dans l'approvisionnement en pétrole de la Communauté, la Commission organise une consultation entre les États membres à la demande de l'un de ceux-ci, ou de sa propre initiative.
2. Sauf cas d'urgence particulière ou pour la satisfaction de besoins locaux peu importants, les États membres s'abstiennent d'opérer, avant la consultation prévue au paragraphe 1, des prélèvements sur les stocks ayant pour effet de les réduire au-dessous du niveau minimal obligatoire.
3. Les États membres informent la Commission de tous prélèvements opérés sur les stocks de réserve et indiquent, dans les meilleurs délais:
a)
la date à laquelle les stocks sont devenus inférieurs au minimum obligatoire;
b)
les causes de ces prélèvements;
c)
les mesures éventuellement prises pour permettre la reconstitution des stocks;
d)
si possible, l'évolution probable des stocks pendant la période où ils resteront inférieurs au minimum obligatoire.
Article 11
La Commission présente régulièrement au Conseil un rapport sur l'état des stocks constitués dans la Communauté, et notamment, le cas échéant, sur la nécessité d'une harmonisation afin d'assurer la maîtrise et la surveillance des stocks.
Article 12
La directive 68/414/CEE est abrogée, sans préjudice des obligations des États membres en ce qui concerne les délais de transposition en droit national et d'application des directives indiqués à l'annexe I, partie B.
Les références faites à la directive abrogée s'entendent comme faites à la présente directive et sont à lire selon le tableau de correspondance figurant à l'annexe II.
Article 13
La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
Article 14
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Bruxelles, le 24 juillet 2006.