РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 236/2008 НА СЪВЕТА
от 10 март 2008 година
за прекратяване на частичното междинно преразглеждане съгласно член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 384/96 относно антидъмпинговото мито върху вноса на амониев нитрат с произход от Русия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 г. за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (1) (основният регламент), и по-специално член 11, параграф 3 от него,
като взе предвид предложението на Комисията, представено след консултация с консултативния комитет,
като има предвид, че:
А. ПРОЦЕДУРА
1. Действащи мерки
(1)
Действащите мерки са окончателно антидъмпингово мито, наложено с Регламент (ЕО) № 658/2002 на Съвета (2), върху вноса на амониев нитрат с произход от Русия.
2. Искане за преразглеждане
(2)
Комисията получи искане за частично междинно преразглеждане съгласно член 11, параграф 3 от основния регламент.
(3)
Искането беше подадено от двама свързани производители износители от Русия, принадлежащи към холдинговото дружество Acron, а именно OJSC Acron и OJSC Dorogobuzh. Тези две дружества, поради тяхната връзка, се разглеждат като едно право образувание за целите на настоящото разследване (заявителят). Искането беше ограничено до проучване на дъмпинга, свързан със заявителя.
(4)
Заявителят приведе и представи достатъчно prima facie доказателства, че обстоятелствата, на основание на които са въведени мерките, са се променили и тези промени са с траен характер. Заявителят предостави prima facie доказателства, показващи, че сравнението между собствените му разходи за амониев нитрат и неговите експортни цени за Общността би довело до намаляване на дъмпинга значително под равнището на настоящите мерки. Поради това продължаващото налагане на мерки на съществуващите равнища, основани на установеното преди това равнище на дъмпинга, вече не е необходимо за отстраняване на последиците от дъмпинга.
3. Започване
(5)
След като установи, след консултация с консултативния комитет, че съществуват достатъчно доказателства за започване на частично междинно преразглеждане, на 19 декември 2006 г. с обявление, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3), Комисията започна частично междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими към вноса на амониев нитрат с произход от Русия в съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент.
(6)
Обхватът на това преразглеждане е ограничен до дъмпинга, с цел преценяване на необходимостта от продължаване, отмяна или изменение на съществуващите мерки по отношение на заявителя.
4. Разследване
(7)
Разследването на дъмпинга обхваща периода от 1 октомври 2005 г. до 30 септември 2006 г. (период на разследването за преразглеждане или ПРП).
(8)
Комисията официално уведоми заявителя, както и представителите на държавата износителка и на производството на Общността за започването на преразглеждането. На заинтересованите страни беше предоставена възможност да изразят писмено своите становища и да поискат изслушване.
(9)
На всички заинтересовани страни, които изявиха желание и доказаха, че има конкретни причини да бъдат изслушани, беше разрешено изслушване.
(10)
На заявителя и на свързаните с него на националния руски пазар търговски дружества беше изпратен въпросник. Заявителят, както и две от свързаните търговски дружества, представиха отговори на всички въпроси.
(11)
Комисията изиска и провери цялата информация, преценена за необходима за определяне на дъмпинга. Направени бяха проверки на място в помещенията на следните дружества:
а)
производители износители:
-
OJSC Acron
-
OJSC Dorogobuzh;
б)
свързани търговски дружества:
-
JSC Rostragronova
-
JSC Kubanagronova.
Б. РАЗГЛЕЖДАН ПРОДУКТ И СХОДЕН ПРОДУКТ
1. Разглеждан продукт
(12)
Продуктът, във връзка с който се извършва преразглеждането, е същият, както в разследванията, посочени в съображение 1, т.е. твърди изкуствени торове с тегловно съдържание на амониев нитрат, надвишаващо 80 %, с произход от Русия (разглежданият продукт), понастоящем класирани под кодове по КН 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 и ex 3105 90 91.
2. Сходен продукт
(13)
Както беше установено при предишните разследвания и потвърдено от настоящото разследване, за разглеждания продукт и за продуктите, произвеждани и продавани от заявителя на националния руски пазар беше установено, че имат еднакви основни физични и химични характеристики и по същество същата употреба и следователно се считат за сходни продукти по смисъла на член 1, параграф 4 от основния регламент. Тъй като настоящото преразглеждане беше ограничено до определяне на дъмпинга, свързан със заявителя, не се стигна до изводи по отношение на продукта, произвеждан и продаван от производството на Общността на пазара на Общността.
В. РЕЗУЛТАТИ ОТ РАЗСЛЕДВАНЕТО
(14)
В съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент беше проверено дали условията, на които е основан настоящият дъмпингов марж, са се променили и дали тази промяна има траен характер.
1. Нормална стойност
(15)
За установяване на нормалната стойност първо беше проверено дали общите продажби на заявителя на националния пазар са представителни в съответствие с член 2, параграф 2 от основния регламент. Беше установено, че продажбите на заявителя на националния пазар са представителни при сравняване с продажбите на външния пазар, тъй като представляват над 5 % от общия обем на продажбите за Общността.
(16)
Впоследствие Комисията провери дали продажбите на националния пазар могат да се считат за извършени при обичайни търговски условия в съответствие с член 2, параграф 4 от основния регламент. С тази цел бяха проверени производствените разходи за произведения от заявителя и продаден от него продукт на националния пазар.
(17)
Газът е основна суровина в производствения процес на разглеждания продукт и представлява значителна част от общите производствени разходи. В съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент беше проверено дали разходите, свързани с производството и продажбата на разглеждания продукт, са приемливо отразени в документите на заинтересованите страни.
(18)
На основата на данните, публикувани от международно признати източници, специализирани на енергийните пазари, беше установено, че платените от заявителя цени са необичайно ниски. Така например те възлизат на една пета от експортната цена на природния газ от Русия и са значително по-ниски от цената на газа, заплащана от производителите от Общността. В този смисъл всички налични данни показват, че цените на газа на националния пазар в Русия са регулирани цени, които са значително по-ниски от пазарните цени, заплащани на нерегулираните пазари за природен газ.
(19)
Тъй като цените на газа не бяха добре отразени в документите на заявителя, те трябваше да бъдат съответно коригирани. При липсата на каквито и да е нормални цени на газа, свързани с вътрешния руски пазар, и в съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент цените на газа трябваше да бъдат установени на „всяка друга приемлива основа, включително информация от други представителни пазари“. Коригираната цена се основаваше на средната цена на руския газ, продаван за износ на германско-чешката граница (Waidhaus), без отчитане на транспортните разходи и коригирана, така че да отразява местните разходи за дистрибуция. Waidhaus, като главен център за продажба на руски газ на ЕС, който е същевременно и най-големият пазар на руски газ и чиито цени отразяват приемливо разходите, може да бъде считан за представителен пазар.
(20)
След разгласяването заявителят възрази, че всяко коригиране на неговите цени за газ, заплащани на националния пазар, би било необосновано, тъй като счетоводните документи на дружеството изцяло отразяват разходите, свързани с интензивността на производството и продажбите на сходния продукт в държавата, от която произхожда.
(21)
Все пак, при проучване на разходите при производството на сходния продукт в съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент, трябва да се определи дали разходите, отчетени в сметките на компанията, по приемлив начин отразяват разходите, свързани с производството и продажбата на разследвания продукт. Поради изложената в съображение 18 по-горе причина случаят не беше счетен за такъв. Заявителят не отчита очевидната значителна разлика между цената на газа, плащана на националния руски пазар, и експортната цена на природния газ от Русия, от една страна, и цената, плащана от производителите на Общността, от друга. Той не отчита и факта, че националните цени за природния газ в Русия са регулирани и че не би могло да се смята, че те по приемлив начин отразяват цената, която природният газ обикновено би имал на един нормално функциониращ пазар. На последно място, заявителят не обясни защо, въпреки причините, изложени в съображение 18, разходите за газа, използван за производството на сходния продукт, продаван на националния пазар, биха били коректно отразени в отчетите му. Поради това тези аргументи трябваше да бъдат отхвърлени.
(22)
Освен това заявителят изтъкна, че с въвеждането на корекции за газа за определяне на нормалната стойност de facto е използвана методика, която не е предвидена от основния регламент. Така заменяйки разходите за газ за националния пазар с разходи, изчислени, както е описано по-горе в съображение 19, и поради факта, че тези разходи представляват основната част от общите разходи за сходния продукт и поради това и от определената нормална стойност, нормалната стойност ще бъде de facto определена въз основа на данни от трети „представителен“ пазар. В тази връзка заявителят приведе доводи, че за страните с пазарна икономика основният регламент предвижда само следните методики за определяне на нормалната стойност:
i)
на основата на националната цена на сходния продукт при обичайни търговски условия или когато продажбите не се извършват при обичайни търговски условия,
ii)
на основата на разходите за производство в държавата на произхода при отчитане на обосновани по размер разходи по продажба, общи и административни разходи и реализиране на печалба, или
iii)
представителни експортни цени на сходния продукт за съпоставима трета държава. Заявителят направи заключение, че на тази основа нормалната стойност не трябва да се базира на данни от трети представителен пазар.
(23)
В тази връзка и както е подчертано по-долу в съображения 45-48, първо трябва да се отбележи, че нормалната стойност е определена в съответствие с методиките, посочени в член 2, параграфи 1-6 от основния регламент. Все пак, за да се установи дали продажбите на националния пазар са направени при обичайни търговски условия по отношение на цената, т.е. дали са били печеливши, първо трябва да се установи дали разходите на заявителя са надеждна основа по смисъла на член 2, параграф 5 от основния регламент. Едва след като разходите са надеждно установени, може да се определи коя методика ще се използва за определяне на нормалната стойност. Поради това е неправилно да се твърди, че с определянето на надеждни разходи в съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент е въведена нова методика за определяне на нормалната стойност.
(24)
Освен това заявителят изтъкна аргумента, че при коригиране на разходите в съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент, равнището на коригираните разходи не може да надвишава равнището на съответните разходи в държавата износителка. В противен случай използваната при регулиране на разходите методика ще противоречи на член 2, параграф 3 от основния регламент, който поставя условие нормалната стойност на сходния продукт да се изчислява на основата на разходите за производство в държавата на произход.
(25)
Корекциите на разходите бяха направени в съответствие с член 2, параграф 5 от основния регламент. Член 2, параграф 5 от основния регламент не се отнася за „разходите за производство в държавата на произход“, но ясно оправомощава институциите да използват производствените разходи „от друг представителен пазар“ в държави, различни от държавата на произход. Аргументът на заявителя следователно трябваше да бъде отхвърлен.
(26)
На последно място, констатациите, посочени в съображения 18 и 19, също не противоречат на член 1 от основния регламент, както твърди заявителят. Наистина, въпреки че член 1 от основния регламент посочва, че нормалната стойност трябва да се определя, като се изхожда от данните от държавата износителка, основният регламент пояснява също, че това правило позволява изключения.
(27)
Следователно аргументите на заявителя трябваше да бъдат отхвърлени.
(28)
Освен това заявителят изтъкна, че ако трябва да бъдат коригирани разходите за природния газ на националния пазар, тази корекция трябва да се основава:
i)
на действащите в Русия нерегулирани цени на газа, или
ii)
на средната експортна цена на руския природен газ за балтийските държави, или алтернативно
iii)
на основата на действителните производствени разходи за природния газ в Русия плюс приемлив размер на печалбата.
(29)
Първо, фактът, че Комисията би могла да избере различна основа, не прави избора на Waidhaus неразумен. Най-важният критерий за избора на основата, на която да се определят цените на газа, е тя приемливо да отразява цената, която е нормално да се заплати на нормално функциониращ пазар. Неоспоримо е, че това условие е изпълнено по отношение на цените при Waidhaus. Второ, фактът, че количеството газ, продаден по нерегулирани цени на националния пазар, беше нищожно по време на ПРП и че такива цени са значително по-близки до регулираната цена на националния пазар, отколкото до свободно определената експортна цена, убедително подсказва, че тези нерегулирани цени са повлияни от преобладаващите регулирани цени. Поради това нерегулираните цени на националния пазар не могат да бъдат използвани. Беше счетено също така, че руските експортни цени на газа за балтийските държави не са достатъчно представителни поради относително ниските количества, изнасяни за тези държави. Освен това лисваха необходимите данни за разходите за транспортиране и дистрибуция, поради което не можеха да бъдат определени надеждни цени за балтийските държави. Наистина, далеч по-голямо количество газ се изнася през центъра Waidhaus, който поради тази причина представлява подходяща основа за корекции. Заявителят не предостави никакви доказателства, свързани със съществуването на представителни пазари, освен центъра Waidhaus, където цените по приемлив начин отразяват цената, която е нормално да се заплати на нормално функциониращ пазар. Следователно тези аргументи бяха отхвърлени.
(30)
В този контекст заявителят изтъкна също и аргумента, че той купува приблизително 50 % от природния газ, използван в производството му на торове, на нерегулирания пазар на Русия. Заявителят заяви, че поради това би било дискриминация да се коригират неговите разходи за газ, след като няма да бъдат направени такива корекции за други износители с по-високи равнища на цените, сходни с тези на заявителя. Следва да се отбележи, че в съответствие с проверения отговор на въпросника покупките на заявителя на природен газ на нерегулирания пазар в Русия бяха незначителни по време на ПРП. Поради това аргументът трябваше да бъде отхвърлен.
(31)
Доколкото става въпрос за третата възможност, посочена като подточка iii) в съображение 28 по-горе, т.е. коригирането да се основава на действителните производствени разходи за природния газ в Русия, преди всичко следва да се отбележи, че такава възможност не е, както твърди заявителят, изрично предвидена в член 2, параграф 5 от основния регламент. Освен това, както е посочено в съображение 29, най-важният критерий за избора на основата, на която да се определят цените на газа, е тя по приемлив начин да отразява цената, която е нормално да се заплати на нормално функциониращ пазар. Така въпросът, дали цената на газа, заплащана от клиентите на доставчика, включва печалбата като такава, не е важен в този контекст. Следователно този аргумент трябва да бъде отхвърлен.
(32)
Освен това заявителят възрази, че цените на природния газ на националния пазар в Русия, регулирани от държавата, постоянно се повишават и достигат равнища, покриващи производствените разходи за газ. Поради това цената на националния пазар не може да бъде разглеждана като неконкурентна или неприемливо ниска.
(33)
Този аргумент е неоснователен, тъй като правилото за избор на представителен пазар е не дали цените носят печалба като такава, а дали цените по приемлив начин отразяват цената, която е нормално да се плати на нормално функциониращ пазар, както е обяснено в съображение 29 по-горе. Не такъв е случаят с цените, регулирани от държавата. Освен това този аргумент противоречи и на публичните изявления на руския доставчик на газ (което се потвърждава от публикуваните му финансови отчети), че цените на газа на руския национален пазар не покриват производствените, транспортните и свързаните с продажбите разходи. Поради това този аргумент беше отхвърлен.
(34)
Що се отнася до метода за изчисляване на цените на газа при Waidhaus като такива, заявителят изтъкна, че руските износни мита, плащани за целия износ, трябва да бъдат изключени от цената при Waidhaus, тъй като износното мито не се начислява на националния пазар.
(35)
Наистина, пазарната цена при Waidhaus, който се счита за представителен пазар по смисъла на член 2, параграф 5 от основния регламент, е цената след таксите за износ, а не цената преди тези такси. От гледна точка на купувача това е актуалната цена, която трябва да плати при Waidhaus, и в тази връзка тя е неизползваема за определяне какъв процент от цената представлява таксата за износ и какъв процент се заплаща на доставчика на газ. Последният, от друга страна, винаги ще се опитва да увеличи цената си, поради което налага най-високата цена, която клиентите му са готови да платят. При условие че тази цена винаги доста надвишава производствените му разходи, като позволява на доставчиците на газ да реализират огромни печалби, определянето на цената му не се влияе на първо място от размера на таксата за износ, а от това, каква цена са готови да платят клиентите му. Поради това беше направено заключение, че цената, включваща таксата за износ, а не цената преди тази такса, е нормалната пазарна цена. Следователно аргументите на заявителя в тази връзка бяха отхвърлени.
(36)
Освен това заявителят изтъкна аргумента, че цената при Waidhaus трябва да бъде коригирана за качество, наличност, търсене на пазара, транспортиране и други условия при продажбата, които ще бъдат различни за външния и националния пазар на природния газ. Преди всичко следва да се отбележи, че цената при Waidhaus беше наистина коригирана с различни транспортни разходи за външния и за националния пазар и че твърденията на заявителя в това отношение не бяха основателни и трябваше да бъдат отхвърлени. Що се отнася до останалите елементи, заявителят не предостави никаква друга информация или доказателства в подкрепа на твърдението. По-специално заявителят не предостави друга информация, а такава и не беше налице, че съществуват разлики в качеството, наличността, търсенето на пазара и други условия при продажбите, които биха оправдали допълнителни корекции; освен това заявителят не направи опит да определи количествено тези твърдени разлики.
(37)
В този контекст заявителят изтъкна допълнително, че не са направени корекции за естествените сравнителни предимства на цените при Waidhaus. В тази връзка беше изразено твърдението, че в тъй като в Русия има голяма наличност на газ за разлика от Общността, цените в Русия ще бъдат естествено по-ниски от цената на изнасяния газ. Освен това беше заявено, че капацитетът за износ ще бъде ограничен от ограниченията на съществуващата система за транспортиране на газ, което ще повиши експортните цени на Русия. Заявителят изтъкна още, че „необичайно високите печалби“ на руския износител на газ на пазара за износ трябва да бъдат изключени от използваната при Waidhaus цена.
(38)
Както е посочено в съображение 29 по-горе, най-важният критерий за избора на цените при Waidhaus като основа, на която да се определят цените на газа, е те по приемлив начин да отразяват цената, която е нормално да се плати на нормално функциониращ пазар. Пазарните условия, преобладаващи на националния пазар, са неподходящи в този контекст. Поради това тези аргументи трябваше да бъдат отхвърлени.
(39)
Заявителят възрази също така, че надценките на местните дистрибутори са били добавени към коригираната цена на газа и че така печалбата на дистрибуторите би трябвало да е включена в цената при Waidhaus. В тази връзка заявителят твърди, че местните дистрибутори в Русия са дъщерни дружества, които са 100 % собственост на доставчика на газ, и поради това добавянето на печалбата на тези дистрибутори би довело до отчитането ѝ два пъти.
(40)
На първо място се отбелязва, че надценките на местните дистрибутори включват не само границите на печалба на тези дружества, но и техните разходи между покупката и препродажбата на природния газ.
(41)
На второ място, този аргумент не може да бъде проверен в достатъчна степен. Това се дължи на факта, че доставчикът на газ в Русия и неговите дъщерни дружества не са предмет на настоящото разследване и поради това наличната информация за организацията и за структурата на разходите им е недостатъчна. Отбелязва се също така, че в това отношение ситуацията в Русия, дължаща се, inter alia, на близката връзка на газовия доставчик с руското правителство, не е достатъчно прозрачна, за да позволи достъп до необходимите доказателства.
(42)
Нещо повече, заявителят, чието задължение е да представи доказателства, не бе в състояние да предостави каквато и да е допълнителна информация или доказателства, които да показват дали и в каква степен разходите за разпространение са действително включени в цената при Waidhaus. Все пак, тъй като купувачите на националния пазар са купували газ от местни доставчици, трябва да се приеме, че е вероятно те да са плащали разходите за местна дистрибуция, които като такива не са включени в некоригираната цена при Waidhaus. Поради тази причина беше решено, че тази корекция е основателна и следователно аргументът беше отхвърлен.
(43)
От друга страна, институциите на Общността взеха под внимание също и факта, че отражението на пресмятането на дъмпинговите маржове конкретно при тази корекция може да се окаже значително. Поради това, предвид ситуацията, описана по-горе в съображение 41, бе прието, че ако заявителят предостави достатъчни и подлежащи на проверка доказателства, Комисията може да разгледа възможността за възобновяване на разследването в това отношение.
(44)
Заявителят направи и изявления относно неконкурентното национално ценообразуване за газа в Германия. Отбелязва се, че продължаващите разследвания от страна на германските антитръстови органи се отнасят за цените, на които основните германски дистрибутори на газ продават газа на националния пазар и следователно тези цени съвсем не са свързани с цените, на които се продава изнасяният от Русия газ при Waidhaus.
(45)
След коригиране на производствените разходи по описания по-горе начин не бяха направени никакви продажби на националния пазар при обичайни търговски условия в съответствие с член 2, параграф 4 от основния регламент.
(46)
Поради това беше счетено, че цените на националния пазар не предоставят подходяща основа за определяне на нормалната стойност и трябва да се приложи друг метод. В съответствие с член 2, параграфи 3 и 6 от основния регламент нормалната стойност беше образувана, като към производствените разходи на износителя на разглеждания продукт, коригирани, където е необходимо по посочения по-горе в съображение 19 начин, бе прибавена приемлива стойност за разходи за реализация, общи и административни разходи и за реализиране на печалба.
(47)
Разходите за реализация, общите и административните разходи и размерът на печалбата не могат да бъдат установени в съответствие с уводния текст на член 2, параграф 6 от основния регламент, тъй като заявителят няма представителни продажби на националния пазар на разглеждания продукт при обичайни търговски условия. Член 2, параграф 6, буква а) от основния регламент не може да бъде приложена, тъй като се разследва само един производител. Член 2, параграф 6, буква б) също беше неприложима, тъй като производствените разходи на заявителя за продукти, принадлежащи към същата обща категория стоки, трябва също да бъдат регулирани във връзка с разходите за газ, поради причините, посочени в съображение 18 по-горе. Поради това разходите за реализация, общите и административните разходи и размерът на печалбата бяха определени в съответствие с член 2, параграф 6, буква в) от основния регламент.
(48)
В съответствие с член 2, параграф 6, буква в) от основния регламент, разходите за реализация и общите и административните разходи бяха основани на приемлив метод. На северноамериканския пазар бяха реализирани значителен брой продажби на националния пазар при значително равнище на конкуренция както от местни, така и от чужди дружества. В тази връзка беше разгледана достъпната публична информация, свързана с основните дружества, развиващи дейност в областта на изкуствените торове. Беше установено, че съответните данни от северноамериканските (американски и канадски) производители ще бъдат най-подходящи за целите на разследването, предвид широката достъпност на надеждна и пълна публична финансова информация от дружествата, чиито ценни книжа се търгуват на вторичните пазари в този регион на света. Поради това разходите за реализация, общите и административните разходи и печалбата бяха установени на основата на среднопретеглените разходи за реализация, на общите и административните разходи и на печалбата на трима северноамерикански производители, за които беше установено, че са сред най-големите дружества в сектора на торовете със съдържание на азот по отношение на продажбите на националния пазар в същата обща категория продукти (торове със съдържание на азот). Тези трима производители бяха счетени за представителни в сферата на торовете със съдържание на азот и поради това техните разходи за реализация, общите и административните разходи и печалбата им - за представителни за разходите, които нормално се правят от дружества, работещи успешно в този сектор. Следва да се отбележи, че нямаше данни, че размерът на така определената печалба би надвишил печалбата, реализирана от други руски производители от продажбата на продукти от същата обща категория на техния национален пазар.
(49)
Производството на Общността се противопостави на горния подход във връзка с определянето на разходите за реализация, общите и административните разходи и изрази становище, че следва да бъдат използвани собствените разходи за реализация, общи и административни разходи на заявителя. Все пак член 2, параграф 6 от основния регламент посочва, че стойностите за разходите за реализация, общите и административните разходи трябва да се основават само на действителни данни, отнасящи се за производството и продажбите на съответния производител износител, когато тези продажби са направени при обичайни търговски условия. Както е подчертано в съображения 45 и 46, случаят не беше такъв, поради което този аргумент беше отхвърлен.
2. Експортна цена
(50)
В съответствие с член 2, параграф 8 от основния регламент експортната цена беше определена на базата на действително платената или платима цена за разглеждания продукт при продажбата му за износ в Общността.
3. Сравнение
(51)
Нормалната стойност и експортната цена бяха сравнени на базата на цена франко завода. С цел осигуряване на справедливо сравнение между нормалните стойности и експортните цени беше направена надлежна поправка под формата на корекции за разликите, влияещи върху цената и сравнимостта на цената в съответствие с член 2, параграф 10 от основния регламент. Бяха допуснати разумни корекции, свързани с транспорта, кредитите, опаковките и комисионните възнаграждения, когато те бяха приемливи, точни и подкрепени от проверени доказателства.
4. Дъмпингов марж
(52)
Дъмпинговият марж беше определен на основата на сравнението на среднопретеглената нормална стойност със среднопретеглената експортна цена в съответствие с член 2, параграфи 11 и 12 от основния регламент.
(53)
Разследването показа извършване на дъмпинг през ПРП. Дъмпинговият марж, изразен като процент от цената СIF до границата на Общността, преди обмитяване, е 42,06 %.
5. Траен характер на обстоятелствата, преобладаващи през ПР
(54)
В съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент беше направен анализ, дали промяната в обстоятелствата във връзка с дъмпинга с достатъчно основание би могла да бъде счетена за трайна.
(55)
В тази връзка следва да се отбележи, че нормалната стойност в първоначалното разследване беше установена на основата на рентабилни продажни цени на националния пазар на САЩ, тъй като по това време Русия не беше държава с пазарна икономика. В контекста на настоящото разследване за преразглеждане Русия се счита за държава с пазарна икономика, поради което нормалната стойност трябваше да бъде определена на основата на собствената производствена цена на заявителя, коригирана, където е необходимо. Не бяха установени данни, че нормалната стойност, получена при настоящото преразглеждане, не може да бъде разглеждана като имаща траен характер.
(56)
Не бяха намерени доказателства, че продажбите за износ няма да продължат при настоящото ценово равнище.
(57)
На тази основа беше направено заключение, че в сравнение с първоначалното разследване променените обстоятелства, свързани с дъмпинга (сега основани на сравнението между собствените нормална стойност и експортни цени на заявителя) могат в приемлива степен да бъдат разглеждани като имащи траен характер.
Г. ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ПРЕРАЗГЛЕЖДАНЕТО
(58)
Тъй като в първоначалното разследване митото беше наложено под формата на определена стойност на тон, то трябва да има същата форма при настоящото разследване. Митото, изчислено на основата на настоящия дъмпингов марж, ще бъде 48,09 EUR/тон.
(59)
Припомня се, че, както е посочено в съображение 94 от Регламент (ЕО) № 658/2002 на Съвета, когато бяха наложени окончателните мерки през 2002 г. при определяне на стойността на окончателното мито, което да бъде наложено в съответствие с правилото за по-малкото мито, беше използван маржът на вредите. Както е определено в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 658/2002, действащото в настоящия момент мито зависи от конкретния продуктов тип и варира между 41,42 и 47,07 EUR/тон.
(60)
Тъй като митото, определено на основата на настоящия дъмпингов марж, е по-високо от настоящото мито, преразглеждането ще бъде прекратено без изменение на равнището на митото, приложимо за заявителя, което ще бъде поддържано на равнището на стойността на окончателното антидъмпингово мито, определено при първоначалното разследване.
Д. ГАРАНЦИЯ
(61)
Заявителят изрази интерес да предложи гаранция, но не успя да представи достатъчно конкретизирани предложения за това в рамките на сроковете, посочени в член 8, параграф 2 от основния регламент. Вследствие на това Комисията не можа да приеме никакво предложение за гаранция. Все пак се отчита, че сложността на няколко проблема, а именно:
1.
променливостта на цената на разглеждания продукт, която може да наложи въвеждане на някаква форма на индексиране на минималните цени, въпреки че тази променливост не е достатъчно обяснена от ключовия фактор, определящ размера на разходите; и
2.
специфичните пазарни условия за разглеждания продукт (inter alia, ограничения обем на вноса, осъществен от разследвания износител)
поражда необходимостта допълнително да се обмисли дали би била приложима гаранция, обединяваща индексирани минимални цени и количествено ограничение.
(62)
Както е посочено по-горе, поради тази сложност заявителят не успя да формулира приемливо предложение за гаранция в рамките на нормативно определения срок. С оглед на изложеното по-горе Съветът счита, че на заявителя по изключение трябва да се разреши да оформи своето предложение за гаранции след изтичането на посочения по-горе краен срок, но в рамките на 10 календарни дни от влизането в сила на настоящия регламент.
Е. РАЗГЛАСЯВАНЕ
(63)
Заинтересованите страни бяха информирани за съществените факти и съображения, на основата на които се предвижда да бъде прекратено настоящото преразглеждане и да се запази съществуващото антидъмпингово мито върху вноса на разглеждания продукт, произвеждан от заявителя. На всички страни беше дадена възможност за коментар. Коментарите на страните бяха взети под внимание, когато бяха обосновани и подкрепени с доказателства,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член единствен
Частичното междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими към износа на твърди торове с тегловно съдържание на амониев нитрат, надвишаващо 80 %, попадащи под кодове по КН 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 и ex 3105 90 91, с произход от Русия, започнато в съответствие с член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 384/96, се прекратява без изменение на действащите антидъмпингови мерки.
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 10 март 2008 година.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 236/2008,
annettu 10 päivänä maaliskuuta 2008,
Venäjältä peräisin olevan ammoniumnitraatin tuontiin sovellettavaa polkumyyntitullia koskevan, asetuksen (EY) N:o 384/96 11 artiklan 3 kohdan mukaisen osittaisen välivaiheen tarkastelun päättämisestä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 11 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Voimassa olevat toimenpiteet
(1)
Tällä hetkellä voimassa oleva toimenpide on Venäjältä peräisin olevan ammoniumnitraatin tuonnissa sovellettava lopullinen polkumyyntitulli, joka on otettu käyttöön neuvoston asetuksella (EY) N:o 658/2002 (2).
2. Tarkastelua koskeva pyyntö
(2)
Komissio vastaanotti perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaista osittaista välivaiheen tarkastelua koskevan pyynnön.
(3)
Pyynnön esittivät kaksi etuyhteydessä olevaa venäläistä vientiä harjoittavaa tuottajaa, OJSC Acron ja OJSC Dorogobuzh, jotka kuuluvat Acron-holdingyhtiöön. Etuyhteytensä vuoksi näitä kahta yritystä käsitellään tässä tutkimuksessa yhtenä oikeushenkilönä, jäljempänä ’pyynnön esittäjä’. Pyyntö rajoittuu polkumyynnin tarkasteluun pyynnön esittäjän osalta.
(4)
Pyynnön esittäjä väitti ja esitti riittävää alustava näyttöä siitä, että olosuhteet, joiden perusteella toimenpiteet toteutettiin, ovat muuttuneet pysyvästi. Pyynnön esittäjä toimitti alustavan näytön siitä, että sen omien ammoniumnitraatin kustannusten ja sen yhteisöön suuntautuvan viennin hintojen vertailu johtaisi polkumyynnin vähenemiseen merkittävästi alle voimassa olevan toimenpiteen tason. Polkumyynnin vaikutusten korjaaminen ei tästä syystä enää edellyttäisi nykytasoisten, aiemmin määritettyyn polkumyynnin tasoon perustuvien toimenpiteiden soveltamista.
3. Menettelyn aloittaminen
(5)
Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa komissio päätti, että oli olemassa riittävä näyttö osittaisen välivaiheen tarkastelun vireille panemiseksi, mistä syystä se julkaisi 19 päivänä joulukuuta 2006Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksen (3) Venäjältä peräisin olevan ammoniumnitraatin tuontiin sovellettavia polkumyyntitoimenpiteitä koskevan osittaisen välivaiheen tarkastelun vireillepanosta perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(6)
Tarkastelu oli rajoitettu polkumyyntiin, ja tarkoituksena oli arvioida, onko voimassa olevien toimenpiteiden jatkaminen, kumoaminen tai muuttaminen tarpeen pyynnön esittäjän osalta.
4. Tutkimus
(7)
Polkumyyntitutkimus käsitti 1 päivän lokakuuta 2005 ja 30 päivän syyskuuta 2006 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’.
(8)
Komissio ilmoitti tarkastelun vireillepanosta virallisesti pyynnön esittäjälle sekä viejämaan ja yhteisön tuotannonalan edustajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää kuulemista.
(9)
Mahdollisuus tulla kuulluiksi myönnettiin kaikille asianomaisille osapuolille, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
(10)
Pyynnön esittäjälle ja siihen etuyhteydessä oleville myyntiyrityksille Venäjän kotimarkkinoilla lähetettiin kyselylomake. Pyynnön esittäjä ja kaksi etuyhteydessä olevaa myyntiyritystä palauttivat lomakkeet täydellisesti täytettyinä.
(11)
Komissio hankki ja tarkisti kaikki polkumyynnin määrittämisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot. Seuraavien yritysten toimitiloihin tehtiin tarkastuskäyntejä:
a)
Vientiä harjoittavat tuottajat:
-
OJSC Acron
-
OJSC Dorogobuzh
b)
Etuyhteydessä olevat myyntiyritykset:
-
JSC Rostragronova
-
JSC Kubanagronova
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
1. Tarkasteltavana oleva tuote
(12)
Tarkastelun kohteena oleva tuote on sama kuin 1 kappaleessa mainitussa tutkimuksessa eli Venäjältä peräisin olevat kiinteät lannoitteet, joiden ammoniumnitraattipitoisuus on suurempi kuin 80 painoprosenttia, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’, ja jotka luokitellaan nykyisin CN-koodeihin 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 ja ex 3105 90 91.
2. Samankaltainen tuote
(13)
Kuten aiemmissa tutkimuksissa havaittiin ja tässä tutkimuksessa vahvistettiin, tarkasteltavana olevalla tuotteella sekä pyynnön esittäjän valmistamalla ja Venäjän kotimaanmarkkinoilla myymällä tuotteella on samat fyysiset ja kemialliset perusominaisuudet ja pääasiassa sama käyttötarkoitus, ja niitä pidetään siksi perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina. Koska tässä tarkastelussa käsiteltiin vain polkumyynnin määrittämistä pyynnön esittäjän osalta, päätelmiä ei tehty yhteisön tuotannonalan valmistamasta ja yhteisön kotimarkkinoilla myymästä tuotteesta.
C. TUTKIMUKSEN TULOKSET
(14)
Perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti tutkittiin, ovatko nykyisen polkumyyntimarginaalin määrittämiseen vaikuttaneet olosuhteet muuttuneet ja ovatko tällaiset muutokset pysyviä.
1. Normaaliarvo
(15)
Normaaliarvon määrittämiseksi varmennettiin ensin, että pyynnön esittäjän koko kotimaan myynti oli edustavaa perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Pyynnön esittäjän kotimarkkinamyynti havaittiin edustavaksi verrattuna vientimyyntiin, koska kotimarkkinamyynnin osuus oli yli 5 prosenttia sen vientimyynnin kokonaismäärästä yhteisöön.
(16)
Tämän jälkeen komissio selvitti, voitiinko kotimarkkinamyynnin katsoa tapahtuneen perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti tavanomaisessa kaupankäynnissä. Tätä varten tarkasteltiin pyynnön esittäjän valmistaman ja kotimarkkinoilla myymän tuotteen tuotantokustannuksia.
(17)
Tarkasteltavana olevan tuotteen valmistusprosessin tärkein raaka-aine on kaasu, jonka osuus kokonaistuotantokustannuksista on merkittävä. Perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti tutkittiin, saataisiinko asianomaisten osapuolten kirjanpidosta kohtuullisen hyvä käsitys käsiteltävänä olevan tuotteen tuotantoon ja myyntiin liittyvistä kustannuksista.
(18)
Energiamarkkinoihin erikoistuneiden kansainvälisesti tunnustettujen lähteiden julkaisemien tietojen perusteella pyynnön esittäjän maksama hinta oli epänormaalin alhainen. Kuvaavaa on, että hinta oli viidennes Venäjältä viedyn maakaasun hinnasta ja myös merkittävästi yhteisön tuottajien maksamaa kaasun hintaa alempi. Tässä suhteessa kaikki saatavilla olevat tiedot osoittavat, että kaasun hinnat Venäjän kotimarkkinoilla olivat säänneltyjä hintoja, jotka olivat selvästi alempia kuin sääntelemättömillä maakaasumarkkinoilla maksetut markkinahinnat.
(19)
Koska kaasukustannukset eivät näkyneet riittävän selvästi pyynnön hakijan kirjanpidossa, kustannuksia oli oikaistava vastaavasti. Koska Venäjän kotimarkkinoita koskevia vääristymättömiä kaasun hintoja ei ollut, kaasun hinnat oli perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti määritettävä ”mitä tahansa muuta hyväksyttävää perustetta käyttäen, mukaan lukien muilta edustavilta markkinoilta saadut tiedot”. Oikaistu hinta perustui Saksan ja Tšekin rajalla (Waidhaus) vietäväksi myydyn venäläisen maakaasun keskihintaan, josta vähennettiin kuljetuskustannukset ja jota mukautettiin paikallisten jakelukustannusten huomioon ottamiseksi. Waidhaus on tärkein kanava venäläisen kaasun myynnille Euroopan unioniin, joka on venäläisen kaasun suurin markkina-alue ja jossa hinnat antavat kohtuullisen hyvän käsityksen kustannuksista, joten sitä voidaan pitää edustavana markkina-alueena.
(20)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen pyynnön esittäjä välitti, että sen kotimarkkinoilla maksaman kaasun hinnan oikaisu ei ole perusteltua, koska yrityksen kirjanpidosta käyvät täysimääräisesti ilmi kustannukset, jotka liittyvät samankaltaisen tuotteen tuotanto- ja myyntitoimintaan alkuperämaassa.
(21)
Tutkittaessa samankaltaisen tuotteen tuotantokustannuksia perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti on kuitenkin määritettävä, antavatko yrityksen kirjanpitoon merkityt kustannukset kohtuullisen hyvän käsityksen tutkimuksen kohteena olevan tuotteen valmistukseen ja myyntiin liittyvistä kustannuksista. Näin ei kuitenkaan ollut 18 kappaleessa esitetyistä syistä. Pyynnön esittäjä ei käsitellyt merkittävä eroa toisaalta Venäjän kotimarkkinoilla maksetun kaasun ja Venäjältä viedyn maakaasun hinnan ja toisaalta yhteisön tuottajien maksaman hinnan välillä. Pyynnössä ei käsitelty myöskään sitä, että maakaasun kotimarkkinahintoja säänneltiin Venäjällä ja ettei niiden voida katsoa antavan kohtuullisen hyvän käsityksen tavanomaisesti vääristymättömillä markkinoilla maksettavista hinnoista. Lisäksi pyynnön esittäjä ei selittänyt, miksi 18 kappaleessa esitetyistä syistä huolimatta sen kirjanpito antaisi kohtuullisen hyvän käsityksen kotimarkkinoilla myydyn samankaltaisen tuotteen tuotantoon käytetyn kaasun kustannuksista. Tästä syystä väite oli hylättävä.
(22)
Pyynnön esittäjä väitti vielä, että kun kaasun hintaa oikaistiin, normaaliarvon määrittämiseksi käytettiin menetelmää, josta ei säädetä perusasetuksessa. Koska kotimaan kaasukustannukset korvattiin 19 kappaleessa kuvatulla tavalla lasketuilla kustannuksilla ja nämä kustannukset muodostavat suurimman osan samankaltaisen tuotteen kokonaiskustannuksista ja näin ollen myös laskennallisesta normaaliarvosta, normaaliarvo on itse asiassa määritetty kolmansilta ”edustavilta” markkinoilta saatujen tietojen perusteella. Pyynnön esittäjä väitti, että perusasetuksen mukaan markkinatalousmaiden osalta normaaliarvo voidaan kuitenkin määrittää vain seuraavilla menetelmillä, joissa otetaan huomioon
i)
samankaltaisen tuotteen kotimarkkinahinnat tavanomaisessa kaupankäynnissä tai, jos myynti ei tapahdu tavanomaisessa kaupankäynnissä,
ii)
tuotantokustannukset alkuperämaassa (lisättynä kohtuullisilla myynti-, yleis- ja hallintokustannuksilla ja voitoilla) tai
iii)
samankaltaisen tuotteen edustavat vientihinnat asianmukaiseen kolmanteen maahan. Pyynnön esittäjän mukaan tällä perusteella normaaliarvoa ei pitäisi määrittää kolmansilta edustavilta markkinoilta saatujen tietojen perusteella.
(23)
Olisi ensinnä huomattava, kuten 45-48 kappaleessa tuodaan esiin, että normaaliarvo määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 1-6 kohdassa esitettyjen menetelmien mukaisesti. Jotta voitaisiin määrittää, tapahtuiko kotimarkkinamyynti hinnan puolesta tavanomaisessa kaupankäynnissä eli oliko se kannattavaa, on ensin kuitenkin määritettävä, muodostavatko pyynnön esittäjän kustannukset luotettavan perustan perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Normaaliarvon määrittämiseen käytettävä menetelmä voidaan päättää vasta kun kustannukset on luotettavasti määritetty. Sen vuoksi on väärin väittää, että kun luotettavat kustannukset määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti, otettiin käyttöön uusi menetelmä normaaliarvon määrittämiseksi.
(24)
Pyynnön esittäjä väitti lisäksi, että kun kustannuksia oikaistaan perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti, oikaistujen kustannusten taso ei voi ylittää viejämaan vastaavien kustannusten tasoa. Muutoin kustannusten oikaisuun käytettävä menetelmä olisi vastoin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohtaa, jonka mukaan samankaltaisen tuotteen normaaliarvo lasketaan alkuperämaan tuotantokustannusten perusteella.
(25)
Kustannusten oikaisu tehtiin perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdassa ei viitata tuotantokustannuksiin alkuperämaassa, vaan nimenomaisesti annetaan toimielimille oikeus käyttää muilta edustavilta markkinoilta muista maista kuin alkuperämaasta saatuja tuotantokustannuksia. Näin ollen pyynnön esittäjän väite oli hylättävä.
(26)
Edellä olevassa 18 ja 19 kappaleessa esitetyt havainnot eivät ole myöskään vastoin perusasetuksen 1 artiklaa, kuten pyynnön esittäjä väitti. Vaikka perusasetuksen 1 artiklassa todetaan, että normaaliarvo on määritettävä viejämaasta saatujen tietojen perusteella, siinä myös tuodaan selvästi esiin, että säännöstä on poikkeuksia.
(27)
Näin ollen pyynnön esittäjän väitteet tältä osin oli hylättävä.
(28)
Pyynnön esittäjä väitti vielä, että jos sen maakaasukustannuksiin kotimarkkinoilla tehdään oikaisu, sen olisi perustuttava
i)
sääntelemättömiin kaasun hintoihin Venäjällä,
ii)
venäläisen maakaasun Baltian maihin suuntautuvan viennin keskimääräisiin hintoihin tai
iii)
maakaasun tosiasiallisiin tuotantokustannuksiin Venäjällä sekä kohtuulliseen voittomarginaaliin.
(29)
Ensinnäkään se, että komissio olisi voinut valita erilaisen perustan, ei tee Waidhausin valinnasta kohtuutonta. Valittaessa perustaa kaasun hintojen määrittämiseksi ensisijaisena kriteerinä on, että se antaa kohtuullisen hyvän kuvan tavanomaisesti vääristymättömillä markkinoilla maksettavista hinnoista. On kiistämätön tosiseikka, että tämä edellytys täyttyy Waidhausin hintojen osalta. Toiseksi se, että sääntelemättömillä hinnoilla kotimarkkinoilla myydyn kaasun määrä oli vain vähäinen tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ja että hinnat olivat merkittävästi lähempänä säänneltyjä kotimarkkinahintoja kuin vapaasti määräytyviä vientihintoja, viittaa voimakkaasti siihen, että vallitsevat säännellyt hinnat vääristivät sääntelemättömiä hintoja. Sen vuoksi sääntelemättömiä kotimarkkinahintoja ei voitu käyttää. Lisäksi katsottiin, että Venäjältä Baltian maihin vietävän kaasun hinnat eivät olleet riittävän edustavia näihin maihin suuntautuvan viennin suhteellisen vähäisen määrän vuoksi. Saatavilla ei ollut myöskään tarvittavia tietoja kuljetus- ja jakelukustannuksista, joten Baltian maihin suuntautuvalle viennille ei voitu määrittää luotettavia hintoja. Kiistämättä suurin kaasumäärä viedään Waidhausin kautta, ja se on näin ollen asianmukainen perusta oikaisulle. Pyynnön esittäjä ei toimittanut näyttöä edustavista markkinoista, muusta kuin Waidhausista, joilla hinnat antavat kohtuullisen hyvän käsityksen tavanomaisesti vääristymättömillä markkinoilla maksettavista hinnoista. Sen vuoksi nämä väitteet hylättiin.
(30)
Tähän liittyen pyynnön esittäjä myös väitti, että se osti noin 50 prosenttia lannoitteiden tuotannossaan kulutetusta maakaasusta Venäjän sääntelemättömiltä markkinoilta. Pyynnön esittäjän mukaan olisi sen vuoksi syrjivää oikaista sen kaasukustannuksia, jos tällaista oikaisua ei tehdä myös muille viejille, joilla on pyynnön esittäjän tavoin korkeammat kustannustasot. Tarkistettujen kyselylomakkeen vastausten perusteella pyynnön esittäjä osti maakaasua varsin vähäisiä määriä Venäjän sääntelemättömiltä markkinoilta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Tästä syystä väite oli hylättävä.
(31)
Jos tarkastellaan edellä olevan 28 kappaleen iii alakohdassa mainittua vaihtoehtoa eli oikaisun perustamista maakaasun todellisiin tuotantokustannuksiin Venäjällä, on huomattava, että tällaisesta vaihtoehdosta ei säädetä perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdassa, kuten pyynnön esittäjä väitti. Kuten 29 kappaleessa todetaan, valittaessa perustaa kaasun hintojen määrittämiseksi ensisijaisena kriteerinä on, että se antaa kohtuullisen hyvän kuvan tavanomaisesti vääristymättömillä markkinoilla maksettavista hinnoista. Näin ollen tässä yhteydessä ei ole merkityksellistä, onko toimittajan asiakkaalta kaasusta veloittama hinta tuottanut voittoa. Väite oli sen vuoksi hylättävä.
(32)
Pyynnön esittäjä väitti vielä, että valtion sääntelemät maakaasun kotimarkkinahinnat Venäjällä nousevat jatkuvasti ja ovat saavuttamassa tason, jolla katetaan kaasun tuotantokustannukset. Sen vuoksi kotimarkkinoiden hintaa ei voida pitää kilpailuun perustumattomana tai kohtuuttoman alhaisena.
(33)
Väite on perusteeton, koska edustavien markkinoiden valinnan vaatimuksena ei ole se, ovatko hinnat voittoa tuottavia vaan se, antavatko ne kohtuullisen hyvän kuvan tavanomaisesti vääristymättömillä markkinoilla maksettavista hinnoista, kuten 29 kappaleessa selitetään. Näin ei ole valtion sääntelemien hintojen tapauksessa. Väite on lisäksi vastoin venäläisen kaasuntoimittajan julkisia lausuntoja, jotka on vahvistettu sen julkaistussa tarkistetussa tilinpäätöksessä ja joiden mukaan Venäjän kotimarkkinoiden kaasun hinnat eivät kata tuotanto-, kuljetus- ja myyntikustannuksia. Tästä syystä väite hylättiin.
(34)
Waidhausin kaasuhintojen laskentamenetelmästä pyynnön esittäjä väitti, että Venäjän vientivero, joka on maksettava kaikesta viennistä, olisi pitänyt vähentää Waidhausin hinnasta, koska vientiveroa ei aiheudu kotimaassa.
(35)
Markkinahinta Waidhausissa, jota pidettiin edustavina markkinoina perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti, on todellakin hinta vientiverojen jälkeen eikä hinta ennen veroja. Ostajan kannalta tarkasteltuna merkitystä on hinnalla, joka on maksettava Waidhausissa, eikä näin ollen ole merkityksellistä, mikä osuus hinnasta muodostuu vientiverosta ja mikä osuus maksetaan kaasun toimittajalle. Toimittaja toisaalta yrittää aina maksimoida hintansa ja sen vuoksi veloittaa korkeimman hinnan, jonka asiakkaat suostuvat maksamaan. Kun otetaan huomioon, että hinta on aina yli tuotantokustannusten niin, että toimittaja saa huomattavat voitot, hinnan muodostumiseen ei ensisijaisesti vaikuta vientiveron määrä vaan se, minkä hinnan asiakkaat suostuvat maksamaan. Sen vuoksi pääteltiin, että vientiveron sisältävä hinta eikä hinta ennen veroja on markkinoilla määräytynyt vääristymätön hinta. Tämän vuoksi pyynnön esittäjän asiaa koskevat väitteet hylättiin.
(36)
Pyynnön esittäjä totesi vielä, että hintaan Waidhausissa olisi pitänyt tehdä oikaisuja laadun, saatavuuden, markkinoitavuuden, kuljetuksen ja muiden myyntiedellytysten perusteella, jotka olisivat olleet erilaiset maakaasun vienti- ja kotimaanmarkkinoilla. Hintaa Waidhausissa oikaistiinkin vienti- ja kotimarkkinoiden erilaisten kuljetuskustannusten perusteella, joten pyynnön esittäjän väite ei ole perusteltu ja on hylättävä. Pyynnön esittäjä ei toimittanut muista tekijöistä lisätietoja tai asiaa tukevaa näyttöä. Pyynnön esittäjä ei varsinkaan osoittanut - eikä muutakaan tietoa ollut saatavissa - että laadussa, saatavuudessa, markkinoitavuudessa tai muissa myyntiedellytyksissä olisi ollut eroja, jotka olisivat oikeuttaneet lisäoikaisut, eikä yrittänyt esittää määrällisiä tietoja näistä väitetyistä eroavaisuuksista.
(37)
Pyynnön esittäjä väitti edelleen, että luontaisten suhteellisten etujen johdosta ei tehty oikaisuja hintaan Waidhausissa. Tältä osin väitettiin, että koska kaasua on laajasti saatavilla Venäjällä muttei yhteisössä, hinnat Venäjällä ovat luonnollisesti alempia kuin viedyn kaasun hinta. Lisäksi väitettiin, että vientikapasiteettia rajoittaa nykyinen kaasun kuljetusjärjestelmä, ja tämä korottaa Venäjän vientihintoja. Pyynnön esittäjä totesi myös, että venäläisen kaasuntoimittajan epänormaalin korkeat voitot vientimarkkinoilla olisi vähennettävä käytetystä Waidhausin hinnasta.
(38)
Kuten 29 kappaleessa todetaan, ensisijaisena kriteerinä Waidhausin hintojen valinnalle perustaksi kaasun hintojen määrittämiseksi on se, että ne antavat kohtuullisen hyvän kuvan tavanomaisesti vääristymättömillä markkinoilla maksettavista hinnoista. Kotimarkkinoilla vallitsevat markkinaedellytykset eivät ole merkityksellisiä tässä yhteydessä. Näin ollen nämä väitteet oli hylättävä.
(39)
Pyynnön esittäjä vastusti myös sitä, että paikallisten jakelijoiden kate on lisätty oikaistuihin kaasuhintoihin, ja väitti, että jakelijoiden voitot sisältyvät jo hintaan Waidhausissa. Pyynnön esittäjä väitti, että paikalliset jakelijat Venäjällä ovat kaasun toimittajan täysin omistamia tytäryhtiöitä ja jos näiden jakelijoiden voitot lisätään laskelmiin, tuloksena voi näin ollen olla kaksinkertainen huomioon ottaminen.
(40)
Ensinnäkin on huomattava, että paikallisten jakelijoiden katteeseen sisältyvät näiden yritysten voittomarginaalin lisäksi myös niiden kustannukset maakaasun oston ja jälleenmyynnin välisenä aikana.
(41)
Toiseksi väitettä ei pystytty enää tarkistamaan riittävästi. Tämä johtuu siitä, että venäläinen kaasun toimittaja ja sen tytäryhtiöt eivät kuuluneet tutkimuksen soveltamisalaan ja sen vuoksi sen organisaatiosta ja kustannusrakenteesta ei ollut riittävästi tietoja saatavilla. On myös huomattava, että Venäjällä tältä osin vallitseva tilanne, joka johtuu mm. kaasun toimittajan ja Venäjän valtion tiiviistä yhteyksistä, ei ole riittävän avoin, jotta asiasta saataisiin tarvittava näyttö.
(42)
Lisäksi pyynnön esittäjä, jolla on todistustaakka, ei pystynyt toimittamaan lisätietoja tai näyttöä, joka olisi osoittanut, sisältyivätkö jakelukustannukset todella Waidhausin hintoihin ja missä määrin. Koska kotimarkkina-asiakkaat ostivat kaasua paikallisilta toimittajilta, oli kuitenkin oletettava, että niiden olisi täytynyt maksaa paikalliset jakelukustannukset, joita ei ole sisällytetty oikaisemattomaan Waidhausin hintaan. Sen vuoksi menettelyn tässä vaiheessa oli katsottava, että oikaisu on perusteltu, ja näin ollen väite oli hylättävä.
(43)
Yhteisön toimielimet kuitenkin katsoivat, että tämän erityisoikaisun vaikutus polkumyyntimarginaalin laskemiseen saattaa olla merkittävä. Sen vuoksi 41 kappaleessa kuvattu erityistilanne huomioon ottaen katsottiin, että jos pyynnön esittäjä toimittaa riittävästi todennettavissa olevaa näyttöä, komissio saattaa harkita tutkimuksen avaamista uudelleen tältä osin.
(44)
Pyynnön esittäjä väitti myös, että Saksan kotimarkkinoiden kaasun hinnoittelu ei perustu kilpailuun. Saksan kilpailuviranomaiset ovat parhaillaan tutkimassa hintoja, joilla Saksan suurimmat kaasun jakelijat myyvät kaasua kotimarkkinoilla, mutta tämä ei liity millään tavalla hintoihin, joilla Venäjältä vietyä kaasua myydään Waidhausissa.
(45)
Edellä kuvatun valmistuskustannusten oikaisun jälkeen kotimarkkinoilla ei tapahtunut myyntiä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa tavanomaisessa kaupankäynnissä.
(46)
Sen vuoksi katsottiin, että kotimarkkinahinnat eivät muodostaneet asianmukaista perustaa normaaliarvon määrittämiseksi ja oli sovellettava muuta menetelmää. Normaaliarvo määritettiin laskennallisesti perusasetuksen 2 artiklan 3 ja 6 kohdan mukaisesti lisäämällä kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä kohtuullinen voittomarginaali viejän tarkasteltavana olevan tuotteen valmistuskustannuksiin, joita tarvittaessa oikaistiin 19 kappaleessa esitetyn mukaisesti.
(47)
Myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia sekä voittoa ei voitu määrittää perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan johdantokappaleen nojalla, koska pyynnön esittäjällä ei ollut tarkasteltavana olevan tuotteen osalta edustavaa kotimarkkinamyyntiä tavanomaisessa kaupankäynnissä. Perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan a alakohtaa ei voitu soveltaa, koska tarkastelun kohteena oli vain yksi tuottaja. Myöskään perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan b alakohtaa ei voitu soveltaa, koska pyynnön esittäjän samaan yleiseen tavaraluokkaan kuuluvien tuotteiden tuotantokustannuksia olisi myös oikaistava kaasukustannusten osalta edellä 18 kappaleessa mainituista syistä. Myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset ja voitto määritettiin näin ollen perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan nojalla.
(48)
Perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset määriteltiin muulla hyväksyttävällä menetelmällä. Kotimarkkinamyynnin määrä pohjoisamerikkalaisilla markkinoilla on merkittävä ja kilpailua esiintyy paljon kotimaisten ja ulkomaisten yritysten välillä. Tältä osin tarkasteltiin julkisesti saatavilla olevia tietoja, jotka koskivat lannoitealalla toimivia suuria yrityksiä. Todettiin, että Pohjois-Amerikan (Yhdysvaltojen ja Kanadan) tuottajia koskevat tiedot olisivat tarkastelun kannalta sopivimpia, sillä kyseisellä alueella pörssinoteeratuista yrityksistä oli saatavana runsaasti luotettavaa ja kattavaa julkista taloudellista tietoa. Sen vuoksi myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset sekä voitto määriteltiin kolmen pohjoisamerikkalaisen tuottajan myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä voiton painotetun keskiarvon perusteella. Kyseiset tuottajat kuuluivat saman yleisen tuoteluokan (typpilannoitteet) kotimarkkinamyynnin osalta suurimpiin typpipitoisten lannoitteiden tuottajiin. Näitä kolmea tuottajaa pidettiin edustavina niiden typpilannoiteliiketoiminnan osalta, ja niiden myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten ja voiton katsottiin sen vuoksi edustavan kyseisellä liiketoimintasegmentillä menestyneiden yhtiöiden tavanomaisia kustannuksia ja voittoa. On huomattava, että ei ollut mitään merkkejä siitä, että voiton määrä näin laskettuna ylittäisi muiden venäläisten tuottajien saman yleisen ryhmän tuotteiden myynnistä kotimarkkinoilla saaman voiton.
(49)
Yhteisön tuotannonala vastusti myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksiin edellä sovellettua lähestymistapaa ja väitti, että pyynnön esittäjän omia myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia olisi pitänyt käyttää. Perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdassa kuitenkin säädetään, että myynti-, hallinto- ja muiden kustannusten määrien on perustuttava tosiasialliseen tietoon, joka koskee tutkittavana olevan viejän tuotteen valmistamista ja myyntiä, joka tapahtui tavanomaisessa kaupankäynnissä. Tässä tapauksessa näin ei ollut, kuten 45 ja 46 kappaleessa todettiin, ja väite oli näin ollen hylättävä.
2. Vientihinta
(50)
Vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti niiden hintojen perusteella, jotka tarkasteltavana olevasta tuotteesta tosiasiallisesti maksettiin tai jotka siitä oli maksettava, kun se myytiin vientiin yhteisöön.
3. Vertailu
(51)
Normaaliarvoa ja vientihintaa verrattiin vapaasti tehtaalla -tasolla. Normaaliarvojen ja vientihintojen välisen tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti huomioon, oikaisujen muodossa, hintoihin ja niiden vertailukelpoisuuteen vaikuttavat erot perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti. Kuljetus-, luotto-, pakkaus- ja pankkimaksujen perusteella tehtiin asianmukaisia oikaisuja aina, kun ne todettiin kohtuullisiksi ja paikkansa pitäviksi ja niistä esitettiin todennettu näyttö.
4. Polkumyyntimarginaali
(52)
Polkumyyntimarginaali määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 11 ja 12 kohdan mukaisesti vertaamalla painotettua keskimääräistä normaaliarvoa vientihintojen painotettuun keskiarvoon.
(53)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla esiintyi polkumyyntiä. Polkumyyntimarginaali, ilmaistuna prosentteina CIF-hinnasta yhteisön rajalla tullaamattomana, on 42,06 prosenttia.
5. Tutkimusajanjaksolla vallinneiden olosuhteiden pysyvyys
(54)
Perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti tutkittiin, voitaisiinko polkumyynnin osalta tapahtunutta olosuhteiden muutosta kohtuudella pitää pysyvänä.
(55)
Tältä osin olisi todettava, että normaaliarvo määritettiin alkuperäisessä tutkimuksessa Yhdysvaltojen kotimarkkinoilla kannattavien myyntihintojen perusteella, koska Venäjä ei kyseisenä ajankohtana ollut markkinatalousmaa. Parhaillaan tehtävässä tarkastelussa Venäjä katsotaan markkinatalousmaaksi ja normaaliarvo määritellään sen vuoksi pyynnön esittäjän omien tuotantokustannusten perusteella, joita on tarvittaessa oikaistu. Ei todettu viitteitä siitä, että tässä tutkimuksessa määritettyä normaaliarvoa ei voitaisi katsoa pysyväksi.
(56)
Mitään näyttöä ei havaittu siitä, etteikö vientimyyntiä jatkettaisi nykyisellä hintatasolla.
(57)
Edellä sanotun perusteella voidaan kohtuudella katsoa, että alkuperäisen tutkimuksen jälkeen polkumyynnissä tapahtunutta olosuhteiden muutosta (joka perustuu nyt pyynnön esittäjän normaaliarvon ja vientihintojen vertailuun) voidaan pitää pysyvänä.
D. TARKASTELUN PÄÄTTÄMINEN
(58)
Alkuperäisessä tutkimuksessa tulli vahvistettiin tietyksi euromääräksi tonnia kohti, joten tässä tutkimuksessa olisi noudatettava samaa. Nykyisen polkumyyntimarginaalin perusteella laskettu tulli on 48,09 euroa/tonni.
(59)
On muistettava, että kuten neuvoston asetuksen (EY) N:o 658/2002 johdanto-osan 94 kappaleessa todettiin päätettäessä lopullisista toimenpiteistä vuonna 2002, käyttöön otettavan lopullisen tullin määrä määritettiin alhaisemman tullin säännön mukaisesti vahinkomarginaalin perusteella. Asetuksen (EY) N:o 658/2002 1 artiklan 2 kohdan määritelmän mukaan tällä hetkellä voimassa oleva tulli riippuu tuotelajista ja vaihtelee 41,42 eurosta/tonni 47,07 euroon/tonni.
(60)
Koska tämänhetkisen polkumyyntimarginaalin perusteella määritetty tulli on korkeampi kuin tämänhetkinen tulli, tarkastelu olisi päätettävä muuttamatta pyynnön esittäjään sovellettavaa tullia, joka olisi säilytettävä alkuperäisessä tutkimuksessa vahvistetun polkumyyntitullin tasoisena.
E. SITOUMUS
(61)
Pyynnön esittäjä ilmoitti olevansa kiinnostunut tarjoamaan sitoumuksen muttei pystynyt tarjoamaan riittävän perusteltua hintasitoumusta perusasetuksen 8 artiklan 2 kohdassa asetetussa määräajassa. Tämän vuoksi komissio ei voinut hyväksyä mitään hintasitoumuksia. Kun kuitenkin otetaan huomioon useiden seikkojen monimutkaisuus, esimerkiksi
1)
tarkasteltavana olevan tuotteen hinnan vaihtelu, joka edellyttäisi jonkinlaista vähimmäishintojen indeksointia mutta jota keskeinen kustannustekijä ei riittävästi selitä, ja
2)
tarkasteltavana olevan tuotteen erityinen markkinatilanne (mm. viejän rajoitettu tuonti tämän tarkastelun vuoksi),
vaikuttaa siltä, että on tarpeen vielä pohtia, olisiko sitoumus ja siihen yhdistetty indeksoitu vähimmäishinta ja määrällinen katto toimiva ratkaisu.
(62)
Tämän monimutkaisen tilanteen vuoksi pyynnön esittäjä ei pystynyt muotoilemaan hyväksyttävää sitoumustarjousta määräajassa, kuten edellä todettiin. Edellä esitetyn perusteella neuvosto katsoo, että pyynnön esittäjälle olisi poikkeuksellisesti annettava mahdollisuus täydentää sitoumustarjoustaan edellä mainitun määräajan jälkeen mutta 10 kalenteripäivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulopäivästä.
F. PÄÄTTÄMINEN
(63)
Asianomaisille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella nykyinen tarkastelu aiottiin päättää ja pitää voimassa nykyinen polkumyyntitulli pyynnön esittäjän tuottaman tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa. Kaikille osapuolille annettiin mahdollisuus esittää huomautuksensa. Huomautukset otettiin huomioon, kun ne olivat oikeutettuja ja perustuivat näyttöön,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
Ainoa artikla
Päätetään asetuksen (EY) N:o 384/96 11 artiklan 3 kohdan nojalla aloitettu, Venäjältä peräisin olevien kiinteiden lannoitteiden, joiden ammoniumnitraattipitoisuus on suurempi kuin 80 painoprosenttia ja jotka kuuluvat CN-koodeihin 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 ja ex 3105 90 91, tuontiin sovellettavia polkumyyntitoimenpiteitä koskeva osittainen välivaiheen tarkastelu muuttamatta voimassa olevia polkumyyntitoimenpiteitä.
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 10 päivänä maaliskuuta 2008.