31993L0012
L 074/81
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 93/12/ЕИО НА СЪВЕТА
от 23 март 1993 година
относно съдържанието на сяра в някои течни горива
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
в сътрудничество с Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че за подобряването на въздуха с оглед серния диоксид и други замърсители, Общността трябва да имаме мерки за прогресивното намаляване съдържанието на сяра в петрола за моторни средства с автоматични двигатели като самолет и кораб, за отопление, индустриални или морски цели;
като има предвид, че според член 2, параграф 1 и член 5, параграф 1 от Директива 75/716/ЕИО (4), разпоредбите в сила в държавите-членки поставят две ограничения по отношение на съдържанието на сяра в течните горива; имайки предвид, че тези разпоредби се различават в различните държави-членки;
като има предвид, че тези разлики изискват нефтените дружества на Общността да приспособят максималното съдържание на сяра в нефтените продукти в зависимост от това за коя от държавите-членки са предназначени; имайки предвид че такива разлики поставят бариера в търговията с тези продукти, и по този начин директно повлияват върху създаването и функционирането на единния пазар;
като има предвид, че в допълнение член 6 от Директива 75/716/ЕИО предвижда, че в светлината на всяка нова информация, която е на разположение на Комисията, тя следва да предоставя доклад до Съвета, придружен от подходящо предложение с оглед създаването на единна стойност;
като има предвид, че последващите програми за действие на Европейските общности за околната среда (5) акцентират върху важността от предотвратяване и намаляване на замърсяването на въздуха;
като има предвид, че качеството на горивата играе важна роля при намаляване замърсяването на въздуха от отпадъчните емисии на превозните средства;
като има предвид, че като допълнение по силата на Решение 81/462/ЕИО (6) Общността е страна по договора за Конвенцията за трансгранично замърсяване на въздуха на далечни разстояния, което в частност предвижда разработване на стратегии и политики за ограничаване, доколкото е възможно, с цел постепенно намаляване и предотвратяване на замърсяването на въздуха;
като има предвид, че намаляването на съдържанието на сяра в някои течни горива служи да подпомогне една от целите на Общността, която е да предпазва, защитава и подобрява качеството на околната среда и да съдейства за защита на човешкото здраве чрез пречистване на източниците на замърсяване на околната среда още в началото;
като има предвид, че в съответствие с Директива 75/716/ЕИО вече няколко държави-членки са фиксирали стойност от 0,2 % от теглото;
като има предвид, че държавите-членки трябва да предприемат мерки да направят така, че дизеловите горива с максимално съдържание на сяра от 0,05 % от теглото постепенно да станат достъпни;
като има предвид, че за да постигне определените нива на емисия, зададени в специални директиви на Общността, съдържанието на сяра в дизеловите горива, пуснати на пазара в Общността не може да надвишава 0,2 % от теглото, считано от 1 октомври 1994 г. и 0,05 % от теглото, считано от 1 октомври 1996 г.; като има предвид, че държавите-членки трябва да предприемат съответните мерки, за да постигнат тази цел;
като има предвид, че нарастващото използване на газьол и средни дестилати налага да се положи усилие за намаляване замърсяването на въздуха, където трябва да се имаме под внимание техният принос с оглед на подобряването на качеството на въздуха и на разходите и ползите, свързани с околната среда;
като има предвид, че Комисията трябва да внесе в Съвета, който ще приеме решение в тази връзка не по-късно от 31 юли 1994 г., представяйки предложение не по-късно от 1 октомври 1999 г. за по-ниска граница на съдържанието на сяра и поставяйки нов лимит за оценка на авиационния керосин;
като има предвид, че внезапната промяна в суровия (нерафиниран) петрол , водещ до увеличаване на средното ниво на съдържание на сяра може с оглед на възможната десулфуризация да изложи на опасност доставките до потребителите в държавите-членки; имайки предвид, че затова е препоръчително да се позволи на държавите-членки да дерогират при определени условия ограниченията за сярно съдържание, зададени по отношение на техния собствен пазар;
като има предвид, че въвеждането на ниско ниво на сярно съдържание в газьола за корабите, които плават по море, поражда специфични технически и икономически проблеми за Гърция; имайки предвид, че дерогацията от спазване на ограничената продължителност в полза на Гърция не би трябвало да потиска търговията с корабно гориво, тъй като гръцките инсталации за рафиниране на петрол понастоящем покриват не повече от нуждите на самата Гърция за газьол и средни дестилати; имайки предвид, че износът на продукт за крайно горене от Гърция към друга държава-членка трябва да се съобразява с разпоредбите на директивата, приложима в съответната държава-членка; имайки предвид, че на Гърция би могла да се предостави петгодишна дерогация преди въвеждането на корабно гориво с необходимото сярно съдържание; като има предвид, че този период ще приключи на 30 септември 1999 г.;
като има предвид, че би могла да се направи проверка на място, за да констатира съдържанието на сяра в газьола и средните дестилати, разпространени на пазара; като има предвид, че поради тази причина би трябвало да се изготви разпоредба за единен метод, базиран на най-добрата налична технология,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. За целите на настоящата директива:
а)
„газьол“ означава всеки петролен продукт, попадащ под код по КН 2710 00 69, или който и да е петролен продукт, който по причина на граници в дестилацията попада в категорията на средни дестилати, предназначени за използване като гориво или на които поне 85 % от обема, в това число и загубите от дестилацията, се дестилира при 350 °С;
б)
„дизелови горива“ означава газьол, използван за превозни средства със собствени двигатели, както е посочено в Директива 70/220/ЕИО (7) и Директива 88/77/ЕИО (8).
2. Тази директива не се прилага за газьола:
-
съдържан в горивните резервоари на плавателни съдове, самолети или моторни превозни средства, пресичащи границата между трета страна и държава-членка;
-
предназначени за преработване преди крайното изгаряне.
Член 2
1. Държавите-членки, за да достигнат конкретни нива на емисия, заложени в специални директиви на Общността, забраняват пускането на пазара на дизелови горива в Общността, ако тяхното съставно съдържание на сяра, изразено в сяра (тук „съдържание на сяра“), надвишава:
-
0,2 % от теглото, считано от 1 октомври 1994 г.,
-
0,05 % от теглото, считано от 1 октомври 1996 г.
Държавите-членки предприемат мерки, за да бъдат сигурни, че дизеловите горива, предвидени в параграф първи със съдържание на сяра, непревишаващо 0,05 % от теглото, постепенно стават достъпни.
2. Държавите-членки забраняват пускането на пазара на Общността на газьоли, различни от или използвани за нужди различни от тези, споменати в параграф 1 с изключение на авиационния керосин, от 1 октомври 1994 г., ако тяхното съдържание на сяра надвишава 0,2 % от теглото.
Преди 1 януари 1994 г. Комисията в доклад до Съвета указва какъв напредък е постигнат при контролирането на емисиите на серен диоксид. В същото време тя внася предложение в Съвета, в по-общата рамка на политиката за подобряване качеството на въздуха, за преминаване към втора фаза, предписваща по-ниска граница най-късно от 1 октомври 1999 г. и даваща нови лимитни стойности за авиационния керосин.
Съветът ще действа с квалифицирано мнозинство не по-късно от 31 юли 1994 г.
3. Ако, в резултат на неочаквана промяна в доставката на суров нефт или петролни продукти, стане трудно за държава-членка да прилага лимита за максимално съдържание на сяра в газьолите, тази държава-членка информира за това Комисията. Комисията може да позволи да се приложи по-висок лимит вътре в територията на дадена държава-членка за период не по-дълъг от 6 месеца и уведомява Съвета за своето решение. Всяка държава-членка може да оспори това решение пред Съвета в рамките на 1 месец. Съветът, действайки с квалифицирано мнозинство, може да приеме различно решение в срок от 2 месеца.
Чрез дерогация правителството на Гърция може до 30 септември 1999 г. да позволи пускане на пазара на газьол за мореплаване със съдържание на сяра, превишаващо 0,2 % от теглото.
Член 3
Никоя държава-членка, считано от датите за прилагане, посочени в член 2, параграфи 1 и 2 не може да забрани, ограничи или възпре пускането на пазара на газови горива въз основа на тяхното сярно съдържание, ако тези газови горива съответстват на изискванията на тази директива.
Член 4
1. Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, за да проверят чрез взимане на проба съдържанието на сяра в газьола (газовото гориво), пуснат на пазара.
2. Методът за препращане, приет за определяне на сярното съдържание в газовите горива, които са пуснати на пазара, е методът, определен от ISO 8754. Статистическата интерпретация на резултатите от проверките за определяне съдържанието на сяра на газовите горива, пуснати на пазара, се прави в съответствие със стандарта ISO 4259 (издание от 1979 г.).
Член 5
Считано от 1 октомври 1994 г. Директива 75/716/ЕИО се заменя с настоящата директива.
Член 6
Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими да се съобразят с настоящата директива преди 1 октомври 1994 г. Те незабавно информират за това Комисията.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 7
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 23 март 1993 година.
DIRECTIVE 93/12/CEE DU CONSEIL du 23 mars 1993 concernant la teneur en soufre de certains combustibles liquides
LE CONSEIL DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,
vu le traité instituant la Communauté économique européenne, et notamment son article 100 A,
vu la proposition de la Commission (1),
en coopération avec le Parlement européen (2),
vu l'avis du Comité économique et social (3),
considérant que la Communauté doit, aux fins d'améliorer la qualité de l'air en ce qui concerne les émissions d'anhydride sulfureux et d'autres polluants, prendre des mesures pour abaisser progressivement la teneur en soufre du gas-oil utilisé pour la propulsion de véhicules, y compris des aéronefs et des bateaux, du gas-oil de chauffage et des gas-oils à usage industriel et maritime;
considérant que, en vertu de l'article 2 paragraphe 1 et de l'article 5 paragraphe 1 de la directive 75/176/CEE (4), les dispositions en vigueur dans les États membres fixent deux valeurs limites pour la teneur en soufre des combustibles liquides; que ces dispositions diffèrent d'un État membre à l'autre;
considérant que ces différences obligent les entreprises pétrolières communautaires à différencier leur production en ce qui concerne la teneur maximale en soufre, selon l'État membre de destination; qu'elles entravent, dès lors, les échanges de ces produits et ont, de ce fait, une incidence directe sur l'établissement et le fonctionnement du marché unique;
considérant, en outre, que l'article 6 de la directive 75/716/CEE prévoit que la Commission, en fonction des nouvelles données disponibles, soumet au Conseil un rapport assorti d'une proposition appropriée en vue de la fixation d'une valeur unique;
considérant que les programmes d'actions successifs des Communautés européennes en matière d'environnement (5) soulignent l'importance de la prévention et de la réduction de la pollution atmosphérique;
considérant que la qualité du combustible joue un rôle important dans la diminution de la pollution atmosphérique par les émissions des véhicules à moteur;
considérant également que, par la décision 81/462/CEE (6), la Communauté est devenue partie contractante à la convention sur la pollution atmosphérique transfrontière à longue distance, qui prévoit notamment le développement de stratégies et de politiques visant à limiter et, autant que possible, à réduire graduellement et à prévenir la pollution atmosphérique;
considérant que la réduction de la teneur en soufre de certains combustibles liquides contribue à l'un des objectifs de la Communauté qui est de préserver, d'améliorer et de protéger la qualité de l'environnement et de contribuer à la protection de la santé humaine en luttant à la source contre les dommages causés à l'environnement;
considérant que plusieurs États membres ont déjà, conformément à la directive 75/716/CEE, défini une valeur limite de 0,2 % en poids;
considérant que les États membres doivent veiller à assurer la disponibilité progressive de carburants diesels d'une teneur en soufre de 0,05 % en poids;
considérant que, afin d'atteindre les niveaux d'émission de particules fixés dans des directives communautaires spécifiques, la teneur en soufre des carburants diesels mis sur le marché à l'intérieur de la Communauté ne doit pas dépasser 0,2 % en poids à partir du 1er octobre 1994 et 0,05 % en poids à partir du 1er octobre 1996; que les États membres doivent prendre les mesures appropriées pour atteindre cet objectif;
considérant que l'utilisation croissante du gas-oil pour les véhicules à moteur rend nécessaires des efforts renouvelés quant à la qualité du carburant diesel, en vue de limiter les effets nocifs de cette utilisation sur la qualité de l'air ambiant; que, en fixant la teneur maximale en soufre des carburants diesels à 0,05 % en poids à dater du 1er octobre 1996, on laisse aux entreprises industrielles concernées un délai suffisant pour procéder aux adaptations techniques nécessaires ;
considérant que les autres usages des gas-oils et des huiles moyennes rendent nécessaire un effort de réduction de la pollution de l'air, effort pour lequel les contributions de ces usages doivent être prises en considération au regard de l'amélioration de la qualité de l'air et des coûts et bénéfices pour l'environnement; que la Commission devra soumettre au Conseil, qui en décidera au plus tard le 31 juillet 1994, une proposition prévoyant, pour le 1er octobre 1999 au plus tard, une valeur plus basse pour la teneur en soufre et fixant de nouvelles valeurs limites pour les kérosènes aéronefs;
considérant qu'un changement soudain de l'approvisionnement en pétrole brut conduisant à une augmentation de sa teneur moyenne en soufre peut, compte tenu des capacités de désulfuration disponibles, compromettre l'approvisionnement des consommateurs dans un État membre; qu'il convient dès lors d'autoriser, sous certaines conditions, cet État membre à déroger aux limites prévues pour les teneurs en soufre sur son propre marché;
considérant que l'introduction d'une valeur basse pour la teneur en soufre des gas-oils à usage maritime destinés aux navires de mer pose à la Grèce des problèmes techniques et économiques spécifiques; qu'une dérogation limitée dans le temps en faveur de la Grèce ne devrait pas avoir d'incidence négative sur les échanges de gas-oils à usage maritime étant donné que, pour le moment, les installations grecques de raffinage ne couvrent pas plus que les besoins intérieurs en gas-oils et en huiles moyennes; que les exportations destinées à la combustion finale de la Grèce vers un autre État membre doivent satisfaire aux dispositions de la directive applicable dans cet État membre; qu'une dérogation de cinq ans pourrait être accordée à la Grèce avant qu'elle ne doive introduire des gas-oils à usage maritime, présentant la teneur en soufre requise; que cette période s'achèvera le 30 septembre 1999;
considérant qu'il importe de contrôler par sondage la teneur en soufre des gas-oils et des huiles moyennes mis sur le marché; que doit être prévue à cet effet une méthode uniforme fondée sur la meilleure technologie disponible,
A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
Article premier
1. Aux fins de la présente directive, on entend par:
a) gas-oil: tout produit pétrolier classé sous le code NC 2710 00 69 ou qui, par ses limites de distillation, fait partie des distillats moyens destinés à être utilisés comme combustibles ou carburants et dont au moins 85 % en volume, y compris les pertes de distillation, distillent à 350 °C;
b) carburants diesels: les gas-oils utilisés pour la propulsion des véhicules visés aux directives 70/220/CEE (7) et 88/77/CEE (8).
2. La présente directive ne s'applique pas aux gas-oils:
- contenus dans les réservoirs de carburant des bateaux, des aéronefs ou des véhicules à moteur franchissant la frontière séparant un pays tiers d'un État membre,
- destinés à la transformation préalablement à leur combustion finale.
Article 2
1. Afin d'atteindre les niveaux d'émission de particules fixés dans des directives communautaires spécifiques, les États membres interdisent la commercialisation de carburants diesels dans la Communauté si leur teneur en composés de soufre, exprimés en soufre (ci-après dénommée « teneur en soufre », dépasse:
- 0,2 % en poids à partir du 1er octobre 1994,
- 0,05 % en poids à partir du 1er octobre 1996.
Les États membres veillent à assurer la disponibilité progressive de carburants diesels visés au premier alinéa d'une teneur en soufre maximale de 0,05 % en poids.
2. Les États membres interdisent la commercialisation dans la Communauté de gas-oils autres ou employés pour d'autres usages que ceux visés au paragraphe 1, à l'exception des kérosènes aéronefs, si leur teneur en soufre dépasse 0,2 % en poids à partir du 1er octobre 1994.
Avant le 1er janvier 1994, la Commission, dans un rapport au Conseil, rend compte des progrès accomplis dans la lutte contre les émissions d'anhydride sulfureux. À la même occasion, elle soumet au Conseil une proposition visant, dans le cadre plus général de la politique d'amélioration de la qualité de l'air, d'une part, à passer à une deuxième étape qui prévoit une valeur plus basse au plus tard le 1er octobre 1999 et, d'autre part, à fixer de nouvelles valeurs limites pour les kérosènes aéronefs.
Le Conseil statue à la majorité qualifiée au plus tard le 31 juillet 1994.
3. Si, par suite d'une modification soudaine de l'approvisinnement en pétrole brut ou en produits pétroliers, un État membre éprouve des difficultés à respecter la teneur maximale en soufre imposée pour le gas-oil, il en informe la Commission. La Commission peut autoriser l'application d'une limite supérieure sur le territoire de l'État membre concerné pour une période ne dépassant pas six mois et notifie sa décision au Conseil. Tout État membre peut contester cette décision devant le Conseil dans un délai d'un mois. Le Conseil, statuant à la majorité qualifiée, peut arrêter une décision différente dans un délai de deux mois.
À titre dérogatoire, et ce jusqu'au 30 septembre 1999, le gouvernement de la Grèce peut autoriser la mise sur le marché de gas-oils à usage maritime avec une teneur en soufre supérieure à 0,2 % en poids.
Article 3
Les États membres ne sont pas autorisés, à partir des dates d'application fixées à l'article 2 paragraphes 1 et 2, à interdire, restreindre ou empêcher la mise sur le marché des gas-oils, pour des raisons concernant leur teneur en soufre, dès lors que ces gas-oils sont conformes aux exigences de la présente directive.
Article 4
1. Les États membres prennent toutes les mesures nécessaires pour contrôler par sondage la teneur en soufre des gas-oils mis sur le marché.
2. La méthode de référence adoptée pour déterminer la teneur en soufre des gas-oils mis sur le marché est définie par la méthode ISO 8754. L'interprétation statistique des résultats des contrôles effectués pour déterminer la teneur en soufre des gas-oils mis sur le marché doit être effectuée conformément à la norme ISO 4259 (édition 1979).
Article 5
À partir du 1er octobre 1994, la présente directive remplace la directive 75/176/CEE.
Article 6
Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive avant le 1er octobre 1994. Ils en informent immédiatement la Commission.
Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d'une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
Article 7
Les États membres sont destinataires de la présente directive.
Fait à Bruxelles, le 23 mars 1993.