32004R1860
L 325/4
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1860/2004 НА КОМИСИЯТА
от 6 октомври 2004 година
относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО спрямо минималните помощи в секторите на земеделието и рибарството
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 994/98 на Съвета от 7 май 1998 г. относно прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои категории хоризонтална държавна помощ (1), и по-специално член 2, параграф 1 от него,
след като публикува проект на настоящия регламент (2),
след като се консултира с Консултативния комитет по държавните помощи,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 994/98 упълномощава Комисията да определи в регламент праг, под който се счита, че мерките за помощ се считат за неотговарящи на всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно не попадат в процедурата за нотифициране, предвидена в член 88, параграф 3 от Договора.
(2)
Комисията прилага членове 87 и 88 от Договора и в многобройни решения специално е пояснила понятието „помощ“ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора. Освен това Комисията, е заявила неотдавна своята политика по отношение на тавана на минималната помощ с Регламент (ЕО) № 69/2001 (3), съгласно който член 87, параграф 1 не може да се прилага. С оглед на специалните правила, приложими в секторите на земеделието и рибарството, и риска, че дори малък размер на помощ в тези сектори може да отговоря на критериите по член 87, параграф 1 от Договора, Регламент (ЕО) 69/2001 не се прилага в тези сектори.
(3)
В светлината на опита, придобит от Комисията, особено след влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1257/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно подпомагане на развитие на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти (4), както и насоките на Общността за държавните помощи в сектора на земеделието (5), може да се твърди, че много ниският размер на помощта, отпускана в сектора на земеделието, не отговаря на критериите по член 87, параграф 1 от Договора, при положение че са изпълнени определени условия. Такъв е случаят, при който както размерът на помощта, получена от отделните производители, е малък, така и общият размер на помощта, отпусната на сектора на земеделието, представлява само малък процент от стойността на производството. Земеделското производство в Общността обикновено се характеризира с това, че всяка стока се произвежда от голям брой много дребни производители, които произвеждат главно взаимозаменяеми стоки в рамките на общите организации на пазара. Поради тази причина въздействието на малки суми помощ, отпуснати на отделни производители за даден период от време, трябва да бъдат обвързани със стойността на земеделското производство на ниво сектор за същия период от време. Таван под формата на сума за дадена държава-членка, установен въз основа на стойността на производството в сектора на земеделието, създава условия за последователен подход във всички държави-членки, на базата на една обективна икономическа референтна стойност.
(4)
В светлината на опита на Комисията в оценката на държавната помощ в сектора на рибарството, особено след влизането в сила на насоките на Общността за оценка на държавната помощ за рибарството и аквакултурите (6) и Регламент (ЕО) № 2792/1999 на Съвета от 17 декември 1999 г. за установяването на подробни правила и разпоредби относно структурната помощ на Общността за сектора на рибарството (7), може да се твърди, че много ниският размер на помощта, отпускана в сектора на рибарството, не отговаря на критериите по член 87, параграф 1 от Договора, при положение че са изпълнени определени условия. Като се имат предвид сходствата в начина на производство в сектора на рибарството и в сектора на земеделието, такъв е случаят, при който както размерът на помощта, получена от отделните предприятия, е малък, така и общият размер на помощта, отпусната на сектора на рибарството, представлява само малък процент от стойността на производството.
(5)
С оглед увеличаването на прозрачността и правната сигурност, е уместно да се въведе правило относно минималната помощ в секторите на земеделието и рибарството с регламент.
(6)
В светлината на Споразумението за селското стопанство (8) на Световната търговска организация (СТО) настоящият регламент не следва да изключва помощта за износ, както и помощта в полза на местните продукти за сметка на вносните. Държавите-членки са длъжни да се въздържат от отпускането на каквато и да е помощ в разрез със задълженията, съдържащи се в това споразумение. Помощ във връзка с разходи за участие в търговски изложения или за проучвания или консултантски услуги, необходима за пускането на нов или съществуващ продукт на нов пазар, обикновено не представлява помощ за износ. В решението си от 19 септември 2002 г. Европейският съд постановява, че след като Общността веднъж е постановила създаването на обща организация на пазара в даден земеделски сектор, държавите-членки са длъжни да се въздържат от предприемането на каквито и да било мерки, които биха дестабилизирали или породили изключения на този пазар (9). Този принцип се отнася и за сектора на рибарството. По тази причина настоящият регламент не следва да се прилага спрямо помощ, чийто размер се определя въз основа на цената или количеството продукти, изнесени на пазара.
(7)
В светлината на опита на Комисията може да се смята, че помощ, която не превишава таван от 3 000 EUR за получател за произволен тригодишен период, като общата сума на тази помощ, отпусната на всички предприятия за три години, е под тавана, определен от Комисията, и се равнява на около 0,3 % от годишната земеделска продукция или от рибарската продукция, не оказва влияние върху търговията между държавите-членки и/или не нарушава и не заплашва да наруши конкуренцията и следователно не попада под разпоредбите на член 87, параграф 1 от Договора. Тригодишният период следва да е подвижен, така че за всяка нова предоставена минимална помощ е необходимо да бъде определен общия размер на тази предоставена помощ през предходните три години. Минималната помощ следва да се счита за предоставена от момента, в който получателят получи законното право да получи помощта. Правилото за минималната помощ не накърнява възможността предприятията да получат за същия проект държавна помощ, разрешена от Комисията или обхваната от регламент за групово освобождаване.
(8)
В интерес на прозрачността, еднаквото отношение и правилното прилагане на таваните за минималната помощ е уместно държавите-членки да прилагат един и същ метод на изчисление. За улесняване на това изчисление и в съответствие с Регламент (ЕО) № 69/2001 е подходящо сумите, които не са под формата на помощи в брой, да се преобразуват в техния брутен еквивалент. Изчисляването на еквивалента на помощта, платима на няколко вноски, и изчисляването на помощта под формата на заем при облекчени условия изисква използването на пазарните лихвени проценти, преобладаващи към момента на предоставяне на помощта. С цел еднакво, прозрачно и опростено прилагане на правилата за държавните помощи за пазарни лихвени проценти за целите на настоящия регламент следва да се считат референтните лихвени проценти, при условие че в случай на заем при облекчени условия, заемът е обезпечен с нормална гаранция и не крие необичаен риск. Референтните лихвени проценти се определят периодично от Комисията на базата на обективни критерии и се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз и в Интернет.
(9)
Комисията е длъжна да осигури спазването на правилата за държавна помощ, и по-специално спазването на условията за отпускане на помощта по правилата за минималната помощ. В съответствие с принципа за сътрудничество, предвиден в член 10 от Договора, държавите-членки следва да улеснят постигането на тази задача, като въведат необходимия механизъм, който да гарантира, че общият размер на помощта, предоставена по правилото за минималната помощ, не превишава нито тавана от 3 000 EUR на получател, нито общите тавани, установени от Комисията на базата на стойността на земеделската или рибарската продукция на държава-членка за тригодишен период. За целта е подходящо, когато държавите-членки отпускат минимална помощ, да информират съответните предприятия за минималния характер на помощта, да получат информация за останалите минимални помощи, получени през последните три години, и да проверят внимателно дали новата минимална помощ няма да надвиши таваните за минималната помощ. Алтернативно спазването на границите може да се осигури чрез централен регистър.
(10)
С оглед на опита на Комисията, и по-специално честотата, с която в общия случай се налага да се преразгледа политиката за държавните помощи, е уместно да се ограничи срокът за прилагане на настоящия регламент. Ако срокът за прилагане на настоящия регламент изтече, без да бъде продължен, на държавите-членки следва да се даде шестмесечен адаптационен период по отношение на схемите за минимална помощ, предвидени в него. В името на правната сигурност е подходящо да се изясни въздействието на настоящия регламент върху помощите, предоставени преди влизането му в сила,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложно поле
Настоящият регламент се прилага за помощ, предоставена на предприятия в секторите на земеделието и рибарството, с изключение на:
a)
помощ, чийто размер е определен на базата на цената или количеството продукция, изнесена на пазара,
б)
помощ за дейности, свързани с износа, а именно помощ, свързана пряко с изнасяните количества, за създаване и функциониране на мрежа за разпространение или за други текущи разходи, свързани с износната дейност.
в)
помощ, зависеща от използването на стоки собствено производство за сметка на вносни стоки.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящия регламент:
1.
„предприятия в сектора на земеделието“ означава предприятия, занимаващи се с производство, обработка и продажба на земеделски продукти,
2.
„земеделски продукт“ означава продукт, изброен в приложение I от Договора, с изключение на продуктите от рибарството, определени в точка 5,
3.
„обработка на земеделски продукт“ означава операция, извършена върху земеделски продукт, в резултат от която се получава също земеделски продукт.
4.
„предприятия в сектора на рибарството“ означава предприятия, занимаващи се с производство, обработка и продажба на рибни продукти,
5.
„рибни продукти“ означава продукти, уловени в морски или сладководни води, и продуктите от аквакултури, изброени в член 1 от Регламент (ЕО) № 104/2000 на Съвета (10),
6.
„обработка и продажба на рибни продукти“ означава всички операции, включително манипулация, третиране, производство и разпространение, извършени от момента на изваждане на брега или събиране до етапа на крайния продукт.
Член 3
Минимална помощ
1. Мерките за помощ се считат, че не отговарят на всички критерии по член 87, параграф 1 от Договора и следователно, освободени от изискването за уведомяване съгласно член 88, параграф 3 от Договора, ако отговарят на условията, определени в параграфи 2 и 3.
2. Общата минимална помощ, предоставена на което и да е предприятие, не може да надвишава 3 000 EUR за произволен тригодишен период. Този таван се прилага независимо от формата на помощта или преследваната цел.
Така предоставената натрупана сума на различни предприятия в сектора на земеделието не надвишава стойността за държавата-членка, определена в приложение I, за произволен тригодишен период.
Натрупаната сума на помощта, предоставена на различни предприятия от сектора на рибарството, не надвишава стойността за държавата-членка, определена в приложение II, за произволен тригодишен период.
3. Таваните по параграф 2 се изразяват като безвъзмездна субсидия. Всички използвани стойности са в брутно изражение, т.е. преди облагането с преки данъци. В случаите, в които помощта се дава под форма, различна от субсидия, размерът на помощта е равен на брутния еквивалент на субсидията.
Помощ, платима на няколко вноски, се дисконтира до стойността ѝ към момента на предоставянето ѝ. Лихвеният процент, използван при дисконтирането и изчисляването на размера на помощта при заем при облекчени условия, е равен на референтния лихвен процент, приложим към момента на отпускане на субсидията.
Член 4
Натрупване и наблюдение
1. Когато държава-членка предоставя минимална помощ на дадено предприятие, тя информира предприятието за характера на минималната помощ и получава от въпросното предприятие пълна информация за останалите минимални помощи, получени през последните три години.
Държавата-членка може да предоставя нова минимална помощ само след като провери, че това няма да увеличи общия размер на минималната помощ, получена през съответния тригодишен период, до ниво, надвишаващо таваните, определени в член 3, параграф 2.
2. В случаите, когато една държава-членка е създала централен регистър за минималните помощи съответно за земеделието и рибарството, който съдържа пълна информация за всички случаи на минимална помощ, попадаща в обхвата на настоящия регламент и предоставена от който и да е орган в рамките на държавата-членка, изискването по първата алинея от параграф 1 няма да се прилага по-нататък, след като веднъж в регистъра е включена помощта през тригодишния период.
3. Държавите-членки документират и събират цялата информация относно прилагането на настоящия регламент. Тези данни съдържат цялата необходима информация, доказваща, че са изпълнени условията по настоящия регламент. Данните във връзка с всяка минимална помощ се съхраняват в срок от 10 години от датата на предоставяне на помощта, а данните във връзка със схемата за минимална помощ, в срок от 10 години от датата, на която последната индивидуална помощ е била предоставена по тази схема.
По писмено искане съответната държава-членка предоставя на Комисията, в срок от 20 дни или в по-дълъг срок, ако в искането е предвиден такъв, цялата информация, която Комисията сметне за необходима, за да прецени дали са изпълнени условията по настоящия регламент, и по-специално относно общия размер на минималната помощ, получена от всяко предприятие и от секторите земеделие или рибарство на съответната държава-членка.
Член 5
Преходни разпоредби
1. Настоящият регламент се прилага за помощи, предоставени преди влизането му в сила, ако тези помощи отговарят на всички условия, предвидени в членове 1 и 3. Всяка помощ, която не отговаря на тези условия, се оценява от Комисията в съответствие със съответните рамки, насоки, съобщения и известия.
2. Схемите за помощ, попадащи в обхвата на настоящия регламент, продължат да се ползват от него в течение на шестмесечен преходен период след датата, предвидена във втория параграф от член 6.
По време на преходния период схемите могат да продължат да се прилагат съгласно условията на настоящия регламент.
Член 6
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на 1 януари 2005 г.
Срокът му на действие изтича на 31 декември 2008 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 6 октомври 2004 година.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1860/2004,
annettu 6 päivänä lokakuuta 2004,
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen maatalous- ja kalastusalalla
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion monialaisen tuen muotoihin 7 päivänä toukokuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 994/98 (1) ja erityisesti sen 2 artiklan 1 kohdan,
on julkaissut tämän asetuksen luonnoksen (2),
on kuullut neuvoa-antavaa valtiontukikomiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksella (EY) N:o 994/98 annetaan komissiolle valtuudet säätää asetuksella kynnyksestä, jonka alle jäävien tukitoimenpiteiden ei katsota täyttävän kaikkia perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaisia perusteita, minkä vuoksi näihin tukitoimenpiteisiin ei sovelleta perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrättyä ilmoitusmenettelyä.
(2)
Komissio on lukuisissa päätöksissä soveltanut perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklaa ja selkeyttänyt perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuen käsitettä. Komissio on viimeksi komission asetuksessa (EY) N:o 69/2001 (3), myös esittänyt vähämerkityksisen tuen enimmäismäärää koskevat periaatteensa, joissa määritetään, milloin voidaan katsoa, että perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta. Koska maatalous- ja kalastusalalla sovelletaan erityisiä sääntöjä ja koska on vaarassa, että näillä aloilla pienetkin tukimäärät täyttävät perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan perusteet, asetusta (EY) N:o 69/2001 ei sovelleta kyseisiin aloihin.
(3)
Sen kokemuksen perusteella, jota komissio on saanut erityisesti Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 (4), voimaantulon jälkeen sekä maatalousalan valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen (5), soveltamisesta, voidaan todeta, että hyvin pienet maatalousalalla myönnetyt tukimäärät eivät täytä perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan perusteita, edellyttäen että tietyt edellytykset täyttyvät. Tämä pätee silloin, kun yksittäisten tuottajien saama tukimäärä on vähäinen ja kun lisäksi maatalousalalle myönnetyn tuen kokonaismäärä vastaa enintään pientä prosenttimäärää alan koko tuotannon arvosta. Euroopan yhteisössä tapahtuvalle maataloustuotannolle on yleensä tunnusomaista, että jokaista hyödykettä tuottaa suuri määrä pieniä tuottajia, jotka tuottavat enimmäkseen paljoustavaroita yhteisten markkinajärjestelyjen puitteissa. Sen vuoksi yksittäisille tuottajille tietyn ajanjakson aikana myönnettyjen pienten tukimäärien vaikutukset olisi suhteutettava maataloustuotannon alakohtaiseen arvoon samana ajanjaksona. Kun tuen enimmäismäärä määritetään jäsenvaltioittain maatalousalan tuotannon arvon perusteella, voidaan varmistaa, että kaikissa jäsenvaltioissa sovelletaan yhdenmukaista, objektiiviseen taloudelliseen viitearvoon perustuvaa toimintamallia.
(4)
Sen kokemuksen perusteella, jota komissio on saanut kalastusalan valtiontukien arvioinnista erityisesti kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista koskevien yhteisön suuntaviivojen (6) soveltamisesta sekä kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä 17 päivänä joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2792/1999 (7), voimaantulon jälkeen, voidaan lisäksi todeta, että hyvin pienet kalastusalalla myönnetyt tukimäärät eivät täytä perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan perusteita, edellyttäen että tietyt edellytykset täyttyvät. Koska maatalous- ja kalastusalan tuotantotavat ovat samankaltaisia, kyseiset edellytykset täyttyvät silloin, kun kunkin yksittäisen kalastusalan yrityksen saaman valtiontuen määrä on vähäinen ja kun lisäksi kalastusalalle myönnetyn valtiontuen kokonaismäärä vastaa enintään pientä prosenttimäärää koko kalastusalan tuotannon arvosta.
(5)
Avoimuuden ja oikeusvarmuuden lisäämiseksi näyttäisi olevan aiheellista säätää kalastusalalla sovellettavasta vähämerkityksistä tukea koskevasta säännöstä asetuksella.
(6)
Maailman kauppajärjestön (WTO) maataloussopimuksen (8), perusteella tällä asetuksella ei pitäisi myöntää poikkeusta vientituelle eikä tuelle, jolla suositaan kotimaisia tuotteita tuontituotteiden kustannuksella. Jäsenvaltioita koskee velvoite, jonka mukaan niiden on pidätyttävä myöntämästä mainittuun sopimukseen sisältyvien sitoumusten vastaista tukea. Vientitukea ei yleensä ole tuki messujen osallistumiskuluihin eikä uuden tai olemassa olevan tuotteen tuomiseksi uusille markkinoille tarvittaviin tutkimuksiin tai neuvontapalveluihin. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on todennut 19 päivänä syyskuuta 2002 antamassaan tuomiossa, että silloin kun yhteisö on toteuttanut toimenpiteen, jolla otetaan käyttöön tiettyä maatalouden alaa koskeva yhteinen markkinajärjestely, jäsenvaltioiden on pidätyttävä kaikista sellaisista toimenpiteistä, joilla tästä järjestelystä poikettaisiin tai joilla sitä vaarannettaisiin (9). Tätä periaatetta sovelletaan myös kalastusalaan. Sen vuoksi tätä asetusta ei pitäisi soveltaa valtiontukeen, jonka määrä vahvistetaan markkinoille saatettavien tuotteiden hinnan tai määrän mukaan.
(7)
Komission kokemuksen perusteella voidaan todeta, että jos tuen määrä ei ylitä 3 000 euron enimmäismäärää tuensaajaa kohti kolmen vuoden ajanjakson aikana ja jos kaikille yrityksille kolmen vuoden aikana myönnetyn tuen määrä on vähemmän kuin noin 0,3 prosenttia maatalousalan tai kalastusalan vuosituotannosta, tuki ei vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan eikä vääristä tai uhkaa vääristää kilpailua eikä sen vuoksi kuulu perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Sovellettavan kolmen vuoden ajanjakson olisi oltava liikkuva käsite ja myönnettäessä uutta vähämerkityksistä tukea olisi aina määritettävä edeltäneen kolmen vuoden ajanjakson aikana myönnetyn vähämerkityksisen tuen kokonaismäärä. Vähämerkityksinen tuki olisi katsottava myönnetyksi siinä vaiheessa, kun laillinen oikeus tukeen siirtyy tuensaajalle. Vähämerkityksistä tukea koskeva sääntö ei rajoita yritysten oikeutta saada samaan hankkeeseen muuta komission hyväksymää tai ryhmäpoikkeusasetuksen soveltamisalaan kuuluvaa valtiontukea.
(8)
Avoimuuden, tasapuolisen kohtelun ja vähämerkityksiselle tuelle asetetun enimmäismäärän asianmukaisen soveltamisen kannalta on aiheellista, että jäsenvaltiot soveltavat samaa laskentamenetelmää. Laskemisen helpottamiseksi sekä asetuksen (EY) N:o 69/2001 mukaisesti on aiheellista, että tukimäärät, jotka eivät ole raha-avustuksia, muunnetaan bruttoavustusekvivalentiksi. Useassa erässä tai edullisena lainana myönnettävän tuen avustusekvivalentin laskeminen edellyttää tuen myöntämisajankohtana voimassa olevan markkinakoron käyttämistä. Valtiontukisääntöjen yhdenmukaisen, avoimen ja yksinkertaisen soveltamisen vuoksi tässä asetuksessa tarkoitettuna markkinakorkona olisi käytettävä viitekorkoja, edellyttäen että edullisen lainan ollessa kyseessä lainalla on tavanomaiset vakuudet eikä siihen liity poikkeuksellisia riskejä. Viitekorkoina olisi käytettävä komission puolueettomien perusteiden pohjalta määräajoin vahvistamia korkoja, jotka julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja Internetissä.
(9)
Komission velvollisuutena on varmistaa, että valtiontukisääntöjä noudatetaan ja että erityisesti vähämerkityksistä tukea koskevan säännön mukaisesti myönnetty tuki on valtiontukisääntöjen vaatimusten mukaista. Perustamissopimuksen 10 artiklassa vahvistetun yhteistyöperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden olisi helpotettava tämän päämäärän saavuttamista ottamalla käyttöön tarvittava järjestelmä sen varmistamiseksi, että vähämerkityksistä tukea koskevan säännön perusteella myönnetyn tuen kokonaismäärä ei ylitä kolmen vuoden ajanjaksolla 3 000 euron enimmäismäärää tuensaajaa kohti tai kokonaistuen enimmäismäärää, jonka komissio asettaa kunkin jäsenvaltion maatalous- tai kalastusalan tuotannon arvon perusteella. Tämän vuoksi on aiheellista, että myöntäessään vähämerkityksistä tukea jäsenvaltiot ilmoittavat yrityksille tuen vähämerkityksisestä luonteesta, saavat täydelliset tiedot edeltäneen kolmen vuoden ajanjakson aikana myönnetystä muusta vähämerkityksisestä tuesta ja varmistavat huolellisesti, etteivät vähämerkityksiselle tuelle asetetut enimmäismäärät ylity uuden vähämerkityksisen tuen myötä. Vaihtoehtoisesti enimmäismäärien noudattaminen voidaan varmistaa myös keskusrekisterin avulla.
(10)
Ottaen huomioon komission kokemuksen ja erityisesti sen, kuinka usein valtiontukipolitiikkaa on yleensä tarpeen tarkistaa, on aiheellista rajoittaa tämän asetuksen soveltamisaikaa. Jos tämän asetuksen voimassaolo päättyy ilman että sitä pidennetään, olisi jäsenvaltioilla oltava tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluneita vähämerkityksisen tuen ohjelmia koskeva kuuden kuukauden siirtymäkausi. Oikeusvarmuuden vuoksi on myös aiheellista selkiyttää tämän asetuksen vaikutukset tukiin, jotka on myönnetty ennen asetuksen voimaantuloa,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Soveltamisala
Tätä asetusta sovelletaan maatalous- ja kalastusalan yrityksille myönnettävään tukeen, lukuun ottamatta:
a)
tukea, jonka määrä vahvistetaan markkinoille saatettavien tuotteiden hinnan tai määrän mukaan;
b)
vientiin liittyvien toimien tukea eli tukea, joka liittyy välittömästi vientimääriin, jakeluverkon perustamiseen ja toimintaan tai muihin vientitoimintaan liittyviin juokseviin kustannuksiin;
c)
tukea, jolla suositaan kotimaisia tuotteita tuontituotteiden kustannuksella.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
1)
’maatalousalan yrityksillä’ maataloustuotteiden tuotannossa, jalostuksessa ja markkinoille saattamisessa toimivia yrityksiä;
2)
’maataloustuotteella’ perustamissopimuksen liitteessä I lueteltuja tuotteita, lukuun ottamatta tämän artiklan 5 kohdassa määriteltyjä kalastus- ja vesiviljelytuotteita;
3)
’maataloustuotteen jalostamisella’ maataloustuotteen käsittelyä niin, että myös käsittelyn tuloksena saatava tuote on maataloustuote;
4)
’kalastusalan yrityksillä’ kalastustuotteiden tuotannossa, jalostuksessa ja markkinoille saattamisessa toimivia yrityksiä;
5)
’kalastustuotteilla’ sekä merestä ja sisävesistä pyydettäviä tuotteita että neuvoston asetuksen (EY) N:o 104/2000 (10);
6)
’kalastustuotteen jalostuksella ja markkinoille saattamisella’ kaikkia toimintoja, mukaan luettuina käsittely, tuotanto ja jakelu, jotka toteutetaan saaliin purkamis- tai pyyntiajankohdan ja lopputuotevaiheen välillä.
3 artikla
Vähämerkityksinen tuki
1. Tukitoimenpiteiden ei katsota täyttävän kaikkia perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan perusteita eikä niihin näin ollen sovelleta perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaista ilmoitusvelvollisuutta, jos ne täyttävät tämän artiklan 2 ja 3 kohdassa vahvistetut edellytykset.
2. Yhdelle yritykselle myönnettävän vähämerkityksisen tuen kokonaismäärä ei saa ylittää 3 000:ta euroa minkään kolmen vuoden ajanjakson aikana. Tätä enimmäismäärää sovelletaan tuen muodosta ja tavoitteista riippumatta.
Eri maatalousalan yrityksille myönnettävän tuen kokonaismäärä ei saa ylittää asianomaiselle jäsenvaltiolle liitteessä I vahvistettua arvoa minkään kolmen vuoden ajanjakson aikana.
Eri kalastusalan yrityksille myönnettävän tuen kokonaismäärä ei saa ylittää asianomaiselle jäsenvaltiolle liitteessä II vahvistettua arvoa minkään kolmen vuoden ajanjakson aikana.
3. Edellä 2 kohdassa säädetyt tuen enimmäismäärät ilmaistaan rahamääräisinä. Kaikki käytettävät luvut ilmaistaan bruttomäärinä, toisin sanoen niistä ei vähennetä välittömiä veroja. Jos tukea annetaan muussa muodossa kuin avustuksena, tuen määrä on tuen bruttoavustusekvivalentti.
Useassa erässä maksettava tuki diskontataan sen myöntämisajankohdan mukaiseen arvoon. Diskonttauksessa ja laskettaessa edullisen lainan sisältämän tuen määrää on korkona käytettävä avustuksen myöntämisajankohtana sovellettua viitekorkoa.
4 artikla
Kasautuminen ja seuranta
1. Jos jäsenvaltio myöntää yritykselle vähämerkityksistä tukea, sen on ilmoitettava yritykselle, että tuki on vähämerkityksistä, ja saatava kyseiseltä yritykseltä täydelliset tiedot edeltäneen kolmen vuoden ajanjakson aikana saadusta muusta vähämerkityksisestä tuesta.
Jäsenvaltio voi myöntää uutta vähämerkityksistä tukea vasta tarkistettuaan, että tämä ei nosta kyseisen kolmen vuoden ajanjakson aikana saadun vähämerkityksisen tuen kokonaismäärää kumpaakaan 3 artiklan 2 kohdassa vahvistettua enimmäismäärää suuremmaksi.
2. Jos jäsenvaltio on perustanut maatalousalaa ja kalastusalaa koskevan vähämerkityksisen tuen keskusrekisterin, jossa on täydelliset tiedot kaikesta tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvasta jäsenvaltion viranomaisten kyseisessä jäsenvaltiossa myöntämästä vähämerkityksisestä tuesta, 1 kohdan ensimmäisen alakohdan vaatimusta ei enää sovelleta siitä alkaen kun rekisteri kattaa kolmen vuoden ajanjakson.
3. Jäsenvaltioiden on tallennettava ja koottava kaikki tämän asetuksen soveltamista koskevat tiedot. Tallennetun aineiston on sisällettävä kaikki tarvittavat tiedot sen osoittamiseksi, että tämän asetuksen vaatimuksia on noudatettu. Jäsenvaltioiden on säilytettävä yksittäistä vähämerkityksistä tukea koskevat asiakirjat kymmenen vuoden ajan tuen myöntämispäivästä ja vähämerkityksisen tuen ohjelmia koskevat asiakirjat kymmenen vuoden ajan siitä päivästä, jona viimeinen yksittäinen tuki on myönnetty ohjelmasta.
Asianomaisen jäsenvaltion on kirjallisesta pyynnöstä toimitettava komissiolle 20 työpäivän tai pyynnössä mahdollisesti vahvistetun pidemmän ajan kuluessa kaikki tiedot, joita komissio pitää tarpeellisina sen arvioimiseksi, onko tämän asetuksen vaatimuksia noudatettu erityisesti yksittäisen yrityksen saaman vähämerkityksisen tuen kokonaismäärän ja asianomaisen jäsenvaltion maatalous- ja kalastusalan saaman vähämerkityksisen tuen kokonaismäärän osalta.
5 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Tätä asetusta sovelletaan ennen sen voimaantuloa myönnettyyn tukeen, jos tuki täyttää kaikki 1 ja 3 artiklassa säädetyt edellytykset. Jos tuki ei täytä mainittuja edellytyksiä, komissio arvioi sen asiaa koskevien puitteiden, suuntaviivojen, tiedonantojen ja ilmoitusten mukaisesti.
2. Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin vähämerkityksisen tuen ohjelmiin sovellettu asetuksesta saatava etu jatkuu kuuden kuukauden siirtymäkauden ajan 6 artiklan toisessa kohdassa säädetystä päivämäärästä lukien.
Vähämerkityksisen tuen ohjelmien soveltamista voidaan siirtymäkauden aikana jatkaa tämän asetuksen edellytysten mukaisesti.
6 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2005.
Sen voimassaolo päättyy 31 päivänä joulukuuta 2008.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 6 päivänä lokakuuta 2004.