32004R0377
L 064/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 377/2004 НА СЪВЕТА
от 19 февруари 2004 година
за създаване на мрежа от служители за връзка по въпросите на имиграцията
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 63, параграф 3, буква б) и член 66 от него
като взе предвид инициативата на Република Гърция (1),
като има предвид, че:
(1)
Предвижда се в плана за управление на външните граници на държавите-членки на Европейския съюз, приет от Съвета по време на неговата сесия на 13 юни 2002 г., да се създадат мрежи от служители за връзка по въпросите на имиграцията, командировани в трети страни.
(2)
Европейският съвет на своята среща в Севиля на 21 и 22 юни 2002 г. поиска в заключителните си документи създаването на мрежа от служители за връзка по въпросите на имиграцията на държавите-членки преди края на 2002 г.
(3)
По време на сесията си на 28 и 29 ноември 2002 г. Съветът прие заключения за подобряване на мрежата от служители за връзка по въпросите на имиграцията, като се съобрази с доклада на председателството, който посочва, че една мрежа от служители за връзка е установена в повечето заинтересувани страни, но като отбеляза, между другото, че е необходимо да се засили още тази мрежа.
(4)
Европейският съвет в Солун на 19 и 20 юни 2003 г. подчерта, че е необходимо да се ускори работата с оглед приемането възможно най-бързо и преди края на 2003 г. на подходящия юридически акт, който ще създаде официално мрежата от служители за връзка по въпросите на имиграцията в третите страни. Той спомена също значението на сведенията, които ще бъдат предоставени от мрежата служители за връзка по въпросите на имиграцията в рамките на изработването на механизъм за оценяване, предназначен да гарантира наблюдението на отношенията с третите страни, които не си сътрудничат с Европейския съюз в борбата срещу нелегалната имиграция.
(5)
След Европейския Съвет в Солун е необходимо да се придаде форма на съществуването и на функционирането на тази мрежа - на основата на придобития опит в областта на управлението на проекти, като мрежата служители за връзка по въпросите на имиграцията на Западните Балкани, ръководена от Белгия - посредством задължителен от правна гледна точка акт, който предвижда задължението да се създадат форми на сътрудничество между служителите за връзка по въпросите на имиграцията на държавите-членки, целите на това сътрудничество, функциите на тези служители за връзка и квалификацията, която те би трябвало да имат, както и техните задачи и задължения по отношение на приемащата държава и държавата-членка по произход.
(6)
Желателно е също така да се създадат правила за начина, по който съответните институции на Общността ще бъдат информирани за дейностите на мрежата на служителите за връзка по въпросите на имиграцията, за да могат те да вземат или да предлагат мерките, които биха могли да се окажат необходими, за да се подобри още общото управление на контрола на лицата на външните граници на държавите-членки.
(7)
Като се има предвид Решение 2003/170/ПВР на Съвета от 27 февруари 2003 г. относно общото използване на служителите за връзка, командировани от наказателните органи на държавите-членки (2).
(8)
По отношение на Исландия и на Норвегия настоящият регламент предствалява едно развитие на достиженията на правото от Шенген по смисъла на споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, Република Исландия и Кралство Норвегия, за присъединяването на тези две държави към осъществяването, към прилагането и към развитието на достиженията на правото от Шенген (3), което спада към областта, посочена в член 1, вукви А и Д от Решение 1999/437/ЕО на Съвета от 17 май 1999 г. относно някои условия за прилагането на цитираното споразумение (4).
(9)
В съответствие с членове 1 и 2 от протокола за позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейката общност, Дания не участва при приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито подчинена на неговото прилагане. Като се има предвид, че настоящият регламент цели да развие достиженията на правото от Шенген по приложението на разпоредбите на трета част, раздел IV от Договора за създаване на Европейската общност Дания решава в съответствие с член 5 от цитирания протокол в срок от шест месеца, след като Съветът приеме настоящия регламент, дали ще го въведе в националното си право.
(10)
Обединеното кралство участва в настоящия регламент в съответствие с член 5 от протокола за интегрирането на достиженията на правото на ЕС от Шенген в рамките на Европейския съюз, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност и с член 8, параграф 2 от Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. относно искането на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да участва в някои разпоредби на достиженията на Шенген (5).
(11)
Ирландия участва в настоящия регламент в съответствие с член 5 от протокола, включващ достиженията на правото от Шенген в рамките на Европейския съюз, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност и с член 6 параграф 2 от Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. относно искането на Ирландия да участва в някои от разпоредбите на достиженията на правото от Шенген (6).
(12)
Участието на Обединеното кралство и на Ирландия в настоящия регламент в съответствие с член 8, параграф 2 от Решение 2000/365/ЕО на Съвета от 29 май 2000 г. и на член 6, параграф 2 от Решение 2002/192/ЕО на Съвета от 28 февруари 2002 г. се отнася до това, което е от компетентността на Общността за взимане на мерки, които целят да развият разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, за да се води борба с организирането на незаконната имиграция, в които Обединеното кралство и Ирландия участват.
(13)
Настоящият регламент представлява акт, основан на достиженията на правото от Шенген или се отнася до тях, по смисъла на член 3, параграф 1 от Акта за присъединяване от 2003 г.
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. По смисъла на настоящия регламент под „служител за връзка по въпросите на имиграцията“ се разбира представител на една държава-членка, който е командирован в чужбина от службата по имиграцията или от други компетентни органи, с цел да установи или да поддържа контакти с органите на страната домакин, за да допринесе за превенцията на незаконната имиграция и за борбата с това явление, за връщането на незаконните имигранти и за управлението на законната имиграция.
2. За нуждите на настоящия регламент е добре да се разглеждат също като служители за връзка по въпросите на имиграцията служителите за връзка, които се занимават с въпросите на имиграцията в рамките на техните служебни задължения.
3. Служителите за връзка по въпросите на имиграцията биха могли да бъдат командировани при националните консулски служби на тяхната държава-членка, намиращи се в трета страна или при компетентните органи на други държави-членки, но също и при компетентните органи на трети страни и на международни организации, за разумен срок, който ще бъде определен от държавата-членка, от която те са били командировани.
4. Настоящият регламент не изключва мисиите, които служителите за връзка по въпросите на имиграцията трябва да изпълняват в рамките на тяхната компетентност, въз основа на правото, политиките и процедурите в национален план или на специални споразумения, сключени със страната домакин или с международни организации.
Член 2
1. Всяка държава-членка следи служителите за връзка по въпросите на имиграцията да установят и да поддържат преки контакти с компетентните органи на страната домакин и с всяка подходяща организация в страната домакин, за да улеснят и да ускорят събирането и обмена на информация.
2. Служителите за връзка по въпросите на имиграцията събират сведения, които се използват или на оперативно ниво, или на стратегическо ниво, или и на двете. Тези информации се отнасят, по-специално, до въпроси като:
-
потоците на незаконната имиграция, идващи от страната домакин или преминаващи през тази страна,
-
маршрутите, използвани от тези потоци на незаконна имиграция, за да достигнат до територията на държавите- членки,
-
оперативните способи, включително използваните транспортни средства, участието на посредници и т. н.,
-
съществуването на престъпни организации, замесени в трафика на имигранти и техните дейности,
-
инцидентите и събитията, които могат да бъдат или да станат причина за ново развитие на потоците на незаконната имиграция,
-
използваните методи за подправянето и фалшифицирането на документи за самоличност и на документи за пътуване,
-
начините за подпомагане на властите на страната домакин да избегнат формирането или транзитното преминаване на потоците на незаконната имиграция на тяхната територия,
-
начините за улесняване връщането и репатрирането на незаконните имигранти в страната по произхода им,
-
законодателството и юридическата практика по отношение на споменатите по-горе въпроси,
-
сведенията, предавани чрез системата за бърза тревога.
3. Служителите за връзка по въпросите на имиграцията са овластени също и да оказват помощ с оглед установяване самоличността на гражданите на трети страни и улесняването на завръщането им в тяхната страна по произход.
4. Държавите-членки следят техните служители за връзка по въпросите на имиграцията да изпълняват мисията си в рамките на техните отговорности и в съответствие с разпоредбите, включително и тези относно защитата на данните от лично естество, предвидени в тяхното национално законодателство и във всяко споразумение или договореност, сключени със страни домакини или с международни организации.
Член 3
1. Държавите-членки се осведомяват взаимно и уведомяват Съвета и Комисията, системно и без отлагане за командироването на служители за връзка по въпросите на имиграцията, включително за описанието на техните функции. Комисията предоставя на Съвета и на държавите-членки компилация от тези сведения.
2. Всяка държава-членка уведомява също и другите държави-членки за своите намерения относно командироването на служители за връзка по въпросите на имиграцията в трети страни, така че другите държави-членки да могат да заявят интереса си за сключване на споразумение за сътрудничество със съответната държава-членка относно това командироване съгласно член 5.
Член 4
1. Държавите-членки следят за това техните служители за връзка по въпросите на имиграцията, командировани в едни и същи трети страни или области, да направят помежду си местни или регионални мрежи за сътрудничество. По-конкретно, в рамките на тези мрежи, служителите за връзка по въпросите на имиграцията:
-
се срещат редовно и всеки път, когато това е необходимо,
-
обменят сведения и практически опит,
-
съгласуват позициите, които да се възприемат при контактите с търговските превозвачи, когато е необходимо,
-
участват в общи специализирани обучения, когато има такива,
-
при случай организират информационни срещи и курсове за обучение за членовете на дипломатическия корпус и консулските служби на работа в мисиите на държавите-членки в страната домакин,
-
възприемат общ подход по отношение на методите за събиране на стратегически относими сведения, включително анализи на рисковете и на предаването на тези сведения на компетентните органи на държавите-членки по произход,
-
участват при изготвянето на двугодишните доклади за техните общи дейности, които се изготвят в съответствие с член 6 параграф 1,
-
установяват периодични контакти със сходните мрежи в страната домакин и в третите съседни страни, ако е подходящо.
2. Представителите на Комисията са оправомощени да взимат участие в срещите, организирани в рамките на мрежата на служителите за връзка по въпросите на имиграцията, но ако оперативни съображения го налагат, срещите могат да се провеждат в отсъствие на представител на Комисията. Когато това е необходимо, други органи и институции могат също да бъдат поканени на тези срещи.
3. Държавата-членка, която осъществява председателството, поема инициативата да свика цитираните срещи. Ако държавата-членка, която осъществява председателството, не е представлявана в страната или областта, тази инициатива се пада на държавата-членка, която осъществява председателството по заместване.
Член 5
1. Държавите-членки могат да се договорят, двустранно или многостранно, служителите за връзка по въпросите на имиграцията, които са командировани в трета страна или към международна организация от една държава-членка да се грижат също и за интересите на една или на няколко други държави-членки.
2. Държавите-членки могат също да се договорят техните служители за връзка по въпросите на имиграцията да си разпределят някои задачи.
Член 6
1. Държавата-членка, която осъществява председателството или ако тази държава-членка не е представена в страната или областта, държавата-членка, която осъществява председателството по заместване, изготвя за края на всяко шестмесечие за Съвета и за Комисията доклад за дейността на мрежите на служители за връзка по въпросите на имиграцията, в които тя има представител, както и за положението в страната домакин от гледна точка на незаконната имиграция.
2. Горните доклади се изработват по образец и във формат, определен от Комисията.
3. Тези доклади представляват основен източник на информация за подготовката за нуждите на всяко председателство, на един доклад за оценка, предназначен за Съвета и изработен от Комисията, за положението във всяка трета страна, където са командировани служителите за връзка по въпросите на имиграцията на държавите-членки.
4. Въз основа на споменатите по-горе доклади Комисията прилага обобщаващ фактите доклад към своя годишен доклад за развитието на една обща политика в областта на нелегалната имиграцията, на незаконния трафик и сексуалната експлоатация на хора, на външните граници и на връщането на лицата, пребиваващи без редовни документи. Като го предоставя за оценка на Съвета, Комисията може да направи предложенията или препоръките, които тя смята за необходими.
Член 7
Настоящият регламент не изключва приложението на разпоредбите в областта на консулското сътрудничество на местно ниво, съдържащи се в Общите консулски инструкции, отправени до дипломатическите и консулските представителства от кариерата (7).
Член 8
Настоящият регламент влиза в сила на 5 януари 2004 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки в съответствие с Договора за създаване на Европейската общност.
Съставено в Брюксел на 19 февруари 2004 година.
Règlement (CE) no 377/2004 du Conseil
du 19 février 2004
relatif à la création d'un réseau d'officiers de liaison "Immigration"
LE CONSEIL DE L'UNION EUROPÉENNE,
vu le traité instituant la Communauté européenne, et notamment son article 63, paragraphe 3, point b), et son article 66,
vu l'initiative de la République hellénique(1),
vu l'avis du Parlement européen,
considérant ce qui suit:
(1) Il est envisagé, dans le plan pour la gestion des frontières extérieures des États membres de l'Union européenne, adopté par le Conseil lors de sa session du 13 juin 2002, d'établir des réseaux d'officiers de liaison "Immigration" détachés dans les pays tiers.
(2) Le Conseil européen réuni à Séville les 21 et 22 juin 2002 a demandé, dans ses conclusions, la création d'un réseau d'officiers de liaison "Immigration" des États membres avant la fin de 2002.
(3) Lors de sa session des 28 et 29 novembre 2002, le Conseil a adopté des conclusions sur l'amélioration du réseau d'officiers de liaison "Immigration" en prenant acte du rapport de la présidence, qui indique qu'un réseau d'officiers de liaison est en place dans la plupart des pays considérés, mais en notant par ailleurs qu'il était nécessaire de renforcer encore ce réseau.
(4) Le Conseil européen de Thessalonique des 19 et 20 juin 2003 a souligné qu'il était nécessaire d'accélérer les travaux en vue de l'adoption, le plus rapidement possible et avant la fin de 2003, de l'instrument juridique approprié qui créera officiellement le réseau d'officiers de liaison "Immigration" (OLI) dans les pays tiers. Il a également mentionné l'importance des informations qui seront fournies par le réseau OLI dans le cadre de l'élaboration d'un mécanisme d'évaluation destiné à assurer le suivi des relations avec les pays tiers qui ne coopèrent pas avec l'Union européenne dans la lutte contre l'immigration clandestine.
(5) À la suite du Conseil européen de Thessalonique, il est nécessaire de formaliser l'existence et le fonctionnement de ce réseau - sur la base de l'expérience acquise en matière de gestion de projets, tels que le réseau OLI des Balkans occidentaux dirigé par la Belgique - au moyen d'un acte juridiquement contraignant qui prévoie l'obligation d'établir des formes de coopération entre les officiers de liaison "Immigration" des États membres, les objectifs de cette coopération, les fonctions de ces officiers de liaison et les qualifications qu'ils devront posséder, ainsi que leurs devoirs et obligations vis-à-vis du pays hôte et de l'État membre d'origine.
(6) Il est également souhaitable de formaliser la façon dont les institutions communautaires concernées sont informées des activités du réseau des officiers de liaison "Immigration" afin qu'elles puissent prendre ou proposer les mesures qui pourraient s'avérer nécessaires pour améliorer encore la gestion globale du contrôle des personnes aux frontières extérieures des États membres.
(7) Compte tenu de la décision 2003/170/JAI du Conseil du 27 février 2003 relative à l'utilisation commune des officiers de liaison détachés par les autorités répressives des États membres(2).
(8) En ce qui concerne l'Islande et la Norvège, le présent règlement constitue un développement de l'acquis de Schengen au sens de l'accord conclu par le Conseil de l'Union européenne, la République d'Islande et le Royaume de Norvège sur l'association de ces deux États à la mise en oeuvre, à l'application et au développement de l'acquis de Schengen(3), qui relève du domaine visé à l'article 1er, points A et E, de la décision 1999/437/CE du Conseil du 17 mai 1999 relative à certaines modalités d'application dudit accord(4).
(9) Conformément aux articles 1er et 2 du protocole sur la position du Danemark annexé au traité sur l'Union européenne et au traité instituant la Communauté européenne, le Danemark ne participe pas à l'adoption du présent règlement et n'est pas lié par celui-ci ni soumis à son application. Vu que le présent règlement vise à développer l'acquis de Schengen en application des dispositions de la troisième partie, titre IV, du traité instituant la Communauté européenne, le Danemark décide, conformément à l'article 5 dudit protocole, dans un délai de six mois après que le Conseil a arrêté le présent règlement, s'il le transpose dans son droit national.
(10) Le Royaume-Uni participe au présent règlement, conformément à l'article 5 du protocole intégrant l'acquis de Schengen dans le cadre de l'Union européenne annexé au traité sur l'Union européenne et au traité instituant la Communauté européenne et à l'article 8, paragraphe 2, de la décision 2000/365/CE du Conseil du 29 mai 2000 relative à la demande du Royaume-Uni de Grande-Bretagne et d'Irlande du Nord de participer à certaines dispositions de l'acquis de Schengen(5).
(11) L'Irlande participe au présent règlement, conformément à l'article 5 du protocole intégrant l'acquis de Schengen dans le cadre de l'Union européenne annexé au traité sur l'Union européenne et au traité instituant la Communauté européenne et à l'article 6, paragraphe 2, de la décision 2002/192/CE du Conseil du 28 février 2002 relative à la demande de l'Irlande de participer à certaines dispositions de l'acquis de Schengen(6).
(12) La participation du Royaume-Uni et de l'Irlande au présent règlement conformément à l'article 8, paragraphe 2, de la décision 2000/365/CE du Conseil du 29 mai 2000 et à l'article 6, paragraphe 2, de la décision 2002/192/CE du Conseil du 28 février 2002 porte sur ce qui relève de la compétence de la Communauté pour prendre des mesures visant à développer les dispositions de l'acquis de Schengen afin de lutter contre l'organisation de l'immigration illégale auxquelles le Royaume-Uni et l'Irlande participent.
(13) Le présent règlement constitue un acte fondé sur l'acquis de Schengen ou qui s'y rapporte, au sens de l'article 3, paragraphe 1, de l'acte d'adhésion de 2003,
A ARRÊTÉ LE PRÉSENT RÈGLEMENT:
Article premier
1. Au sens du présent règlement, on entend par officier de liaison "Immigration", un représentant d'un État membre détaché à l'étranger par le service de l'immigration ou par d'autres autorités compétentes [...] pour établir et entretenir des contacts avec les autorités du pays hôte en vue de contribuer à la prévention de l'immigration illégale et à la lutte contre ce phénomène, au retour des immigrés illégaux et à la gestion de l'immigration légale.
2. Aux fins du présent règlement, il convient de considérer également comme officiers de liaison "Immigration", les officiers de liaison qui traitent des questions d'immigration dans le cadre de leurs fonctions.
3. Les officiers de liaison "Immigration" pourraient être détachés auprès des autorités consulaires nationales de leur État membre présentes dans un pays tiers ou auprès des autorités compétentes d'autres États membres, mais également auprès des autorités compétentes des pays tiers et d'organisations internationales, pour une durée raisonnable qui sera déterminée par l'État membre par lequel ils ont été détachés.
4. Le présent règlement ne préjuge pas des missions que les officiers de liaison "Immigration" doivent remplir dans le cadre de leurs compétences, au titre du droit, des politiques et des procédures sur le plan national ou d'accords spéciaux conclus avec le pays hôte ou des organisations internationales.
Article 2
1. Chaque État membre veille à ce que ses officiers de liaison "Immigration" établissent et entretiennent des contacts directs avec les autorités compétentes du pays hôte et avec toute organisation appropriée dans le pays hôte, en vue de faciliter et d'accélérer la collecte et l'échange d'informations.
2. Les officiers de liaison "Immigration" collectent des informations qui sont utilisées soit au niveau opérationnel soit au niveau stratégique, ou aux deux. Ces informations concernent notamment des questions telles que:
- les flux d'immigration illégale provenant du pays hôte ou passant par ce pays,
- les itinéraires suivis par ces flux d'immigration illégale pour arriver sur le territoire des États membres,
- les modes opératoires, y compris les moyens de transport utilisés, la participation d'intermédiaires, etc.,
- l'existence d'organisations criminelles impliquées dans le trafic de migrants, et leurs activités,
- les incidents et les événements qui peuvent être ou devenir la cause d'une nouvelle évolution des flux d'immigration illégale,
- les méthodes utilisées pour la contrefaçon ou la falsification de documents d'identité et de documents de voyage,
- les moyens d'aider les autorités du pays hôte à éviter que les flux d'immigration illégale ne se forment sur leur territoire ou n'y transitent,
- les moyens de faciliter le retour et le rapatriement des immigrés illégaux dans leur pays d'origine,
- la législation et les pratiques juridiques concernant les questions susmentionnées,
- les informations transmises par le biais du système d'alerte rapide.
3. Les officiers de liaison "Immigration" sont aussi habilités à apporter leur aide en vue d'établir l'identité de ressortissants de pays tiers et de faciliter leur retour dans leur pays d'origine.
4. Les États membres veillent à ce que leurs officiers de liaison "Immigration" remplissent leur mission dans le cadre de leurs responsabilités et conformément aux dispositions, y compris celles relatives à la protection des données à caractère personnel, prévues dans leur législation nationale et dans tout accord ou arrangement conclu avec des pays hôtes ou des organisations internationales.
Article 3
1. Les États membres s'informent mutuellement et informent le Conseil et la Commission, de manière systématique et sans délai, du détachement d'officiers de liaison "Immigration", y compris de la description de leurs fonctions. La Commission fournit au Conseil et aux États membres une compilation de ces informations.
2. Chaque État membre informe également les autres États membres de ses intentions concernant le détachement d'officiers de liaison "Immigration" dans des pays tiers, de façon que les autres États membres puissent faire part de leur intérêt à conclure un accord de coopération avec l'État membre concerné pour ce qui est de ce détachement, selon l'article 5.
Article 4
1. Les États membres veillent à ce que leurs officiers de liaison "Immigration" détachés dans les mêmes pays ou régions tiers constituent entre eux des réseaux locaux ou régionaux de coopération. En particulier, dans le cadre de ces réseaux, les officiers de liaison "Immigration":
- se rencontrent régulièrement et chaque fois que cela est nécessaire,
- échangent des informations et des expériences pratiques,
- coordonnent les positions à adopter lors des contacts avec les transporteurs commerciaux, le cas échéant,
- participent à des formations communes spécialisées, le cas échéant,
- organisent des séances d'information et des cours de formation à l'intention des membres du corps diplomatique et consulaire en poste dans les missions des États membres dans le pays hôte, le cas échéant,
- adoptent des approches communes pour ce qui est des méthodes de collecte des informations stratégiquement pertinentes, y compris les analyses des risques, et de la transmission de ces informations aux autorités compétentes des États membres d'origine,
- contribuent aux rapports bisannuels sur leurs activités communes, établis conformément à l'article 6, paragraphe 1,
- établissent des contacts périodiques avec des réseaux similaires dans le pays hôte et dans les pays tiers voisins, selon qu'il conviendra.
2. Les représentants de la Commission européenne sont habilités à prendre part aux réunions organisées dans le cadre du réseau des officiers de liaison "Immigration" mais si des considérations opérationnelles l'exigent, les réunions peuvent être tenues en l'absence d'un représentant de la Commission européenne. Le cas échéant, d'autres organes et autorités peuvent également y être invités.
3. L'État membre qui exerce la présidence du Conseil de l'Union européenne prend l'initiative de convoquer lesdites réunions. Si l'État membre qui exerce la présidence n'est pas représenté dans le pays ou la région, cette initiative revient à l'État membre qui assure la présidence par intérim.
Article 5
1. Les États membres peuvent convenir bilatéralement ou unilatéralement que les officiers de liaison "Immigration" qui sont détachés dans un pays tiers ou auprès d'une organisation internationale par un État membre veillent également aux intérêts d'un ou de plusieurs autres États membres.
2. Les États membres peuvent également convenir que leurs officiers de liaison "Immigration" se répartissent certaines missions.
Article 6
1. L'État membre qui exerce la présidence du Conseil de l'Union européenne ou, si cet État membre n'est pas représenté dans le pays ou la région, l'État membre exerçant la présidence par intérim, établit pour la fin de chaque semestre, à l'intention du Conseil et de la Commission, un rapport sur les activités des réseaux d'officiers de liaison "Immigration" dans lesquels il a un représentant, ainsi que sur la situation dans le pays hôte en matière d'immigration illégale.
2. Les rapports susvisés sont établis selon un modèle et un format déterminés par la Commission.
3. Ces rapports constituent une source essentielle d'information pour la préparation, à la fin de chaque présidence, d'un rapport d'évaluation destiné au Conseil, et élaboré par la Commission, sur la situation dans chaque pays tiers où sont détachés les officiers de liaison "Immigration" des États membres.
4. Sur la base des rapports susmentionnés, la Commission intègre un rapport factuel de synthèse à son rapport annuel sur le développement d'une politique commune en matière d'immigration clandestine, de trafic illicite et de traite des êtres humains, de frontières extérieures et de retour des personnes en séjour irrégulier. En soumettant son évaluation au Conseil, la Commission peut présenter les propositions ou les recommandations qu'elle estime nécessaires.
Article 7
Le présent règlement ne préjuge pas des dispositions en matière de coopération consulaire au niveau local figurant dans les Instructions consulaires communes adressées aux représentations diplomatiques et consulaires de carrière(7).
Article 8
Le présent règlement entre en vigueur le 5 janvier 2004.
Le présent règlement est obligatoire dans tous ses éléments et directement applicable dans les États membres conformément au traité instituant la Communauté européenne.
Fait à Bruxelles, le 19 février 2004.