32003L0085
L 306/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2003/85/ЕО НА СЪВЕТА
от 29 септември 2003 година
относно мерки на Общността за борба с болестта шап и за отмяна на Директива 85/511/ЕИО и Решения 89/531/ЕИО и 91/665/ЕИО, и за изменение на Директива 92/46/ЕИО
(текст от значение за ЕИП)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37, параграф 3 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (3),
като взе предвид становището на Комитета за регионите (4),
като има предвид, че:
(1)
Една от задачите на Общността във ветеринарната област е да се подобри здравословното състояние на добитъка, като по този начин се увеличава доходността от животновъдството и се улеснява търговията с животни и животински продукти. Същевременно, Общността е освен това и общност на ценности и нейната политика за борба с болестите по животните не трябва да се основава само на търговски интереси, но също така трябва в действителност да вземе под внимание етичните принципи.
(2)
Болестта шап е силно заразна вирусна болест по чифтокопитните животни. Въпреки, че болестта шап не е от значение за общественото здраве, поради изключителното ѝ икономическо значение, тя заема челно място в списък „А“ с болестите на Международното бюро по епизоотии (Office International des Epizooties МБЕ).
(3)
Болестта шап е болест, която задължително трябва да се обявява, като огнищата трябва да се обявяват от засегнатата държава-членка на Комисията и другите държави-членки, в съответствие с Директива 82/894/ЕИО на Съвета от 21 декември 1982 г. относно обявяване на болестите по животните в рамките на Общността (5).
(4)
Мерките на Общността за борба с болестта шап са определени в Директива 85/511/ЕИО на Съвета от 18 ноември 1985 г. за въвеждане на мерки на Общността за борба с болестта шап (6). Тази директива е изменяна значително по много причини. Сега, когато се внасят нови изменения в посочената директива, е желателно въпросните разпоредби да се преработят наново, с цел да се изяснят спорните проблеми.
(5)
След приемането на Директива 90/423/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. за изменение на Директива 85/511/ЕИО, Директива 64/432/ЕИО относно проблеми, свързани със здравето на животните, които засягат търговията в Общността с говеда и свине и Директива 72/462/ЕИО относно проблемите на здравната и ветеринарната инспекция при вноса на животни от рода на едрия рогат добитък и свине и на прясно месо или на месни продукти от трети страни (7), профилактичната ваксинация срещу шап бе забранена в цялата Общност, считано от 1 януари 1992 г.
(6)
Необходими са превантивни мерки, за да се избегне проникването на болестта шап в Общността и в добитъка в Общността от съседни страни или чрез въвеждането в Общността на живи животни и продукти от животински произход. Няма признаци, че огнищата на болестта шап, за които е докладвано след забраната за профилактичната ваксинация, могат да бъдат приписани на вноса в съответствие със законодателството на Общността, и че подлежат на ветеринарни проверки на граничните инспекционни пунктове, създадени съгласно Директива 91/496/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 г. относно определяне на принципите на организация на ветеринарните проверки на животни, въведени в Общността от трети страни (8), и Директива 90/675/ЕИО на Съвета от 10 декември 1990 г. относно определяне на принципите на организация на ветеринарните проверки на продуктите, въведени в Общността от трети страни (9).
(7)
Въпреки това, следва силно да се наблегне на стриктното прилагане на правилата на Общността за внос на животински продукти, които са насочени към намаляване на рисковете, ако не поради други причини, то поради увеличаването на ръста на търговията и движението на хора по целия свят. Държавите-членки гарантират, че това законодателство е въведено в неговата цялост и подсигурят наличието на достатъчно персонал и ресурси за осъществяването на строг контрол на външните граници.
(8)
Също така, Временният комитет по болестта шап към Европейския парламент установи, че на практика граничните инспекции не успяват да предотвратят незаконното навлизане на значителни количества месо и месни продукти в Общността.
(9)
В условията на единен пазар и задоволителното като цяло здравословно състояние на стадата от домашен добитък, търговията с животни и животински продукти е нараснала значително и определени райони от Общността имат гъсто заселени с добитък площи.
(10)
Епидемията от шап в определени държави-членки през 2001 г. показа, че поради интензивното движение и търговията с животни, възприемчиви към шап, възникналото огнище може бързо да достигне епизоотични размери, причинявайки сътресения в такъв мащаб, които да предизвикат рязко понижаване на доходите от отглеждането на животни от възприемчиви видове, както и да засегне други части от селското стопанство, а също така се изискват и значителни финансови средства за обезщетяване на фермерите и прилагането на мерки за контрол.
(11)
По време на кризата с болестта шап през 2001 г., Комисията засили мерките за борба с болестта шап в Общността, определени в Директива 85/511/ЕИО, чрез приемането на защитни мерки в съответствие с Директива 90/425/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно ветеринарните и зоотехнически проверки, приложими при търговията в Общността с определени живи животни и продукти с оглед завършване изграждането на вътрешния пазар (10) и Директива 89/662/ЕИО на Съвета от 11 декември 1989 г. относно ветеринарните проверки по отношение на търговията вътре в Общността с оглед изграждането на вътрешния пазар (11).
(12)
През 2001 г., Комисията също прие и решения за условията за използване на спешна ваксинация, в съответствие с Директива 85/511/ЕИО. Тези условия бяха определени, като се взеха под внимание препоръките, включени в доклада на Научния комитет по здравето на животните и хуманното отношение към тях относно стратегията за спешна ваксинация против болестта шап от 1999 г.
(13)
Настоящата директива следва да вземе под внимание доклада на експертните групи на държавите-членки относно прегледа на законодателството на Общността, свързано с болестта шап от 1998 г., който отразява опита, придобит от държавите-членки по време на епидемията от класическа чума по свинете през 1997 г., и заключенията на Международната конференция за предотвратяване и борба с болестта шап, състояла се в Брюксел през 2001 г.
(14)
Резолюцията на Европейския парламент от 17 декември 2002 г. за епидемията от шап през 2001 г. в Европейския съюз (12) която се основава на заключенията на Временния комитет по болестта шап към Европейския парламент, следва да бъде взета под внимание в настоящата директива.
(15)
Следва да се вземат под внимание препоръките в доклада от 30-ата сесия на Европейската комисия през 1993 г., посветена на борбата с болестта шап, осъществяван от Организацията на Обединените нации по прехрана и земеделие относно минималните стандарти за лабораториите, работещи с вируса на шап ин витро и ин виво.
(16)
Настоящата директива следва също така да вземе под внимание направените промени в Кодекса за здравето на животните и Наръчника за стандарти за диагностични тестове и ваксини на МБЕ (Наръчник на МБЕ).
(17)
С цел да се осигури навременно откриване на всяко вероятно огнище на болестта шап, са необходими законови разпоредби, които да задължават намиращите се в контакт с животни от възприемчиви видове, да уведомяват компетентните органи за всеки съмнителен случай. Следва да се въведат редовни инспекции в държавите-членки, за да се гарантира че фермерите в действителност са запознати и прилагат общите правила за борба с болестта и биологичната безопасност.
(18)
Необходимо е веднага щом възникне съмнение за наличие на болестта шап, да се предприемат действия, така че да се приложат незабавни и ефективни мерки за контрол, веднага след потвърждаване на съществуването на болестта. Тези мерки следва да се приспособяват от компетентните органи в зависимост от епидемиологичната обстановка в засегнатата държава-членка. Освен това, мерките следва да бъдат засилени и от специфични мерки за защита, установени в съответствие със законодателството на Общността.
(19)
Бързото и подробно диагностициране на болестта и идентифицирането на съответния вирус следва да се извършва под ръководството на мрежа от национални лаборатории в държавите-членки. Когато е необходимо, сътрудничеството между националните лаборатории следва да бъде осигурено от референтна лаборатория на Общността, определена от Комисията съгласно процедурата на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, създаден с Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. относно определяне на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, с който се създава Европейския орган за безопасност на храните, и за определяне на процедури по въпроси, свързани с безопасността на храните (13).
(20)
Във връзка с диференциалната лабораторна диагноза на болестта шап, следва да се вземе под внимание Решение 2000/428/ЕО на Комисията от 4 юли 2000 г. относно установяване на процедури за диагностициране, методи за вземане на проби и критерии за оценка на резултатите от лабораторните тестове за потвърждение и диференциална диагноза на везикулозната болест по свинете (14).
(21)
Мерките на Общността за борба с болестта шап следва да се основават преди всичко на депопулацията на заразеното стадо. Убиването на болни и заразени животни от възприемчиви видове следва да се извършва незабавно в съответствие с Директива 93/119/ЕИО на Съвета от 22 декември 1993 г. относно защитата на животните по време на клане или умъртвяване (15). Когато е възможно, преработката на труповете на умрели или умъртвени животни следва да се извършва в съответствие с Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 3 октомври 2002 г. относно установяване на здравни правила относно странични животински продукти, непредназначени за консумация от човека (16).
(22)
В случай на възникване на огнище на болестта шап, е необходимо аспектите, свързани със защитата на общественото здраве и опазването на околната среда да бъдат обединени, по-специално чрез установяване на тясно сътрудничество между компетентните ветеринарномедицински органи и органите за опазване на околната среда. Директива 96/61/ЕО на Съвета от 24 септември 1996 г. относно цялостно предотвратяване и контрол на замърсяването (17) изисква разрешение за съоръжения за унищожаване или рециклиране на трупове на животни и животински отпадъци с определен капацитет за третиране по отношение на цялостното опазване на околната среда. Следва да се избягват ненужните рискове от изгарянето на трупове на животни в екарисажи или загробването им в масови гробищни парцели.
(23)
Необходимо е да се предотврати всяко разпространение на болестта веднага след появата на огнище, посредством внимателно наблюдение на движението на животните и употребата на продукти, които е вероятно да са заразени, и посредством спешна ваксинация, там където е целесъобразно, и по-специално в гъсто заселените с добитък райони.
(24)
Предприетите действия за борба с епидемии от шап, които поразиха определени държави-членки през 2001 г. показаха, че международните правила и правилата на Общността, и произтичащите от тях практики, не са обърнали достатъчно внимание на предлаганата възможност за използване на спешна ваксинация и последващи тестове, за откриване на болни животни във ваксинирани популации. Твърде голямо значение бе отдадено на аспектите на търговската политика, като в резултат на това предпазна ваксинация не е извършена, дори и в случаите, когато тя е била разрешена.
(25)
Съществуват различни стратегии за борба с болестта шап. В случай на епидемия, изборът на стратегия за борба с болестта следва също така да отчита коя стратегия причинява възможно най-малки икономически щети за неселскостопанските сектори на икономиката.
(26)
Посредством спешната ваксинация без последващо умъртвяване на ваксинираните животни, броят на животните, които следва да бъдат убити с цел контролиране на болестта може да бъде значително намален. Подходящи тестове следва впоследствие да потвърдят отсъствието на заразяване.
(27)
Почистването и дезинфекцията следва да са неразделна част от политиката на Общността за борба с болестта шап. Използването на дезинфектанти следва да се извършва в съответствие с Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 г. относно пускането на пазара на биоциди (18).
(28)
Сперма, яйцеклетки и ембриони, взети от животни от възприемчиви видове, заразени с вируса на шап, могат да спомогнат за разпространението на болестта, и следователно следва да подлежат на ограничения в допълнение към ветеринарно-санитарните условия, определени за търговията в Общността, в следните директиви:
-
Директива 88/407/ЕИО на Съвета от 14 юни 1988 г. относно определяне на ветеринарно-санитарните изисквания за внос и търговия в рамките на Общността с дълбоко замразена сперма на животни от рода на едрия рогат добитък (19);
-
Директива 89/556/ЕИО на Съвета от 25 септември 1989 г. относно ветеринарно-санитарните условия, регулиращи търговията в рамките на Общността и вноса от трети страни на ембриони от домашни животни от рода на едрия рогат добитък (20);
-
Директива 92/65/ЕИО на Съвета от 13 юли 1992 г. за определяне на ветеринарно-санитарните изисквания относно търговията и вноса в Общността на животни, сперма, яйцеклетки и ембриони, които не са предмет на ветеринарно-санитарните изисквания, определени в специалните правила на Общността, посочени в приложение А, раздел I към Директива 90/425/ЕИО (21).
(29)
В случай на възникнало огнище, може да е наложително да се приложат мерки за контрол не само по отношение на болни животни от възприемчиви видове, но и по отношение на заразени животни от невъзприемчиви към болестта видове, които могат да се превърнат в механични вектори на вируса. По време на епидемията от шап през 2001 г. бяха наложени ограничения и по отношение на движението на еднокопитни животни, идващи от животновъдни обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове или от граничещи с такива животновъдни обекти места, и в допълнение към изискванията на Директива 90/426/ЕИО от 26 юни 1990 г. относно ветеринарно-санитарните условия, регулиращи движението и вноса от трети страни на еднокопитни животни (22) се изискваше специално удостоверяване, за да се контролира търговията с еднокопитни животни от държави-членки, засегнати от болестта шап.
(30)
Във връзка с ветеринарно-санитарните условия, разпоредбите за пускането на пазара, търговията и вноса в Общността на животински продукти, предназначени за консумация от човека, са определени в следните директиви:
-
Директива 64/433/ЕИО на Съвета от 26 юни 1964 г. относно здравни проблеми, които оказват въздействие върху търговията с прясно месо в рамките на Общността (23),
-
Директива 77/99/ЕИО на Съвета от 21 декември 1976 г. относно здравните проблеми, засягащи търговията с месни продукти в рамките на Общността (24),
-
Директива 80/215/ЕИО на Съвета от 22 януари 1980 г. относно проблемите, свързани със здравето на животните, засягащи търговията с месни продукти в рамките на Общността (25),
-
Директива 91/495/ЕИО на Съвета от 27 ноември 1990 г., относно проблемите, свързани с общественото здраве и здравето на животните, които засягат производството и пускането на пазара на месо от зайци и на месо от дивеч, отглеждан във ферми (26),
-
Директива 94/65/ЕО на Съвета от 14 декември 1994 г. за определяне на изискванията за производство и пускане на пазара на мляно месо и месни заготовки (27),
-
Директива 2002/99/ЕО на Съвета от 16 декември 2002 г. относно установяване на ветеринарно-санитарни правила, регулиращи производството, преработката, разпространението и пускането на пазара на продукти от животински произход за консумация от човека (28).
(31)
Тези директиви понастоящем са в процес на замяна. С цел да се улеснят случаите, когато се налага позоваване, обработката на месо и месни продукти от животни от възприемчиви видове, която е необходима, за да се намали вероятността за наличие на вируса на шап, е ясно определена в приложения от VII до IX към настоящата директива, които се основават на тези директиви и съответстват на препоръките на МБЕ.
(32)
Ветеринарно-санитарните правила, регулиращи производството, преработката, разпространението и пускането на пазара на продукти от животински произход за консумация от човека са определени в Директива 2002/99/ЕО на Съвета от 16 декември 2002 г. (29)
(33)
Директива 92/46/ЕИО на Съвета от 16 юни 1992 г. относно определяне на здравни правила за производството и пускането на пазара на сурово мляко, топлинно обработено мляко и млечни продукти (30) предвижда обработката на мляко от животни, отглеждани в периметъра на надзорните зони, създадени в съответствие с мерките на Общността за борба с болестта шап. Изискванията на тази директива не са достатъчни, тъй като те не предвиждат обработката на мляко от предпазните зони и от ваксинирани животни. Освен това, обработката на мляко за консумация от човека, предвидена в тази директива, надвишава изискванията на Кодекса на МБЕ за унищожаване на вируса на шап в млякото и води до логични проблеми при унищожаването на значително количество мляко, отказано за приемане от млекопреработвателните предприятия. В настоящата директива трябва да се включат по-подробни разпоредби относно събирането и транспортирането на мляко от животни от възприемчиви видове в области, които подлежат на мерки за борба с болестта шап. Обработката на мляко и млечни продукти, определена в приложение IX към настоящата директива отговаря на изискванията на МБЕ за унищожаване на евентуален вирус на шап в млякото и млечните продукти. Следователно Директива 92/46/ЕИО следва да бъде съответно изменена.
(34)
По отношение на продуктите от животински произход, следва да се вземе под внимание Директива 92/118/ЕИО на Съвета от 17 декември 1992 г. за определяне на ветеринарно-санитарните и здравните изисквания относно търговията и вноса в Общността на продукти, които не са подчинени, по отношение на посочените изисквания, на специалните правила на Общността, посочени в глава I от приложение А към Директива 89/662/ЕИО, и по отношение на патогените, в Директива 90/425/ЕИО (31). Определени разпоредби от Директива 92/118/ЕИО са включени в Регламент (ЕО) № 1774/2002.
(35)
Прилагането на принципа на регионализация следва да позволи изпълнението на строги мерки за контрол, включително и спешна ваксинация, в определена част на Общността, без да се поставят под опасност общите интереси на Общността. Млечните и месните продукти от ваксинирани животни могат да се пускат на пазара в съответствие със съответното законодателство на Общността, и по специално с настоящата директива.
(36)
Директива 64/432/ЕИО предвижда определяне на райони. Решение 2000/807/ЕО на Комисията от 11 декември 2000 г. относно установяване на кодифицираната форма и кодовете за обявяване на болестите по животните съгласно разпоредбите на Директива 82/894/ЕИО на Съвета (32) определя административни области в държавите-членки, свързани с мерките за контрол и обявяване на болестта.
(37)
За да може да реагира при спешни случаи, Комисията, в съответствие с Решение 91/666/ЕИО на Съвета от 11 декември 1991 г. относно създаването на резерви в Общността на противошапни ваксини (33), е създала резерви от неактивни антигени на вируса на шапа, съхранявани в определени за целта помещения, както и банка на Общността за антигени и ваксини. Следва да се създадат ясни и ефективни процедури, за да се гарантира достъпа до антигена без прекомерно забавяне. Също така, определени държави-членки са създали и поддържат национални банки за антигени и ваксини.
(38)
Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 г. относно кодекса на Общността за ветеринарномедицинските продукти (34) изисква, с много малки изключения, всички ветеринарномедицински продукти, които са пуснати на пазара в рамките на Общността, да имат разрешение за търговия. В допълнение, директивата определя критериите за издаване на разрешение за търговия на ветеринарномедицински продукти, включително имунологични ветеринарномедицински продукти. Тази директива дава право на държавите-членки, в случай на сериозна епидемия, при определени условия да разрешат пускането на продукт на техния пазар без разрешение за търговия. Болестта шап е с потенциал да прерасне в сериозна епидемия. Като се отчита рязкото отклонение на антигена, необходим за оказване на ефективна защита на животни от възприемчиви видове в случай на спешност, ваксините против шап отговарят на изискванията за дерогация, предвидена в тази директива.
(39)
Референтната лаборатория на Общността следва да консултира Комисията и държавите-членки относно нуждата от ваксини и антигени, по-специално когато се откриват щамове на вируса, срещу който ваксините, произвеждани въз основа на антигените, съхранявани в банката на Общността за ваксини и антигени, не осигуряват достатъчна защита.
(40)
Във връзка с рисковете от умишлено заразяване с вируса на шапа, като предпазна мярка е целесъобразно да се прилагат специфични процедури при закупуването на антигени за банката на Общността за антигени и ваксини и при публикуването на определени данни, свързани с мерките за борба с болестта.
(41)
Съществуването на напълно неимунизирани популации от добитък от възприемчиви видове в държавите-членки изисква постоянна осведоменост и готовност по отношение на болестта. Необходимостта от подробни планове за действие в извънредни ситуации бе доказана още веднъж по време на епидемията от шап през 2001 г. Понастоящем всички държави-членки имат планове за действие в извънредни ситуации, одобрени с Решение 93/455/ЕИО на Комисията от 23 юли 1993 г. относно одобрение на някои планове за овладяване на извънредни ситуации в борбата срещу шапа (35). Тези планове за действие в извънредни ситуации следва редовно да се преразглеждат, наред с всички останали въпроси, като се имат предвид резултатите от практическите занятия при опасност в реално време, провеждани в държавите-членки, опита от епидемията през 2001 г. и с цел да се включат мерки за опазване на околната среда. Държавите-членки следва да бъдат насърчавани да организират и провеждат тези занятия в тясно сътрудничество, включително и трансгранично. Комисията следва да бъде насърчавана, в сътрудничество с държавите-членки, да включи разпоредби за въвеждането на техническа помощ, която да се предоставя на засегнатите от епидемия държави-членки.
(42)
За да се предпази добитъкът в Общността и въз основа оценката на риска, следва да се създаде разпоредба за подпомагане на заразени с шап съседни трети страни, или на страни за които има опасност от заразяване с шап, и по-специално по отношение на спешната доставка на антигени или ваксини. Въпреки това, тези разпоредби следва да се прилагат, без да се засягат споразуменията, сключени между засегнатата трета страна и Общността, относно достъпа до банката на Общността за антигени и ваксини.
(43)
Решение 90/424/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно разходите във ветеринарната област (36) се прилага в случай на поява на болестта шап, като предвижда да бъде отпусната помощ от Общността за референтните лаборатории и банките за антигени и ваксини. Всяко обезщетение от страна на Общността, изплатено на държави-членки за финансовите разходи, свързани с мерките за борба в случай на огнища на болестта шап, следва да подлежи на обстойно разглеждане по отношение на съответствието с не по-ниски от минималните изисквания, определени в настоящата директива.
(44)
За да се осигури тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията при борбата с болестта шап и като се взема под внимание естеството на болестта, Комисията следва да бъде оправомощена да изменя и приспособява определени технически аспекти на мерките за контрол. Когато е необходимо, Комисията основава всичките тези изменения или приспособявания към резултатите от съответна мисия с цел ветеринарна проверка, извършена в съответствие с Решение 98/139/ЕО на Комисията от 4 февруари 1998 г. относно определяне на някои подробни правила,свързани с проверките на място във ветеринарната област, извършвани от експерти на Комисията в държавите-членки (37).
(45)
Държавите-членки създадат правила за налагане на санкции, приложими при нарушения на разпоредбите на настоящата директива и осигуряват тяхното прилагане. Тези санкции трябва са ефективни, пропорционални и възпиращи.
(46)
В съответствие с принципа на пропорционалност, за постигането на основната цел за поддържане във всички държави-членки, а в случай на възникване на огнище, и за бързо възстановяване на статута на страни, официално свободни от шап или от заразяване с шап, е необходимо и целесъобразно да се определят правила относно мерките за повишаване на готовността за борба с болестта и за контролиране на огнищата, колкото е възможно по-бързо, ако е необходимо посредством спешна ваксинация, и за ограничаване на неблагоприятните въздействия върху производството и търговията с добитък и продукти от животински произход. Настоящата директива не излиза извън рамките на необходимото, за да се постигнат преследваните цели в съответствие с член 5, параграф 3 от Договора.
(47)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (38),
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет и обхват
1. Настоящата директива определя:
а)
минималните мерки за борба, които да се прилагат в случай на възникване на огнище на болестта шап, независимо от вида на вируса;
б)
конкретните превантивни мерки, насочени към повишаване на познанията и готовността на компетентните органи и на фермерите за посрещане на болестта шап.
2. Държавите-членки са свободни да предприемат по-строги мерки в областта, която се включва в обхвата на настоящата директива.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива, се прилагат следните определения:
а)
„животно от възприемчиви видове“ означава всяко домашно или диво животно от подразреди Ruminantia, Suina, и Tylopoda от разред Arttiodactyla;
По отношение на специалните мерки, особено при прилагането на член 1, параграф 2, член 15 и член 85, параграф 2, други животни, като например тези от разред Rodentia и Proboscidae, могат да се считат за възприемчиви към болестта шап в съответствие с научните доказателства.
б)
„животновъден обект“ означава всяко селскостопанско или друго помещение, включително пътните артерии, водещи към него, разположено на националната територия на държава-членка, в което се развъждат или отглеждат постоянно или временно животни от възприемчиви видове.
Въпреки това, за целите на член 10, буква л), настоящото определение не включва жилищните части, предназначени за хората в тези помещения, освен ако животни от възприемчиви видове, включително тези, посочени в член 85, параграф 2, не се отглеждат в тях за постоянно или временно, кланиците, средствата за транспорт, граничните инспекционни пунктове или оградени участъци, в които животни от възприемчиви видове се отглеждат и може да се ловува с тях, ако големината на оградените участъци е такава, че не позволява прилагането на мерките, предвидени в член 10.
в)
„стадо“ означава животно или група от животни, отглеждани в животновъден обект, в качеството му на епидемиологична единица; ако в даден животновъден обект се отглеждат повече от едно стадо, всяко от които представлява обособена единица и е с еднакъв здравен статус;
г)
„собственик“ означава всяко лице или лица, физически или юридически, които притежават правото на собственост върху животно от възприемчиви видове, или които отговарят за отглеждането на такива животни, независимо с цел получаване на възнаграждения или не;
д)
„компетентен орган“ означава органът на дадена държава-членка, който е компетентен да извършва ветеринарни или зоотехнически проверки, или всеки орган, на който тя е делегирала тази компетентност;
е)
„официален ветеринарен лекар“ означава ветеринарният лекар, определен от компетентния орган на държавата-членка;
ж)
„разрешение“ означава писмено разрешение, издавано от компетентните органи, копия от което трябва да са налице за представяне при последващи проверки, в съответствие със съответното законодателство във въпросната държава-членка;
з)
„инкубационен период“ означава продължителността от време между инфекцията и появата на клинични признаци на болестта шап. А именно, за целите на настоящата директива, това са 14 дни за говедата и свинете, и 21 дни за овцете и козите, както и за всяко друго животно от възприемчиви видове;
и)
„съмнително болно животно“ означава всяко животно от възприемчиви видове, което показва клинични симптоми или следкланични изменения или реакции към лабораторните тествания, които са такива, че дават основание да се подозира наличие на болестта шап;
й)
„съмнително заразено животно“ означава всяко животно от възприемчиви видове, което съгласно събраната епидемиологична информация, може да е било изложено пряко или непряко на вируса на шап;
к)
„случай на болестта шап“ или „болно от шап животно“ означава всяко животно от възприемчиви видове или труп на такова животно, за което болестта шап е официално потвърдена, като се взимат под внимание определенията в приложение I:
-
въз основа на клинични симптоми или следкланични изменения, наподобяващи болестта шап, които са официално потвърдени, или
-
в резултат на лабораторни изследвания, извършени в съответствие с приложение XIII;
л)
„огнище на болестта шап“ означава животновъден обект, в който се отглеждат животни от възприемчиви видове, и който отговоря на един или повече от критериите, определени в приложение I;
м)
„първично огнище“ означава огнището по смисъла на член 2, буква г) от Директива 82/894/ЕИО;
н)
„убиване“ означава убиването на животни по смисъла на член 2, параграф 6 от Директива 93/119/ЕИО;
о)
„принудително клане“ означава клане при спешни случаи по смисъла на член 2, параграф 7 от Директива 93/119/ЕИО на животни, за които въз основа на епидемиологичните данни или клиничната диагноза или резултатите от лабораторните тестове, не се счита, че са болни или заразени с вируса на шап, включително клане с цел хуманно отношение на животните;
п)
„преработване“ означава един от начините за обработване на особено опасни вещества, определени в Регламент (ЕО) № 1774/2002 и разпоредбите по прилагането му, използвани по такъв начин, че да се избегне риска от разпространение на вируса на шап;
р)
„регионализация“ означава определянето на границите на регламентирана зона, в която са наложени ограничения за придвижването или търговията с определени животни или животински продукти, както е предвидено в член 45, с цел да се предотврати разпространението на болестта шап в свободната зона, в която не са наложени никакви ограничения съгласно настоящата директива;
с)
„регион“ означава област, както е определена в член 2, параграф 2, буква п) от Директива 64/432/ЕИО;
т)
„под-регион“ означава област, определена в приложението към Решение 2000/807/ЕО;
у)
„банка на Общността за антигени и ваксини“ означава подходящи помещения, предназначени, съгласно настоящата директива, за съхраняването на резерви на Общността, както от концентриран неактивен антиген на вируса на шап за производството на ваксини срещу болестта шап, така и от ветеринарномедицински имунологични продукти (ваксини), получени от такива антигени и разрешени в съответствие с Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 г. относно кодекса на Общността за ветеринарномедицинските продукти (34)
ф)
„спешна ваксинация“ означава ваксинацията, в съответствие с член 50, параграф 1;
х)
„предпазна ваксинация“ означава спешна ваксинация, извършена в животновъдни обекти в определена област, с цел да се предпазят животните от възприемчиви видове в пределите на тази област от разпространение по въздуха или разпространение посредством причинители на вируса на шап, и при която се предвижда животните да бъдат поддържани живи след ваксинацията;
ц)
„принудителна ваксинация“ означава спешна ваксинация, която е извършена изключително в съответствие с политиката за ликвидиране на болестта в животновъдния обект или областта, в която има неотложна нужда от намаляване на степента на предаване на вируса на шап и от намаляване на риска от неговото разпространение извън периметъра на животновъдния обект или областта, и при която се предвижда животните да бъдат унищожени след ваксинацията;
ч)
„диво животно“ означава животно от възприемчив вид, което живее извън пределите на животновъдните обекти, както е определено в член 2, буква б) или в помещенията, посочени в членове 15 и 16;
ш)
„първичен случай на болестта шап при диви животни“ означава всеки случай на болестта шап, който е открит в диво животно в област, в която няма въведени мерки съгласно член 85, параграфи 3 или 4.
ГЛАВА II
БОРБА С БОЛЕСТТА ШАП
РАЗДЕЛ 1
ОБЯВЯВАНЕ
Член 3
Обявяване на болестта шап
1. Държавите-членки гарантират, че:
а)
болестта шап се квалифицира от компетентния орган като болест, която задължително се обявява;
б)
собственикът или всяко лице, което наблюдава животни, придружава животни по време на транспортиране или се грижи за животни, е задължено незабавно да уведоми компетентния орган или официалния ветеринарен лекар за наличието или съмнението за наличие на болестта шап и да държи болните от шап животни или съмнително болните животни, далеч от места, където животни от възприемчиви видове се намират в опасност от инфектиране или заразяване с вируса на шап;
в)
практикуващите ветеринарни лекари, официалните ветеринарни лекари, ръководния персонал на ветеринарни или други държавни или частни лаборатории и всяко лице, имащо професионално отношение към животни от възприемчиви видове или продукти, получени от такива животни, са задължени да обявяват незабавно всяка информация за наличието или съмнението за наличие на болестта шап, която те са получили преди официалната намеса в рамките на настоящата директива.
2. Без да се засяга съществуващото законодателство на Общността, свързано с обявяването на огнища на болести по животните, държавата-членка, на чиято територия се потвърди огнище на болестта шап или първичен случай на болестта шап при диви животни, обявява болестта и предоставя информация и писмени доклади на Комисията и другите държави-членки в съответствие с приложение II.
РАЗДЕЛ 2
МЕРКИ В СЛУЧАЙ НА СЪМНЕНИЕ ЗА БОЛЕСТТА ШАП
Член 4
Мерки в случай на съмнение за болестта шап
1. Държавите-членки осигуряват предвидените в параграфи 2 и 3 мерки да се провеждат в животновъден обект, в който има съмнение, че едно или повече животни са болни или заразени.
2. Компетентният орган незабавно привежда в действие официални мерки за изследване под негов контрол, с цел потвърждаване или изключване на наличието на болестта шап, и по-специално, възлага да бъдат взети необходимите проби за лабораторни изследвания, които се изискват за потвърждаване на огнището в съответствие с определението за огнище в приложение I.
3. Веднага след обявяване на съмнението за инфекция, компетентният орган поставя животновъдния обект, посочен в параграф 1, под официален надзор, и по-специално гарантира, че:
а)
се извършва преброяване на всички категории животни в животновъдния обект, а по отношение на всяка категория животни от възприемчиви видове, че се записва броят на вече умрелите животни и съмнително болните или съмнително заразените животни;
б)
данните от преброяването, посочено в буква а), се актуализират, като се отчитат животните от възприемчиви видове, новородените или умрелите животни през периода на съмнение. Тази информация се представя от собственика, при поискване от компетентните органи, и че се проверява от органа при всяко посещение;
в)
всички запаси от мляко, млечни продукти, месо, месни продукти, трупове на животни, кожи с косми и кожи без косми, вълна, сперма, ембриони, яйцеклетки, торова течност, тор, както и храна за животните и отпадъци в животновъдния обект се вписват, като тези вписвания се съхраняват;
г)
животни от възприемчиви видове не влизат или напускат животновъдния обект, с изключение за животновъдните обекти, състоящи се от различни епидемиологични производствени единици, посочени в член 18 и всички животни от възприемчиви видове в животновъдния обект са държат в помещенията, които помещават или в друго място, където могат да бъдат изолирани;
д)
се използват подходящи средства за дезинфекция на входовете и изходите от сградите или местата, където се помещават животни от възприемчиви видове и на входовете и изходите на самия животновъден обект;
е)
се провежда епидемиологично проучване, в съответствие с член 13;
ж)
за улесняване провеждането на епидемиологичното проучване, се вземат необходимите проби за лабораторно изследване съгласно точка 2.1.1.1 от приложение III.
Член 5
Влизане във и излизане от животновъдния обект в случай на съмнение за болестта шап
1. Държавите-членки гарантират, че в допълнение към мерките, предвидени в член 4, се забранява и всяко влизане и излизане от животновъдния обект, когато съществува съмнение за болестта шап. Тази забрана се отнася по-специално за:
а)
всяко изнасяне от животновъдния обект на месо или трупове на животни, месни продукти, мляко или млечни продукти, сперма, яйцеклетки или ембриони от животни от възприемчиви видове, или на храни за животни, инвентар за обслужване на животни, предмети или други вещества, като вълна, кожа с косми и кожа без косми, четина или животински отпадъци, торова течност, тор или всичко друго, чрез които е възможно пренасянето на вируса на шап;
б)
придвижването на животни от невъзприемчиви към болестта шап видове;
в)
влизане в или излизане на хора от животновъдния обект;
г)
влизането или излизането на превозни средства от животновъдния обект.
2. Чрез дерогация от забраната в буква а) от параграф 1, компетентният орган може, в случай на затруднения при съхранение на млякото в животновъдния обект, да разпореди млякото да бъде унищожено в животновъдния обект, или да разреши млякото да бъде транспортирано под ветеринарен контрол само с подходящо оборудвани транспортни средства, за да се осигури липсата на риск от разпространение на вируса на шап от животновъдния обект до възможно най-близкото място за изхвърляне или обработка, осигуряваща унищожаването на вируса на шап.
3. Чрез дерогация от забраните, предвидени в букви б), в) и г) от параграф 1, компетентният орган може да разреши влизането в и излизането от животновъдния обект при всякакви условия, необходими, за да се избегне разпространението на вируса на шап.
Член 6
Разширяване на мерките към други животновъдни обекти
1. Компетентният орган разширява мерките, предвидени в членове 4 и 5, и към други животновъдни обекти, когато тяхното местонахождение, тяхната конструкция и разположение, или контактите с животни от животновъдни обекти, посочени в член 4, дават основание за съмнение за заразяване.
2. Компетентният орган прилага най-малко мерките, предвидени в член 4 и член 5, параграф 1 по отношение на помещенията или средствата за транспорт, посочени в член 16, ако присъствието на животни от възприемчиви видове дава основание за съмнение за инфекция или заразяване с вируса на шап.
Член 7
Зона за временен контрол
1. Компетентният орган може да създаде зона за временен контрол, когато това се изисква от епидемиологичната обстановка, и по-специално, когато обстановката е свързана с голяма гъстота на популациите от животни от възприемчиви видове, интензивно движение на животни или лица, които се намират в контакт с животни от възприемчиви видове, забавяния при обявяването на статут на възникнало съмнение, или недостатъчна информация относно евентуалния произход и начините за проникване на вируса на шап.
2. Към животновъдните обекти в зоната за временен контрол, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове, се прилагат най-малко мерките, предвидени в член 4, параграфи 2 и 3 букви а), б) и г) и в член 5, параграф 1.
3. Мерките, прилагани в зоната за временен контрол, могат да бъдат допълнени от временна забрана за движение на всички животни в по-голяма област или на цялата територия на държава-членка. Въпреки това, забраната за движение на невъзприемчиви към болестта шап животни не следва да надвишава 72 часа, освен ако изключителни обстоятелства не налагат това.
Член 8
Превантивна програма за ликвидиране на болестта
1. Когато епидемиологичната информация или друго доказателство дава основание, компетентният орган може да приложи превантивна програма за ликвидиране на болестта, включваща убиването на животни от възприемчиви видове, които е вероятно да са заразени, и при необходимост, на животни от епидемиологично свързани производствени единици или гранични животновъдни обекти.
2. В този случай вземането на проби от животни от възприемчиви видове и клиничното им изследване се извършва най-малко в съответствие с точка 2.1.1.1 от приложение III.
3. Компетентният орган уведомява Комисията преди прилагането на мерките, предвидени в настоящия член.
Член 9
Поддържане на мерките
Държавите-членки не оттеглят мерките, предвидени в членове от 4 до 7, докато съмнението за болестта шап не бъде официално изключено.
РАЗДЕЛ 3
МЕРКИ В СЛУЧАЙ НА ПОТВЪРЖДЕНИЕ
Член 10
Мерки в случай на потвърждаване на огнище на болестта шап
1. Веднага след като бъде потвърдено огнище на болестта шап, държавите-членки гарантират, че в допълнение към мерките, предвидени в членове от 4 до 6, в животновъдния обект незабавно се прилагат и следните мерки:
а)
Всички животни от възприемчиви видове се убиват на място.
При изключителни обстоятелства, животните от възприемчиви видове могат да бъдат убити в най-близкото подходящо за целта място, под официален надзор, и по такъв начин, че да се избегне рискът от разпространение на вируса на шап по време на транспортиране и убиване. Засегнатата държава-членка уведомява Комисията за съществуването на такива изключителни обстоятелства и за предприетите действия.
б)
Официалният ветеринарен лекар следва да осигури преди или по време на убиването на животни от възприемчиви видове да се вземат всички подходящи и достатъчно на брой проби, които са необходими за епидемиологичното проучване, посочено в член 13, в съответствие с точка 2.1.1.1 от приложение III.
Компетентният орган може да реши, че член 4, параграф 2 не следва да се прилага в случаите на поява на вторичен източник, епидемиологично свързан с първичен източник, за който вече са взети проби, съгласно този член, при условие че са взети съответните и достатъчно на брой проби, необходими за епидемиологичното проучване, посочено в член 13.
в)
Труповете на животни от възприемчиви видове, които са умрели в животновъдния обект и труповете на животни, които са били убити съгласно буква а), се преработват незабавно под официален надзор по начин, който не води до риск от разпространение на вируса на шап. Когато конкретните обстоятелства изискват труповете на животните да бъдат заравяни или изгорени на място или извън съответното място, тези действия се извършват съгласно предварително изготвените инструкции в рамките на планове за действие при извънредни ситуации, посочени в член 72.
г)
Всички продукти и вещества, посочени в член 4, параграф 3, буква в) се изолират, докато заразяването не бъде изключено или се обработват в съответствие с инструкциите на официалния ветеринарен лекар по начин, гарантиращ унищожаването на всички вируси на шап, или се преработват.
2. След убиването или преработването на животни от възприемчиви видове и приключването на мерките, предвидени в параграф 1, буква г), държавите-членки осигуряват, че:
а)
сградите, използвани за настаняване на животни от възприемчиви видове, терените около тях и превозните средства, използвани за транспортирането им, както и всичките останали сгради и съоръжения, за които има вероятност да са заразени, се почистват и дезинфекцират в съответствие с член 11;
б)
също така, когато съществува основателно съмнение, че жилищната площ или административната част на животновъдния обект са заразени с вируса на шап, тези части също се дезинфекцират с подходящите средства;
в)
новото зареждане на обектите с животни се извършва в съответствие с приложение V.
Член 11
Почистване и дезинфекция
1. Държавите-членки гарантират, че действията по почистване и дезинфекция, представляващи неразделна част от мерките, предвидени в настоящата директива, са документирани по подходящ начин и се осъществяват под официалния надзор и в съответствие с инструкциите, дадени от официалния ветеринарен лекар, като се използват дезинфектанти и работни разтвори на тези дезинфектанти, официално разрешени и регистрирани за пускане на пазара от компетентния орган в качеството им на ветеринарно-хигиенни биоцидни продукти, в съответствие с Директива 98/8/ЕО, с цел да се осигури унищожаването на вируса на шап.
2. Държавите-членки гарантират, че действията по почистване и дезинфекция, които включват подходящи мерки за борба със селскостопанските вредители, се осъществяват по такъв начин, че да се намали възможно в най-голяма степен вредното въздействие върху околната среда, което може да възникне в резултат на тези действия.
3. Държавите-членки се стремят да осигурят всички използвани дезинфектанти да могат както да дезинфекцират ефективно, така и да оказват във възможно най-малка степен вредно въздействие върху околната среда и общественото здраве, в съответствие със съществуващата към момента най-добра технология.
4. Държавите-членки осигуряват действията по почистване и дезинфекция да се извършват в съответствие с приложение IV.
Член 12
Проследяване и обработване на продукти и вещества, получени от или които са били в контакт с животни от огнище на болестта шап
Държавите-членки гарантират, че продуктите и веществата, посочени в член 4, параграф 3, буква в) от животни от възприемчиви видове, взети от животновъден обект, в който е потвърдено огнище на болестта шап и сперма, яйцеклетки и ембриони, взети от животни от възприемчиви видове, намиращи се в този животновъден обект, се проследяват и преработват през периода между вероятното проникване на болестта в животновъдния обект и прилагането на официалните мерки, или в случай на други вещества, различни от сперма, яйцеклетки и ембриони, се обработват под официален надзор по начин, осигуряващ унищожаването на вируса на шап и така че да се избегне всякакъв риск от неговото по-нататъшно разпространение.
Член 13
Епидемиологично проучване
1. Държавите-членки осигуряват епидемиологичните проучвания по отношение на огнища на болестта шап да се извършват от специално обучени ветеринарни лекари въз основа на въпросници, подготвени в рамките на планове за действие при извънредни ситуации, предвидени в член 72, за да се гарантират стандартизирани, бързи и целенасочени проучвания. Тези проучвания обхващат най-малко следното:
а)
продължителността от време, през което болестта шап вероятно е съществувала в животновъдния обект преди появата на съмнение или преди обявяването на болестта;
б)
възможният произход на вируса на шап в животновъдния обект и идентифицирането на други животновъдни обекти, в които има съмнително болни животни или съмнително заразени животни от същия източник;
в)
вероятната степен, в която животни от възприемчиви видове, различни от животни от рода на едрия рогат добитък и свине, може да са били инфектирани или заразени;
г)
придвижването на животни, хора, превозни средства и вещества, посочени в член 4, параграф 3, буква в), които е възможно да са пренесли вируса на шап във или от въпросните животновъдни обекти.
2. Държавите-членки информират и редовно предоставят актуална информация на Комисията и другите държави-членки относно епидемиологията и разпространението на вируса на шап.
Член 14
Допълнителни мерки в случай на потвърждение за огнище на болестта шап
1. Компетентният орган може да разпореди, че освен животните от възприемчиви видове, животните, които са от невъзприемчиви към болестта шап видове в стопанството с огнище на шап, също следва да бъдат убити и преработени по начин, така че да се избегне всякакъв риск от разпространение на вируса на шап.
Въпреки това, първата алинея не се прилага за животни от невъзприемчиви към болестта шап видове, които могат да бъдат изолирани, ефективно почистени и дезинфекцирани и при условие че могат да бъдат идентифицирани поотделно, в случая на еднокопитни животни, в съответствие със законодателството на Общността, така че да се даде възможност за контрол върху тяхното придвижване.
2. Компетентният орган може да прилага мерките, предвидени в член 10, параграф 1, буква а) спрямо епидемиологично свързани производствени единици или съседни животновъдни обекти, когато епидемиологичната информация или друго доказателство дават основание за съмнение за възможно заразяване на тези животновъдни обекти. Намерението да се прибегне до използването на тези разпоредби се обявява на Комисията преди въвеждането им, когато това е възможно. В този случай, мерките по отношение на вземането на проби и клиничните изследвания на животни се осъществяват поне по начина, определен в точка 2.1.1.1 от приложение III.
3. Незабавно след потвърждаване на първоначалното огнище на болестта шап, компетентният орган подготвя за прилагане всички необходими мерки за спешна ваксинация в участък, голям поне колкото надзорната зона, създадена в съответствие с член 21.
4. Компетентният орган може да прилага мерките, предвидени в членове 7 и 8.
РАЗДЕЛ 4
МЕРКИ, КОИТО СЛЕДВА ДА СЕ ПРИЛАГАТ ПРИ СПЕЦИАЛНИ СЛУЧАИ
Член 15
Мерки, които следва да се прилагат в случай на огнище на болестта шап в близост до или в границите на някои специални помещения за отглеждане постоянно или временно на животни от възприемчиви видове
1. Когато огнище на болестта шап заплашва да зарази животни от възприемчиви видове в лаборатория, зоологическа градина, резерват и заграден участък или в органи, институти или центрове, одобрени в съответствие с член 13, параграф 2 от Директива 92/65/ЕИО, и в които животните се държат за научни цели или цели, свързани със съхранение на видове или генетични ресурси на животни, отглеждани в животновъдни обекти, въпросната държава-членка следва да осигури предприемането на всички съответни мерки за биологичната безопасност, за да се предпазят тези животни от инфекция. Тези мерки могат да включват ограничаване на достъпа до обществени институции или поставянето на специални условия за достъп.
2. Когато се потвърди огнище на болестта шап в едно от помещенията, посочени в параграф 1, въпросната държава-членка може да реши да направи дерогация от член 10, параграф 1, буква а), при условие че не са застрашени основополагащите интереси на Общността, и по-специално здравословното състояние на животните в други държави-членки, и че са налице всички необходими мерки за предотвратяване на всеки риск от разпространение на вируса на шап.
3. Решението, посочено в параграф 2, се съобщава незабавно на Комисията. В случай на генетични ресурси на животни, отглеждани в животновъдни обекти, това съобщение включва позоваване на списъка с помещения, създаден в съответствие с член 77, параграф 2, буква е), с помощта на който компетентният орган предварително е идентифицирал тези помещения като центрове за разплод на животни от възприемчиви видове, крайно необходими за оцеляването на съответната порода.
Член 16
Мерки, които следва да се прилагат в кланици, гранични инспекционни пунктове и транспортни средства
1. Когато се потвърди случай на болестта шап в кланица, граничен инспекционен пункт, създаден в съответствие с Директива 91/496/ЕИО или в транспортни средства, компетентният орган следва да осигури във връзка със засегнатите помещения или транспортни средства да се осъществяват следните мерки:
а)
всички животни от възприемчиви видове в тези помещения или превозни средства се убиват незабавно;
б)
труповете на животните, посочени в параграф а), се преработват под официален контрол, така че да се избегне разпространението на вируса на болестта шап;
в)
други животински отпадъци от болни или съмнително болни животни и заразени животни, включително и карантии, се преработват под официален контрол, така че да се избегне разпространението на вируса на шап;
г)
торове и торови течности подлежат на дезинфекция и се пренасят само за обработка съгласно точка 5 от раздел II, част А, глава III на приложение VIII към Регламент (ЕО) № 1774/2002;
д)
почистването и дезинфекцията на сгради и съоръжения, включително транспортни средства, се извършват под контрола на официалния ветеринарен лекар, в съответствие с член 11 и в съответствие с инструкциите, определени от компетентния орган;
е)
извършва се епидемиологично проучване, в съответствие с член 13.
2. Държавите-членки гарантират, че мерките, предвидени в член 19, се прилагат в контактните животновъдни обекти.
3. Държавите-членки гарантират, че никакви животни не се вкарват отново за клане, преглед или транспортиране в помещенията или транспортните средства, посочени в параграф 1, най-малко до 24 часа след приключване на дейностите по почистване и дезинфекция, посочени в параграф 1, буква д).
4. Когато епидемиологичната ситуация налага това, и по-специално, когато се подозира заразяване на животни от възприемчиви видове в животновъдни обекти, съседни на помещенията или транспортните средства, посочени в параграф 1, държавите-членки гарантират чрез дерогация от член 2, буква б), второ изречение, че огнището на болестта се обявява в помещения или средства за транспорт, посочени в параграф 1, и че се прилагат мерките, предвидени в членове 10 и 21.
Член 17
Преглед на мерките
При първа възможност, Комисията извършва преглед на обстановката по отношение на специалните случаи, посочени в член 15 в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните. Съгласно процедурата, посочена в член 89, параграф 3 се предприемат необходимите мерки за предотвратяване разпространението на вируса на шап, по-специално във връзка с регионализацията съгласно член 45, и във връзка със спешната ваксинация съгласно член 52.
РАЗДЕЛ 5
ЖИВОТНОВЪДНИ ОБЕКТИ, СЪСТОЯЩИ СЕ ОТ РАЗЛИЧНИ ЕПИДЕМИОЛОГИЧНИ ПРОИЗВОДСТВЕНИ ЕДИНИЦИ И КОНТАКТНИ ЖИВОТНОВЪДНИ ОБЕКТИ
Член 18
Животновъдни обекти, състоящи се от различни епидемиологични производствени единици
1. В случай на животновъдни обекти, които се състоят от две или повече отделни производствени единици, компетентният орган може, при изключителни случаи и след отчитане на рисковете, да дерогира от член 10, параграф 1, буква а) по отношение на производствените единици на тези животновъдни обекти, които не са засегнати от болестта шап.
2. Дерогацията, предвидена в параграф 1, се допуска само ако официалният ветеринарен лекар е потвърдил по време на официалното изследване, посочено в член 4, параграф 2, че следните условия за предотвратяване разпространението на вируса на шап между производствените единици, посочени в параграф 1, са съществували през най-малко два инкубационни периода преди датата, на която е установено огнището на болестта шап в животновъдния обект:
а)
структурата, включително административната сграда, и размерът на помещенията позволяват пълно отделяне на настаняването и отглеждането на различните стада животни от възприемчиви видове, включително и отделяне на въздушното пространство между тях;
б)
дейностите в различните производствени единици, и по-специално дейностите в оборите и воденето на паша, храненето, премахването на торовете са напълно отделени и се осъществяват от различен персонал;
в)
машините, работните животни от невъзприемчиви към болестта шап видове, оборудването, съоръженията, инструментите и дезинфекционните средства, използвани в производствените единици, са напълно отделени.
3. По отношение на млякото се допуска дерогация от член 10, параграф 1, буква г) за животновъден обект, в който се добива мляко, при условие че:
а)
този животновъден обект отговаря на условията, посочени в параграф 2, и
б)
доенето във всяка единица се извършва отделно, и
в)
в зависимост от предназначението му, млякото се подлага най-малко на една от обработките, описани в част А или част Б на приложение IX.
4. Когато се допуска дерогация в съответствие с параграф 1, държавите-членки предварително определят подробни правила за прилагането на тази дерогация. Държавите-членки уведомяват Комисията относно дерогацията и представят подробно описание на предприетите мерки.
Член 19
Контактни животновъдни обекти
1. Животновъдните обекти се признават за контактни животновъдни обекти, когато официалният ветеринарен лекар установи или въз основа на потвърдени данни счете, че вирусът на шап може да е проникнал в резултат на придвижването на хора, животни, продукти от животински произход, превозни средства или по някакъв друг начин, или от други животновъдни обекти в животновъдния обект, посочен в член 4, параграф 1 или член 10, параграф 1, или от животновъдния обект, посочен в член 4, параграф 1 или член 10, параграф 1 в други животновъдни обекти.
2. Контактните животновъдни обекти подлежат на мерките, предвидени в член 4, параграф 3 и член 5, като тези мерки се поддържат докато съмнението за наличие на вируса на шап в тези контактни животновъдни обекти не бъде официално изключено, съгласно определението в приложение I и изискванията за изследването, предвидено в точка 2.1.1.1 от приложение III.
3. Компетентният орган забранява преместването на всички животни от контактни животновъдни обекти през период, съответстващ на инкубационния период, определен в член 2, буква з) за въпросните видове. Въпреки това, компетентният орган може чрез дерогация от член 4, параграф 3, буква г) да разреши транспортирането на животни от възприемчиви видове под официален надзор директно до възможно най-близката одобрена кланица за спешно клане.
Преди да се допусне такава дерогация, официалният ветеринарен лекар извършва клиничните изследвания, предвидени в точка 1 от приложение III.
4. Когато компетентният орган счете, че епидемиологичната обстановка го позволява, той може да ограничи признаването на обекта за контактен животновъден обект, предвиден в параграф 1, до една идентифицирана епидемиологична производствена единица на животновъдния обект и до животните, включени в нея, при условие че епидемиологичната производствена единица отговаря на член 18.
5. Когато не може да бъде изключена епидемиологичната връзка между огнището на болестта шап и помещенията или транспортните средства, посочени съответно в членове 15 и 16, държавите-членки гарантират, че мерките, предвидени в член 4, параграфи 2 и 3 и член 5 се прилагат за тези помещения или транспортни средства. Компетентният орган може да реши да прилага мерките, предвидени в член 8.
Член 20
Координиране на мерките
Комисията може да направи преглед на обстановката отнасяща се до животновъдните обекти, посочени в членове 18 и 19, в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, с цел приемането, съгласно процедурата, посочена в член 89, параграф 3, на необходимите мерки за осигуряване координацията на мерките, въведени от държавите-членки в изпълнение на членове 18 и 19.
РАЗДЕЛ 6
ПРЕДПАЗНИ ЗОНИ И НАДЗОРНИ ЗОНИ
Член 21
Създаване на предпазни зони и надзорни зони
1. Държавите-членки гарантират, че без да се засягат мерките, предвидени в член 7, незабавно след потвърждаване на огнището на болестта шап се предприемат поне мерките, изложени в параграфи 2, 3 и 4 по-долу.
2. Компетентният орган създава предпазна зона, която е с радиус минимум 3 км и надзорна зона, която е с радиус минимум 10 км около огнището на болестта шап, посочено в параграф 1. При географското определяне на границите на тези зони се вземат под внимание административните граници, естествените граници, средствата и оборудването за надзор, както и технологичния прогрес, който дава възможност да се предскаже евентуалното разпространение на вируса на шап по въздуха или по други начини. Ако е необходимо, определянето на границите може да бъде преразгледано, като се имат предвид тези елементи.
3. Компетентният орган осигурява, че предпазните зони и надзорните зони са маркирани с достатъчно големи предупредителни знаци, поставени по пътищата, по които се навлиза в зоните.
4. С цел да се постигне пълно координиране на всички мерки, необходими за ликвидирането на болестта шап колкото е възможно по-бързо, се създават национални и местни центрове за борба с болестта, посочени в членове 74 и 76. За целите на извършване на епидемиологичното проучване, както е посочено в член 13, тези центрове се подпомагат от група от експерти, предвидени в член 78.
5. Държавите-членки незабавно проследяват животните, изпратени от зоните през периода, обхващащ най-малко 21 дни преди предполагаемата дата на първоначална инфекция в животновъден обект, намиращ се в предпазната зона, и информират компетентните органи в другите държави-членки и Комисията за резултатите от своите действия по проследяване на животните.
6. Държавите-членки си сътрудничат при проследяването на прясно месо, месни продукти, сурово мляко и сурови млечни продукти, добити от животни от възприемчиви видове, произхождащи от предпазната зона и произведени между датата на евентуалното проникване на вируса на шап и датата, на която мерките, предвидени в параграф 2, влизат в сила. Прясното месо, месните продукти, суровото мляко и суровите млечни продукти се обработват в съответствие с членове 25, 26 и 27 съответно, или се задържат, докато евентуалното заразяване с вируса на шап не бъде официално изключено.
Член 22
Мерки, които следва да се прилагат за животновъдните обекти в предпазната зона
1. Държавите-членки осигуряват в предпазната зона незабавно да се прилагат най-малко следните мерки:
а)
регистрирането на всички животновъдни обекти с животни от възприемчиви видове и създаването на центрове, намиращи се в тези животновъдни обекти, се извършва колкото е възможно по-скоро и се актуализира;
б)
всички животновъдни обекти с животни от възприемчиви видове периодично преминават ветеринарен преглед, извършван по такъв начин, че да се избегне разпространението на евентуално наличие на вируса на шап в животновъдните обекти, и който обхваща по-специално съответната документация, и по-конкретно записите, посочени в буква а), както и прилаганите мерки за предотвратяване на проникването или избягването на вируса на шап, и който може да включва клиничен преглед, описан в точка 1 от приложение III или вземане на проби от животни от възприемчиви видове в съответствие с точка 2.1.1.1 от приложение III;
в)
животните от възприемчиви видове не се местят от животновъдния обект, в който те се отглеждат.
2. Чрез дерогация от параграф 1 буква в), животни от възприемчиви видове могат да бъдат транспортирани под официален контрол с цел принудително клане директно до кланица, разположена във вътрешността на същата предпазна зона, или ако в зоната няма кланица, до одобрена от компетентния орган кланица извън зоната, в превозвани транспортни средства, почистени и дезинфекцирани под официален контрол след всяко транспортиране.
Придвижването, посочено в първата алинея, се разрешава само, ако компетентният орган се е убедил въз основа на клиничния преглед, посочен в точка 1 от приложение III, извършен от официалния ветеринарен лекар на всички намиращи се в животновъдния обект животни от възприемчиви видове и след оценка на епидемиологичните обстоятелства, че няма основание за съмнение за наличие на болни или заразени животни в животновъдния обект. Месото от тези животни подлежи на мерките, предвидени в член 25.
Член 23
Придвижване и транспортиране на животни и продукти от тях в предпазната зона
Държавите-членки осигуряват в предпазната зона да се забраняват следните дейности:
а)
придвижването между животновъдните обекти и транспортирането на животни от възприемчиви видове;
б)
панаири, пазари, изложби и други събирания на животни, включително събирането и разпространение на възприемчиви видове;
в)
подвижна служба за разплод на животни от възприемчиви видове;
г)
изкуственото осеменяване и събирането на яйцеклетки и ембриони от животни от възприемчиви видове.
Член 24
Допълнителни мерки и дерогации
1. Компетентният орган може да разшири обхвата на забраните в член 23 и относно:
а)
придвижването или транспортирането на животни от невъзприемчиви видове между животновъдни обекти, разположени в рамките на зоната, или придвижване от или към предпазната зона;
б)
транзитното преминаване на животни от всички видове през предпазната зона;
в)
събития, свързани със събиране на хора, които имат евентуален контакт с животни от възприемчиви видове, когато съществува риск от разпространение на вируса на шап;
г)
изкуственото осеменяване и събирането на яйцеклетки и ембриони от животни от невъзприемчиви към болестта шап видове;
д)
придвижването на транспортни средства, предназначени за превозване на животни;
е)
клането в животновъдния обект на животни от възприемчиви видове, за лична консумация;
ж)
превозване на стоките, посочени в член 33, до животновъдни обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове.
2. Компетентните органи могат да разрешат:
а)
транзитното преминаване на животни от всички видове през предпазната зона, извършвано основно по главни шосейни или железопътни линии;
б)
транспортирането на животни от възприемчиви видове, за които официалният ветеринарен лекар е удостоверил, че идват от животновъдни обекти извън предпазната зона, и които са превозвани по обозначени маршрути директно до одобрени кланици за принудително клане, при условие че транспортните средства се почистват и дезинфектират след доставянето под официален контрол в животновъдния обект и това обеззаразяване на превоза се отбелязва в дневника на транспортното средство;
в)
изкуственото осеменяване на животни в даден животновъден обект, извършвано от персонала на този обект чрез използване на сперма, събрана от животни в този животновъден обект или сперма, съхранявана в този обект или сперма, доставена от събирателни центрове за сперма до външните граници на животновъдния обект;
г)
придвижването и транспортирането на еднокопитни животни, като се взимат под внимание условията, определени в приложение VI;
д)
превозването, при определени условия, на стоките, посочени в член 33, до животновъдни обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове.
Член 25
Мерки по отношение на прясно месо, добивано в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на прясно месо, мляно месо и месни заготовки, добити от животни от възприемчиви видове, които произхождат от предпазната зона.
2. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на прясно месо, мляно месо и месни заготовки от животни от възприемчиви видове, произведени в предприятия, разположени в предпазната зона.
3. Държавите-членки гарантират, че прясното месо, мляното месо и месните заготовки, посочени в параграф 1, се маркират в съответствие с Директива 2002/99/ЕО и впоследствие се транспортират в затворени съдове до одобрено от компетентните органи предприятие, за превръщане в месни продукти, обработени в съответствие с точка 1 от част А на приложение VII към настоящата директива.
4. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за прясно месо, мляно месо и месни заготовки, които са били произведени най-малко 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в даден животновъден обект в предпазната зона, и които след произвеждането са съхранявани и транспортирани отделно от месото, произведено след въпросната дата. Това месо трябва да може лесно да се разграничава от месото, което не е годно за изнасяне извън предпазната зона, посредством ясна маркировка, създадена в съответствие със законодателството на Общността.
5. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 2, не се отнася за прясно месо, мляно месо или месни заготовки, получени от предприятия, разположени в предпазната зона, при следните условия:
а)
предприятието работи под строг ветеринарен контрол;
б)
в предприятието се преработва само прясно месо, мляно месо или месни заготовки, описани в параграф 4, или прясно месо, мляно месо или месни заготовки, добити от животни, отглеждани и заклани извън предпазната зона или от животни, транспортирани до предприятието и заклани в него в съответствие с разпоредбите на член 24, параграф 2, буква б);
в)
прясното месо, мляното месо или месните заготовки имат нанесена маркировка, съгласно глава ХI на приложение I към Директива 64/433/ЕИО, или в случай на месо от други чифтокопитни животни, носят маркировка, предвидена в глава III на приложение I към Директива 91/495/ЕИО, а в случай на мляно месо и месни заготовки носят маркировка, предвидена в глава VI на приложение I към Директива 94/65/ЕО;
г)
по време на целия производствен процес прясното месо, мляното месо или месните заготовки са ясно идентифицирани, транспортирани и съхранявани отделно от прясното месо, мляното месо или месните заготовки, които не са годни за изнасяне извън предпазната зона съгласно настоящата директива.
6. Спазването на условията в параграф 5 се удостоверява от компетентния орган за прясно месо, мляно месо и месни заготовки, предназначени за търговия в рамките на Общността. Компетентният орган следи контрола за спазването им, осъществяван от местния ветеринарен орган, а в случая на търговия в рамките на Общността, информира другите държави-членки и Комисията за списъка с предприятията, които той е одобрил за целите на това удостоверяване.
7. Дерогация от забраната, предвидена в параграф 1, е възможно да се допусне при определени условия, приети в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3, и по-специално по отношение на маркировката за месо, произведено от животни от възприемчиви видове, които произхождат от предпазните зони, поддържани в продължение на повече от 30 дни.
Член 26
Мерки по отношение на месни продукти, произведени в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на месни продукти, произведени от месо, добито от животни от възприемчиви видове, които произхождат от предпазната зона.
2. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за месни продукти, които са преминали през една от обработките, определени в точка 1 от част А на приложение VII или, които са произведени от месо, посочено в член 25, параграф 4.
Член 27
Мерки по отношение на мляко и млечни продукти, произведени в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на мляко, добито от животни от възприемчиви видове, които произхождат от предпазната зона и на млечни продукти, произведени от такова мляко.
2. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на мляко и млечни продукти от животни от възприемчиви видове, произведени в предприятие, разположено в предпазната зона.
3. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за мляко и млечни продукти, добити от животни от възприемчиви видове, произхождащи от предпазната зона, които са били произведени най-рано 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в даден животновъден обект в предпазната зона, и които след произвеждането са съхранявани и транспортирани отделно от млякото и млечните продукти, произведени след въпросната дата.
4. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за мляко, добито от животни от възприемчиви видове, произхождащи от предпазната зона и млечни продукти, произведени от такова мляко, които са преминали през една от обработките, изложени в точка 1 от части А или Б на приложение IХ, в зависимост от употребата на млякото или млечните продукти. Обработката се извършва при условията, посочени в параграф 6, в предприятията, посочени в параграф 5, или ако няма такова предприятие в предпазната зона, обработката се извършва в предприятия, разположени извън предпазната зона, при условията, определени в параграф 8.
5. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 2, не се отнася за мляко и млечни продукти, които са били приготвени в предприятия, разположени в предпазната зона при условията, определени в параграф 6.
6. Предприятията, посочени в параграфи 4 и 5, отговарят на следните условия:
а)
предприятието работи под постоянен и строг официален контрол;
б)
млякото, използвано в предприятието, отговаря на параграфи 3 и 4, или суровото мляко се добива от животни извън предпазната зона;
в)
по време на целия производствен процес млякото ясно се идентифицира и транспортира, и се съхранява отделно от суровото мляко и суровите млечни продукти, които не са предназначени за изнасяне извън предпазната зона;
г)
транспортирането на сурово мляко от животновъдни обекти, разположени извън предпазната зона до предприятията, се извършва в превозни средства, които са почистени и дезинфекцирани преди процедурата по транспортирането, и които впоследствие не са влизали в контакт с животновъдни обекти в предпазната зона, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове.
7. Спазването на условията в параграф 6 се удостоверява от компетентния орган по отношение на прясно мляко, предназначено за търговия в рамките на Общността. Компетентният орган следи контрола за спазването им, осъществяван от местния ветеринарен орган, а в случая на търговия в рамките на Общността, информира другите държави-членки и Комисията за списъка с предприятията, които той е одобрил за целта на това удостоверяване.
8. Транспортирането на сурово мляко от животновъдни обекти, разположени в рамките на предпазната зона, до предприятия, разположени извън предпазната зона, както и преработването на това мляко, са предмет на следните условия:
а)
преработката в предприятия, разположени извън предпазната зона, на сурово мляко, добито от животни от възприемчиви видове, отглеждани в предпазната зона, се разрешава от компетентните органи;
б)
разрешението включва инструкции относно транспортния маршрут и обозначаването на маршрута до одобреното предприятие;
в)
превозът се извършва в превозни средства, почистени и дезинфекцирани преди процедурата по транспортиране, които са конструирани и поддържани по начин, който не позволява изтичане на млякото по време на превоз, и които разполагат с оборудване, предотвратяващо разпръскване на аерозол по време на товаренето и разтоварването на млякото;
г)
преди напускане на животновъдния обект, от който е събрано мляко от животни от възприемчиви видове, съединителните тръби, гумите, картерите на двигателите, долните части на превозното средство, както и следи от разлято мляко, се почистват и дезинфекцират, като след последната дезинфекция и преди напускане на предпазната зона, превозното средство не е било в контакт с намиращи се в предпазната зона животновъдни обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове;
д)
транспортните средства са строго предназначени за определена географска или административна област, като те са съответно маркирани и могат да се придвижват до друга област единствено след почистване и дезинфекция под официален контрол.
9. Забранява се събирането и превозването на проби от сурово мляко, взети от животни от възприемчиви видове от животновъдни обекти, разположени в предпазната зона до лаборатория, различна от лабораторията за ветеринарна диагностика, одобрена за диагностициране на болестта шап, както и преработването на млякото в тези лаборатории.
Член 28
Мерки по отношение на сперма, яйцеклетки и ембриони, събирани от животни от възприемчиви видове в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на сперма, яйцеклетки и ембриони, взети от животни от възприемчиви видове, които произхождат от предпазната зона.
2. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за замразена сперма, яйцеклетки и ембриони, събрани и съхранявани в продължение на най-малко 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция с вируса на шап в даден животновъден обект в зоната.
3. Замразена сперма, събирана в съответствие със законодателството на Общността след датата на инфекцията, посочена в параграф 2, се съхранява отделно и се пуска само след като:
а)
всички мерки, свързани с възникването на огнище на болестта шап са премахнати в съответствие с член 36; и
б)
на всички животни, настанени в събирателните центрове за сперма, е извършен клиничен преглед и взетите проби, съгласно точка 2.2 от приложение III, са подложени на серологично изследване за потвърждаване отсъствието на инфекция във въпросния събирателен център за сперма; и
в)
животното донор е било подложено на серологичен тест за откриване на антитела на вируса на шап, който е показал отрицателен резултат в проба, взета не по-рано от 28 дни след събирането на спермата.
Член 29
Превозване и разхвърляне на тор от животни от възприемчиви видове, получен в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че в рамките на предпазната зона се забранява превозването и разпръскването на тор от животновъдни обекти и помещения или транспортни средства, посочени в член 16, разположени в предпазната зона, в която се отглеждат животни от възприемчиви видове.
2. Чрез дерогация от забраната в параграф 1, компетентният орган може да разреши преместването на тор от животни от възприемчиви видове от даден животновъден обект в предпазната зона до одобрено предприятие, за обработването му, съгласно точка 5, раздел II, част А, глава III на приложение VIII към Регламент (ЕО) № 1774/2002, или за междинно съхранение.
3. Чрез дерогация от забраната в параграф 1, компетентният орган може да разреши преместването на оборски тор от животни от възприемчиви видове от животновъдни обекти в предпазната зона, които не подлежат на мерките, предвидени в членове 4 или 10, за разпръскване по определените терени при следните условия:
а)
цялото количество тор е получено поне 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в даден животновъден обект в предпазната зона, като тора се разхвърлят по земята отблизо и на достатъчно голямо разстояние от животновъдните обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове, като веднага се зарива в земята, или
б)
в случай на тор от животни от рода на едрия рогат добитък или свине:
i)
преглед, извършен от официален ветеринарен лекар, отговарящ за всички животни от животновъдния обект, в резултат на който се изключва наличието на съмнително болни от вируса на шап животни, и;
ii)
цялото количество тор е получено поне 4 дни преди прегледа, посочен в точка (i), и
iii)
торът се зарива в земята в определени терени в близост до животновъдния обект и на достатъчно голямо разстояние от други животновъдни обекти в предпазната зона, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове.
4. Държавите-членки гарантират, че всяко разрешение за преместване на тор от даден животновъден обект, в който се отглеждат животни от възприемчиви видове, подлежи на строги мерки, за да се избегне разпространението на вируса на шап, и по-специално като се осигури почистването и дезинфекцията на херметически затворените транспортни средства, след товаренето им и преди напускането на животновъдния обект.
Член 30
Мерки по отношение на кожи с косми и кожи без косми от животни от възприемчиви видове в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на кожи с косми и кожи без косми от животни от възприемчиви видове, които произхождат от предпазната зона.
2. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за кожи с косми и кожи без косми, които:
а)
са били добити поне 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в животновъдния обект, посочен в член 10, параграф 1, и които са съхранявани отделно от кожите с косми и кожите без косми, произведени след тази дата, или;
б)
отговарят на изискванията, определени в точка 2 от част А на приложение VII.
Член 31
Мерки по отношение на овча вълна, косми от преживни животни и свински четини, получени в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на овча вълна, косми от преживни животни и свински четини, които произхождат от предпазната зона.
2. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за необработени вълна, косми и четини, които:
а)
са били добити поне 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в животновъдния обект, посочен в член 10, параграф 1, и които са съхранявани отделно от вълната, космите и четините, добити след тази дата, или
б)
отговарят на изискванията, определени в точка 3 от част А на приложение VII.
Член 32
Мерки по отношение на други животински продукти, добити в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на животински продукти, добити от животни от възприемчиви видове, които не са посочени в членове от 25 до 31.
2. Чрез дерогация, забраните, предвидени в параграф 1, не се отнасят за продуктите, посочени в параграф 1, които:
а)
са били добити поне 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в животновъдния обект, посочен в член 10, параграф 1, и които са съхранявани и транспортирани отделно от продуктите, добити след тази дата, или
б)
са преминали обработката съгласно точка 4 от част А на приложение VII, или
в)
в случай на специфични продукти, отговарят на съответните изисквания в точки 5-9 от част А на приложение VII, или
г)
са смес от няколко продукти, които не подлежат на по-нататъшна обработка, съдържащи продукти от животински произход, които са преминали обработка, осигуряваща унищожаването на евентуален вирус на шап, или са добити от животни, които не подлежат на ограничения, съгласно разпоредбите на настоящата директива.
д)
са опаковани продукти, предназначени за използване при ин витро диагностика или като лабораторни реагенти.
Член 33
Мерки по отношение на храни за животни, фуражи, сено и слама, добити в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на храни за животни, фураж, сено и слама, които произхождат от предпазната зона.
2. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за храни за животни, фураж, сено и слама:
а)
добити поне 21 дни преди предполагаемата дата на инфекция в животновъдните обекти, посочени в член 10, параграф 1, и съхранявани и транспортирани отделно от храни за животни, фураж, сено и слама, добити след тази дата, или;
б)
предназначени за използване в рамките на предпазната зона, при условие че е получено разрешение от компетентните органи, или
в)
добити в помещения, в които не се отглеждат животни от възприемчиви видове, или
г)
добити в предприятия, в които не се отглеждат животни от възприемчиви видове, и които се снабдяват със суровина от помещенията, посочени в параграф в) или от помещения, разположени извън предпазната зона.
3. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за фуражи и слама, добити в животновъдни обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове, които отговарят на изискванията в точка 1 от част Б на приложение VII.
Член 34
Предоставяне дерогации и допълнително удостоверяване
1. Всяка дерогация от забраните, предвидени в членове от 24 до 33 се предоставя с конкретно решение от страна на компетентния орган, само след като той се е убедил, че всички съответни изисквания са спазени в продължение на достатъчно дълъг период преди продуктите да напуснат предпазната зона и, че не съществува риск от разпространение на вируса на шап.
2. Всяка дерогация от забраните, предвидени в членове от 24 до 33 изисква, в случай на търговия в рамките на Общността, допълнително удостоверяване от компетентния орган.
3. Подробни правила за прилагането на мерките, предвидени в параграф 2, могат да се приемат съгласно процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
Член 35
Допълнителни мерки, прилагани от държавите-членки в предпазната зона
В допълнение на приложимите в предпазната зона мерки, съгласно настоящата директива, държавите-членки могат да предприемат допълнителни национални мерки, които се считат за необходими и съответстващи при наличието на вируса на шап, като се вземат под внимание по-специално епидемиологичните условия, условията, свързани с животновъдството, търговските и социалните условия, преобладаващи в засегнатата област. Държавите-членки информират Комисията и другите държави-членки за тези допълнителни мерки.
Член 36
Отмяна на мерките в предпазната зона
1. Държавите-членки гарантират, че прилаганите в предпазната зона мерки се поддържат, докато не бъдат спазени следните изисквания:
а)
да са изминали най-малко 15 дни от убиването и безопасното унищожаване на всички животни от възприемчиви видове от животновъдния обект, посочен в член 10, параграф 1, както и от приключването на предварителното почистване и дезинфекция в този животновъден обект, извършено съгласно член 11;
б)
да е приключено изследване, показващо отрицателни резултати във всички разположени във вътрешността на предпазната зона животновъдни обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове.
2. След отмяна на мерките, специфични за предпазната зона, прилаганите в надзорната зона мерки, както е предвидено в членове от 37 до 42, остават в сила в продължение на не по-малко от 15 дни, докато тези мерки не бъдат отменени в съответствие с член 44.
3. Изследването, посочено в параграф 1, буква б) се извършва за доказване на отсъствието на инфекция, при това най-малко в съответствие с критериите по точка 1 на приложение III, като включва мерките, предвидени в точка 2.3 от приложение III, въз основа на критериите, определени в точки 2.1.1. и 2.1.3. от приложение III.
Член 37
Мерки, които следва да се прилагат за животновъдните обекти в надзорната зона
1. Държавите-членки гарантират, че мерките предвидени в член 22, параграф 1 се прилагат в надзорната зона.
2. Чрез дерогация от забраната, предвидена в член 22, параграф 1, буква в), и когато в пределите на надзорната зона няма или е недостатъчен наличният капацитет за клане, компетентните органи могат да разрешат преместването на животни от възприемчиви видове от животновъдни обекти разположени в надзорната зона, за директно транспортиране, под официален контрол, за клане в кланица, разположена извън надзорната зона, при следните условия:
а)
записите, посочени в член 22, параграф 1, са били предмет на официален контрол, а епидемиологичната обстановка в животновъдния обект не дава признаци за съмнение за заболяване от или заразяване с вируса на шап, и
б)
всички животни от възприемчиви видове в животновъдния обект са били подложени на инспекция от официалния ветеринарен лекар и са дали отрицателен резултат на тестовете, и
в)
като се вземат под внимание статистическите показатели в точка 2.2 от приложение III, значителна брой животни са подложени на цялостен клиничен преглед, за да се изключи наличието или съмнението за наличие на клинично болни животни, и;
г)
кланицата е одобрена от компетентния орган и се намира възможно най-близо до надзорната зона, и
д)
месото, добивано от тези животни, подлежи на обработката, посочена в член 39.
Член 38
Придвижване на животни от възприемчиви видове в рамките на надзорната зона
1. Държавите-членки гарантират, че животните от възприемчиви видове не се преместват от животновъдни обекти, намиращи се в рамките на надзорната зона.
2. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за придвижването на животни, извършено поради една от следните причини:
а)
за отвеждането им, без да влизат в контакт с животни от възприемчиви видове от други животновъдни обекти, до пасище, разположено в пределите на надзорната зона, не по-рано от 15 дни след регистрирането на последното огнище на болестта шап в предпазната зона;
б)
за директното им транспортиране под официален контрол с цел клане до кланица, която се намира вътре в същата зона;
в)
за транспортирането им съгласно член 37, параграф 2;
г)
за транспортирането им съгласно член 24, параграф 2, букви а) и б).
3. Придвижването на животни, предвидено в параграф 2, буква а), се разрешава от компетентния орган само след преглед от официален ветеринарен лекар на всички животни от възприемчиви видове в стопанството, включително изследване на проби, взети в съответствие с точка 2.2. от приложение III, изключено е присъствието на съмнително болни животни или съмнително заразени животни.
4. Придвижването на животни, предвидено в параграф 2, буква б), се разрешава от компетентния орган само след като мерките, предвидени в член 37, параграф 2, букви а) и б), са приключили със задоволителни резултати.
5. Държавите-членки незабавно проследяват животните от възприемчиви видове, изпратени от надзорната зона през период, обхващащ най-малко 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в даден животновъден обект в надзорната зона, като информират компетентните органи в другите държави-членки относно резултатите, които са получили от проследяването на животните.
Член 39
Мерки, които следва да се прилагат за прясно месо от животни от възприемчиви видове, които произхождат от надзорната зона, както и месни продукти, произведени от такова месо
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на прясно месо, мляно месо и месни заготовки, добити от животни от възприемчиви видове, които произхождат от надзорната зона и на месни продукти, произведени от такова месо.
2. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на прясно месо, мляно месо и месни заготовки и месни продукти от животни от възприемчиви видове, произведени в предприятия, разположени в надзорната зона.
3. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за прясно месо, мляно месо и месни заготовки, които са били произведени най-малко 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в даден животновъден обект в съответната предпазна зона, и които след произвеждането са съхранявани и транспортирани отделно от месото, произведено след въпросната дата. Това месо трябва да може лесно да се разграничава от месото, което не е годно за изнасяне извън надзорната зона, посредством ясна маркировка, създадена в съответствие със законодателството на Общността.
4. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за прясно месо, мляно месо и месни заготовки, които са били добити от животни, транспортирани до кланицата при не по-малко строги условия от тези, предвидени в член 37, параграф 2, букви от а) до д), при условие че месото е предмет на мерките, предвидени в параграф 5.
5. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 2, не се отнася за прясно месо, мляно месо или месни заготовки, получени от предприятия, разположени в надзорната зона, при следните условия:
а)
предприятието работи под строг ветеринарен контрол;
б)
в предприятието се преработват само прясно месо, мляно месо или месни заготовки, описани в параграф 4, които подлежат на допълнителните условия, предвидени в част Б на приложение VIII, или добити от животни, отглеждани и заклани извън надзорната зона, или получени от животни, транспортирани съгласно разпоредбите на член 24, параграф 2, буква б);
в)
прясното месо, мляното месо или месните заготовки трябва да имат нанесена маркировка съгласно глава ХI на приложение I към Директива 64/433/ЕИО, или в случай на месо от други чифтокопитни животни, трябва да имат маркировката, предвидена в глава III на приложение I към Директива 91/495/ЕИО, или в случай на мляно месо и месни заготовки - маркировката, предвидена в глава VI на приложение I към Директива 95/65/ЕО;
г)
по време на целия производствен процес прясното месо, мляното месо или месните заготовки трябва да бъдат ясно идентифицирани, транспортирани и съхранявани отделно от прясното месо, мляното месо или месните заготовки, които не са годни за изнасяне извън надзорната зона в съответствие с настоящата директива.
6. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за месни продукти, произведени от прясно месо, добито от животни от възприемчиви видове, които произхождат от надзорната зона и са маркирани с маркировка, предвидена в Директива 2002/99/ЕО, и са транспортирани под контрола на официален орган до одобрено предприятие за обработка, съгласно точка 1 от част А на приложение VII.
7. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 2, не се отнася за месни продукти, произведени в предприятия, разположени в надзорната зона, и които отговарят на разпоредбите на параграф 6, или са произведени от месо, отговарящо на разпоредбите на параграф 5.
8. Спазването на условията в параграфи 5 и 7 се удостоверява от компетентния орган за прясно месо, мляно месо и месни заготовки, предназначени за търговия в рамките на Общността. Компетентният орган следи контрола за спазването им, осъществяван от местния ветеринарен орган, а в случая на търговия в рамките на Общността, информира другите държави-членки и Комисията за списъка с предприятията, които той е одобрил за целите на това удостоверяване.
9. Дерогация от забраната, предвидена в параграф 1, може да се допусне при определени условия, приети в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3, и по-специално по отношение на маркировката за месо, добито от животни от възприемчиви видове, които произхождат от надзорните зони, поддържани в продължение на повече от 30 дни.
Член 40
Мерки, които следва да се прилагат за мляко и млечни продукти от животни от възприемчиви видове, произведени в надзорната зона
1. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на мляко, добито от животни от възприемчиви видове, които произхождат от надзорната зона, както и на млечни продукти, произведени от такова мляко.
2. Държавите-членки гарантират, че се забранява пускането на пазара на мляко и млечни продукти от животни от възприемчиви видове, произведени в надзорната зона.
3. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за мляко и млечни продукти, добити от животни от възприемчиви видове, произхождащи от надзорната зона, които са били произведени най-малко 21 дни преди предполагаемата дата на първоначалната инфекция в животновъден обект, разположен в съответстващата предпазна зона, и които след произвеждането им са съхранявани и транспортирани отделно от млякото и млечните продукти, произведени след въпросната дата.
4. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 1, не се отнася за мляко, добито от животни от възприемчиви видове, произхождащи от надзорната зона, както и за млечни продукти, произведени от такова мляко, които са преминали през една от обработките, определени в части А или Б на приложение IХ, в зависимост от употребата на млякото или млечните продукти. Обработката се извършва при условието, посочено в параграф 5, или ако няма разположено в надзорната зона предприятие, обработката се извършва в предприятия, одобрени от компетентния орган и разположени извън предпазната зона и надзорната зона.
5. Чрез дерогация, забраната, предвидена в параграф 2, не се отнася за мляко и млечни продукти, които са били приготвени в предприятия, разположени в надзорната зона при условията, определени в параграф 6.
6. Предприятията, посочени в параграфи 4 и 5, отговарят на следните условия:
а)
предприятието работи под строг ветеринарен контрол;
б)
млякото, използвано в предприятието, отговаря на параграф 4, или се добива от животни извън надзорната зона и предпазната зона;
в)
по време на целия производствен процес млякото ясно се идентифицира, транспортира и съхранява отделно от млякото и млечните продукти, които не са предназначени за изнасяне извън надзорната зона;
г)
транспортирането до предприятията на сурово мляко от животновъдни обекти, разположени извън предпазната зона и надзорната зона, се извършва в превозни средства, които са били почистени и дезинфекцирани преди процедурата по транспортирането, и които впоследствие не са били в контакт с животновъдни обекти в предпазната зона и надзорната зона, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове.
7. Спазването на условията в параграф 6 се удостоверява от компетентния орган за прясно мляко, предназначено за търговия в рамките на Общността. Компетентният орган следи контрола за спазването им, осъществяван от местния ветеринарен орган, а в случая на търговия в рамките на Общността, информира другите държави-членки и Комисията за списъка с предприятията, които той е одобрил за целите на това удостоверяване.
8. Транспортирането на сурово мляко от животновъдни обекти, разположени в рамките на надзорната зона, до предприятия, разположени извън предпазната зона и надзорната зона, както и преработването на това мляко е предмет на следните условия:
а)
преработването в предприятия разположени извън предпазната зона и надзорната зона на сурово мляко, добито от животни от възприемчиви видове, отглеждани в надзорната зона, се разрешава от компетентните органи;
б)
разрешението включва инструкции относно транспортния маршрут и обозначаването на маршрута до одобреното предприятие;
в)
превозът се извършва в превозни средства, почистени и дезинфекцирани преди процедурата по транспортиране, които са изградени и поддържани по начин, който не позволява изтичане на мляко по време на превоз, и които разполагат с оборудване, предотвратяващо разпръскване на аерозол по време на товаренето и разтоварването на млякото;
г)
преди напускане на животновъдния обект, от който е събрано мляко от животни от възприемчиви видове, съединителните тръби, гумите, картерите на двигателите, долните части на превозното средство, както и следи от разлято мляко се почистват и дезинфекцират, като след последната дезинфекция и преди напускане на надзорната зона, превозното средство не е било в контакт с животновъдни обекти в предпазната зона и надзорната зона, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове;
д)
транспортните средства са строго предназначени за определена географска или административна област, като те са съответно маркирани и могат да се придвижват до друга област единствено след почистване и дезинфекция под официален контрол.
9. Събирането и превозването на проби от сурово мляко, взети от животни от възприемчиви видове от животновъдни обекти, разположени в надзорната зона, до лаборатория, различна от лабораторията за ветеринарна диагностика, одобрена за диагностициране на болестта шап, както и преработката на мляко в тези лаборатории, са предмет на официално разрешение и на мерки за избягване на всяко разпространение на евентуален вирус на шап.
Член 41
Превозване и разпръскване на тор от животни от възприемчиви видове, получен в надзорната зона
1. Държавите-членки гарантират, че превозването и разпръскването на тор от животновъдни обекти и други помещения, като тези, посочени в член 16, разположени в надзорната зона, в която се отглеждат животни от възприемчиви видове, се забранява в рамките на тази зона и извън нея.
2. Чрез дерогация от забраната, предвидена в параграф 1, компетентните органи могат, при изключителни обстоятелства, да разрешат транспортирането на тора в транспортно средство, напълно почистено и дезинфекцирано преди и след използване, с цел разпръскване по определените участъци в рамките на надзорната зона, при това на достатъчно голямо разстояние от животновъдните обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове, при следните алтернативни условия:
а)
преглед, извършен от официален ветеринарен лекар на всички животни от възприемчиви видове в животновъдния обект, който да изключва наличието на съмнително болни от вируса на шап животни, а тора се разпръсква по земята отблизо, за да се избегне образуването на аерозоли, като веднага се зарива в земята; или
б)
клиничен преглед, извършен от официален ветеринарен лекар на всички животни от възприемчиви видове в животновъдния обект, показващ отрицателен резултат, като тора се вкарва в земята; или
в)
торът е предмет на разпоредбата на член 29, параграф 2.
Член 42
Мерки по отношение на други животински продукти, произведени в надзорната зона
Държавите-членки гарантират, че пускането на пазара на други продукти от животински произход, освен посочените в членове от 39 до 41, са предмет на условията, предвидени в член 28 и членове от 30 до 32.
Член 43
Допълнителни мерки, прилагани от държавите-членки в надзорната зона
В допълнение на мерките, предвидени в членове от 37 до 42, държавите-членки могат да предприемат допълнителни национални мерки, които се считат за необходими и съответстващи при наличието на вируса на шап, като се вземат под внимание по-специално епидемиологичните условия, условията, свързани с животновъдството, търговските и социалните условия, преобладаващи в засегнатата област. Когато се счита за необходимо въвеждането на специфични мерки за ограничаване на придвижването на еднокопитни животни, тези мерки следва да вземат под внимание предвидените в приложение VI мерки.
Член 44
Отмяна на мерките в надзорната зона
1. Държавите-членки гарантират, че прилаганите в надзорната зона мерки се поддържат, докато не бъдат спазени следните изисквания:
а)
да са изминали най-малко 30 дни от убиването и безопасното унищожаване на всички животни от възприемчиви видове от животновъдния обект, посочен в член 10, параграф 1, както и от приключването на предварителното почистване и дезинфекция в този животновъден обект, извършено съгласно член 11;
б)
да са изпълнени изискванията, предвидени в член 36 в предпазната зона;
в)
да е приключено изследване, показващо отрицателни резултати.
2. Изследването, посочено в параграф 1, буква в), се извършва за доказване на отсъствието на инфекция в надзорната зона в съответствие с критериите по точка 1 от приложение III, като включва мерките, предвидени в точка 2.4 от приложение III, въз основа на критериите, определени в точки 2.1 от приложение III.
РАЗДЕЛ 7
РЕГИОНАЛИЗАЦИЯ, КОНТРОЛ НА ПРИДВИЖВАНЕТО И ИДЕНТИФИКАЦИЯ
Член 45
Регионализация
1. Без да се засяга Директива 90/425/ЕО, и по-специално член 10 от нея, в случай, когато изглежда, че вирусът на шап се разпространява независимо от взетите в съответствие с настоящата директива мерки и епизоотията придобие големи размери, както и при всеки случай на въведена спешна ваксинация, държавите-членки гарантират, че тяхната територия е регионализирана на една или повече ограничени и свободни зони.
2. Държавите-членки незабавно уведомяват Комисията за подробностите, свързани с предприетите мерки в ограничените зони, като Комисията преглежда и при необходимост изменя, и одобрява мерките в съответствие с процедурите, посочени в член 89, параграф 3.
3. Без да се засяга задължението на държавите-членки да извършват регионализация съгласно параграф 1, решението за регионализацията и мерките, които трябва да бъдат приложени в ограничената зона, могат да бъдат взети в съответствие с процедурата, установена в член 89, параграф 3. Действието на това решение може да обхване и съседни държави-членки, които не са били заразени към момента на прилагане на мерките.
4. Преди определянето на границите на ограничената зона се извършва цялостна епидемиологична оценка на обстановката, най-вече що се отнася до вероятното време и предполагаемото място на навлизане, вероятното разпространение и предполагаемия период от време, необходим за ликвидиране на вируса на шап.
5. Границите на ограничената зона следва, доколкото това е възможно, да бъдат определени на базата на административните или географски граници. При регионализацията, за отправна точка се вземат по-скоро по-големи административни единици, отколкото региони. Ограничената зона може да бъде намалена, в зависимост от получените резултати от епидемиологичното проучване, посочено член 13, до област с размери не по-малки от тези на под-регион, и при необходимост, с размерите на обкръжаващите го под-региони. В случай на разпространение на вируса на шап, ограничената зона следва да бъде разширена чрез включването на допълнителни региони или под-региони.
Член 46
Мерки, прилагани в ограничена зона на държава-членка
1. При прилагане на регионализация, държавата-членка гарантира, че са взети най-малко следните мерки:
а)
контрол в ограничената зона при транспортирането и придвижването на възприемчиви видове животни, животински продукти и стоки, както и при движението на транспортни средства, представляващи потенциални преносители на вируса на шап;
б)
проследяване и маркиране в съответствие със законодателството на Общността на прясно месо и сурово мляко, а и доколкото е възможно на други продукти на склад, които не са предназначени за изнасяне извън ограничената зона;
в)
специално удостоверяване на животни от възприемчиви видове и продукти, получени от такива животни и маркировка, в съответствие със законодателството на Общността, на продукти за консумация от човека, предназначени и подходящи за изнасяне извън ограничената зона.
2. Когато се прилага регионализация, държавите-членки гарантират, че поне животните от възприемчиви видове, изнесени от ограничената зона за други държави-членки през периода от предполагаемата дата на проникване на вируса на шап до датата на въвеждане на регионализацията, се проследяват, като животните се изолират под официален ветеринарен контрол докато възможността от инфекция или заразяване официално не се изключи.
3. Държавите-членки си сътрудничат при проследяването на прясно месо, сурово мляко и сурови млечни продукти, добити от животни от възприемчиви видове, произведени в ограничената зона през периода от предполагаемата дата на проникване на вируса на шап до датата на въвеждане на регионализацията. Прясното месо се обработва в съответствие с точка 1 от част А на приложение VII, а суровото мляко и млечните продукти се обработват в съответствие с част А или Б от приложение IХ в зависимост от тяхната употреба, или се задържат докато възможността за заразяване с вируса на шап официално не се изключи.
4. Специфични мерки, и по-специално отнасящите се до маркировката на продукти, добити от животни от възприемчиви видове, които произхождат от ограничената зона, и които не са предназначени за пускане на пазара извън ограничената зона, могат да бъдат одобрени в съответствие с член 4, параграф 3 от Директива 2002/99/ЕО.
Член 47
Идентификация на животни от възприемчиви видове
1. Без да се засяга прилагането на законодателството на Общността, свързано с идентификацията на животни от рода на едрия рогат добитък, овце, кози и свине, държавите-членки гарантират, че в случай на възникване на болестта шап на тяхната територия, животните от възприемчивите видове напускат животновъдния обект, в който се намират, единствено ако те са идентифицирани по начин, който да позволи на компетентните органи бързото проследяване на придвижванията на животните и животновъдния обект, от който произхождат или всеки животновъден обект, от който идват. За специални случаи обаче, посочени член 15, параграф 1 и член 16, параграф 1, компетентният орган може, при определени обстоятелства и вземайки под внимание здравната ситуация, да разреши прилагането на други начини за бързо проследяване на придвижването на тези животни и животновъдния обект, от който произхождат, или на всеки животновъден обект, от който идват. Разпоредбите за идентифициране на такива животни или за проследяване на техния животновъден обект по произход се определят от компетентния орган и се обявяват на Комисията.
2. Мерките, взети от държавите-членки по отношение на допълнително, постоянно и незаличимо маркиране на животни, конкретно с цел борба с болестта шап, и по-специално в случай на ваксинация, извършена в съответствие с член 52 и член 53, могат да бъдат изменени съгласно процедурата, посочена в член 89, параграф 3.
Член 48
Контрол върху придвижването в случай на огнище на болестта шап
1. Държавите-членки гарантират, че в случай на огнище на болестта шап на тяхната територия, в ограничените зони, създадени в съответствие с член 45, се прилагат следните мерки за контрол върху придвижването на животни от възприемчиви видове:
а)
собствениците предоставят на компетентния орган, при поискване от страна на органа, съответна информация относно животните, влизащи или напускащи техния животновъден обект. Тази информация, свързана с всички животни от възприемчиви видове, включва най-малко данните, изисквани от член 14 от Директива 64/432/ЕИО;
б)
лицата, които се занимават с транспортиране или търговия на животни от възприемчиви видове, предоставят на компетентния орган, при поискване от страна на органа, подходяща информация относно придвижванията на такива животни, транспортирани или продадени от тях. Тази информация включва най-малко данните, изисквани от член 12, параграф 2 и член 13, параграф 1, буква б) от Директива 64/432/ЕИО.
2. Държавите-членки могат да наложат някои или всички мерки, предвидени в параграф 1, в част от зоната или в цялата свободна зона.
РАЗДЕЛ 8
ВАКСИНАЦИЯ
Член 49
Употреба, производство, продажби и мерки за контрол на ваксините против болестта шап
Държавите-членки гарантират, че:
а)
употребата на ваксините против болестта шап и поставянето на хиперимунни серуми срещу болестта шап са забранени на тяхната територия, с изключение на случаите, посочени в настоящата директива;
б)
производството, съхранението, доставката, разпространението и продажбата на ваксини против болестта шап на тяхната територия се извършват под официален контрол;
в)
пускането на пазара на ваксини против болестта шап се извършва под контрола на компетентните органи в съответствие с законодателството на Общността;
г)
употребата на ваксини против болестта шап за други цели, освен предизвикването на активен имунитет на животните от възприемчиви видове, особено за лабораторни изследвания, научни изследвания или тестване на ваксините, се разрешава от компетентните органи и се извършва при съответните условия за биологична безопасност.
Член 50
Решение за извършване на спешна ваксинация
1. Може да бъде взето решение за въвеждане на спешна ваксинация при наличие на поне едно от следните условия:
а)
възникнали огнища на болестта шап са потвърдени и съществува опасност от широкото им разпространение в държавите-членки, за които е потвърдено възникването на тези огнища;
б)
други държави-членки са подложени на опасност, поради географското им положение или преобладаващите метеорологични условия, във връзка с информацията за огнища на болестта шап в дадена държава-членка;
в)
други държави-членки се намират в опасност, поради съответните епидемиологични контакти между животновъдни обекти на тяхната територия и животновъдни обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове, разположени в държава-членка, в която са възникнали огнища на болестта шап;
г)
държавите-членки са подложени на опасност, поради географското им положение или преобладаващите метеорологични условия в съседна трета страна, в която са възникнали огнища на болестта шап.
2. При вземането на решение за въвеждане на спешна ваксинация се вземат под внимание мерките, предвидени в член 15 и критериите, изброени в приложение Х.
3. Решението за въвеждане на спешна ваксинация се приема съгласно процедурата, посочена в член 89, параграф 3.
4. Решението, посочено в параграф 3, за въвеждане на спешна ваксинация на тяхната собствена територия може да се изисква:
а)
от държавата-членка, посочена параграф 1, буква а), или
б)
от държавата-членка, посочена в параграфи 1, букви б), в) или г).
5. Чрез дерогация от параграф 3, решението за въвеждане на спешна ваксинация може да се вземе от засегнатата държава-членка и да се извърши в съответствие с настоящата директива, след писмено уведомяване на Комисията, което включва уточненията, предвидени в член 51.
6. В случай че държава-членка пристъпи към въвеждане на спешна ваксинация в съответствие с параграф 5, това решение незабавно се разглежда от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и се приемат мерки на Общността, в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3.
7. Чрез дерогация от параграф 4, решение за въвеждане на спешна ваксинация в държава-членка, в съответствие с параграф 1, буква а) може да се приеме при съгласие на засегнатата държава-членка, в съответствие с процедурата, заложена в член 89, параграф 3, по собствена инициатива на Комисията, ако се спази условието на параграф 1, буква а) и параграф 1, буква б).
Член 51
Условия за спешна ваксинация
1. Решението за въвеждане на спешна ваксинация, в съответствие с член 50, параграфи 3 и 4 изрично определя условията, при които се прави такава ваксинация, като тези условия следва да посочват най-малко следното:
а)
определянето на границите на географската област в съответствие с член 45, в която ще се извърши спешната ваксинация;
б)
видовете и възрастта на животните, които следва да се ваксинират;
в)
продължителността на кампанията, свързана с ваксинацията;
г)
конкретна забрана за придвижването на ваксинирани и неваксинирани животни от възприемчиви видове, както и за продуктите от тях;
д)
специалната допълнителна и постоянна идентификация и специална регистрация на ваксинираните животни, съгласно член 47, параграф 2;
е)
други въпроси, подходящи за спешната ситуация.
2. Условията за спешна ваксинация, предвидени в параграф 1, осигуряват извършването на такава ваксинация в съответствие с член 52, независимо дали впоследствие ваксинираните животни се убиват или остават живи.
3. Държавите-членки осигуряват въвеждането на информационна програма за уведомяване на обществеността относно безопасността на месото, млякото и млечните продукти от ваксинирани животни, предназначени за консумация от човека.
Член 52
Предпазна ваксинация
1. Държавите-членки, прилагащи предпазна ваксинация гарантират, че:
а)
зоната на ваксинация е регионализирана в съответствие с член 45, при необходимост в тясно сътрудничество със съседните държави-членки;
б)
ваксинацията се извършва незабавно и в съответствие с хигиенните изисквания и правилата за биологична безопасност, така че да се предотврати разпространението на вируса на шап;
в)
всички мерки, прилагани в зоната на ваксинация се извършват без да се засягат мерките, предвидени в раздел 7;
г)
когато зоната на ваксинация включва части от зоната, цялата предпазна зона или надзорната зона:
i)
мерките, приложими за предпазната зона или надзорната зона, в съответствие с настоящата директива, се поддържат в рамките на тази част от зоната на ваксинация до отмяната на мерките, съгласно член 36 или член 44;
ii)
след отмяна на приложените мерки в предпазната зона или надзорната зона, мерките, приложими за зоната на ваксинация, продължават да се прилагат, съгласно разпоредбите на членове от 54 до 58.
2. Държавите-членки, прилагащи предпазна ваксинация гарантират, че зоната на ваксинация е обградена от надзорна зона (по смисъла на дефиницията на МБЕ), на разстояние не по-малко от 10 км от периметъра на зоната на ваксинация:
а)
в която ваксинацията е забранена;
б)
в която се извършва интензивен надзор;
в)
в която придвижването на животни от възприемчиви видове е предмет на мерки за контрол от страна на компетентните органи;
г)
която остава да съществува до възстановяването на статута на зона, официално свободна от шап и зараза с шап, в съответствие с член 61.
Член 53
Принудителна ваксинация
1. Държавите-членки уведомяват Комисията в случай, че вземат решение, съгласно член 50, и като отчитат всички обстоятелства, свързани с него, да въведат принудителна ваксинация и да представят подробности относно мерките за контрол, които следва да бъдат взети, включващи най-малко тези, предвидени в член 21.
2. Държавите-членки гарантират, че принудителна ваксинация се извършва:
а)
само в рамките на предпазната зона;
б)
само в ясно идентифицирани животновъдни обекти, които имат за предмет мерките, заложени в член 10, параграф 1, и по-специално алинея а) от него.
Въпреки това, поради логистични причини и чрез дерогация от член 10, параграф 1, буква а), убиването на всички животни от такива животновъдни обекти може да се отложи толкова дълго, колкото е необходимо, за да се спазят изискванията на Директива 93/119/ЕИО и разпоредбите на член 10, параграф 1, буква в) от настоящата директива.
Член 54
Мерки, приложими в зоната на ваксинация през периода от началото на спешната ваксинация до изминаването най-малко на 30 дни от приключването на тази ваксинация (Етап 1)
1. Държавите-членки гарантират, че мерките, предвидени в параграфи от 2 до 6, се прилагат в зоната на ваксинация през периода от началото на принудителната ваксинация до изминаването най-малко на 30 дни след приключването на тази ваксинация.
2. Забранява се придвижването на живи животни от възприемчиви видове между животновъдните обекти в зоната на ваксинация и извън нея.
Чрез дерогация от забраната, предвидена в първата алинея и след клиничен преглед на тези живи животни и на стадата, от които произхождат, или от които са изпратени тези животни, компетентният орган може да разреши тяхното директно транспортиране за незабавно клане в одобрена от компетентния орган кланица, разположена в рамките на зоната на ваксинация, или в изключителни случаи, разположена близо до тази зона.
3. Прясното месо, произведено от ваксинирани животни, заклани през периода, определен в параграф 1, следва да:
а)
има нанесена маркировката, предвидена в Директива 2002/99/ЕО;
б)
се съхранява и транспортира отделно от месото, което няма нанесена маркировката, посочена в точка а), и впоследствие да се транспортират в затворени съдове до предприятия, одобрени от компетентните органи за обработката им, съгласно точка 1 от част А на приложение VII.
4. Мляко и млечни продукти, произведени от ваксинирани животни, могат да бъдат пускани на пазара в или извън зоната на ваксинация, при условие че в зависимост от крайната употреба (за консумация от човека или негодни за консумация от човека) тези продукти са били подложени най-малко на една от обработките, посочени в части А и Б на приложение IХ. Обработката се извършва съгласно условията, определени в параграф 5, в предприятия, разположени в зоната на ваксинация, или в случай че няма съществуващо предприятие в тази зона, в предприятия, разположени извън зоната на ваксинация, до които суровото мляко се транспортира, съгласно условията, определени в параграф 7.
5. Предприятията, посочени в параграф 4 отговарят на следните условия:
а)
предприятията работят под постоянен и строг официален контрол;
б)
млякото, използвано в предприятията, съответства на изискванията на параграф 4, или суровото мляко се получава от животни извън зоната на ваксинация;
в)
по време на целия производствен процес млякото ясно се идентифицира, транспортира и се съхранява отделно от суровото мляко и суровите млечни продукти, които не са предназначени за изпращане извън зоната на ваксинация;
г)
транспортирането на сурово мляко от животновъдни обекти, разположени извън зоната на ваксинация до предприятията, се извършва с превозни средства, които са били почистени и дезинфекцирани преди процедурата по транспортирането, и които впоследствие не са влизали в контакт с животновъдни обекти в дадена ограничена зона, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове.
6. Спазването на условията в параграф 5 по отношение на млякото, предназначено за търговия в рамките на Общността, се удостоверява от компетентния орган. Компетентният орган следи контрола за спазването им, осъществяван от местния ветеринарен орган, и в случая на търговия в рамките на Общността, информира другите държави-членки и Комисията за списъка с предприятията, които той е одобрил за целта на това удостоверяване.
7. Транспортирането на сурово мляко от животновъдните обекти, разположени в зоната на ваксинация, до предприятията, намиращи се извън зоната на ваксинация, както и преработването на това мляко са предмет на следните условия:
а)
преработката в предприятия, разположени извън предпазната зона, на сурово мляко, добито от животни от възприемчиви видове, отглеждани в предпазната зона, се разрешава от компетентните органи;
б)
разрешението включва инструкции относно транспортния маршрут и обозначаването на маршрута до одобреното предприятие;
в)
превозът се извършва в превозни средства, почистени и дезинфекцирани преди процедурата по транспортиране, които са изградени и поддържани по начин, който не позволява изтичане на млякото по време на превоз, и които разполагат с оборудване, предотвратяващо разпръскване на аерозол по време на товаренето и разтоварването на млякото;
г)
преди напускане на животновъдния обект, от който е събрано млякото от животни от възприемчиви видове, съединителните тръби, гумите, картерите на двигателите, долните части на превозното средство, както и следи от разлято мляко се почистват и дезинфекцират, като след последната дезинфекция и преди напускане на зоната на ваксинация, превозното средство не е било в контакт с намиращи се в зоната на ваксинация животновъдни обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове;
д)
транспортните средства са строго предназначени за определена географска или административна област, като те са съответно маркирани и могат да се придвижват до друга област единствено след почистване и дезинфекция под контрола на официален орган.
8. Забранява се събирането и транспортирането на проби от сурово мляко, взети от животни от възприемчиви видове от животновъдни обекти, разположени в зоната на ваксинация до лаборатории, различни от лабораториите за ветеринарна диагностика, одобрена за диагностиране на болестта шап, както и преработването на млякото в тези лаборатории.
9. Преустановява се събирането на сперма за изкуствено осеменяване от животни- донори от възприемчиви видове, отглеждани в събирателни центрове за сперма, разположени в зоната на ваксинация.
Чрез дерогация от забраната, предвидена в първата алинея, компетентните органи могат да разрешат събирането на сперма в събирателните центрове за сперма, разположени в зоната на ваксинация, за производството на замразена сперма, при следните условия:
а)
гарантирано е, че спермата, събрана през периода, посочен в параграф 1, е съхранявана отделно в продължение най-малко на 30 дни, и
б)
преди изпращане на спермата:
1)
животното донор не е било ваксинирано и се прилагат условията, установени в член 28, параграф 3, букви б) и в), или
2)
животното донор е било ваксинирано, след извършване на тест с отрицателен резултат за наличие на антитела на вируса на шап, и
i)
получен е отрицателен резултат на тест за откриване на вирус или вирусен геном, или на одобрен тест за откриването на антитела на неструктурни протеини, направен в края на периода на карантина на спермата, от пробите, взети от всички животни от възприемчиви видове, намиращи се по това време в събирателните центрове за сперма, и
ii)
спермата отговаря на условията на член 4, параграф 3, глава II на Директива 88/407/EИО.
10. Събирането на яйцеклетки и ембриони от животни-донори се забранява.
11. Пускането на пазара на други продукти от животински произход, освен тези, посочени в алинеи 9 и 10, е предмет на условията, установени в членове 30, 31, 32 и 41.
Член 55
Мерки, приложими в зоната на ваксинация през периода от спешната ваксинация до приключване на изследването и класификацията на животновъдните обекти (Етап 2)
1. Държавите-членки гарантират, че предвидените в параграфи от 2 до 5 мерки, са приложени в зоната на ваксинация през период, започващ не по-рано от 30 дни от датата на завършване на спешната ваксинация и приключващ със завършването на мерките, предвидени в членове 56 и 57.
2. Придвижването на животни от възприемчиви видове между животновъдните обекти във или извън зоната на ваксинация се забранява.
3. Чрез дерогация от забраната, предвидена в параграф 2, компетентните органи могат да разрешат директното транспортиране за незабавно клане на животните от възприемчиви видове от животновъдните обекти, посочени в член 57, параграф 5, до кланица, разположена във или извън зоната на ваксинация, при следните условия:
а)
по време на транспортирането и в кланицата тези животни не осъществяват контакт с други животни от възприемчиви видове;
б)
животните са придружени от официален документ, удостоверяващ, че всички животни от възприемчиви видове от животновъдния обект, от който произхождат или от който са изпратени, са преминали изследването, предвидено в член 56, параграф 2;
в)
транспортните средства трябва да се почистват и дезинфекцират преди натоварване и след като животните са доставени, като датата и часа на почистване и дезинфекция се записват в дневника на транспортното средство;
г)
животните са преминали предкланична здравна инспекция в кланицата по време на последните 24 часа преди клането, и по-специално са били подложени на преглед за болестта шап и не са показали признаци на това заболяване.
4. Прясно месо, с изключение на карантии, произведено от ваксинирани едри и дребни преживни животни през периода, посочен в параграф 1, може да бъде пускано на пазара във или извън зоната на ваксинация, при следните условия:
а)
предприятието работи под строг ветеринарен контрол;
б)
само прясно месо, с изключение на карантии, което е било подложено на обработката, описана точки 1, 3 и 4 от част А на приложение VIII или прясно месо, получено от животни, развъждани и заклани извън зоната на ваксинация, се преработва в предприятието;
в)
прясното месо е с нанесена маркировка в съответствие с глава ХI на приложение I към Директива 64/433/ЕИО, или в случай на месо от други двукопитни животни, носи маркировка съгласно глава III от приложение I към Директива 91/495/ЕИО, а в случай на мляно месо и месни заготовки носи маркировка, предвидена в глава VI на приложение I към Директива 94/65/ЕО;
г)
по време на целия производствен процес прясното месо ясно се идентифицира, транспортира, и съхранява отделно от месо от животни с различен здравен статус, в съответствие с настоящата директива.
5. Спазването на условията в параграф 4 се удостоверява от компетентния орган по отношение на прясното месо, предназначено за търговия в рамките на Общността. Компетентният орган следи контрола за съответствието им, осъществяван от местните ветеринарни органи, а в случай на търговия вътре в Общността, информира останалите държави-членки и Комисията за списъка на предприятията, които е одобрил за целите на това удостоверяване.
6. Прясното месо, произведено от ваксинирани свине, заклани през посочения в параграф 1 период, носи маркировка, предвидена в Директива 2002/99/ЕО и следва да се съхранява и транспортира отделно от месото, на което не е нанесена такава маркировка, и впоследствие следва да се транспортира в затворени съдове до одобрено от компетентните органи предприятие за обработка, в съответствие с точка 1 от част А на приложение VII.
7. Мляко и млечни продукти, добити от ваксинирани животни могат да бъдат пускани на пазара във или извън зоната на ваксинация, при условие че в зависимост от крайната употреба (за консумация от човека или негодни за консумация от човека), са преминали през най-малко една от обработките, посочени в части А и Б на приложение IХ. Тази обработка следва да се извърши в предприятие, разположено във или извън зоната на ваксинация, в съответствие с разпоредбите на член 54, параграфи от 4 до 8.
8. По отношение на събирането на сперма, яйцеклетки и ембриони от животни от възприемчиви видове мерките, предвидени в член 54, параграфи 9 и 10, продължават да се прилагат.
9. Пускането на пазара на други продукти от животински произход, освен тези посочени в параграфи 4, 6, 7 и 8, са предмет на условията, предвидени в членове 30, 31, 32 и 41.
Член 56
Клинично и серологично изследване в зоната на ваксинация (Етап 2-А)
1. Държавите-членки гарантират, че мерките, предвидени в параграфи 2 и 3, се прилагат в зоната на ваксинация през период, започващ не по-рано от 30 дни от датата на завършване на принудителната ваксинация и приключващ след завършването на клинично и серологично изследване.
2. Прегледът се извършва с цел да се идентифицират стадата от животни от възприемчиви видове, които са имали контакт с вируса на шап, без да показват явни клинични признаци на болестта шап. Изследването включва клиничен преглед на всички животни от възприемчиви видове във всички стада в зоната на ваксинация, и лабораторно изследване, съгласно параграф 3.
3. Лабораторното тестване се извършва чрез използване на тестове, съответстващи на критериите за диагностични тестове, както са определени в приложение ХIII и са одобрени съгласно процедурата, посочена в член 89, параграф 2, като следва да отговаря на едно от следните условия:
а)
тестване за заразяване с вируса на шап, чрез извършване на анализ на антитела на неструктурни протеини на вируса на шап или чрез друг одобрен метод, и което отговаря на критериите за вземане на проби от животновъдни обекти, посочени в точка 2.2 от приложение III. Когато в допълнение на това, компетентните органи използват индикаторни животни, като се вземат под внимание условията на приложение V за ново зареждане на животни в заразените животновъдни обекти;
б)
изследване за антитела на неструктурни протеини на вируса на шап се извършва върху проби, взети от всички ваксинирани животни от възприемчиви видове и от неваксинираното тяхно потомство от всички стада в зоната на ваксинация.
Член 57
Класификация на стадата в зоната на ваксинация (Етап 2-Б)
1. Държавите-членки гарантират, че животновъдните обекти, в които се отглеждат животни от възприемчиви видове:
а)
се класифицират според резултата от изследването, посочено в член 56, параграф 2 и критериите, определени в приложение I;
б)
отговарят на мерките, установени в параграфи от 2 до 4.
2. Животновъдни обекти, в които има поне едно съмнително заразено животно, и в които е потвърдено наличието на вируса на шап, в съответствие с критериите определени в приложение I, са предмет на мерките, предвидени в членове 10 и 21.
3. Животновъдни обекти, в които има поне едно животно от възприемчиви видове, съмнително заразено посредством предишен контакт с вируса на шап, но при които последващи тестове на всички животни от възприемчиви видове, присъстващи в животновъдния обект, потвърждават липсата на разпространяващ се вирус на шап, подлежат най-малко на следните мерки:
а)
животните от възприемчиви видове от животновъдния обект следва да:
1.
се убиват и труповете им да се преработват, или
2.
животните се класифицират и
i)
животни с положителен резултат на поне един от одобрените тестове, съгласно член 56, параграф 3, се убиват и техните трупове се преработват, и
ii)
останалите животни от възприемчиви видове в животновъдния обект се убиват, при условията разрешени от компетентните органи;
б)
почистване и дезинфекция на животновъдните обекти в съответствие с член 11;
в)
ново зареждане на животни в съответствие с приложение V.
4. Държавите-членки гарантират, че за продуктите, добити от животни от възприемчиви видове и произведени през периода, определен в член 56, параграф 1, се прилагат следните мерки:
а)
прясно месо, произведено от животните, посочени в параграф 3, точка 2, ii) е предмет на член 55, параграф 4 по отношение на преживни животни и параграф 6 по отношение на месо от свине;
б)
мляко и млечни продукти, произведени от животните, посочени в параграф 3, точка 2, ii), преминават най-малко през една от обработките, определени в части А и Б на приложение IХ, в зависимост от тяхното използване по предназначение и в съответствие с разпоредбите на член 54, параграфи от 4 до 8.
5. Животни от възприемчиви видове, намиращи се в животновъдни обекти, в които наличието на предишна или настояща инфекция с вируса на шап е официално изключено, съгласно член 56, параграф 3, могат да бъдат подложени на мерките, предвидени в член 58.
Член 58
Мерки, приложими в зоната на ваксинация след завършване на изследването и класификацията на животновъдните обекти до възстановяване на статута на официално свободна от шап и зараза с шап (Етап 3)
1. Държавите-членки гарантират, че мерките, предвидени в параграфи от 2 до 6, се прилагат в зоната на ваксинация след завършването на мерките, определени в член 57 и до възстановяване на статута на официално свободна от шап и зараза с шап, в съответствие с член 59.
2. Държавите-членки гарантират, че придвижването на животни от възприемчиви видове между животновъдни обекти, разположени в зоната на ваксинация, подлежи на одобрение.
3. Придвижването на животни от възприемчиви видове извън зоната на ваксинация се забранява. Чрез дерогация от тази забрана, директното транспортиране до кланица за незабавно клане на животните от възприемчиви видове, може да бъде разрешено при условията, определени в член 55, параграф 3.
4. Чрез дерогация от забраната по параграф 2, компетентните органи могат да разрешат транспортирането на неваксинирани животни от възприемчиви видове, в съответствие със следните разпоредби:
а)
в рамките на 24 часа от натоварването, всички животни от възприемчиви видове от животновъдните обекти са подложени на клинично изследване и не са показали клинични признаци на болестта шап, и
б)
животните са преминали период на възбрана в животновъдния обект по произход най-малко 30 дни, през който животни от възприемчиви видове на са внасяни в животновъдния обект, и
в)
животновъдният обект по произход не е разположен в предпазна зона или надзорна зона, и
г)
животните, предназначени за транспортиране, са подложени поотделно на тестове за откриване на антитела на вируса на шап в края на изолационния период, с получени отрицателни резултати, или е извършено серологично изследване на животновъдния обект, в съответствие с точка 2.2 от приложение III, независимо от засегнатите видове;
д)
животните не са изложени на никакъв източник на инфекция по време на тяхното транспортиране от животновъдния обект по произход до мястото по предназначение.
5. Забранява се напускането на животновъдния обект по произход на неваксинираното потомство на ваксинирани животни-майки, освен когато се транспортират до:
а)
животновъден обект в зоната на ваксинация със същия здравен статус като този на животновъдния обект по произход;
б)
кланица за незабавно клане;
в)
животновъден обект, одобрен от компетентния орган, от който потомството се изпраща директно в кланицата;
г)
всеки животновъден обект, след получаване на отрицателен резултат от серологичен тест за откриване на антитела на вируса на шап, извършен с проба от кръв, взета преди изпращането от животновъдния обект по произход.
6. Прясно месо, произведено от неваксинирани животни от възприемчиви видове, може да бъде пускано на пазара във и извън зоната на ваксинация, при следните условия:
а)
мерките, определени в член 57, параграф 3, са завършени в цялата зона на ваксинация, или животните са транспортирани до кланицата, при условията, предвидени в параграфи 3 или 4, буква г), и
б)
предприятието работи под строг ветеринарен контрол;
в)
в предприятието се преработва само прясно месо, произведено от животните, посочени в буква а), или от животни, развъждани и/или заклани извън зоната на ваксинация, или прясно месо съгласно параграф 8;
г)
прясното месо е с нанесена маркировка в съответствие с глава ХI на приложение I към Директива 64/433/ЕИО, или в случай на месо от други двукопитни животни, маркировка, предвидена в глава III на приложение I към Директива 91/495/ЕИО, или в случай на мляно месо и месни заготовки-маркировка, съгласно глава VI на приложение I към Директива 94/65/ЕО;
д)
по време на целия производствен процес прясното месо ясно се идентифицира, транспортира и съхранява отделно от месо от животни с различен здравен статус, в съответствие с настоящата директива.
7. Прясно месо, произведено от ваксинирани животни от възприемчиви видове или от неваксинирани серопозитивни потомства на ваксинирани животни-майки, заклани през периода, посочен в параграф 1, носи маркировка съгласно Директива 2002/99/ЕО и се съхранява и транспортира отделно от месо, върху което не е нанесена маркировка и впоследствие се транспортира в затворени съдове до одобрено от компетентните органи предприятие за обработка, в съответствие с точка 1 от част А на приложение VII.
8. Чрез дерогация от параграф 7, прясното месо и отделените карантии, добити от ваксинирани едри и дребни преживни животни или техните неваксинирани серопозитивни потомства, могат да бъдат пуснати на пазара вътре и извън зоната на ваксинация, при следните условия:
а)
предприятието работи под строг ветеринарен контрол;
б)
в предприятието се преработва само прясно месо, с изключение на карантии, което е било подложено на обработката, описана в точка 1, 3 и 4 от част А на приложение VIII или прясно месо, посочено в параграф 6, или добито от животни развъждани и/или заклани извън зоната на ваксинация;
в)
прясното месо носи маркировка в съответствие с глава ХI на приложение I към Директива 64/433/ЕИО, или в случай на месо от други двукопитни животни, носи маркировка, предвидена в глава III на приложение I към Директива 91/495/ЕИО, а в случай на мляно месо и месни заготовки носят маркировка, в съответствие с глава VI на приложение I към Директива 94/65/ЕО;
г)
по време на целия производствен процес прясното месо ясно се идентифицира, транспортира и съхранява отделно от месо от животни с различен здравен статус, в съответствие с настоящата директива.
9. Чрез дерогация от параграф 7, прясното месо от ваксинирани свине и техните неваксинирани серопозитивни потомства, добити през периода от началото на изследването до завършването на мерките, предвидени в член 57 в цялата зона на ваксинация и до изтичане най-малко на 3 месеца от последното огнище на болестта, регистрирано в тази зона, може да бъде пуснато на пазара на държавата-членка на произход вътре и извън зоната на ваксинация, единствено при следните условия:
а)
предприятието работи под строг ветеринарен контрол;
б)
само прясно месо от животни, произхождащи от животновъдни обекти, които отговарят на условията, посочени в член 57, параграф 5 или прясно месо, добито от животни, развъждани и/или заклани извън зоната на ваксинация, се преработва в предприятието;
в)
прясното месо носи маркировка, която се определя в съответствие с член 4, параграф 3 от Директива 2002/99/ЕО;
г)
по време на целия производствен процес прясното месо се идентифицира, транспортира и съхранява отделно от месо от животни с различен здравен статус, в съответствие с настоящата директива.
10. Държава-членка, различна от държавата-членка, посочена в параграф 9, може да поиска да се вземе решение в съответствие с процедурата, предвидена в член 89, параграф 3, за разширяване на търговията с месо, посочено в параграф 9, в нейната територия или в част от нейната територия, при условията, които следва да бъдат определени в изпълнение на същата процедура.
11. Правилата за изпращане от зоната на ваксинация на прясно месо от ваксинирани свине, добито след периода, посочен в параграф 9 и след възстановяване на статута на свободна от болестта шап, в съответствие с член 61, се определят в съответствие с процедурата, предвидена в член 89, параграф 3.
12. Спазването на условията, предвидени в параграф 6, параграф 8 и там, където са приложими, съгласно параграф 10, се удостоверява от компетентния орган по отношение на прясно месо, предназначено за търговия в рамките на Общността. Компетентният орган следи контрола за съответствието им, извършван от местните ветеринарни органи, а в случай на търговия в рамките на Общността, информира останалите държави-членки и Комисията за списъка с предприятията, които той е одобрил за целите на това удостоверяване.
13. Чрез дерогация от параграф 8, може да се определи специална маркировка, която не може да бъде объркана с маркировката, посочена в параграф 8, буква в) и параграф 9, буква в), в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3 за прясно месо от преживни животни, които не са предмет на обработка в съответствие с част А на приложение VIII, и за мляно месо и месни заготовки, произведени от такова месо, предназначени за пускане на пазара в конкретен район от държавата-членка по произход.
14. Мляко и млечни продукти, добити от ваксинирани животни, могат да бъдат пускани на пазара вътре или извън зоната на ваксинация, при условие че в зависимост от крайната им употреба (за консумация от човека или негодни за консумация от човека), са претърпели поне една от обработките, посочени в части А и Б на приложение IХ. Тази обработка се извършва в предприятие, разположено в зоната на ваксинация или в съответствие с разпоредбите по член 54, параграфи от 4 до 7.
15. Събирането и транспортирането на проби от сурово мляко, добито от животни от възприемчиви видове, от животновъдни обекти, разположени в надзорната зона, до лаборатория, различна от лабораторията за ветеринарна диагностика, одобрена за диагностициране на болестта шап, и преработването на млякото в такива лаборатории, подлежи на официално разрешение и на подходящи мерки за предотвратяване на всяко възможно разпространение на вируса на шап.
16. Пускането на пазара на други продукти от животински произход, освен тези посочени в параграфи от 6 до 11 и от 13 до 15, е предмет на условията, предвидени в членове 30, 31, 32 и 42.
РАЗДЕЛ 9
ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ НА СТАТУТА НА ОФИЦИАЛНО СВОБОДНИ ОТ ШАП И ЗАРАЗА С ШАП
Член 59
Възстановяване на статута на официално свободни от шап и зараза с шап
Възстановяването на статута на държава-членка или даден район от нея, официално свободна от шап и зараза с шап, се извършва в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3, като се вземат под внимание условията, посочени в членове 60 и 61.
Член 60
Възстановяване на статута след ликвидиране на болестта шап без спешна ваксинация
1. Държава-членка или район от държава-членка, регионализирана в съответствие с член 45, възстановява своя предишен статут на свободна от болестта шап и зараза с шап, след контрола и ликвидирането на едно или повече огнища на болестта шап без ваксинация, при следните условия:
а)
приключване на всички мерки, предвидени в членове 36 и 44, и
б)
прилагане на поне едно от следните условия:
i)
изпълнени са съответните препоръки в последното изменение на главата, отнасяща се до болестта шап, от Кодекса за здравето на животните на МБЕ;
ii)
изминали са не по-малко от три месеца след последното регистриране на огнището на болестта шап и е извършено клинично и лабораторно изследване в съответствие с приложение III, което е потвърдило отсъствието на инфекция с вируса на шап в държавата-членка или засегнатия район.
2. Решенията за възстановяване на статута на официално свободни от болестта шап и от зараза с шап се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3.
Член 61
Възстановяване на статута след ликвидиране на болестта шап чрез ваксинация
1. Държава-членка или район от държава-членка, регионализирана в съответствие с член 45, възстановява своя предишен статут на свободна от болестта шап и зараза с шап, след контрола и ликвидирането на едно или повече огнища на болестта шап чрез ваксинация, при следните условия:
а)
приключване на всички мерки, предвидени в членове 36, 44, 54, 55, 56 и 57; и
б)
прилагане на поне едно от следните условия:
i)
изпълнени са съответните препоръки в последното изменение на главата, отнасяща се до болестта шап, от Кодекса за здравето на животните на МБЕ;
ii)
изминали са не по-малко от три месеца след клането на последното ваксинирано животно и е извършено серологично изследване в съответствие с указанията, установени съгласно член 70, параграф 3;
iii)
изминали са не по-малко от шест месеца след възникването на последното огнище на болестта шап или извършването на спешната ваксинация, независимо от последващите събития, и в съответствие с указанията, установени съгласно член 70, параграф 3, е извършено серологично изследване с цел откриване на антитела на неструктурни протеини на вируса на шап, което е доказало отсъствието на инфекция при ваксинираните животни.
2. Решенията за възстановяване на статута на официално свободни от болестта шап и зараза с шап се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3.
Член 62
Изменения на мерките с цел възстановяване на статута на официално свободни от болестта шап и зараза с шап
1. Чрез дерогация от член 60 може да бъде взето решение, съгласно процедурата, посочена в член 89, параграф 3, да се оттеглят ограниченията, наложени в съответствие с настоящата директива, след изпълнение на изискванията, предвидени в членове 36 и 44, и след извършването на клинично и серологично изследване, което потвърждава отсъствието на инфекция с вируса на шап.
2. Чрез дерогация от член 61 може да бъде взето решение, в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3, да се оттеглят ограниченията, наложени в съответствие с настоящата директива, след извършване на клинично и серологично изследване, съгласно член 56 и мерките, предвидени в член 57, които потвърждават отсъствието на инфекция с вируса на шап.
3. Без да се засяга прилагането на параграфи 1 и 2, може да бъде взето решение в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3, никакви животни от възприемчиви видове да не бъдат извеждани от територията или района на държавата-членка, в която е възникнало огнището на болестта шап, до друга държава-членка, до възстановяване на статута на официално свободна от болестта шап и зараза с шап, в съответствие с условията на Кодекса за здравето на животните на МБЕ, освен ако тези животни:
а)
не са били ваксинирани и са изпратени директно до кланицата за незабавно клане, или
б)
са били изолирани в продължение най-малко на 30 дни непосредствено преди натоварването и са преминали серологичен тест за откриване на антитела на структурни протеини на вируса на шап, показващ отрицателни резултати, и който е направен върху проби, взети през последните 10 дни преди натоварването.
4. Без да се засяга параграф 2, може да се реши в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3, че до възстановяване на статута на свободна от болестта шап и зараза с шап, съгласно условията на Кодекса за здравето на животните на МБЕ, радиусът на областта под наблюдение около зоната на ваксинация, определена в член 52, параграф 2 следва да се стесни, след приключването със задоволителни резултати на мерките, предвидени в член 57.
Член 63
Удостоверяване на животни от възприемчиви видове и продукти, добити от такива животни за търговия в рамките на Общността
Държавите-членки гарантират, че допълнителното удостоверяване за търговия в рамките на Общността с животни от възприемчиви видове или продукти, добити от такива животни, което се изисква в съответствие с настоящата директива, продължава да важи до възстановяване на статута на държава-членка или част от територията на държава-членка, официално свободна от болестта шап и зараза с шап, съгласно членове 60 и 61.
Член 64
Придвижване на ваксинирани животни от възприемчиви видове след възстановяване на статута на официално свободна от болестта шап и зараза с шап
1. Забранява се изпращането от държава-членка до друга държава-членка на животни от възприемчиви видове, ваксинирани срещу болестта шап.
2. Чрез дерогация от забраната по параграф 1, може да бъде взето решение в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2, да се приемат специфични мерки относно ваксинираните животни от възприемчиви видове, отглеждани в зоологически градини и включени в рамките на програми за съхранение на дивия животински свят, или отглеждани, в качеството им на генетични ресурси на селскостопански животни, в помещения, регистрирани от компетентните органи като центрове за разплод на животни, крайно необходими за оцеляването на породата, в изпълнение на съответните разпоредби от Кодекса за здравето на животните на МБЕ.
ГЛАВА III
ПРЕВАНТИВНИ МЕРКИ
РАЗДЕЛ 10
ЛАБОРАТОРИИ И ПРЕДПРИЯТИЯ, КОИТО РАБОТЯТ С ВИРУСА НА ШАП
Член 65
Лаборатории и предприятия, които работят с жив вирус на шап
Държавите-членки гарантират, че:
а)
лаборатории и предприятия, в които се работи с жив вирус на шап, неговите геноми, антигени или ваксини, произведени от такива антигени, с цел научни изследвания, диагностика или производство, са строго контролирани от компетентните органи;
б)
работата с жив вирус на шап с цел научни изследвания и диагностика се извършва само в одобрените лаборатории, изброени в част А на приложение ХI;
в)
работата с жив вирус на шап с цел, както производството на неактивни антигени за направата на ваксини, така и на ваксини, и свързаните с това научни изследвания, се извършва само в одобрените предприятия и лаборатории, изброени в част Б на приложение ХI;
г)
лабораториите и предприятията по букви б) и в) работят съгласно стандартите за биологична безопасност, описани в приложение ХII.
Член 66
Проверки на лаборатории и предприятия, които работят с жив вирус на шап
Ветеринарни експерти от Комисията, в сътрудничество с компетентните органи на държавата-членка, извършват проверки на място, с цел да удостоверят дали прилаганите системи за сигурност в предприятията и лабораториите, изброени в части А и Б на приложение ХI, отговарят на стандартите за биологична безопасност, описани в приложение ХII.
Член 67
Изменение на списъка с одобрените лаборатории и предприятия, работещи с жив вирус на шап
1. Списъкът с предприятията и лабораториите в части А и Б на приложение ХI, може да бъде изменян в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3, с оглед на проверките на място, предвидени в член 66.
2. Списъкът с предприятията и лабораториите в части А и Б на приложение ХI се актуализира периодично на основата на писмена информация, предоставена от държавите-членки, в съответствие с процедурата, предвидена в член 89, параграф 2.
Член 68
Национални лаборатории
1. Държавите-членки гарантират, че:
а)
е извършено лабораторно тестване за болестта шап в лаборатории, оправомощени за такива изследвания от компетентните органи;
б)
лабораторните тествания за потвърждаване наличието на вируса на шап или други вируси на везикулозна болест се извършват в съответствие с член 71 от една от лабораториите, изброени в част А на приложение ХI;
в)
една от лабораториите, изброени в част А на приложение ХI се определя за национална референтна лаборатория на държавата-членка, на чиято територия е разположена, като тази лаборатория отговаря за координирането на стандартите и методите за диагностика в тази държава-членка;
г)
националната референтна лаборатория изпълнява най-малко функциите и задълженията, описани в приложение ХV;
д)
националната референтна лаборатория, посочена в буква в), осъществява връзка с референтната лаборатория на Общността, посочена в член 69, и по-специално осигурява изпращането на подходящи проби до референтната лаборатория на Общността.
2. Националната референтна лаборатория, посочена в параграф 1, буква в), на една държава-членка, може да предоставя услугите на национална референтна лаборатория за една или повече държави-членки. Държави-членки, които нямат национална референтна лаборатория, установена на тяхната територия, могат да използват услугите на национална референтна лаборатория в една или повече държави-членки.
Сътрудничеството следва да бъде официално чрез взаимно споразумение между компетентните органи на съответните държави-членки, за което се уведомява Комисията. Такова сътрудничество се описва в специалната колона в таблицата в част А на приложение ХI.
3. Държавите-членки гарантират, че лабораторните проучвания, предвидени в настоящата директива, се извършват предимно с цел да потвърдят или изключат наличието на болестта шап или други везикулозни болести.
В случаи, когато е потвърдено огнище на болестта шап и е идентифициран серотип на вируса, този вирус се определя антигенно по отношение на сравнителните щамове на ваксината, при необходимост с помощта на референтната лаборатория на Общността.
Пробите от домашен добитък, показващи признаци на везикулозна болест, които са отрицателни за наличие на вируса на шап, и в съответни случаи са отрицателни за вируса на везикулозна болест по свинете, се изпращат до референтната лаборатория на Общността за по-нататъшни изследвания.
4. Държавите-членки гарантират, че националната референтна лаборатория на тяхната територия е подходящо оборудвана и разполага със съответния брой обучен персонал за извършване на лабораторните изследвания, изискващи се съгласно настоящата директива.
Член 69
Референтна лаборатория на Общността
1. Референтната лаборатория на Общността се определя по силата на споразумение със съответната лаборатория и в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2, за период, определен по същата тази процедура.
2. При определянето на референтната лаборатория на Общността се вземат под внимание на първо място техническата и научната компетентност на лабораторията, както и практическия опит и познанията на работещия в нея научен и технически персонал.
3. Комисията извършва преглед по отношение на определянето на референтната лаборатория на Общността до края на периода на функционирането ѝ като такава или по-рано, с оглед на нейното съответствие с функциите и задълженията на референтната лаборатория на Общността, определени в приложение ХVI.
Член 70
Стандарти за безопасност и указания за наблюдение, кодекс за ръководство на одобрени лаборатории и предприятия, работещи с жив вирус на шап
1. Ръководство за работа, съдържащ минималните стандарти за лаборатории, работещи с вируса на шап ин витро и ин виво, може да се приеме в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
2. Указания за извършването на наблюдение, необходимо с цел възстановяване на статута на официално свободни от болестта шап и зараза с шап, може да се приеме в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
3. Единен кодекс на добра организация и управление при прилаганите системи за безопасност в предприятията и лабораториите, посочени в част А и част Б на приложение ХI, може да се приеме в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
РАЗДЕЛ 11
ДИАГНОСТИКА НА БОЛЕСТТА ШАП
Член 71
Стандарти и тестове за диагностициране на болестта шап и за диференциална диагностика на други везикулозни болести
1. Държавите-членки гарантират, че националните лаборатории използват определените в приложение ХIII тестове и стандарти за диагностициране.
2. Може да се приеме решение в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2, относно уреждането по подходящ начин на покупката, съхранението и доставката до националните лаборатории на достатъчни количества от специфичните реагенти или диагностични тестове при спешни случаи, и по-специално по отношение на мерките, предвидени в член 56, параграф 3.
3. Ръководство за работа за диагностициране на болестта шап и за диференциална диагностика на везикулозна болест, освен везикулозната болест при свинете, може да се приеме в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
РАЗДЕЛ 12
ПЛАНОВЕ ЗА ДЕЙСТВИЕ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИИ ПРАКТИЧЕСКИ ЗАНЯТИЯ ПРИ ОПАСНОСТ В РЕАЛНО ВРЕМЕ
Член 72
Планове за действие при извънредни ситуации
1. Държавите-членки изготвят план за действие при извънредни ситуации, в който ясно се определят националните мерки, изискващи се за поддържането на висока степен на осведоменост и готовност по отношение на болестта шап и за опазване на околната страна, които да се прилагат в случай на възникване на огнище на болестта шап.
2. Планът за действие при извънредни ситуацииосигурява достъп до всички помощни средства и съоръжения, оборудване, персонал и други съответни материали, необходими за бързото и ефикасно ликвидиране на огнището на болестта шап, а също така и осигурява координацията със съседните държави-членки, като насърчава сътрудничеството със съседни трети страни.
3. Планът за действие при извънредни ситуации предвижда мерки, посочени в точка 12 от приложение ХVII, които следва да се въведат при възникване на възможно най-тежка ситуация, и дава указания относно:
а)
изискванията за ваксина, считани за необходими в случай на спешна ваксинация, и
б)
районите, в които има области, гъсто заселени с добитък, като се отчитат критериите, определени в приложение Х.
4. Планът за действие гарантира предприемането на всички необходими действия за предпазване от всяка предотвратима вреда за околната среда в случай на възникнало огнище на болестта шап, като в същото време гарантира максимална степен на борба с болестта и свежда до минимум причинените в резултат на огнището вреди, и по-специално, ако е необходимо за загробването или изгарянето на място на труповете на мъртвите или убити животни.
5. Критериите и изискванията за изготвяне на план за действие при извънредни ситуации са посочени в приложение ХVII. Тези критерии и изисквания могат да бъдат изменяни, като се вземат под внимание специфичното естество на болестта шап и постигнатия напредък в развитието на контрола на болестта и мерките за опазване на околната среда, в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
6. Комисията преглежда подробно плановете за действие при извънредни ситуации, за да определи дали те позволяват да се постигне целта, посочена в параграф 1 и предлага на съответните държави-членки всички необходими изменения, по-специално с оглед осигуряване на съвместимост на плановете с тези на останалите държави-членки.
7. Плановете за действие при извънредни ситуациисе одобряват в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
8. Държавите-членки гарантират, че съществените изменения на техните планове за действие при извънредни ситуациинезабавно се съобщават на Комисията.
9. Преработените планове за действие при извънредни ситуациимогат впоследствие да бъдат одобрени в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2, като се вземат предвид развитието на обстановката.
10. При всички случаи, на всеки пет години всяка държава-членка актуализира своя план за действие при извънредни ситуации, и по-специално с оглед на практическите занятия при опасност в реално време, съгласно член 73, и го представя на Комисията за одобрение в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
Член 73
Практически занятия при опасност в реално време
1. Държавите-членки гарантират, че практическите занятия при опасност в реално време се извършват в съответствие с техните одобрени планове за действие при извънредни ситуации и приложение ХVII.
2. Държавите-членки гарантират, че когато е възможно и осъществимо, практическите занятия при опасност в реално време се извършват в тясно сътрудничество с компетентните органи на съседни държави-членки или трети страни.
3. Държавите-членки информират Комисията за основните резултати от практическите занятия при опасност в реално време. Тази информация се предоставя на Комисията като част от информацията, изисквана съгласно член 8 от Директива 64/432/ЕИО.
РАЗДЕЛ 13
КОНТРОЛНИ ЦЕНТРОВЕ И ГРУПИ ОТ ЕКСПЕРТИ
Член 74
Национални/главни центрове за борба с болестта - функции и задължения
1. Държавите-членки гарантират, че напълно функциониращ национален/главен център за борба с болестта може да бъде незабавно създаден в случай на възникнали огнища на болестта шап.
2. Националните/главните центрове за борба с болестта преди всичко ръководят и наблюдават работата на местните центрове за борба с болестта, предвидени в член 76. Определени функции, първоначално възложени на националния/главния център за борба с болестта, могат впоследствие да бъдат пренасочени към местния център за борба с болестта, който функционира на административно ниво, съгласно член 2, параграф 2, буква п) от Директива 64/432/ЕИО или на по-високо ниво, при условие че не се възпрепятства работата на националния център за борба с болестта.
3. Националният/главният център за борба с болестта е отговорен най-малко за:
а)
определяне на необходимите мерки за контрол;
б)
осигуряване на своевременното и ефикасно прилагане на тези мерки от местните центрове за борба с болестта;
в)
предоставяне на персонал и други ресурси на местните центрове за борба с болестта;
г)
предоставяне на информация на Комисията, компетентните органи на останалите държави-членки и на други национални органи, включително и компетентните власти и органи в областта на околната среда, а също така и на ветеринарни, земеделски и търговски организации и органи;
д)
организиране на кампания за спешна ваксинация, а също и определяне на границите на зоните на ваксинация;
е)
взаимодействие с диагностичните лаборатории;
ж)
взаимодействие с компетентните органи в областта на околната среда с цел координация на действията, свързани с ветеринарната безопасност и безопасността на околната среда;
з)
осъществяване на връзки с медиите;
и)
взаимодействие с изпълнителните органи за осигуряване на адекватно прилагане на специфичните законови мерки.
Член 75
Национални/главни центрове за борба с болестта - технически изисквания
1. Държавите-членки гарантират, че националните/главните центрове за борба с болестта притежават всички необходими средства, включително персонал, помощни средства и съоръжения, и оборудване за осъществяване на ефективна кампания за ликвидиране на болестта.
2. Средствата, посочени в параграф 1, включват най-малко следното:
а)
идентификатор за стада и система за установяване местонахождението на животните, за предпочитане компютъризирана;
б)
всички подходящи средства за комуникация, включително телефони, факс и при възможност технически средства и съоръжения за комуникация с медиите;
в)
комуникационна система, позволяваща обмена на информация с местните центрове за борба с болестта, лабораториите и други подходящи организации, за предпочитане компютъризирана;
г)
карти и други източници на информация, които могат да се използват при направляване на мерките за контрол;
д)
ежедневен регистър за общо ползване, който се поддържа с цел отбелязване в хронологичен ред на всички събития, свързани с възникнало огнище на болестта шап и, който позволява свързването и координацията на различни дейности;
е)
списъци на национални и международни организации и лаборатории, които са заинтересовани от възникване на огнище на болестта шап, и с които следва да се контактува при такива случаи;
ж)
списъци на персонал и други лица, които могат да бъдат незабавно призовани, за да участват в работата на местните центрове за борба с болестта или на експертните групи, съгласно член 78, в случай на възникнало огнище на болестта шап;
з)
списъци на компетентните власти и органи в областта на опазването на околната среда, с които да се контактува, в случай на възникване на огнище на болестта шап;
и)
карти, на които се отбелязват подходящите за преработване места от областта;
й)
списъци с предприятията за третиране и преработване, оправомощени да третират или преработват животински трупове и отпадъци, на които могат да бъдат възложени тези дейности, в случай на възникнало огнище на болестта шап, и по-специално посочване в списъците на техния капацитет, адрес и друга информация за контакти;
к)
списъци на мерките за наблюдение и контрол на изтичането на дезинфектанти, както и разпространението на тъкани от трупове и течности в заобикалящата околна среда, в резултат на разграждане на труповете, по-специално в повърхностните и подпочвените води.
Член 76
Местни центрове за борба с болестта - създаване, функции и задължения
1. Държавите-членки гарантират, че напълно функциониращ местен център за борба с болестта може да бъде незабавно създаден в случай на възникнали огнища на болестта шап.
2. Държавите-членки гарантират, че в рамките на техните планове за действие при извънредни ситуации, са заложени разпоредби за евентуално разположение на местни центрове за борба с болестта, тяхната организация, персонал, настаняване, помощни технически средства и оборудване, системи за управление, комуникационни линии, а също така и информационни канали.
3. Държавите-членки гарантират, че местните центрове за борба с болестта работят в тясно сътрудничество и съдействие с националните/главните центрове за борба с болестта, по-специално по отношение на мерките, предвидени в член 74, параграф 3, буква б).
4. Държавите-членки гарантират, че местните центрове за борба с болестта притежават необходимата организация за осигуряване на незабавно изпълнение на мерките, предвидени в настоящата директива, които следва да се прилагат в случай на възникване на болестта шап.
Член 77
Местни центрове за борба с болестта - технически изисквания
1. Държавите-членки гарантират, че местните центрове за борба с болестта притежават необходимия персонал, помощни технически средства и оборудване, както и ясна управленческа структура и ефективно управление с оглед незабавното осъществяване на мерките, свързани с епидемиологичното проучване, опазването на околната среда, преработването на труповете от заразени стада, официален надзор на зоните, проследяването, осигуряване на хуманно отношение към животните и принудителното клане, почистването и дезинфекцията и други санитарни мерки, спешна ваксинация, както и всички други решения, произтичащи от политиката относно болестта.
2. Местните центрове за борба с болестта следва да разполагат най-малко със следното:
а)
една телефонна линия, запазена за връзка с националния център за борба с болестта, достъпни телефонни линии, с помощта на които фермерите и други жители на селските райони могат да получават актуална и точна информация за взетите мерки;
б)
персонал за работа на терена, оборудван с необходимите средства за комуникация и ефективно управление на всички необходими данни;
в)
записваща система, за предпочитане компютърна, свързана с националния център за борба с болестта и с всички необходими бази данни, лаборатории и други организации;
г)
ежедневен регистър за общо ползване, който се поддържа с цел отбелязване в хронологичен ред на всички събития, свързани с възникнало огнище на болестта шап, и който позволява свързването и координацията на различни дейности;
д)
актуални списъци на лица, включително частно практикуващи ветеринари и местни организации във всеки район, които да бъдат потърсени и могат да участват, в случай на възникнало огнище на болестта шап;
е)
актуални списъци на животновъдните обекти, за които могат да се прилагат разпоредбите по членове 15 и 18, в случай на възникнало огнище на болестта шап;
ж)
актуални списъци на възможните места за изгаряне или загробване на животните, убити в съответствие с настоящата директива, и които да бъдат преработвани съгласно законодателството на Общността и националното законодателство относно опазването на околната среда;
з)
актуални списъци на компетентните органи в областта на опазването на околната среда във всеки район, както и други органи за опазване на околната среда, които трябва да бъдат потърсени и да участват, в случай на възникнало огнище на болестта шап;
и)
карти, на които са обозначени подходящите за загробване на труповете сметища, които не представляват опасност от причиняване на вреда за околната среда, и по-специално на повърхностните и подпочвените води;
й)
списъци на предприятията за обработка и унищожаване, оправомощени да обработват или унищожават животински трупове и отпадъци;
к)
списъци на мерките за наблюдение и контрол на изтичането на дезинфектанти, както и навлизането на тъкани от трупове и флуиди в заобикалящата околна среда, в резултат на разграждане на труповете, и по-специално в повърхностните и подпочвените води.
Член 78
Група от експерти
1. Държавите-членки създават постоянно действаща група от експерти, съставена от епидемиолози, ветеринарни учени и вирусолози, по начин, осигуряващ равнопоставено участие, която да поддържа определено ниво на практически опит и знания, с оглед да подпомага компетентните органи за осигуряване на готовност срещу възникването на болестта шап.
Чрез дерогация от първата алинея, държавите-членки с ограничен брой животни от възприемчиви видове, могат да изготвят официално споразумение с други държави-членки за взаимно сътрудничество по отношение на групата от експерти. Тези разпоредби се разписват подробно в плановете за действие при извънредни ситуации, посочени в член 72.
2. В случай на съмнение за възникване на болестта шап групата от експерти извършва най-малко следното:
а)
прави оценка на клиничната картина и епидемиологичната обстановка;
б)
предоставя мнение относно вземането на проби и необходимите анализи за диагностициране на болестта шап, заедно с допълнителните действия и мерки, които следва да се предприемат.
3. В случай на възникнало огнище на болестта шап експертната група извършва най-малко следното:
а)
извършва, най-малко що се отнася до посочения случай, и при необходимост на място, оценка на клиничната картина и анализ на епидемиологичното проучване, за да събере необходимите данни за определяне на:
i)
произхода на инфекцията;
ii)
датата на проникване на причинителя на инфекцията;
iii)
възможното разпространение на болестта;
б)
докладва пред главния ветеринарен лекар и националния център за борба с болестта;
в)
предоставя мнение относно обстойния преглед, вземането на проби, процедурите за изследване, контрола и другите мерки, които следва да се приложат, както и относно стратегията, която да се въведе, включително мнение относно мерките за биологична безопасност на животновъдните обекти или на помещенията, посочени в член 16, и които са свързани със спешна ваксинация;
г)
продължава да следи и да дава указания относно епидемиологичното проучване;
д)
допълва епидемиологичните данни с географска, метеорологична и друга необходима информация;
е)
анализира епидемиологичните данни и извършва оценка на риска през определени интервали;
ж)
съдейства за осигуряване извършването на преработване на животински трупове и отпадъци с минимално вредно въздействие върху околната среда.
РАЗДЕЛ 14
БАНКИ ЗА АНТИГЕНИ И ВАКСИНИ
Член 79
Национални банки за антигени и ваксини
1. Държавите-членки могат в рамките на плановете за действие при извънредни ситуации да създадат или да поддържат национална банка за антигени и ваксини за съхранение на резерви, в случай на спешна ваксинация, от антигени или ваксини, оправомощена в съответствие с Директива 2001/82/ЕО.
2. Държавите-членки могат да ангажират предприятия за опаковане и съхранение на ваксини в случай на спешна ваксинация.
3. Държавите-членки гарантират, че антигените и получените ваксини в националната банка за антигени и ваксини са в съответствие с минималните стандарти, установени за банката на Общността за антигени и ваксини, по отношение на безопасност, стерилност и съдържание на неструктурни протеини.
4. Държавите-членки, поддържащи национална банка за антигени и ваксини информират Комисията за съхраняваните запаси от антигени и ваксини. Тази информация се предоставя на Комисията на всеки 12 месеца, като част от информацията, изисквана от член 8 от Директива 64/432/ЕИО. Информацията относно количествата и под-видовете антигени или разрешените ваксини, съхранявани в националната банка за антигени и ваксини, се счита за класифицирана информация и по-специално не следва да се публикува.
Член 80
Банка на Общността за антигени и ваксини
1. Банка на Общността за антигени и ваксини се създава в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
2. Комисията гарантира, че резервите на Общността от концентрирани неактивни антигени за произвеждане на ваксини против шап се поддържат в помещенията на банката на Общността за антигени и ваксини. За тази цел, броят на дозите и разнообразието от щамове и под-видове на антигени на вируса на шап, и при необходимост, на разрешените съгласно Директива 2001/82/ЕО ваксини, съхранявани в Банката на Общността за антигени и ваксини, се определят в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2, като се вземат под внимание нуждите съгласно изчисленията, направени във връзка с плановете за действие при извънредни ситуации, посочени в член 72 и епидемиологичната обстановка, когато е подходящо, след консултация с референтната лаборатория на Общността.
3. Информацията за количествата и под-видовете на антигените и разрешените ваксини, съхранявани в банката на Общността за антигени и ваксини, се счита за класифицирана информация, и в частност не следва да се публикува.
4. Условията за създаването и поддържането на резерви на Общността от антигени и разрешени ваксини, за предпочитане в помещенията на най-малко две производствени предприятия, се определят в договори, сключени между Комисията и производствените предприятия. Тези договори включват най-малко:
а)
условията за доставка на количествата и под-видовете на концентриран неактивен антиген;
б)
условията за безопасно съхранение на антигените и разрешените ваксини;
в)
гаранции и условия за бързо изготвяне, производство, бутилиране, етикетиране и разпределение на ваксините.
5. Условията и гаранциите, посочени в параграф 4, букви а), б) и в), могат да бъдат изменяни в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 3.
Член 81
Доставка и съхранение на концентриран неактивен антиген
Комисията гарантира, че производителят на концентрирани неактивни антигени, с който тя е сключила договор, и който снабдява банката на Общността за антигени и ваксини, гарантира условия на доставка и съхранение на концентрирани неактивни антигени на вируса на шап, еквивалентни най-малко на тези, определени в точка 1 от приложение ХIV.
Член 82
Изготвяне, производство, бутилиране, етикетиране и разпределение на ваксината
1. Комисията гарантира, че производителят на концентрирани неактивни антигени, с който тя е сключила договор, и снабдяващ банката на Общността за антигени и ваксини, гарантира условия за изготвяне, производство, бутилиране, етикетиране и доставяне на ваксините, получени от антигените, посочени в член 81, еквивалентни най-малко на тези, определени в точка 2 от приложение ХIV.
2. При спешни случаи и като се взема под внимание епидемиологичната обстановка, Комисията е упълномощена да разпореди незабавното производство, бутилиране, етикетиране, временно съхранение и разпределение на необходимите количества ваксини, получени от всеки подходящ антиген.
Член 83
Достъп до банката на Общността за антигени и ваксини
1. Държавите-членки имат достъп до банката на Общността за антигени и ваксини, след подаване на заявка до Комисията.
Комисията, в границите на резервите на Общността от антигени и ваксини, незабавно разпорежда изготвяне, производство, бутилиране, етикетиране и разпределение на необходимите количества и под-видовете ваксини, и по-специално при прилагането на член 51.
2. Държавите-членки, които поддържат национална банка за антигени и ваксини или държавите-членки, които са асоциирани към международна банка за антигени и ваксини, имат същите права и задължения към банката на Общността за антигени и ваксини, като другите държави-членки, които не поддържат такива резерви.
3. Когато това е в интерес на Общността, Комисията може да достави или заеме на трети страни антигени от резервите на Общността или ваксини, получени от такива антигени.
Без да се засяга прилагането на споразуменията, сключени между Общността и трети страни, достъпът на трети страни до банката на Общността за антигени и ваксини се разрешава в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2, като това е предмет на подробни разпоредби между Комисията и засегнатата трета страна относно финансовото и техническото сътрудничество, прието по тази процедура.
4. След употребата на антиген или изготвена ваксина от резервите на Общността, Комисията гарантира, че използваният антиген или ваксина се възстановяват възможно най-скоро и в зависимост от епидемиологичната обстановка.
Член 84
Тестване на ваксините против болестта шап
1. Комисията е отговорна за организирането на тестване от независима страна за ефикасност и безвредност на ваксините, получени от антигени, съхранявани в банката на Общността за антигени и ваксини, както и на ваксини, получени от други антигени и предназначени за употреба в рамките на помощта по линия на Общността относно мерките за контрол срещу болестта шап в трети страни, в съответствие с член 82, параграф 2 и 83, параграф 3.
2. За целите на тестването, посочено в параграф 1, Комисията може да използва услугите на независим институт за координиране на Общността.
При необходимост, се определя Координационен институт на Общността и се приемат подробни правила относно неговите функции, отговорности и финансовото участие на Общността, в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
3. Без да се засягат стандартите за ефикасност, безопасност и производствени процедури, предвидени в законодателството на Общността, ваксините, получени от антиген, съхраняван в банката на Общността за антигени и ваксини, следва да отговарят най-малко на минималните стандарти за ефикасност, безопасност и производствени процедури, заложени в Европейската фармакопея и съответните разпоредби от Ръководството на МБЕ.
РАЗДЕЛ 15
БОЛЕСТТА ШАП ПРИ ДРУГИ ВИДОВЕ
Член 85
Допълнителни мерки за предотвратяване и борба с болестта шап
1. Без да се засяга прилагането на Регламент (ЕО) № 1774/2002, както и всяко законодателство свързано с прилагането му, държавите-членки гарантират, че забраната за хранене на животните с хранителни отпадъци, в съответствие със законодателството на Общността и националното законодателство, се прилага по отношение на всички животни, независимо от тяхната употреба или мястото, което тези животни обитават. Подробно разписани правила относно мерките за контрол, които следва да се прилагат от държавите-членки, могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
2. Подробни правила за борба с болестта шап при животните, посочени в член 2, буква а), второ изречение, могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
3. Незабавно след като компетентният орган на държавата-членка получи информация за съмнително заразени с вируса на шап диви животни, той предприема всички необходими мерки за потвърждаване или изключване на наличието на болестта, чрез изследване на всички диви животни от възприемчиви видове, отстреляни или открити мъртви, включително и чрез лабораторни изследвания. Той информира собствениците на животни от възприемчиви видове и ловците за съмнението.
4. Веднага щом компетентният орган на държава-членка получи потвърждение за първичен случай на болестта шап при диви животни, той незабавно прилага мерките, определени в част А на приложение XVIII, за да ограничи разпространението на болестта, и изготвя план за ликвидиране на болестта шап в съответствие с част Б на приложение XVIII. Той информира собствениците на животни от възприемчиви видове и ловците за потвърдения случай.
ГЛАВА IV
МЕРКИ, СВЪРЗАНИ С ПРИЛАГАНЕТО
Член 86
Наказания
Държавите-членки определят правилата относно наказанията, приложими при нарушения на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива, и предприемат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното изпълнение. Постановените наказателни мерки трябва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи. Държавите-членки уведомяват Комисията за тези разпоредби не по-късно от датата, определена в член 93, параграф 1, както и незабавно уведомяват Комисията относно всички последващи изменения, свързани с тях.
Член 87
Процедури за въвеждане на специфични членове за приемане на допълнителни подробни правила относно въвеждането на настоящата директива и относно изменение на приложенията
1. Подробни правила за въвеждането на член 75, параграф 2 и член 77, параграф 2 могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
2. Допълнителни подробни правила за въвеждането на настоящата директива могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
3. Приложенията към настоящата директива могат да се изменят в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2 или в случая на приложение XI, съгласно процедурата, посочена в член 89, параграф 3.
Член 88
Процедура за приемане на епидемиологични мерки ad hoc
В случаи, когато при прилагане на мерките, предвидени в настоящата директива, държава-членка определи, че дадена мярка не е адаптирана към епидемиологичната ситуация, или когато се оказва, че вирусът на шап се разпространява независимо от приетите съгласно настоящата директива мерки, може да се приеме специално решение по повод конкретна ситуация, в съответствие с процедурата, установена в член 89, параграф 3, за упълномощаване на държавите-членки да въведат алтернативни мерки, имащи еквивалентен епидемиологичен ефект, за ограничен период от време в зависимост от епидемиологичната обстановка.
Член 89
Процедура относно Комитета
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, създаден с Регламент (EО) № 178/2002.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/EО.
Периодът, определен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/EО, се определя на три месеца.
3. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/EО.
Периодът, заложен в член 5, параграф 6 от това решение, се определя на 15 дни.
4. Комитетът приема свои процедурни правила.
ГЛАВА V
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 90
Изменение на Директива 92/46/EИО
Заличава се втората алинея на точка 4, буква б) от глава I на приложение A към Директива 92/46/EИО на Съвета.
Член 91
Отмени
1. Без да се засягат задълженията на държавите-членки относно крайните срокове за транспониране и прилагане, установени в приложение XIX, Директива 85/511/EИО и Решение 89/531/EИО от 25 септември 1989 г. относно определяне на референтна лаборатория за идентифицирането на вируса на шап и за определяне на функциите на тази лаборатория (39) и Решение 91/665/EИО от 11 декември 1991 г. относно определяне на Институт за координация на Общността за ваксини против шап и определяне на неговите функции (40), приети за тяхното прилагане, се отменят считано от датата, посочена в член 93.
2. Направените позовавания на отменената Директива 85/511/EИО се приемат като направени за настоящата директива и се тълкуват съгласно таблицата на съответствието в приложение XX.
Член 92
Преходни разпоредби
1. Преходните разпоредби могат да се примат в съответствие с процедурата, установена в член 89, параграф 2 за период от пет години от датата на влизане в сила на настоящата директива.
2. В срок от шест месеца от датата, посочена в член 94, държавите-членки представят на Комисията изменение на планове за действие при извънредни ситуации, като се вземат под внимание разпоредбите на член 72.
Комисията внимателно преглежда тези планове за действие при извънредни ситуации спрямо целите на настоящата директива и предлага на съответните държави-членки всички изменения, които тя счита за необходими, по-специално за осигуряване на съвместимост на плановете с тези на останалите държави-членки.
Тези изменени планове за действие при извънредни ситуации се одобряват в съответствие с процедурата, посочена в член 89, параграф 2.
Член 93
Въвеждане
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 30 юни 2004 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Те прилагат тези разпоредби от 1 юли 2004 г.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 94
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на датата на нейното публикуване в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 95
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 29 септември 2003 година.
Neuvoston direktiivi 2003/85/EY,
annettu 29. syyskuuta 2003,
yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi, direktiivin 85/511/EY sekä päätösten 89/531/ETY ja 91/665/ETY kumoamisesta ja direktiivin 92/46/ETY muuttamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon(4),
sekä katsoo seuraavaa:
1) Yksi yhteisön tehtävistä eläinlääkinnän alalla on kotieläinten terveydentilan parantaminen ja siten kotieläintalouden kannattavuuden parantaminen sekä eläimillä ja eläintuotteilla käytävän kaupan helpottaminen. Samalla yhteisö on kuitenkin myös arvoyhteisö, jonka toimintaperiaatteet eläintautien torjunnan alalla eivät saa perustua vain puhtaasti kaupallisiin etuihin, vaan niissä on myös aidosti otettava huomioon eettiset periaatteet.
2) Suu- ja sorkkatauti on erittäin tarttuva sorkkaeläinten virustauti. Vaikka suu- ja sorkkataudilla ei ole merkitystä kansanterveyden kannalta, se luetellaan sen poikkeuksellisen taloudellisen merkityksen vuoksi ensimmäisenä maailman eläintautijärjestön (OIE) luettelossa A.
3) Suu- ja sorkkatauti on pakollisesti ilmoitettava tauti, ja jäsenvaltion, jossa tauti puhkeaa, on ilmoitettava siitä komissiolle ja muille jäsenvaltioille eläintaudeista ilmoittamisesta yhteisössä 21 päivänä joulukuuta 1982 annetun neuvoston direktiivin 82/894/ETY(5) mukaisesti.
4) Yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi säädetään yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi 18 päivänä marraskuuta 1985 annetussa neuvoston direktiivissä 85/511/ETY(6). Mainittua direktiiviä on muutettu merkittävästi useaan kertaan. Nyt kun mainittua direktiiviä muutetaan vielä uudelleen, kyseiset säännökset olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen.
5) Direktiivin 85/511/ETY, eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa annetun direktiivin 64/432/ETY sekä terveyttä ja eläinten terveyttä koskevista ongelmista nautaeläinten ja sikojen sekä tuoreen lihan tai lihatuotteiden tuonnissa kolmansista maista annetun direktiivin 72/462/ETY muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/423/ETY(7) antamisen jälkeen ehkäisevät rokotukset suu- ja sorkkatautia vastaan ovat olleet kiellettyjä koko yhteisössä 1 päivästä tammikuuta 1992 alkaen.
6) Ennalta ehkäisevät toimenpiteet ovat tarpeen, jotta vältetään suu- ja sorkkataudin kulkeutuminen yhteisöön ja yhteisön kotieläimiin naapurimaista tai yhteisöön tuotavien elävien eläinten ja eläinperäisten tuotteiden välityksellä. Mikään ei viittaa siihen, että ehkäisevien rokotusten kieltämisen jälkeen esiintyneet suu- ja sorkkataudin taudinpurkaukset olisivat johtuneet yhteisön lainsäädännön mukaisesta tuonnista, jolle on tehty eläinlääkinnälliset tarkastukset rajatarkastusasemilla kolmansista maista yhteisöön tuotavien eläinten eläinlääkintätarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/496/ETY(8) ja kolmansista maista yhteisöön tuotavien tuotteiden eläinlääkintätarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista 10 päivänä joulukuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/675/ETY(9) mukaisesti.
7) Olisi kuitenkin tärkeää korostaa riskien vähentämiseen tähtäävien, eläintuotteiden tuontia koskevien yhteisön sääntöjen tiukkaa soveltamista jo senkin vuoksi, että kaupankäynti ja henkilöiden liikkuvuus ovat lisääntyneet maailmanlaajuisesti. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että tämä lainsäädäntö pannaan täytäntöön kokonaisuudessaan, ja huolehdittava siitä, että käytettävissä on riittävästi henkilökuntaa ja voimavaroja tiukkojen tarkastusten suorittamiseksi ulkorajoilla.
8) Tämän lisäksi suu- ja sorkkatautia käsittelevän Euroopan parlamentin väliaikainen valiokunta on todennut, että rajatarkastuksin ei käytännössä pystytä estämään merkittävien liha- ja lihavalmistemäärien laitonta tuontia yhteisöön.
9) Sisämarkkinoiden vaatimusten ja kotieläinten kokonaisuudessaan hyvän terveydentilan vuoksi eläinten ja eläintuotteiden kauppa on kasvanut huomattavasti, ja tietyillä yhteisön alueilla on korkea eläintiheys.
10) Tietyissä jäsenvaltioissa vuonna 2001 esiintynyt suu- ja sorkkatautiepidemia osoitti, että koska suu- ja sorkkataudille alttiita eläimiä siirretään ja kaupataan huomattavia määriä, taudinpurkaus voi nopeasti muuttua kulkutaudiksi, joka voi aiheuttaa niin paljon häiriötä, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kasvatuksen kannattavuus alenee tuntuvasti ja muutkin maaseututalouden osat kärsivät. Tällaisessa tilanteessa voidaan hyvinkin joutua myöntämään merkittäviä taloudellisia korvauksia karjankasvattajille ja soveltamaan torjuntatoimenpiteitä.
11) Vuoden 2001 suu- ja sorkkatautikriisin aikana komissio tiukensi direktiivissä 85/511/ETY säädettyjä, yhteisön suu- ja sorkkataudin torjumiseksi toteuttamia toimenpiteitä hyväksymällä eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/425/ETY(10) ja eläinlääkärintarkastuksista yhteisön sisäisessä kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten 11 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/662/ETY(11) mukaisia suojatoimenpiteitä.
12) Vuonna 2001 komissio myös teki päätökset direktiivin 85/511/ETY mukaisten hätärokotusten käyttöedellytyksistä. Näistä edellytyksistä säädettäessä huomioon otettiin eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevän tiedekomitean vuodelta 1999 peräisin olevaan raporttiin suu- ja sorkkataudin vastaisten hätärokotusten strategiasta sisältyvät suositukset.
13) Tässä direktiivissä olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden asiantuntijaryhmien vuonna 1998 laatima raportti suu- ja sorkkatautia koskevan yhteisön lainsäädännön tarkastelusta. Raportissa käsitellään jäsenvaltioiden kokemuksia vuoden 1997 klassisen sikaruton epidemiasta. Huomioon olisi myös otettava Brysselissä joulukuussa 2001 järjestetyn suu- ja sorkkataudin ehkäisyä ja torjumista käsitelleen kansainvälisen konferenssin päätelmät.
14) Direktiivissä olisi myös otettava huomioon Euroopan parlamentin 17 päivänä joulukuuta 2002 antama päätöslauselma suu- ja sorkkatautiepidemiasta Euroopan unionissa vuonna 2001(12), joka perustuu suu- ja sorkkatautia käsittelevän Euroopan parlamentin väliaikaisen valiokunnan päätelmiin.
15) Direktiivissä olisi otettava huomioon FAO:n suu- ja sorkkataudin vastaisen Euroopan toimikunnan 30. istunnossa laaditun raportin suositukset vuodelta 1993 suu- ja sorkkatautiviruksia in vivo ja in vitro käsitteleviä laboratorioita koskevista vähimmäisvaatimuksista.
16) Tässä direktiivissä olisi lisäksi otettava huomioon OIE:n eläintautisäännöstöön ja diagnostisten tutkimusten ja rokotteiden standardeja käsittelevään käsikirjaan, jäljempänä "OIE:n käsikirja" tehdyt muutokset.
17) Mahdollisen suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen varhaisen havaitsemisen varmistamiseksi tarvitaan oikeudellisia säännöksiä, joilla velvoitetaan taudille alttiiseen lajiin kuuluvien eläinten kanssa kosketuksissa olleet henkilöt antamaan toimivaltaisille viranomaisille ilmoitus mahdollisesta epäilyttävästä tapauksesta. Jäsenvaltioissa olisi otettava käyttöön säännölliset tarkastukset, jotta varmistetaan, että karjankasvattajat todella tuntevat taudintorjuntaa ja bioturvallisuutta koskevat yleiset säännöt ja soveltavat niitä.
18) Kun taudin esiintymistä epäillään, on toimittava heti, jotta välittömät ja tehokkaat torjuntatoimenpiteet tautia vastaan voidaan aloittaa heti sen esiintymisen vahvistuttua. Toimivaltaisten viranomaisten on mukautettava tällaisia toimenpiteitä kyseisen jäsenvaltion epidemiologisen tilanteen perusteella. Näitä toimenpiteitä olisi kuitenkin myös tiukennettava erityisillä yhteisön lainsäädännön mukaisilla suojatoimenpiteillä.
19) Nopea ja yksityiskohtainen taudinmääritys ja asianomaisen viruksen tunnistaminen olisi tehtävä jäsenvaltioiden kansallisissa laboratorioissa, joiden täytyy verkottua. Elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 178/2002(13) säädettyä elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean menettelyä noudattaen komission nimeämän yhteisön vertailulaboratorion olisi tarvittaessa varmistettava kansallisten laboratorioiden välinen yhteistyö.
20) Suu- ja sorkkataudin laboratorioissa tehtävän erotusdiagnoosin osalta huomioon olisi otettava sian vesikulaaritaudin vahvistamisessa ja erotusdiagnoosissa käytettävistä diagnostisista menettelyistä, näytteenottomenetelmistä ja laboratoriokokeiden tulosten arviointikriteereistä 4 päivänä heinäkuuta 2000 tehty komission päätös 2000/428/EY(14).
21) Suu- ja sorkkataudin torjuntaa koskevien yhteisön toimenpiteiden olisi ennen kaikkea perustuttava tartunnan saaneen karjan poistamiseen tilalta. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat tartunnan saaneet ja viruksen saastuttamat eläimet olisi lopetettava viipymättä eläinten suojelusta teurastus- tai lopettamishetkellä 22 päivänä joulukuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/119/ETY(15) mukaisesti. Kuolleiden tai lopetettujen eläinten ruhojen prosessointi olisi suoritettava mahdollisuuksien mukaan muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden terveyssäännöistä 3 päivänä lokakuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1774/2002 mukaisesti(16).
22) Suu- ja sorkkataudin puhjetessa on tarpeen ottaa huomioon kansanterveyteen ja ympäristönsuojeluun liittyvät näkökohdat erityisesti varmistamalla toimivaltaisten eläinlääkintä- ja ympäristöviranomaisten välinen tiivis yhteistyö. Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta 1996 annetussa neuvoston direktiivissä 96/61/EY(17) edellytetään, että eläinten ruhoja ja eläinjätettä hävittävillä tai kierrättävillä ja tietyn käsittelykapasiteetin omaavilla laitoksilla on yhdennetty ympäristölupa. Olisi vältettävä tarpeetonta vaaraa, joka aiheutuu kansanterveydelle eläinten ruhojen polttamisesta rovioilla tai niiden hautaamisesta joukkohautoihin.
23) On tarpeen estää taudin puhjettua sen kaikkinainen leviäminen valvomalla huolellisesti eläinten siirtoja ja viruksesta mahdollisesti saastuvien tuotteiden käyttöä sekä tarvittaessa turvautumalla hätärokotuksiin erityisesti korkean eläintiheyden alueilla.
24) Eräissä jäsenvaltioissa vuonna 2001 ilmenneiden suu- ja sorkkatautiepidemioiden torjunnassa käytetyt toimenpiteet ovat osoittaneet, että kansainvälisissä ja yhteisön säännöissä ja käytänteissä ei ole otettu riittävästi huomioon mahdollisuutta käyttää hätärokotuksia ja myöhemmin tehtäviä testejä tartunnan saaneiden eläinten havaitsemiseksi rokotetussa karjassa. Kauppapoliittisiin näkökohtiin kiinnitettiin liikaa huomiota, ja seurauksena oli, ettei suojarokotuksia käytetty, vaikka ne olisivat olleet sallittuja.
25) Suu- ja sorkkataudin torjuntaan on käytettävissä erilaisia menetelmiä. Kun kyseessä on epidemia, taudintorjuntastrategiaa valittaessa olisi otettava huomioon myös se, millaisesta strategiasta aiheutuu mahdollisimman vähän taloudellista vahinkoa muille talouden aloille kuin maataloudelle.
26) Käyttämällä hätärokotuksia ja antamalla rokotettujen eläinten elää, voidaan merkittävästi vähentää taudin torjumiseksi lopetettujen eläinten määrää. Tämän jälkeen olisi testein varmistettava, ettei tartunnan saaneita eläimiä ole.
27) Puhdistuksen ja desinfioinnin olisi oltava olennainen osa suu- ja sorkkataudin torjuntaa koskevaa yhteisön politiikkaa. Desinfiointiaineita olisi käytettävä biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY(18) mukaisesti.
28) Siemenneste, munasolut ja alkiot, jotka on saatu suu- ja sorkkatautiviruksen saaneista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä, voivat levittää tautia, ja niihin olisi tämän vuoksi sovellettava rajoituksia seuraavissa direktiiveissä säädettyjen, yhteisön sisäisessä kaupassa sovellettavien eläinten terveyttä koskevien vaatimusten lisäksi:
- Neuvoston direktiivi 88/407/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1988, eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä naudansukuisten kotieläinten pakastetun siemennesteen kaupassa ja tuonnissa(19).
- Neuvoston direktiivi 89/556/ETY, annettu 25 päivänä syyskuuta 1989, eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä naudansukuisten kotieläinten alkioiden kaupassa ja tuonnissa kolmansista maista(20).
- Neuvoston direktiivi 92/65/ETY, annettu 13 päivänä heinäkuuta 1992, eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista eläinten, siemennesteen, munasolujen ja alkioiden yhteisön sisäisessä kaupassa ja yhteisöön tuonnissa siltä osin, kuin niitä eivät koske direktiivin 90/425/ETY liitteessä A olevassa I jaksossa mainittujen erityisten yhteisön säädösten eläinten terveyttä koskevat vaatimukset(21).
29) Taudin puhjetessa voi olla tarpeen soveltaa torjuntatoimenpiteitä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien tartunnan saaneiden eläinten lisäksi myös viruksen saastuttamiin muiden lajien eläimiin, jotka voivat toimia viruksen mekaanisina levittäjinä. Vuoden 2001 suu- ja sorkkatautiepidemian aikana rajoituksia sovellettiin myös taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pitäviltä tiloilta tai tällaisten tilojen naapuritiloilta tulevien hevoseläinten siirtoihin. Eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista elävien hevoseläinten liikkuvuuden ja kolmansista maista tapahtuvan tuonnin osalta 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/426/ETY(22) vaatimusten lisäksi edellytettiin erityistodistusta suu- ja sorkkataudista kärsivien jäsenvaltioiden hevoseläinkaupan valvomiseksi.
30) Ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläintuotteiden markkinoille saattamista, kauppaa ja yhteisöön tuontia koskevista edellytyksistä säädetään eläinten terveyden osalta seuraavissa direktiiveissä:
- Neuvoston direktiivi 64/433/ETY, annettu 26 päivänä kesäkuuta 1964, terveyttä koskevista ongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa(23).
- Neuvoston direktiivi 77/99/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1976, terveyttä koskevista kysymyksistä lihavalmisteiden ja tiettyjen muiden eläinperäisten tuotteiden tuotannossa ja markkinoille saattamisessa(24).
- Neuvoston direktiivi 80/215/ETY, annettu 22 päivänä tammikuuta 1989, eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä lihavalmisteiden kaupassa(25).
- Neuvoston direktiivi 91/495/ETY, annettu 27 päivänä marraskuuta 1990, terveyttä ja eläinten terveyttä koskevista ongelmista kaninlihan ja tarhatun riistan lihan tuotannossa ja markkinoille saattamisessa(26).
- Neuvoston direktiivi 94/65/EY annettu 14 päivänä joulukuuta 1994, jauhetun lihan ja raakalihavalmisteiden tuotantoon ja markkinoille saattamiseen sovellettavista vaatimuksista(27).
- Neuvoston direktiivi 2002/99/EY, annettu 16 päivänä joulukuuta 2002, ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden tuotantoon, jalostukseen, jakeluun ja yhteisön alueelle tuomiseen liittyvistä eläinten terveyttä koskevista säännöistä(28).
31) Mainittuja direktiivejä ollaan nyt korvaamassa. Viittausten helpottamiseksi tämän direktiivin liitteissä VII-IX täsmennetään mainittuihin direktiiveihin perustuvat ja OIE:n suosituksia vastaavat taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun lihan ja lihavalmisteiden käsittelytavat, joiden tavoitteena on varmistaa mahdollisen suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoutuminen.
32) Ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden tuotantoon, jalostukseen, jakeluun ja yhteisön alueelle tuomiseen liittyvät eläinten terveyttä koskevat säännöt annetaan 16 päivänä joulukuuta 2002 annetussa neuvoston direktiivissä 2002/99/EY(29).
33) Raakamaidon, lämpökäsitellyn maidon ja maitopohjaisten tuotteiden tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevista terveyssäännöistä 16 päivänä kesäkuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/46/ETY(30) säädetään suu- ja sorkkatautia koskevien yhteisön torjuntatoimenpiteiden mukaisesti perustetuilla valvontavyöhykkeillä pidetyistä eläimistä peräisin olevan maidon käsittelystä. Mainitun direktiivin vaatimukset eivät ole riittäviä, sillä niissä ei säädetä suojavyöhykkeiltä ja rokotetuista eläimistä saadun maidon käsittelystä. Lisäksi mainitussa direktiivissä säädetään ihmisravinnoksi tarkoitetun maidon osalta tiukemmista vaatimuksista kuin maidossa olevan suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoamista koskevassa OIE:n säännöstössä, minkä vuoksi meijerien hylkäämien huomattavien maitomäärien hävittämisestä aiheutuu logistisia ongelmia. Tähän direktiiviin olisi sisällytettävä yksityiskohtaisempia säännöksiä niillä alueilla, joilla sovelletaan suu- ja sorkkataudin torjuntatoimia, olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun maidon keräämisestä ja kuljetuksesta. Tämän direktiivin liitteessä IX kuvattu maidon ja maitotuotteiden käsittely vastaa OIE:n suosituksia maidossa ja maitotuotteissa mahdollisesti olevan suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoamisesta. Tämän vuoksi direktiivi 92/46/EY olisi muutettava vastaavasti.
34) Eläinperäisten tuotteiden osalta olisi otettava huomioon eläinten terveyttä ja kansanterveyttä koskevista vaatimuksista sellaisten tuotteiden yhteisön sisäisessä kaupassa ja yhteisöön tuonnissa, joita eivät koske direktiivin 89/662/ETY ja, taudinaiheuttajien osalta, direktiivin 90/425/ETY liitteessä A olevassa I luvussa mainittujen erityisten yhteisön säädösten kyseiset vaatimukset, 17 päivänä joulukuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/118/ETY(31). Eräät direktiivin 92/118/ETY säännökset on sisällytetty asetukseen (EY) N:o 1774/2002.
35) Soveltamalla alueellistamisen periaatetta voitaisiin tiukat torjuntatoimenpiteet, hätärokotukset mukaan luettuina, panna täytäntöön tietyissä yhteisön osissa vaarantamatta yhteisön yleisiä etuja. Rokotetuista eläimistä saadut maitotuotteet ja lihavalmisteet voidaan saattaa markkinoille asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön ja erityisesti tämän direktiivin mukaisesti.
36) Direktiivissä 64/432/ETY säädetään alueiden määritelmästä. Neuvoston direktiivin 82/894/ETY mukaisen eläintaudeista ilmoittamisen kooditetusta muodosta ja koodeista 11 päivänä joulukuuta 2000 tehdyssä komission päätöksessä 2000/807/EY(32) määritellään taudintorjuntatoimenpiteisiin ja eläintaudeista ilmoittamiseen liittyvät jäsenvaltioiden hallinnolliset alueet.
37) Hätätilanteiden varalta yhteisö on yhteisön suu- ja sorkkatautirokotevaraston perustamisesta 11 päivänä joulukuuta 1991 tehdyn neuvoston päätöksen 91/666/ETY(33) mukaisesti perustanut suu- ja sorkkatautiviruksen inaktivoitujen antigeenikantojen varantoja nimettyihin paikkoihin ja yhteisön antigeeni- ja rokotepankin. Olisi luotava avoimet ja tehokkaat menettelyt antigeenin saannin varmistamiseksi ilman tarpeettomia viivästyksiä. Lisäksi tietyt jäsenvaltiot ovat perustaneet ja pitävät yllä kansallisia antigeeni- ja rokotepankkeja.
38) Eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6 päivänä marraskuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/82/EY(34) edellytetään, että kaikilla yhteisössä markkinoille saatetuilla eläinlääkkeillä on harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta markkinoille saattamista koskeva lupa. Lisäksi mainitussa direktiivissä säädetään eläinlääkkeiden, immunologiset eläinlääkkeet mukaan luettuina, markkinoille saattamista koskevan luvan myöntämiseen sovellettavista perusteista. Mainitussa direktiivissä jäsenvaltioille annetaan lupa sallia vakavan tautiepidemian sattuessa ja tietyin edellytyksin tuotteen pääsy markkinoilleen ilman markkinoille saattamista koskevaa lupaa. Suu- ja sorkkatauti voi muodostua vakavaksi tautiepidemiaksi. Koska tehokkaan suojan taudille alttiisiin lajeihin kuuluville eläimille hätätilanteessa antavan antigeenin muuntamisen on tapahduttava nopeasti, suu- ja sorkkatautirokotteisiin voidaan soveltaa mainitussa direktiivissä säädettyä poikkeusta.
39) Yhteisön vertailulaboratorion olisi annettava neuvoja komissiolle ja jäsenvaltioille rokote- ja antigeenitarpeesta, erityisesti silloin kun havaitaan viruskantoja, joita vastaan yhteisön antigeeni- ja rokotepankkiin varastoidun antigeenin perusteella tuotetut rokotteet eivät anna riittävää suojaa.
40) Suu- ja sorkkatautiviruksen tarkoituksellisen levittämisen riskin varalta on aiheellista soveltaa varotoimena erityismenettelyjä antigeenin hankinnassa yhteisön antigeeni- ja rokotepankkia varten ja taudin torjuntatoimenpiteisiin liittyvien eräiden yksityiskohtien julkaisemisessa.
41) Jäsenvaltioissa oleva taudille altis kotieläinkanta, jolle ei ole lainkaan annettu rokotuksia, vaatii alituista tietoisuutta taudista ja korkeaa valmiusastetta. Yksityiskohtaiset valmiussuunnitelmat osoittautuivat jälleen kerran tarpeellisiksi vuoden 2001 suu- ja sorkkatautiepidemian aikana. Tällä hetkellä kaikilla jäsenvaltioilla on suu- ja sorkkataudin torjumista koskevien valmiussuunnitelmien hyväksymisestä 23 päivänä heinäkuuta 1993 tehdyllä komission päätöksellä 93/455/ETY(35) hyväksytyt valmiussuunnitelmat. Näitä valmiussuunnitelmia olisi tarkasteltava säännöllisesti uudelleen muun muassa jäsenvaltioissa järjestettyjen reaaliaikaisten hälytysharjoitusten tulosten ja vuoden 2001 epidemiasta saadun kokemuksen perusteella sekä ympäristönsuojelua koskevien toimenpiteiden sisällyttämiseksi niihin. Jäsenvaltioita olisi kannustettava järjestämään tällaisia harjoituksia läheisessä yhteistyössä ja rajojen yli. Komissiota olisi kannustettava yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ryhtymään toimenpiteisiin sellaisen teknisen avun järjestämiseksi, joka olisi niiden jäsenvaltioiden käytettävissä, joissa epidemiaa ilmenee.
42) Olisi myös säädettävä yhteisön naapurimaiden, joissa esiintyy suu- ja sorkkatautia tai joissa tällainen riski on olemassa, avustamisesta riskiarvion mukaisesti yhteisön kotieläinkannan suojaamiseksi, varsinkin kun on kyse antigeenin tai rokotteiden kiireellisestä toimituksesta. Tällaisia säännöksiä olisi kuitenkin sovellettava sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisten kolmansien maiden ja yhteisön välisten yhteisön antigeeni- ja rokotepankin käyttöä koskevien sopimusten soveltamista.
43) Tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehtyä neuvoston päätöstä 90/424/ETY(36) sovelletaan, jos suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksia alkaa esiintyä, ja sitä sovelletaan vertailulaboratorioille ja antigeeni- ja rokotepankeille myönnettäviin yhteisön tukiin. Yhteisön jäsenvaltioille myöntämän korvauksen suu- ja sorkkataudin taudinpurkausten vuoksi toteutetuista torjuntatoimenpiteistä aiheutuneisiin kustannuksiin olisi edellytettävä sen tarkastamista, että ainakin kyseisessä direktiivissä säädettyjä vähimmäisvaatimuksia on noudatettu.
44) Jäsenvaltioiden ja komission välisen tiiviin yhteistyön varmistamiseksi suu- ja sorkkataudin torjunnassa ja taudin luonne huomioon ottaen komissiolla olisi oltava valtuudet muuttaa ja mukauttaa tiettyjä torjuntatoimenpiteiden teknisiä seikkoja. Komission olisi tarvittaessa perustettava tällaiset muutokset tai mukautukset komission asiantuntijoiden jäsenvaltiossa paikalla tekemiä eläinlääkintäalan tarkastuksia koskevista tietyistä yksityiskohtaisista säännöistä 4 päivänä helmikuuta 1998 tehdyn komission päätöksen 98/139/EY(37) mukaisesti tehdyn eläinlääkintätarkastuksen tuloksiin.
45) Jäsenvaltioiden olisi säädettävä tämän direktiivin säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja varmistettava niiden täytäntöönpano. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
46) Kaikkien jäsenvaltioiden suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaan aseman säilyttämistä ja taudinpurkauksen sattuessa aseman nopeaa palauttamista koskevan perustavoitteen saavuttamiseksi on tarpeen ja aiheellista vahvistaa suhteellisuusperiaatteen mukaisesti säännöt valmiusasteen parantamiseksi ja taudinpurkausten torjumiseksi mahdollisimman nopeasti, tarvittaessa hätärokotuksin, sekä karjan ja eläinperäisten tuotteiden tuotantoon ja kauppaan kohdistuvien kielteisten vaikutusten minimoimiseksi. Tämä direktiivi rajoittuu siihen, mikä on tarpeen tavoitteiden saavuttamiseksi perustamissopimuksen 5 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti,
47) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(38) mukaisesti,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
ASIASISÄLTÖ, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Asiasisältö ja soveltamisala
1. Tässä direktiivissä vahvistetaan:
a) vähimmäistoimenpiteet suu- ja sorkkataudin taudinpurkausten torjumiseksi riippumatta virustyypistä;
b) tietyt ennalta ehkäisevät toimenpiteet, joiden tarkoituksena on parantaa toimivaltaisten viranomaisten ja kotieläintuottajien tietämystä suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautiin liittyvää valmiusastetta.
2. Jäsenvaltiot saavat toteuttaa tiukempia toimia tämän direktiivin soveltamisalalla.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) "taudille alttiiseen lajiin kuuluvalla eläimellä"Artiodactyla-lahkon Ruminantia-, Suina- ja Tylopoda-alalahkoon kuuluvaa kotieläimenä pidettävää tai luonnonvaraista eläintä;
Erityistoimenpiteiden osalta, erityisesti sovellettaessa 1 artiklan 2 kohtaa, 15 artiklaa ja 85 artiklan 2 kohtaa, muita eläimiä, kuten Rodentia- tai Proboscidae-lahkoon kuuluvia eläimiä, saatetaan pitää suu- ja sorkkataudille alttiina tieteellisen näytön perusteella.
b) "tilalla" mitä tahansa jäsenvaltion kansallisella alueella sijaitsevaa maatalouskäyttöön tai muuhun käyttöön tarkoitettua tilaa sirkukset mukaan luettuina, jolla pidetään tai jalostetaan taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pysyvästi tai tilapäisesti.
Jäljempänä olevan 10 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi tämä määritelmä ei kuitenkaan kata tällaisen tilan ihmisille tarkoitettuja asuintiloja, ellei taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, 85 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut eläimet mukaan luettuina, pidetä kyseisissä tiloissa pysyvästi tai tilapäisesti, teurastamoja, kuljetusvälineitä, rajatarkastusasemia tai aidattuja alueita, joissa pidetään ja saatetaan metsästää taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, jos aidattujen alueiden koko on sellainen, että 10 artiklassa säädetyt toimenpiteet eivät ole sovellettavissa;
c) "karjalla" eläintä tai eläinryhmää, jota pidetään tilalla samana epidemiologisena yksikkönä; jos samalla tilalla on useampia karjoja, kukin niistä muodostaa erillisen yksikkönsä, jolla on oma terveydellinen asema;
d) "omistajalla" yhtä tai useampaa luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten omistusoikeus tai jonka tehtävänä on huolehtia niiden hoitamisesta riippumatta siitä, suoritetaanko tästä tehtävästä rahallinen korvaus;
e) "toimivaltaisella viranomaisella" jäsenvaltion viranomaista, jolla on toimivalta suorittaa eläinlääkinnällisiä tai kotieläinjalostustarkastuksia, tai viranomaista, jolle tämä toimivalta on siirretty;
f) "virkaeläinlääkärillä" jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämää eläinlääkäriä;
g) "luvalla" toimivaltaisten viranomaisten antamaa kirjallista lupaa, jonka tarvittavat jäljennökset ovat saatavilla myöhemmin kyseisen jäsenvaltion asianmukaisen lainsäädännön mukaisesti tehtäviä tarkastuksia varten;
h) "itämisajalla" tartunnan ja suu- ja sorkkataudin kliinisten oireiden ilmaantumisen välistä aikaa ja erityisesti tämän direktiiviin soveltamiseksi 14 päivää nautojen ja sikojen osalta ja 21 päivää lampaiden, vuohien ja muiden taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten osalta;
i) "tartunnan saaneeksi epäillyllä eläimellä" kaikkia taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, joissa on kliinisiä oireita tai kuolemanjälkeisiä muutoksia tai sellaisia reaktioita laboratoriokokeissa, joiden perusteella suu- ja sorkkataudin esiintymistä voidaan kohtuudella epäillä;
j) "viruksen saastuttamaksi epäillyllä eläimellä" kaikkia taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, jotka kerättyjen epidemiologisten tietojen perusteella ovat suoraan tai välillisesti saattaneet altistua suu- ja sorkkatautivirukselle;
k) "suu- ja sorkkatautitapauksella" tai "suu- ja sorkkatautitartunnan saaneella eläimellä" kaikkia sellaisia taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä tai näiden ruhoja, joilla suu- ja sorkkatauti on virallisesti vahvistettu liitteen I määritelmät huomioon ottaen
- suu- ja sorkkataudin kliinisten oireiden tai kuolemanjälkeisten muutosten perusteella, tai
- liitteen XIII mukaisesti suoritetuissa laboratoriotutkimuksissa;
l) "suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksella" tilaa, jolla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä ja joka täyttää yhden tai useamman liitteessä I asetetuista perusteista;
m) "primaaritaudinpurkauksella" direktiivin 82/894/ETY 2 artiklan d kohdan mukaista taudinpurkausta;
n) "lopettamisella" direktiivin 93/119/ETY 2 artiklan 6 kohdan mukaista eläinten lopettamista;
o) "hätäteurastuksella" direktiivin 93/119/ETY 2 artiklan 7 kohdan mukaista sellaisten eläinten teurastamista hätätapauksissa, joita epidemiologisten tietojen tai kliinisen diagnoosin tai laboratoriotutkimusten tulosten perusteella ei pidetä tartunnan saaneina tai suu- ja sorkkatautiviruksen saastuttamina, mukaan lukien eläinsuojelun vuoksi tehtävät teurastukset;
p) "prosessoinnilla" yhtä asetuksessa (EY) N:o 1774/2002 ja sen täytäntöönpanemiseksi annetussa lainsäädännössä säädetyistä suuririskisen aineksen käsittelyistä, joka tehdään tavalla, jolla vältetään suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriski;
q) "alueellistamisella" sellaisen rajoitusvyöhykkeen rajojen määräämistä, jolla tiettyjen eläinten tai eläintuotteiden siirtoihin tai kauppaan sovelletaan 45 artiklan mukaisia rajoituksia suu- ja sorkkataudin leviämisen estämiseksi vapaalle vyöhykkeelle, jolla ei sovelleta tämän direktiivin mukaisia rajoituksia;
r) "alueella" direktiivin 64/432/ETY 2 artiklan 2 kohdan p alakohdassa määriteltyä aluetta;
s) "alueen osalla" päätöksen 2000/807/EY liitteessä määriteltyä aluetta;
t) "yhteisön antigeeni- ja rokotepankilla" asianmukaisia tiloja, jotka on nimetty tämän direktiivin mukaisesti sekä tiivistetyn inaktivoidun antigeenin, jota käytetään suu- ja sorkkatautirokotteiden tuotantoon, että tällaisista antigeeneistä valmistettujen ja eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6 päivänä marraskuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/82/EY mukaisesti hyväksyttyjen immunologisten eläinlääkkeiden (rokotteiden) yhteisön varantojen varastoimiseen(39);
u) "hätärokotuksella" 50 artiklan 1 kohdan mukaista rokotusta;
v) "suojarokotuksella" nimetyn alueen tiloilla annettavaa hätärokotusta, jonka tarkoituksena on suojella taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä ilmateitse tai muutoin välillisesti kulkeutuvilta suu- ja sorkkatautiviruksilta kyseisellä alueella, jolla eläimet on tarkoitus pitää hengissä rokotuksen jälkeen;
w) "estorokotuksella" hätärokotusta, joka pelkästään annetaan koko karjan hävittämiseen tähtäävän torjuntapolitiikan yhteydessä tilalla tai alueella, jolla on tarve vähentää kiireellisesti suu- ja sorkkatautiviruksen määrää ja lieventää riskiä viruksen kulkeutumisesta tilan tai alueen ulkopuolelle ja jolla eläimet on tarkoitus hävittää rokotuksen jälkeen;
x) "villieläimellä" taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, jotka elävät muualla kuin 2 artiklan b kohdassa määritellyillä tiloilla tai 15 ja 16 artiklassa määritellyissä tiloissa;
y) "suu- ja sorkkataudin primaaritapauksen esiintymisellä villieläimillä" suu- ja sorkkatautitapausta, joka havaitaan villieläimellä sellaisella alueella, jolla ei ole käytössä 85 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisia toimenpiteitä.
II LUKU
SUU- JA SORKKATAUDIN TAUDINPURKAUSTEN TORJUNTA
1 JAKSO
ILMOITTAMINEN
3 artikla
Suu- ja sorkkataudista ilmoittaminen
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:
a) toimivaltaiset viranomaiset sisällyttävät suu- ja sorkkataudin pakollisesti ilmoitettavien tautien luetteloon;
b) omistajalla ja kenellä tahansa eläimistä huolehtivalla henkilöllä, eläinten mukana kuljetuksen aikana olevalla henkilöllä tai eläimiä hoitavalla henkilöllä on velvollisuus ilmoittaa viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle tai virkaeläinlääkärille suu- ja sorkkataudin esiintymisestä tai epäillystä esiintymisestä ja pitää suu- ja sorkkatautitartunnan saaneet tai tartunnan saaneeksi epäillyt eläimet erillään muista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä, jotka ovat vaarassa saada suu- ja sorkkatautitartunnan tai joutua suu- ja sorkkatautiviruksen saastuttamiksi;
c) eläinlääkäreillä, virkaeläinlääkäreillä, eläinlääkintälaboratorioiden tai muiden virallisten tai yksityisten laboratorioiden johtavilla virkamiehillä ja kenellä tahansa henkilöllä, jolla on ammattinsa puolesta yhteys taudille alttiisiin lajeihin kuuluviin eläimiin tai tällaisista eläimistä saataviin tuotteisiin, on velvollisuus ilmoittaa viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle suu- ja sorkkataudin esiintymisestä tai epäillystä esiintymisestä, jos he ovat saaneet tästä tiedon ennen tämän direktiivin mukaista virallista asiaan puuttumista.
2. Jäsenvaltion, jonka alueella vahvistetaan suu- ja sorkkataudin taudinpurkaus tai suu- ja sorkkataudin primaaritapauksen esiintyminen villieläimellä, on tehtävä taudista ilmoitus sekä annettava tietoja ja toimitettava kirjallisia selvityksiä komissiolle ja muille jäsenvaltioille liitteen II mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta eläintautien taudinpurkauksista ilmoittamista koskevien voimassa olevan yhteisön lainsäädännön soveltamista.
2 JAKSO
SUU- JA SORKKATAUDIN TAUDINPURKAUSTA EPÄILTÄESSÄ TOTEUTETTAVAT TOIMENPITEET
4 artikla
Suu- ja sorkkataudin taudinpurkausta epäiltäessä toteutettavat toimenpiteet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2 ja 3 kohdassa säädetyt toimenpiteet toteutetaan, kun tilalla epäillään yhden tai useamman eläimen saaneen tartunnan tai joutuneen viruksen saastuttamaksi.
2. Toimivaltaisen viranomaisen on aloitettava viipymättä virallinen tutkimus ja valvottava sitä vahvistaakseen tai kumotakseen suu- ja sorkkataudin esiintyminen, ja erityisesti hankittava tarvittavat näytteet liitteessä I annetun määritelmän mukaisen taudinpurkauksen vahvistamiseksi vaadittavia laboratoriotutkimuksia.
3. Kun epäillystä tartunnasta ilmoitetaan, toimivaltaisen viranomaisen on asetettava 1 kohdassa tarkoitettu tila viralliseen valvontaan ja varmistettava erityisesti, että:
a) tilalla olevat kaikkiin luokkiin kuuluvat eläimet lasketaan ja kunkin taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten luokan osalta kirjataan jo kuolleiden sekä tartunnan saaneiksi epäiltyjen tai viruksen saastuttamaksi epäiltyjen eläinten määrä;
b) a alakohdassa tarkoitetut laskentatiedot pidetään ajan tasalla ottamalla huomioon epäilyaikana syntyneet tai kuolleet taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet. Omistajan on toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä esitettävä nämä tiedot, ja kyseisen viranomaisen on tarkastettava ne jokaisen tilakäynnin yhteydessä;
c) kaikki tilalla olevat maito-, maitotuote-, liha-, lihavalmiste-, ruho-, vuota-, nahka-, villa-, siemenneste-, alkio-, munasolu-, liete-, lanta-, rehu- ja kuivikevarastot kirjataan ja nämä tiedot pidetään ajan tasalla;
d) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä ei tuoda tilalle eikä viedä sieltä pois, lukuun ottamatta 18 artiklassa tarkoitettuja eri epidemiologisista tuotantoyksiköistä koostuvia tiloja, ja kaikki tilalla olevat taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet pidetään suojissaan tai muussa sellaisessa paikassa, jossa ne voidaan eristää;
e) rakennusten, joissa pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, ja itse tilan sisään- ja uloskäynnit desinfioidaan asianmukaisin keinoin;
f) tehdään epidemiologinen selvitys 13 artiklan mukaisesti;
g) epidemiologisen selvityksen helpottamiseksi otetaan tarvittavat näytteet laboratoriotutkimuksia varten liitteessä III olevan 2.1.1.1 kohdan mukaisesti.
5 artikla
Siirrot tilalle ja tilalta epäiltäessä suu- ja sorkkataudin taudinpurkausta
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 4 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden lisäksi kielletään kaikki siirrot tilalle ja tilalta, jolla epäillään suu- ja sorkkataudin taudinpurkausta. Kielto koskee erityisesti seuraavia:
a) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lihan, ruhojen, lihavalmisteiden, maidon tai maitotuotteiden, siemennesteen, munasolujen tai alkioiden siirtoa pois tilalta taikka rehun, työkalujen, esineiden tai muiden aineiden, kuten villan, vuotien ja nahkojen, harjaksien, eläinjätteen, lietteen, lannan tai minkä tahansa aineen, joka voi levittää suu- ja sorkkatautia, siirtoa pois tilalta;
b) muiden kuin suu- ja sorkkataudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten siirtoa;
c) henkilöiden siirtoa tilalle tai sieltä pois;
d) ajoneuvojen siirtoa tilalle tai sieltä pois.
2. Poiketen 1 kohdan a alakohdassa säädetystä kiellosta, jos maidon varastoinnissa tilalla esiintyy vaikeuksia, toimivaltaiset viranomaiset voivat joko päättää, että maito hävitetään tilalla, tai antaa luvan maidon kuljettamiseksi tilalta eläinlääkärin valvonnassa ja ainoastaan kuljetusvälineellä, joka on varustettu asianmukaisesti suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriskin estämiseksi, lähimpään mahdolliseen hävittämispaikkaan taikka käsittelypaikkaan, jossa suu- ja sorkkatautivirus hävitetään.
3. Poiketen 1 kohdan b, c ja d alakohdassa säädetyistä kielloista toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan siirtoihin tilalle ja tilalta, jos kaikkia suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisen estämisen vuoksi tarpeellisina pidettäviä edellytyksiä noudatetaan.
6 artikla
Toimenpiteiden ulottaminen koskemaan muita tiloja
1. Toimivaltainen viranomainen voi ulottaa 4 ja 5 artiklassa säädetyt toimenpiteet koskemaan muita tiloja, jos niiden sijainti, rakenne ja sijoittelu tai yhteydet 4 artiklassa tarkoitetun tilan eläimiin antavat aiheen epäillä viruksesta saastumista.
2. Toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava vähintään 4 artiklan ja 5 artiklan 1 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä 16 artiklassa tarkoitettujen tilojen tai kuljetusvälineiden osalta, jos taudille herkkien eläinten niillä läsnäolo antaa aihetta epäillä suu- ja sorkkatautiviruksen aiheuttamaa tartuntaa tai saastumista.
7 artikla
Väliaikainen tarkkailuvyöhyke
1. Toimivaltainen viranomainen voi perustaa väliaikaisen tarkkailuvyöhykkeen erityisesti silloin kun taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten eläintiheys on suuri, taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kanssa kosketuksissa olleiden eläinten tai henkilöiden siirrot ovat laajoja, tautiepäilyn ilmoittamisessa on esiintynyt viivästyksiä tai tiedot suu- ja sorkkatautiviruksen mahdollisesta alkuperästä ja kulkeutumisesta ovat riittämättömiä, jos epidemiologinen tilanne tätä edellyttää.
2. Vähintään 4 artiklan 2 kohdassa ja 3 kohdan a, b ja d alakohdassa ja 5 artiklan 1 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä on sovellettava väliaikaisella tarkkailuvyöhykkeellä oleviin tiloihin, joilla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä.
3. Väliaikaisella tarkkailuvyöhykkeellä sovellettavia toimenpiteitä voidaan täydentää kieltämällä väliaikaisesti kaikkien eläinten siirrot laajemmalla alueella tai jäsenvaltion koko alueella. Kuitenkin muiden kuin suu- ja sorkkataudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten siirtojen osalta kielto saa olla voimassa enintään 72 tunnin ajan, jollei ole poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi perusteltua toimia toisin.
8 artikla
Ennalta ehkäisevä hävittämisohjelma
1. Toimivaltainen viranomainen voi panna täytäntöön epidemiologisten tietojen tai muiden todisteiden perusteella ennalta ehkäisevän hävittämisohjelman, johon kuuluu tartunnan todennäköisesti saaneiden taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten ja tarvittaessa niihin epidemiologisesti yhteydessä olevista tuotantoyksiköistä tai naapuritiloilta peräisin olevien eläinten ennalta ehkäisevä lopettaminen.
2. Tässä tapauksessa näytteet on otettava ja taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kliiniset tutkimukset tehtävä vähintään liitteessä III olevan 2.1.1.1 kohdan mukaisesti.
3. Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava tässä artiklassa säädetyistä toimenpiteistä komissiolle ennen niiden täytäntöönpanoa.
9 artikla
Toimenpiteiden säilyttäminen voimassa
Jäsenvaltiot eivät saa peruuttaa 4-7 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä ennen kuin on virallisesti todettu, ettei epäiltyä suu- ja sorkkatautia esiinny.
3 JAKSO
SUU- JA SORKKATAUDIN TAUDINPURKAUKSEN ESIINTYMISEN VAHVISTUTTUA TOTEUTETTAVAT TOIMENPITEET
10 artikla
Suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintymisen vahvistuttua toteutettavat toimenpiteet
1. Kun suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyminen vahvistetaan, jäsenvaltioiden on varmistettava, että 4-6 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden lisäksi tilalla toteutetaan viipymättä myös seuraavat toimenpiteet:
a) Kaikki taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet on lopetettava paikalla.
Poikkeuksellisissa olosuhteissa taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet voidaan lopettaa lähimmässä tähän tarkoitukseen soveltuvassa paikassa virallisessa valvonnassa siten, että suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriskiltä vältytään kuljetuksen ja lopettamisen aikana. Asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tällaiset poikkeukselliset olosuhteet ja toteutetut toimet.
b) Virkaeläinlääkärin on ennen taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lopettamista tai sen aikana varmistettava, että kaikki 13 artiklassa tarkoitettuun epidemiologiseen selvitykseen tarvittavat asianmukaiset ja riittävät näytteet on otettu liitteessä III olevan 2.1.1.1 kohdan mukaisesti.
Toimivaltainen viranomainen voi päättää, että 4 artiklan 2 kohtaa ei sovelleta, jos kyseessä on sekundaarinen tartuntalähde, joka on epidemiologisesti yhteydessä ensimmäiseen tartuntalähteeseen, jota varten näytteet on jo otettu mainitun artiklan mukaisesti, edellyttäen että kaikki 13 artiklassa tarkoitettuun epidemiologiseen selvitykseen tarvittavat asianmukaiset ja riittävät näytteet on otettu.
c) Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien tilalla kuolleiden eläinten ruhot ja a alakohdan mukaisesti lopetettujen eläinten ruhot on prosessoitava viipymättä virallisessa valvonnassa siten, että riskiä suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisestä ei ole. Jos ruhot on erityisten olosuhteiden vuoksi haudattava tai poltettava paikalla tai muualla, nämä toimet on toteutettava 72 artiklassa tarkoitetun valmiussuunnitelman yhteydessä ennakolta laadittujen ohjeiden mukaisesti.
d) Kaikki 4 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetut tuotteet ja ainekset on eristettävä, kunnes saastumisen mahdollisuus voidaan sulkea pois, tai käsiteltävä virkaeläinlääkärin antamien ohjeiden mukaisesti siten, että kaikkien niissä olevien suu- ja sorkkatautivirusten tuhoutuminen varmistuu, tai prosessoitava.
2. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lopettamisen ja prosessoinnin sekä 1 kohdan d alakohdassa säädettyjen toimenpiteiden toteuttamisen jälkeen jäsenvaltioiden on varmistettava, että:
a) taudille alttiiseen lajiin kuuluvien eläinten pitämiseen käytettävät rakennukset, niiden ympäristö ja eläinten kuljettamiseen käytetyt ajoneuvot sekä kaikki muut viruksen todennäköisesti saastuttamat rakennukset ja laitteet puhdistetaan ja desinfioidaan 11 artiklan mukaisesti;
b) lisäksi jos on perusteltua epäillä, että ihmisten asuintilat tai tilan toimistotilat ovat suu- ja sorkkatautiviruksen saastuttamat, kyseiset tilat on myös desinfioitava asianmukaisesti;
c) uudet eläimet tuodaan tilalle liitteen V mukaisesti.
11 artikla
Puhdistus ja desinfiointi
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että olennaisena osana tässä direktiivissä säädettyihin toimenpiteisiin kuuluvat puhdistus- ja desinfiointitoimet dokumentoidaan asianmukaisesti ja toteutetaan virallisessa valvonnassa virkaeläinlääkärin antamien ohjeiden mukaisesti. Desinfioinnissa on käytettävä aineita, joille toimivaltainen viranomainen on myöntänyt markkinoille saattamista koskevan luvan ja jotka on virallisesti rekisteröity direktiivin 98/8/EY mukaisesti eläinten hygienian hoitoon käytettäviksi biosidituotteiksi. Desinfiointiaineita on käytettävä sellaisina pitoisuuksina, että suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoutuminen varmistetaan.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että puhdistus- ja desinfiointitoimet, joihin on kuuluttava asianmukainen tuhoeläinten torjunta, toteutetaan siten, että toimista mahdollisesti aiheutuvat ympäristöhaitat ovat mahdollisimman vähäiset.
3. Jäsenvaltioiden on pyrittävä varmistamaan, että käytettävät desinfiointiaineet desinfioivat tehokkaasti parhaan saatavilla olevan teknologian mukaisesti mutta aiheuttavat mahdollisimman vähän ympäristöön ja kansanterveyteen kohdistuvia haittavaikutuksia.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että puhdistus- ja desinfiointitoimet toteutetaan liitteen IV mukaisesti.
12 artikla
Suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksessa tartunnan saaneista tai niiden kanssa kosketuksissa olleista eläimistä saatujen tuotteiden ja ainesten jäljittäminen ja käsittely
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tilalta, jolla suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyminen on vahvistettu, olevista suu- ja sorkkataudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadut 4 artiklan 3 kohdassa c alakohdassa tarkoitetut tuotteet ja ainekset sekä siemenneste, munasolut ja alkiot, jotka on saatu taudin todennäköisen tilalle kulkeutumisen ja virallisten toimenpiteiden täytäntöönpanon välisenä aikana taudille alttiiseen lajiin kuuluvista eläimistä, jäljitetään ja prosessoidaan tai, kun kyseessä ovat muut ainekset kuin siemenneste, munasolut ja alkiot, käsitellään virallisessa valvonnassa siten, että suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoutuminen varmistetaan ja sen leviämisriski vältetään.
13 artikla
Epidemiologinen selvitys
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksia koskevat epidemiologiset selvitykset tekee erityiskoulutettu eläinlääkäri 72 artiklassa tarkoitettujen valmiussuunnitelmien mukaisesti laaditun kyselylomakkeen perusteella, jotta selvityksistä tulisi yhdenmukaisia, nopeita ja oikein kohdennettuja. Tällaisessa selvityksessä on käsiteltävä vähintään seuraavia seikkoja:
a) aika, jona suu- ja sorkkatautia on voinut esiintyä tilalla ennen kuin sitä epäiltiin tai siitä ilmoitettiin;
b) suu- ja sorkkatautiviruksen mahdollinen alkuperä tilalla sekä muiden sellaisten tilojen tunnistaminen, joilla on saman lähteen tartuttamiksi tai saastuttamiksi epäiltyjä eläimiä;
c) missä määrin muihin suu- ja sorkkataudille alttiisiin lajeihin kuin nautoihin tai sikoihin kuuluvat eläimet ovat mahdollisesti saaneet tartunnan tai joutuneet viruksen saastuttamiksi;
d) sellaisten eläinten, henkilöiden, ajoneuvojen ja 4 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen ainesten siirrot, jotka todennäköisesti ovat kuljettaneet suu- ja sorkkatautivirusta kyseisille tiloille tai niiltä pois.
2. Jäsenvaltioiden on tiedotettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille suu- ja sorkkatautiviruksen epidemiologiasta ja leviämisestä, ja pidettävä nämä tiedot säännöllisesti ajan tasalla.
14 artikla
Suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintymisen vahvistuttua toteutettavat lisätoimenpiteet
1. Toimivaltainen viranomainen voi määrätä, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lisäksi tilalla, jolla suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyminen on vahvistettu, olevat sellaisiin lajeihin kuuluvat eläimet, jotka eivät ole suu- ja sorkkataudille alttiita, on myös lopetettava ja prosessoitava siten, että vältetään suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriski.
Ensimmäisen alakohdan säännöksiä ei kuitenkaan sovelleta eläinlajeihin, jotka eivät ole alttiita suu- ja sorkkataudille, jos eläimet voidaan eristää sekä puhdistaa ja desinfioida tehokkaasti ja edellyttäen, että ne ovat niiden siirtojen valvomiseksi yksilöllisesti tunnistettavissa, hevoseläimet yhteisön lainsäädännön mukaisesti.
2. Toimivaltainen viranomainen voi soveltaa 10 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyjä toimenpiteitä epidemiologisessa yhteydessä oleviin tuotantoyksiköihin tai naapuritiloihin, jos epidemiologiset tiedot tai muut todisteet antavat aiheen epäillä kyseisten tilojen mahdollista viruksesta saastumista. Jos näitä säännöksiä aiotaan soveltaa, on tästä ilmoitettava komissiolle mahdollisuuksien mukaan ennen täytäntöönpanoa. Tässä tapauksessa näytteenottoa ja eläinten kliinistä tutkimista koskevat toimenpiteet on toteutettava vähintään liitteessä III olevan 2.1.1.1 mukaisesti.
3. Toimivaltaisen viranomaisen on viipymättä suu- ja sorkkataudin ensimmäisen taudinpurkauksen vahvistuttua ryhdyttävä tarpeellisiksi katsomiinsa hätärokotusjärjestelyihin alueella, joka on kooltaan vähintään 21 artiklan mukaisesti perustetun valvontavyöhykkeen suuruinen.
4. Toimivaltainen viranomainen voi soveltaa 7 ja 8 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä.
4 JAKSO
ERITYISTAPAUKSISSA TOTEUTETTAVAT TOIMENPITEET
15 artikla
Toimenpiteet suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyessä tietyissä erityistiloissa, joissa taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pidetään väliaikaisesti tai säännöllisesti, tai niiden läheisyydessä
1. Jos suu- ja sorkkataudin taudinpurkaus uhkaa levitä taudille alttiisiin lajeihin kuuluviin eläimiin laboratoriossa, eläintarhassa, eläinpuistossa ja aidatulla alueella tai direktiivin 92/65/ETY 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti hyväksytyssä yhteisössä, laitoksessa tai keskuksessa ja jos eläimiä pidetään tieteellisiä tarkoituksia taikka lajien tai kotieläinten geenivarojen säilyttämistä varten, kyseisen jäsenvaltion on varmistettava, että kaikki asianmukaiset bioturvallisuustoimenpiteet toteutetaan tällaisten eläinten suojelemiseksi tartunnalta. Toimenpiteisiin voi sisältyä julkisiin laitoksiin pääsyn rajoittaminen tai erityisedellytysten soveltaminen tällaiseen pääsyyn.
2. Jos suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyminen jossakin 1 kohdassa tarkoitetussa tilassa vahvistetaan, kyseinen jäsenvaltio voi päättää poiketa 10 artiklan 1 kohdan a alakohdasta edellyttäen, että tämä ei vaaranna yhteisön perusetuja ja erityisesti muiden jäsenvaltioiden eläinten terveydellistä asemaa ja että kaikki tarvittavat toimenpiteet toteutetaan suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriskin ehkäisemiseksi.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetusta päätöksestä on ilmoitettava viipymättä komissiolle. Kun on kyse kotieläinten geenivaroista, ilmoitukseen on liitettävä viittaus 77 artiklan 2 kohdan f alakohdan mukaisesti laadittuun laitosten luetteloon, jolla toimivaltainen viranomainen on yksilöinyt kyseiset laitokset ennakkoon laitoksiksi, jotka vastaavat rodun eloonjäämisen kannalta välttämättömän taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten ydinkarjan jalostuksesta.
16 artikla
Teurastamoissa, rajatarkastusasemilla ja kuljetusvälineissä toteutettavat toimenpiteet
1. Jos suu- ja sorkkatautitapauksen esiintyminen teurastamossa, direktiivin 91/496/ETY mukaisesti perustetulla rajatarkastusasemalla tai kuljetusvälineessä vahvistetaan, toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että kyseisissä tiloissa ja kuljetusvälineissä toteutetaan seuraavat toimenpiteet:
a) kaikki kyseisissä tiloissa tai kuljetusvälineissä olevat taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet on viipymättä lopetettava;
b) a alakohdassa tarkoitettujen eläinten ruhot on prosessoitava virallisessa valvonnassa siten, että vältetään suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriski;
c) tartunnan saaneista tai tartunnan saaneeksi epäilyistä eläimistä sekä viruksen saastuttamista eläimistä peräisin oleva muu eläinjäte, muut eläimenosat mukaan luettuina, on prosessoitava virallisessa valvonnassa siten, että vältetään suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriski;
d) lanta ja liete on desinfioitava ja niiden siirto on suoritettava ainoastaan asetuksen (EY) N:o 1774/2002 liitteessä VIII olevan III luvun A osan II osaston 5 alakohdan mukaista käsittelyä varten;
e) rakennukset ja laitteet, ajoneuvot tai kuljetusvälineet mukaan luettuina, on puhdistettava ja desinfioitava virkaeläinlääkärin valvonnassa 11 artiklan ja toimivaltaisen viranomaisen antamien ohjeiden mukaisesti;
f) epidemiologinen selvitys on tehtävä 13 artiklan mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 19 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan kontaktitiloilla.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei eläimiä aleta uudelleen toimittaa 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettuihin tiloihin tai kuljetusvälineisiin teurastettaviksi, tarkastettaviksi tai kuljetettaviksi aikaisemmin kuin 24 tunnin kuluttua 1 kohdan e alakohdan mukaisen puhdistuksen ja desinfioinnin suorittamisesta.
4. Epidemiologisen tilanteen vaatiessa, erityisesti kun on syytä epäillä virussaastuntaa 1 kohdassa tarkoitettujen tilojen tai kulkuvälineiden läheisyydessä sijaitsevien tilojen taudille alttiisiin lajeihin kuuluvissa eläimissä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että poiketen siitä, mitä 2 artiklan b kohdan toisessa virkkeessä säädetään, 1 kohdassa tarkoitetuissa tiloissa tai siinä tarkoitetuissa kulkuvälineissä todetaan taudinpurkaus ja että 10 ja 21 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan.
17 artikla
Toimenpiteiden uudelleentarkastelu
Komissio tarkastelee 15 artiklassa tarkoitettujen erityistapausten tilannetta uudelleen mahdollisimman pian elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa. Tarvittavat toimenpiteet suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisen estämiseksi, erityisesti 45 artiklan mukaiseen alueellistamiseen ja 52 artiklan mukaisiin hätärokotuksiin liittyen, annetaan 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
5 JAKSO
ERI EPIDEMIOLOGISISTA TUOTANTOYKSIKÖISTÄ KOOSTUVAT TILAT JA KONTAKTITILAT
18 artikla
Eri epidemiologisista tuotantoyksiköistä koostuvat tilat
1. Toimivaltainen viranomainen voi kahdesta tai useammasta erillisestä tuotantoyksiköstä koostuvien tilojen osalta poikkeuksellisissa tapauksissa ja riskejä tarkasteltuaan poiketa 10 artiklan 1 kohdan a alakohdasta tällaisten tilojen suu- ja sorkkataudille altistumattomien tuotantoyksiköiden osalta.
2. Edellä 1 kohdassa säädettyä poikkeusta voidaan soveltaa ainoastaan, jos virkaeläinlääkäri on vahvistanut 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun virallisen tutkimuksen aikana, että seuraavia suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisen estämiseen 1 kohdassa tarkoitettujen tuotantoyksiköiden välillä koskevia edellytyksiä noudatettiin vähintään kahden itämisajan keston ajan ennen päivämäärää, jona suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintyminen tilalla todettiin:
a) tilojen rakenne, hallinto ja koko ovat sellaiset, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten erillisten karjojen sijoitus- ja pitotilat voidaan pitää täysin erillään ja myös niiden ilmatila on erillinen;
b) eri tuotantoyksiköissä suoritettavat tehtävät, erityisesti navettojen ja laidunmaiden hoito, ruokinta ja lannan poisto, ovat täysin erilliset, ja niitä hoitaa eri henkilöstö;
c) tuotantoyksiköissä käytettävät koneet, työeläimet, jotka eivät kuulu suu- ja sorkkataudille alttiisiin lajeihin, laitteet, varusteet, välineet ja desinfiointijärjestelyt ovat täysin erilliset.
3. Maidon osalta maidontuotantotilalle voidaan myöntää poikkeus 10 artiklan 1 kohdan d alakohdasta edellyttäen, että:
a) tila täyttää 2 kohdassa säädetyt edellytykset, ja
b) lypsäminen tapahtuu kussakin yksikössä erillisesti, ja
c) maito käsitellään sen käyttötarkoituksesta riippuen vähintään yhdellä liitteessä IX olevassa A tai B osassa kuvatuista menetelmistä.
4. Kun poikkeus myönnetään 1 kohdan mukaisesti, jäsenvaltioiden on vahvistettava ennakolta tällaisen poikkeuksen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava poikkeuksesta komissiolle ja esitettävä yksityiskohdat toteutetuista toimenpiteistä.
19 artikla
Kontaktitilat
1. Tila julistetaan kontaktitilaksi, jos virkaeläinlääkäri havaitsee tai vahvistettujen tietojen perusteella katsoo, että suu- ja sorkkatautivirus on voinut kulkeutua sinne henkilöiden, eläinten, eläinperäisten tuotteiden tai ajoneuvojen välityksellä tai jollakin muulla tavalla joko muilta tiloilta 4 artiklan 1 kohdassa tai 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle tilalle tai 4 artiklan 1 kohdassa tai 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulta tilalta muille tiloille.
2. Kontaktitiloihin on sovellettava 4 artiklan 3 kohdassa ja 5 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä eikä näitä toimenpiteitä saa lopettaa ennen kuin suu- ja sorkkatautiviruksen epäilty esiintyminen näillä kontaktitiloilla on virallisesti kumottu liitteessä I olevan määritelmän ja liitteessä III olevassa 2.1.1.1 kohdassa säädettyjen kartoitusvaatimusten mukaisesti.
3. Toimivaltaisen viranomaisen on kiellettävä kaikkien eläinten siirtäminen kontaktitiloilta 2 artiklan h kohdassa kyseisten lajien kohdalla tarkennetun itämisajan keston ajaksi. Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin 4 artiklan 3 kohdan d alakohdan säännöksistä poiketen antaa luvan kuljettaa taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet virallisessa valvonnassa suoraan lähimpään mahdolliseen nimettyyn teurastamoon hätäteurastusta varten.
Ennen tällaisen poikkeuksen myöntämistä virkaeläinlääkärin on tehtävä vähintään liitteessä III olevassa 1 kohdassa säädetyt kliiniset tutkimukset.
4. Jos toimivaltainen viranomainen pitää tätä epidemiologisen tilanteen kannalta perusteltuna, se voi rajoittaa 1 kohdassa säädetyn kontaktitilaksi julistamisen koskemaan yhtä tilan tiettyä epidemiologista tuotantoyksikköä ja siellä olevia eläimiä edellyttäen, että kyseinen epidemiologinen tuotantoyksikkö täyttää 18 artiklassa säädetyt vaatimukset.
5. Jos ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen ja 15 ja 16 artiklassa tarkoitettujen tilojen tai kuljetusvälineiden välillä on epidemiologinen yhteys, jäsenvaltioiden on varmistettava, että 4 artiklan 2 ja 3 kohdassa ja 5 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan tällaisiin tiloihin tai kuljetusvälineisiin. Toimivaltainen viranomainen voi päättää soveltaa 8 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä.
20 artikla
Toimenpiteiden koordinointi
Komissio voi tarkastella 18 ja 19 artiklassa tarkoitettujen tilojen tilannetta uudelleen elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa vahvistaakseen 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tarvittavat toimenpiteet jäsenvaltioiden 18 ja 19 artiklan nojalla täytäntöön panemien toimenpiteiden koordinoinnin varmistamiseksi.
6 JAKSO
SUOJA- JA VALVONTAVYÖHYKKEET
21 artikla
Suoja- ja valvontavyöhykkeiden perustaminen
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen esiintymisen vahvistumisen jälkeen toteutetaan viipymättä vähintään jäljempänä 2, 3 ja 4 kohdassa säädetyt toimenpiteet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden soveltamista.
2. Toimivaltaisen viranomaisen on perustettava 1 kohdassa tarkoitetun suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen ympärille suojavyöhyke, jonka säde on vähintään 3 kilometriä, ja valvontavyöhyke, jonka säde on vähintään 10 kilometriä. Näiden vyöhykkeiden maantieteellisessä rajaamisessa on otettava huomioon hallinnolliset rajat, luonnolliset rajat, valvontamahdollisuudet ja tekninen kehitys, jonka avulla voidaan ennustaa suu- ja sorkkatautiviruksen todennäköinen leviäminen ilmateitse tai muulla tavalla. Rajaamista on tarkasteltava tarvittaessa uudelleen tällaisten tekijöiden perusteella.
3. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että suoja- ja valvontavyöhykkeille johtaville teille pystytetään riittävän suuret tiedotustaulut.
4. Suu- ja sorkkataudin mahdollisimman pikaisen hävittämisen edellyttämien kaikkien toimenpiteiden täysimääräisen koordinoinnin varmistamiseksi on perustettava 74 ja 76 artiklassa tarkoitetut kansalliset ja paikalliset taudintorjuntakeskukset. Jäljempänä 78 artiklassa säädetyn asiantuntijaryhmän on avustettava kyseisiä keskuksia 13 artiklassa tarkoitetun epidemiologisen selvityksen tekemisessä.
5. Jäsenvaltioiden on viipymättä jäljitettävä eläimet, jotka on lähetetty vyöhykkeiltä vähintään 21 päivää ennen päivää, jona suojavyöhykkeellä sijaitsevan tilan tartunnan on aikaisintaan arvioitu tapahtuneen, ja ilmoitettava eläinten jäljittämistä koskevista tuloksistaan muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja komissiolle.
6. Jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä jäljittäessään suu- ja sorkkatautiviruksen arvioidun kulkeutumisen ja 2 kohdassa säädettyjen toimenpiteiden voimaantulon välisenä aikana suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatua tuoretta lihaa, lihavalmisteita, raakamaitoa ja raakamaitotuotteita. Tällainen tuore liha, lihavalmisteet, raakamaito ja raakamaitotuotteet on käsiteltävä vastaavasti 25, 26 ja 27 artiklan mukaisesti tai ne pidettävä turvasäilössä kunnes mahdollinen saastuminen suu- ja sorkkatautiviruksesta kumotaan virallisesti.
22 artikla
Suojavyöhykkeellä olevilla tiloilla toteutettavat toimenpiteet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeellä toteutetaan viipymättä ainakin seuraavat toimenpiteet:
a) kaikki tilat, joilla on taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, on rekisteröitävä ja kaikki näillä tiloilla olevat eläimet on laskettava mahdollisimman pian; nämä tiedot on pidettävä ajan tasalla;
b) kaikilla tiloilla, joilla on taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, on tehtävä määräajoin eläinlääkärintarkastus siten, että vältetään tilalla mahdollisesti olevan suu- ja sorkkatautiviruksen leviäminen; eläinlääkärintarkastukseen on sisällyttävä erityisesti asiaa koskevan asiakirja-aineiston, erityisesti a alakohdassa tarkoitetun kirjanpidon, sekä suu- ja sorkkatautiviruksen tilalle pääsyn tai sieltä kulkeutumisen estämiseksi toteutettujen toimenpiteiden tarkastaminen; tarkastamiseen voi kuulua liitteessä III olevan 1 kohdan mukainen kliininen tutkimus tai näytteenotto taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä liitteessä III olevan 2.1.1.1 kohdan mukaisesti;
c) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä ei saa viedä pois pitotilalta.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan c alakohdassa säädetään, taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet voidaan kuljettaa virallisessa valvonnassa hätäteurastettaviksi suoraan samalla suojavyöhykkeellä sijaitsevaan teurastamoon tai, jos kyseisellä vyöhykkeellä ei ole teurastamoa, toimivaltaisen viranomaisen nimeämään vyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevaan teurastamoon kuljetusvälineissä, jotka on puhdistettu ja desinfioitu virallisessa valvonnassa kunkin kuljetustoimen jälkeen.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu siirto sallitaan ainoastaan, jos toimivaltainen viranomainen katsoo virkaeläinlääkärin tilalla oleville kaikille taudille alttiisiin lajeihin kuuluville eläimille suorittaman, liitteessä III olevan 1 kohdan mukaisen kliinisen tutkimuksen pohjalta ja epidemiologisia olosuhteita koskevan arvioinnin jälkeen, että ei ole syytä epäillä tilalla olevan tartunnan saaneita tai viruksen saastuttamia eläimiä. Tällaisten eläinten lihaan on sovellettava 25 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä.
23 artikla
Eläinten ja niistä saatavien tuotteiden siirrot ja kuljetus suojavyöhykkeellä
Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että suojavyöhykkeellä kielletään seuraava toiminta:
a) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten siirrot tilojen välillä sekä niiden kuljetus;
b) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten näyttelyt, markkinat, esittelyt tai muut yhteenkokoamiset, kokoaminen ja jakelu mukaan luettuina;
c) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kierrätys tilalta toiselle siitostarkoituksessa;
d) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten keinosiemennys sekä munasolujen ja alkioiden keräys niistä.
24 artikla
Lisätoimenpiteet ja poikkeukset
1. Toimivaltainen viranomainen voi ulottaa 23 artiklassa tarkoitetut kiellot koskemaan seuraavia:
a) muiden kuin taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten tilojen väliset siirrot tai kuljetukset suojavyöhykkeellä, suojavyöhykkeeltä tai suojavyöhykkeelle;
b) kaikkien eläinlajien kuljetus suojavyöhykkeen kautta;
c) tapahtumat, joissa ihmiset voivat joutua kosketuksiin taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kanssa, jos suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriski on olemassa;
d) sellaisiin lajeihin kuuluvien eläinten keinosiemennys, jotka eivät ole alttiita suu- ja sorkkataudille, tai munasolujen ja alkioiden keräys niistä;
e) eläinten kuljetukseen osoitettujen kuljetusvälineiden siirto;
f) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten teurastaminen tilalla yksityiseen kulutukseen;
g) 33 artiklassa tarkoitettujen tavaroiden kuljetus tiloille, joilla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä.
2. Toimivaltainen viranomainen voi sallia seuraavan:
a) kaikkien eläinlajien kuljetus suojavyöhykkeen kautta ainoastaan tärkeimmillä maanteillä tai rautateillä;
b) sellaisten taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kuljetus, joiden virkaeläinlääkäri on todistanut tulevan suojavyöhykkeen ulkopuolelta, ja jotka kuljetetaan nimettyä reittiä pitkin nimettyihin teurastamoihin välitöntä teurastusta varten edellyttäen, että kuljetusväline puhdistetaan ja desinfioidaan virallisessa valvonnassa teurastamossa eläinten toimituksen jälkeen ja tällainen puhdistus merkitään kuljetusvälineen ajopäiväkirjaan;
c) eläinten keinosiemennys tilalla kyseisen tilan henkilökunnan toimesta käyttämällä kyseisen tilan eläimistä kerättyä siemennestettä, tilalla varastoitua siemennestettä tai siemennestettä, jota siemennesteen keräyskeskus on toimittanut kyseistä tilaa ympäröiville alueille;
d) hevoseläinten siirrot ja kuljetus ottaen huomioon liitteessä VI esitetyt edellytykset;
e) 33 artiklassa tarkoitettujen tavaroiden kuljetus tietyin edellytyksin tiloille, joilla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä.
25 artikla
Suojavyöhykkeellä tuotettua tuoretta lihaa koskevat toimenpiteet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun tuoreen lihan, jauhelihan ja raakalihavalmisteiden markkinoille saattaminen kielletään.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeellä sijaitsevissa laitoksissa tuotetun taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun tuoreen lihan, jauhelihan ja raakalihavalmisteiden markkinoille saattaminen kielletään.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 kohdassa tarkoitettu tuore liha, jauheliha ja raakalihavalmisteet merkitään direktiivin 2002/99/EY mukaisesti ja kuljetetaan tämän jälkeen sinetöidyissä säiliöissä toimivaltaisen viranomaisen nimeämään laitokseen tämän direktiivin liitteessä VII olevan A osan 1 kohdan mukaisesti käsitellyiksi lihavalmisteiksi jalostamista varten.
4. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta tuoreeseen lihaan, jauhelihaan ja raakalihavalmisteisiin, jotka on tuotettu vähintään 21 päivää ennen päivää, jona suojavyöhykkeellä sijaitsevan tilan tartunnan on aikaisintaan arvioitu tapahtuneen, ja jotka on tuotannon jälkeen varastoitu ja kuljetettu erillään kyseisen päivän jälkeen tuotetusta lihasta. Tällainen liha on voitava selvästi erottaa lihasta, joka ei sovellu lähetettäväksi suojavyöhykkeen ulkopuolelle, yhteisön lainsäädännön mukaisesti tehdyllä selkeällä merkillä.
5. Poikkeuksellisesti 2 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta tuoreeseen lihaan, jauhelihaan tai raakalihavalmisteisiin, jotka on saatu suojavyöhykkeellä sijaitsevista laitoksista seuraavin edellytyksin:
a) laitos on eläinlääkärin tarkassa valvonnassa;
b) laitoksessa prosessoidaan ainoastaan 4 kohdassa kuvattua tuoretta lihaa, jauhelihaa tai raakalihavalmisteita tai tuoretta lihaa, jauhelihaa tai raakalihavalmisteita, jotka on saatu suojavyöhykkeen ulkopuolella kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä tai 24 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti laitokseen kuljetetuista ja siellä teurastetuista eläimistä;
c) kaikissa tällaisissa tuoreessa lihassa, jauhelihassa tai raakalihavalmisteissa on oltava direktiivin 64/433/ETY liitteessä I olevan XI luvun mukainen terveysmerkki tai, jos liha on peräisin muista sorkkaeläimistä, direktiivin 91/495/ETY liitteessä I olevassa III luvussa säädetty terveysmerkki tai, jos kyseessä ovat jauheliha ja raakalihavalmisteet, direktiivin 94/65/EY liitteessä I olevassa VI luvussa säädetty terveysmerkki;
d) koko tuotantoprosessin ajan kaikki tällainen tuore liha, jauheliha tai raakalihavalmisteet on merkittävä selkeästi ja pidettävä kuljetuksen ja varastoinnin ajan erillään tuoreesta lihasta, jauhelihasta tai raakalihavalmisteista, jotka eivät tämän direktiivin mukaisesti sovellu lähetettäviksi suojavyöhykkeen ulkopuolelle.
6. Toimivaltaisen viranomaisen on varmennettava todistuksin, että 5 kohdassa säädettyjä edellytyksiä noudatetaan, jos tuore liha, jauheliha ja raakalihavalmisteet on tarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan. Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava paikallisen eläinlääkintäviranomaisen tekemiä edellytysten noudattamista koskevia tarkastuksia ja, kun kyseessä on yhteisön sisäinen kauppa, toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle luettelo laitoksista, jotka se on hyväksynyt tällaisten todistusten myöntämistä varten.
7. Poikkeuksia 1 kohdassa säädetystä kiellosta voidaan myöntää 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen määrätyin erityisin edellytyksin, erityisesti, kun on kyse yli 30 päivää voimassa olevilta suojavyöhykkeiltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatavan lihan terveysmerkinnöistä.
26 artikla
Suojavyöhykkeellä tuotettuja lihavalmisteita koskevat toimenpiteet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä tuotettujen lihavalmisteiden markkinoille saattaminen kielletään.
2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa olevaa kieltoa ei sovelleta lihavalmisteisiin, joille on joko tehty jokin liitteessä VII olevan A osan 1 kohdassa säädetyistä käsittelyistä tai jotka on valmistettu 25 artiklan 4 kohdassa tarkoitetusta lihasta.
27 artikla
Suojavyöhykkeellä tuotettua maitoa ja maitotuotteita koskevat toimenpiteet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun maidon ja tällaisesta maidosta tuotettujen maitotuotteiden markkinoille saattaminen kielletään.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä suojavyöhykkeellä sijaitsevassa laitoksessa tuotetun maidon ja tuotettujen maitotuotteiden markkinoille saattaminen kielletään.
3. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta maitoon ja maitotuotteisiin, jotka on saatu suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä ja jotka on tuotettu vähintään 21 päivää ennen päivää, jona suojavyöhykkeellä sijaitsevan tilan tartunnan on aikaisintaan arvioitu tapahtuneen, ja jotka on tuotannon jälkeen varastoitu ja kuljetettu erillään kyseisen päivän jälkeen tuotetuista maidosta ja maitotuotteista.
4. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatuun maitoon ja tällaisesta maidosta tuotettuihin maitotuotteisiin, joille on tehty jokin liitteessä IX olevassa A tai B osassa säädetyistä käsittelyistä maidon tai maitotuotteiden käyttötarkoituksesta riippuen. Käsittely on tehtävä 6 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti 5 kohdassa tarkoitetuissa laitoksissa tai, jos suojavyöhykkeellä ei ole yhtään laitosta, suojavyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevissa laitoksissa 8 kohdassa säädetyin edellytyksin.
5. Poikkeuksellisesti 2 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta maitoon ja maitotuotteisiin, jotka on valmistettu suojavyöhykkeellä sijaitsevissa laitoksissa, 6 kohdassa säädetyin edellytyksin.
6. Edellä 4 ja 5 kohdassa tarkoitettujen laitosten on täytettävä seuraavat edellytykset:
a) laitos on pysyvässä ja tarkassa virallisessa valvonnassa;
b) kaikki laitoksessa käytettävä maito on joko 3 ja 4 kohdan mukaista, tai raakamaito on saatu suojavyöhykkeen ulkopuolella olevista eläimistä;
c) koko tuotantoprosessin ajan maito on merkittävä selkeästi, ja se on kuljetettava ja varastoitava erillään raakamaidosta ja raakamaitotuotteista, joita ei ole tarkoitettu lähetettäviksi suojavyöhykkeen ulkopuolelle;
d) suojavyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevilta tiloilta peräisin oleva raakamaito on kuljetettava laitoksiin ajoneuvoissa, jotka puhdistetaan ja desinfioidaan ennen kuljetusta ja jotka eivät enää tämän jälkeen ole kosketuksissa suojavyöhykkeellä sijaitseviin tiloihin, joilla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä.
7. Toimivaltaisen viranomaisen on varmennettava todistuksin, että 6 kohdassa säädettyjä edellytyksiä noudatetaan, jos maito on tarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan. Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava paikallisen eläinlääkintäviranomaisen tekemiä edellytysten noudattamista koskevia tarkastuksia ja, kun kyseessä on yhteisön sisäinen kauppa, toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle luettelo laitoksista, jotka se on hyväksynyt tällaisten todistusten myöntämistä varten.
8. Suojavyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta tulevan raakamaidon kuljetukseen suojavyöhykkeen ulkopuolella sijaitseviin laitoksiin ja kyseisen maidon jalostukseen on sovellettava seuraavia edellytyksiä:
a) suojavyöhykkeellä pidettävistä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatavan raakamaidon jalostaminen suojavyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevissa laitoksissa edellyttää toimivaltaisen viranomaisen lupaa;
b) luvassa on oltava ohjeet ja määräys kuljetusreitistä nimettyyn laitokseen;
c) kuljetus on suoritettava ennen kuljetusta puhdistetuissa ja desinfioiduissa ajoneuvoissa, jotka on rakennettu ja varustettu siten, että maito ei pääse vuotamaan kuljetuksen aikana, ja joissa on varusteet, joiden avulla voidaan välttää sekoittuminen ilman kanssa maidon lastauksen ja lastinpurun yhteydessä;
d) ennen lähtöä tilalta, jolta taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten maito on kerätty, yhdysputket, renkaat, pyörän tulkat, ajoneuvon alaosat ja mahdollinen valunut maito on puhdistettava ja desinfioitava; viimeisen desinfioinnin jälkeen ja ennen suojavyöhykkeeltä poistumista ajoneuvo ei enää saa olla kosketuksissa suojavyöhykkeellä sijaitseviin, taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pitäviin tiloihin;
e) kuljetusvälineet on osoitettava tiukasti määritellyllä maantieteellisellä tai hallinnollisella alueella käytettäviksi, ne on merkittävä tämänmukaisesti ja niitä saa siirtää toiselle alueelle ainoastaan virallisessa valvonnassa tapahtuneen puhdistuksen ja desinfioinnin jälkeen.
9. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten raakamaidosta otettujen näytteiden kerääminen ja kuljetus suojavyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta muuhun kuin suu- ja sorkkataudin taudinmääritykseen hyväksyttyyn eläinlääkinnälliseen taudinmäärityslaboratorioon, samoin kuin maidon käsittely tällaisissa laboratorioissa on kiellettävä.
28 artikla
Suojavyöhykkeellä pidetyistä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä kerättyä siemennestettä sekä munasoluja ja alkioita koskevat toimenpiteet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun siemennesteen ja saatujen munasolujen ja alkioiden markkinoille saattaminen kielletään.
2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta pakastettuun siemennesteeseen ja pakastettuihin munasoluihin ja alkioihin, jotka on kerätty ja varastoitu vähintään 21 päivää ennen päivää, jona vyöhykkeellä sijaitsevan tilan suu- ja sorkkatautitartunnan on aikaisintaan arvioitu tapahtuneen.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun tartuntapäivän jälkeen yhteisön lainsäädännön mukaisesti kerätty pakastettu siemenneste on varastoitava erillään ja se voidaan viedä pois varastosta vasta kun:
a) suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen vuoksi toteutettavat kaikki toimenpiteet on kumottu 36 artiklan mukaisesti, ja
b) kaikille siemennesteen keräyskeskuksessa oleville eläimille on tehty kliininen tutkimus ja liitteessä III olevan 2.2 kohdan mukaisesti otetuille näytteille on tehty serologinen testi, joka osoittaa, että kyseisessä siemennesteen keräyskeskuksessa ei esiinny tartuntaa, ja
c) luovuttajaeläimelle on tehty serologinen testi suu- ja sorkkatautiviruksen vasta-aineiden osoittamiseksi näytteestä, joka on otettu vähintään 28 vuorokautta siemennesteen keruun jälkeen, ja testin tulokset ovat negatiiviset.
29 artikla
Suojavyöhykkeellä olevien taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lannan kuljetus ja levittäminen
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta ja 16 artiklassa tarkoitetuista tiloista tai kuljetusvälineistä, joissa pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, peräisin olevan lannan kuljetus ja levittäminen kielletään suojavyöhykkeellä.
2. Poikkeuksena 1 kohdassa säädetystä kiellosta toimivaltainen viranomainen voi sallia taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lannan siirtämisen suojavyöhykkeellä sijaitsevalta tilalta nimettyyn laitokseen käsiteltäväksi asetuksen (EY) N:o 1774/2002 liitteessä VIII olevan III luvun A osan II osaston 5 alakohdan mukaisesti tai välivarastointiin.
3. Poikkeuksena 1 kohdassa säädetystä kiellosta toimivaltainen viranomainen voi sallia taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lannan siirtämisen suojavyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta, joihin ei sovelleta 4 tai 10 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä levitettäväksi tietyille pelloille, seuraavin edellytyksin:
a) koko lantamäärä on tuotettu vähintään 21 päivää ennen päivää, jona suojavyöhykkeellä sijaitsevan tilan tartunnan on aikaisintaan arvioitu tapahtuneen, ja lanta levitetään lähelle maanpintaa ja riittävälle etäisyydelle taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pitävistä tiloista ja välittömästi sekoitetaan maaperään, tai
b) nautaeläinten ja sikojen lannan osalta:
i) virkaeläinlääkärin tilan kaikille eläimille suorittaman tutkimuksen pohjalta voidaan todeta, että tilalla ei ole suu- ja sorkkatautivirustartunnan saaneeksi epäiltyjä eläimiä, ja
ii) koko lantamäärä on tuotettu vähintään 4 päivää ennen i alakohdassa tarkoitettua tutkimusta, ja
iii) lanta on sekoitettu tiettyjen peltojen maaperään lähelle alkuperätilaa ja riittävän etäälle suojavyöhykkeen muista tiloista, joilla pidetään taudille alttiiseen lajiin kuuluvia eläimiä.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että luvan antaminen lannan siirtämiselle taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pitävältä tilalta edellyttää tiukkoja toimenpiteitä suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisen estämiseksi, erityisesti varmistamalla tiiviiden kuljetusajoneuvojen puhdistus ja desinfiointi lastaamisen jälkeen ja ennen tilalta poistumista.
30 artikla
Suojavyöhykkeellä pidetyistä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatuja vuotia ja nahkoja koskevat toimenpiteet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatujen vuotien ja nahkojen markkinoille saattaminen kielletään.
2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta vuotiin ja nahkoihin, jotka:
a) on tuotettu vähintään 21 päivää ennen 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tilan arvioitua tartuntapäivää ja jotka on varastoitu erillään tämän päivämäärän jälkeen tuotetuista vuodista ja nahoista, tai
b) ovat liitteessä VII olevan A osan 2 kohdassa vahvistettujen vaatimusten mukaisia.
31 artikla
Suojavyöhykkeellä tuotettua lampaanvillaa ja märehtijöiden karvoja ja sikojen harjaksia koskevat toimenpiteet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevan lampaanvillan ja peräisin olevien märehtijöiden karvojen ja sikojen harjasten markkinoille saattaminen kielletään.
2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta käsittelemättömään villaan ja käsittelemättömiin karvoihin ja harjaksiin, jotka:
a) on tuotettu vähintään 21 päivää ennen 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tilan arvioitua tartuntapäivää ja jotka on varastoitu erillään tämän päivämäärän jälkeen tuotetuista villasta, karvoista ja harjaksista, tai
b) ovat liitteessä VII olevan A osan 3 kohdassa vahvistettujen vaatimusten mukaisia.
32 artikla
Suojavyöhykkeellä tuotettuja muita eläintuotteita koskevat toimenpiteet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä, joihin ei viitata 25-31 artiklassa, saatujen eläintuotteiden markkinoille saattaminen kielletään.
2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta seuraaviin 1 kohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin:
a) jotka on tuotettu vähintään 21 päivää ennen arvioitua tartunnan ajankohtaa 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tilalla ja jotka on varastoitu ja kuljetettu erillään kyseisen ajankohdan jälkeen tuotetuista tuotteista, tai
b) joille on tehty liitteessä VII olevan A osan 4 kohdan mukainen käsittely, tai
c) jotka ovat liitteessä VII olevan A osan 5-9 kohdassa vahvistettujen asianmukaisten vaatimusten mukaisia erityistuotteita, tai
d) jotka ovat yhdistelmätuotteita, joille ei tehdä lisäkäsittelyjä ja jotka sisältävät eläinperäisiä tuotteita, joille on joko tehty mahdollisen suu- ja sorkkatautiviruksen tuhoutumisen varmistava käsittely tai jotka on saatu eläimistä, joihin ei sovelleta tämän direktiivin säännösten nojalla rajoituksia, tai
e) jotka ovat pakattuja tuotteita, jotka on tarkoitettu käytettäviksi in vitro -analyyseissä tai laboratorioreagensseina.
33 artikla
Suojavyöhykkeellä tuotettuja rehuja, heinää ja olkia koskevat toimenpiteet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suojavyöhykkeeltä peräisin olevien rehun, heinän ja olkien markkinoille saattaminen kielletään.
2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta seuraaviin rehuun, heinään ja olkiin, jotka:
a) on tuotettu vähintään 21 päivää ennen 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tilojen arvioitua tartuntapäivää ja jotka on varastoitu ja kuljetettu erillään tämän päivämäärän jälkeen tuotetuista rehusta, heinästä ja oljista; tai
b) on tarkoitettu käytettäviksi suojavyöhykkeellä, jos toimivaltaiset viranomaiset antavat tähän luvan; tai
c) on tuotettu tiloissa, joissa ei pidetä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä; tai
d) on tuotettu laitoksissa, jotka eivät pidä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä ja jotka käyttävät c alakohdassa tarkoitetuista tiloista tai suojavyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevista tiloista peräisin olevaa raaka-ainetta.
3. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta heinään ja olkiin, jotka on tuotettu taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pitävillä tiloilla, jotka noudattavat liitteessä VII olevan B osan 1 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia.
34 artikla
Poikkeusten ja lisätodistusten myöntäminen
1. Poikkeukset 24-33 artiklassa säädetyistä kielloista myönnetään toimivaltaisen viranomaisen tekemällä erityispäätöksellä vasta sen jälkeen, kun kyseinen viranomainen on varmistanut, että kaikki asiaa koskevat vaatimukset ovat täyttyneet riittävän pitkän ajan ennen kuin tuotteet viedään suojavyöhykkeeltä ja että suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisriskiä ei ole.
2. Kun kyseessä on yhteisön sisäinen kauppa, poikkeukset 25-33 artiklassa säädetyistä kielloista edellyttävät toimivaltaisen viranomaisen antamaa lisätodistusta.
3. Edellä 2 kohdassa säädettyjen toimenpiteiden täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt voidaan antaa 89 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen,
35 artikla
Jäsenvaltioiden suojavyöhykkeellä soveltamat lisätoimenpiteet
Tämän direktiivin mukaisesti suojavyöhykkeellä sovellettavien toimenpiteiden lisäksi jäsenvaltiot voivat toteuttaa tarpeellisina pitämiään ja oikeasuhtaisia kansallisia lisätoimenpiteitä suu- ja sorkkatautiviruksen torjumiseksi ottaen huomioon tautialueella vallitsevat erityiset epidemiologiset, kotieläintuotannolliset, kaupalliset ja sosiaaliset olosuhteet. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tällaisista lisätoimenpiteistä komissiolle ja muille jäsenvaltioille.
36 artikla
Toimenpiteiden kumoaminen suojavyöhykkeellä
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimenpiteiden soveltamista suojavyöhykkeellä jatketaan siihen saakka, kunnes seuraavat vaatimukset täyttyvät:
a) vähintään 15 päivää on kulunut siitä, kun 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tilan kaikki taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet lopetettiin ja hävitettiin turvallisesti ja siitä, kun tilalla toteutettiin 11 artiklan mukainen alustava puhdistus ja desinfiointi;
b) kaikilla suojavyöhykkeellä sijaitsevilla tiloilla, joilla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, on tehty kartoitus negatiivisin tuloksin.
2. Suojavyöhykettä koskevien erityisten toimenpiteiden kumoamisen jälkeen sovelletaan edelleen 37-42 artiklassa säädettyjä valvontavyöhykettä koskevia toimenpiteitä vähintään 15 päivän ajan, kunnes kyseiset toimenpiteet kumotaan 44 artiklan mukaisesti.
3. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu kartoitus on tehtävä vahvistukseksi tartunnan poistumisesta vähintään liitteessä III olevan 1 kohdan perusteiden mukaisesti ja siihen on sisällyttävä liitteessä III olevassa 2.3 kohdassa säädetyt, liitteessä III olevissa 2.1.1 ja 2.1.3 kohdissa esitettyihin perusteisiin perustuvat toimenpiteet.
37 artikla
Valvontavyöhykkeellä sijaitseviin tiloihin sovellettavat toimenpiteet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valvontavyöhykkeellä sovelletaan 22 artiklan 1 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä.
2. Poiketen 22 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetystä kiellosta ja jos valvontavyöhykkeellä ei ole ollenkaan teurastuskapasiteettia tai se on riittämätön, toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa luvan siirtää virallisessa valvonnassa taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet valvontavyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta teurastusta varten suoraan valvontavyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevaan teurastamoon seuraavin edellytyksin:
a) 22 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kirjanpito on tarkastettu virallisesti, ja tilan epidemiologinen tilanne ei anna minkäänlaista aihetta epäillä suu- ja sorkkatautiviruksen aiheuttamaa tartuntaa tai saastumista, ja
b) virkaeläinlääkäri on tutkinut kaikki tilalla olevat taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet, ja tutkimuksen tulokset ovat negatiiviset, ja
c) liitteessä III olevan 2.2. kohdan tilastolliset parametrit huomioon ottaen edustavalle määrälle eläimiä on tehty perusteelliset kliiniset tutkimukset, jotta voidaan sulkea pois kliinisesti tartunnan saaneiden eläinten olemassaolo tai epäilyt tältä osin, ja
d) valvontaviranomainen on nimennyt teurastamon, ja se sijaitsee mahdollisimman lähellä valvontavyöhykettä, ja
e) tällaisista eläimistä saatu liha on käsiteltävä 39 artiklan mukaisesti.
38 artikla
Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten siirtäminen valvontavyöhykkeellä
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä ei siirretä tiloilta valvontavyöhykkeellä.
2. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta eläinten siirtoihin jossakin seuraavista tarkoituksista:
a) eläinten vieminen valvontavyöhykkeellä sijaitsevalle laitumelle ilman, että joudutaan kosketuksiin eri tilojen taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kanssa, aikaisintaan 15 päivää sen jälkeen, kun viimeisin suu- ja sorkkataudin taudinpurkaus on rekisteröity suojavyöhykkeellä;
b) eläinten kuljettaminen suoraan ja virallisessa valvonnassa teurastettaviksi samalla vyöhykkeellä sijaitsevaan teurastamoon;
c) eläinten kuljettaminen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
d) eläinten kuljettaminen 24 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti.
3. Toimivaltainen viranomainen saa antaa luvan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuihin eläinten siirtoihin vasta sen jälkeen, kun virkaeläinlääkärin tilalla oleville kaikille taudille alttiisiin lajeihin kuuluville eläimille tekemä tutkimus, mukaan luettuna liitteessä III olevan 2.2. mukaisesti otettujen näytteiden tutkimus, osoittaa, ettei tilalla ole tartunnan saaneiksi tai viruksen saastuttamiksi epäiltyjä eläimiä.
4. Toimivaltainen viranomainen saa antaa luvan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuihin eläinten siirtoihin vasta sen jälkeen, kun 37 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa säädetyt toimenpiteet on saatu päätökseen tyydyttävin tuloksin.
5. Jäsenvaltioiden on viipymättä jäljitettävä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet, jotka on lähetetty valvontavyöhykkeeltä vähintään 21 päivän aikana ennen päivää, jona valvontavyöhykkeellä sijaitsevan tilan tartunnan on aikaisintaan arvioitu tapahtuneen, ja ilmoitettava eläinten jäljittämistä koskevista tuloksistaan muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
39 artikla
Valvontavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatuun tuoreeseen lihaan ja tällaisesta lihasta tuotettuihin lihavalmisteisiin sovellettavat toimenpiteet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valvontavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun tuoreen lihan, jauhelihan ja raakalihavalmisteiden ja tällaisesta lihasta tuotettujen lihavalmisteiden markkinoille saattaminen kielletään.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valvontavyöhykkeeltä sijaitsevissa laitoksissa tuotetun, taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun tuoreen lihan, jauhelihan ja raakalihavalmisteiden ja tällaisesta lihasta tuotettujen lihavalmisteiden markkinoille saattaminen kielletään.
3. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta tuoreeseen lihaan, jauhelihaan ja raakalihavalmisteisiin, jotka on tuotettu vähintään 21 päivää ennen päivää, jona vastaavalla suojavyöhykkeellä sijaitsevan tilan tartunnan on aikaisintaan arvioitu tapahtuneen, ja jotka on tuotannon jälkeen varastoitu ja kuljetettu erillään kyseisen päivän jälkeen tuotetusta lihasta. Tällainen liha on voitava erottaa lihasta, joka ei sovellu lähetettäväksi valvontavyöhykkeen ulkopuolelle, selkein yhteisön lainsäädännön mukaisesti laadituin merkinnöin.
4. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta tuoreeseen lihaan, jauhelihaan ja raakalihavalmisteisiin, jotka on saatu eläimistä, jotka on kuljetettu teurastamoon vähintään yhtä tiukkoja edellytyksiä soveltaen kuin mitä 37 artiklan 2 kohdan a-e alakohdassa säädetään, edellyttäen, että lihaan sovelletaan 5 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä.
5. Poikkeuksellisesti 2 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta tuoreeseen lihaan, jauhelihaan ja raakalihavalmisteisiin, jotka ovat peräisin valvontavyöhykkeellä sijaitsevista laitoksista, seuraavin edellytyksin:
a) laitos on eläinlääkärin tarkassa valvonnassa;
b) laitoksessa prosessoidaan ainoastaan 4 kohdan mukaista tuoretta lihaa, jauhelihaa ja raakalihavalmisteita, joihin sovelletaan liitteessä VIII olevassa B osassa säädettyjä lisäedellytyksiä tai jotka on saatu valvontavyöhykkeen ulkopuolella kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä tai 24 artiklan 2 kohdan b alakohdan säännösten mukaisesti kuljetetuista eläimistä;
c) kaikissa tällaisissa tuoreessa lihassa, jauhelihassa ja raakalihavalmisteissa on oltava direktiivin 64/433/ETY liitteessä I olevan XI luvun mukainen terveysmerkki tai, jos liha on peräisin muista sorkkaeläimistä, direktiivin 91/495/ETY liitteessä I olevassa III luvussa säädetty terveysmerkki tai, jos kyseessä ovat jauheliha ja raakalihavalmisteet, direktiivin 94/65/EY liitteessä I olevassa VI luvussa säädetty terveysmerkki;
d) koko tuotantoprosessin ajan kaikki tällainen tuore liha, jauheliha tai tällaiset raakalihavalmisteet on merkittävä selkeästi, ja ne on kuljetettava ja varastoitava erillään sellaisesta tuoreesta lihasta, jauhelihasta tai sellaisista raakalihavalmisteista, jotka eivät tämän direktiivin mukaisesti sovellu lähetettäviksi valvontavyöhykkeen ulkopuolelle.
6. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta lihavalmisteisiin, jotka on tuotettu valvontavyöhykkeeltä peräisin olevien, taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten tuoreesta lihasta, joka oli merkitty direktiivissä 2002/99/EY säädetyllä terveysmerkillä ja kuljetettu virallisessa valvonnassa nimettyyn laitokseen käsiteltäväksi liitteessä VII olevan A osan 1 kohdan mukaisesti.
7. Poikkeuksellisesti 2 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta lihavalmisteisiin, jotka on tuotettu valvontavyöhykkeellä sijaitsevissa laitoksissa ja jotka ovat 6 kohdan säännösten mukaisia tai jotka on tuotettu 5 kohdan säännösten mukaisesta lihasta.
8. Toimivaltaisen viranomaisen on varmennettava todistuksin, että 5 ja 7 kohdassa säädettyjä edellytyksiä noudatetaan, jos tuore liha, jauheliha ja raakalihavalmisteet on tarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan. Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava paikallisen eläinlääkintäviranomaisen tekemiä edellytysten noudattamista koskevia tarkastuksia ja, kun kyseessä on yhteisön sisäinen kauppa, toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle luettelo laitoksista, jotka se on hyväksynyt tällaisten todistusten myöntämistä varten.
9. Poikkeus 1 kohdassa säädetystä kiellosta voidaan myöntää 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen määrätyin erityisin edellytyksin, erityisesti, kun on kyse yli 30 päivää voimassa olevilta valvontavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatavan lihan terveysmerkinnöistä.
40 artikla
Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä valvontavyöhykkeellä tuotettuihin maitoon ja maitotuotteisiin sovellettavat toimenpiteet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valvontavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saadun ja tällaisesta maidosta tuotettujen maitotuotteiden markkinoille saattaminen kielletään.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä valvontavyöhykkeellä tuotetun maidon ja tuotettujen maitotuotteiden markkinoille saattaminen kielletään.
3. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta maitoon ja maitotuotteisiin, jotka on saatu valvontavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä ja jotka on tuotettu vähintään 21 päivää ennen päivää, jona vastaavalla suojavyöhykkeellä sijaitsevan tilan tartunnan on aikaisintaan arvioitu tapahtuneen, ja jotka on tuotannon jälkeen varastoitu ja kuljetettu erillään kyseisen päivän jälkeen tuotetuista maidosta ja maitotuotteista.
4. Poikkeuksellisesti 1 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta valvontavyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatuun maitoon ja tällaisesta maidosta tuotettuihin maitotuotteisiin, joille on tehty jokin liitteessä IX olevassa A tai B osassa säädetyistä käsittelyistä maidon tai maitotuotteiden käyttötarkoituksesta riippuen. Käsittely on tehtävä 6 kohdassa säädetyn edellytyksen mukaisesti 5 kohdassa tarkoitetuissa laitoksissa tai, jos valvontavyöhykkeellä ei ole yhtään laitosta, toimivaltaisten viranomaisten nimeämissä suoja- ja valvontavyöhykkeiden ulkopuolella sijaitsevissa laitoksissa.
5. Poikkeuksellisesti 2 kohdassa säädettyä kieltoa ei sovelleta maitoon ja maitotuotteisiin, jotka on valmistettu valvontavyöhykkeellä sijaitsevista laitoksista, 6 kohdassa säädetyin edellytyksin.
6. Edellä 4 ja 5 kohdassa tarkoitettujen laitosten on täytettävä seuraavat edellytykset:
a) laitos on eläinlääkärin tarkassa valvonnassa;
b) koko tuotantoprosessin aikana kaikki laitoksessa käytettävä maito on joko 4 kohdan mukaista tai se on saatu valvonta- ja suojavyöhykkeen ulkopuolella olevista eläimistä;
c) maito on merkittävä selkeästi, ja se on kuljetettava ja varastoitava erillään maidosta ja maitotuotteista, joita ei ole tarkoitettu lähetettäviksi valvontavyöhykkeen ulkopuolelle;
d) suoja- ja valvontavyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevilta tiloilta peräisin oleva raakamaito on kuljetettava laitoksiin ajoneuvoissa, jotka puhdistetaan ja desinfioidaan ennen kuljetusta ja jotka eivät enää tämän jälkeen ole kosketuksissa suoja- ja valvontavyöhykkeillä sijaitseviin tiloihin, joilla pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä.
7. Toimivaltaisen viranomaisen on varmennettava todistuksin, että 6 kohdassa säädettyjä edellytyksiä noudatetaan, jos maito on tarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan. Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava paikallisen eläinlääkintäviranomaisen tekemiä edellytysten noudattamista koskevia tarkastuksia ja, kun kyseessä on yhteisön sisäinen kauppa, toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle luettelo laitoksista, jotka se on hyväksynyt tällaisten todistusten myöntämistä varten.
8. Valvontavyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta tulevan raakamaidon kuljetukseen suoja- ja valvontavyöhykkeen ulkopuolella sijaitseviin laitoksiin ja kyseisen maidon jalostukseen on sovellettava seuraavia edellytyksiä:
a) valvontavyöhykkeellä pidettävistä taudille alttiiseen lajiin kuuluvista eläimistä saatavan raakamaidon jalostaminen suoja- ja valvontavyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevissa laitoksissa edellyttää toimivaltaisen viranomaisen lupaa;
b) luvassa on oltava ohjeet ja määräys kuljetusreitistä nimettyyn laitokseen;
c) kuljetus on suoritettava ennen kuljetusta puhdistetuissa ja desinfioiduissa ajoneuvoissa, jotka on rakennettu ja varustettu siten, että maito ei pääse vuotamaan kuljetuksen aikana, ja joissa on varusteet, joiden avulla voidaan välttää sekoittuminen ilman kanssa maidon lastauksen ja lastinpurun yhteydessä;
d) ennen lähtöä tilalta, jolta taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten maito on kerätty, yhdysputket, renkaat, pyörän tulkat, ajoneuvon alaosat ja mahdollinen valunut maito on puhdistettava ja desinfioitava ja viimeisen desinfioinnin jälkeen ja ennen valvontavyöhykkeeltä poistumista ajoneuvo ei enää saa olla kosketuksissa suoja- ja valvontavyöhykkeellä sijaitseviin, taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pitäviin tiloihin;
e) kuljetusvälineet on osoitettava tiukasti määritellyllä maantieteellisellä tai hallinnollisella alueella käytettäviksi; ne on merkittävä tämänmukaisesti ja niitä saa siirtää toiselle alueelle ainoastaan virallisessa valvonnassa tapahtuneen puhdistuksen ja desinfioinnin jälkeen.
9. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten raakamaidosta otettujen näytteiden kerääminen ja kuljetus valvontavyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta muuhun kuin suu- ja sorkkataudin taudinmääritykseen hyväksyttyyn eläinlääkinnälliseen taudinmäärityslaboratorioon, samoin kuin maidon käsittely tällaisissa laboratorioissa, edellyttää virallista lupaa ja toimenpiteitä suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisen estämiseksi.
41 artikla
Valvontavyöhykkeellä olevien taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten lannan kuljetus ja levittäminen
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valvontavyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta ja muista tiloista kuten 16 artiklassa tarkoitetuista tiloista, joilla tai joissa pidetään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, peräisin olevan lannan kuljetus ja levittäminen kielletään kyseisellä vyöhykkeellä ja sen ulkopuolelle.
2. Poiketen 1 kohdassa säädetystä kiellosta toimivaltaiset viranomaiset voivat poikkeuksellisissa olosuhteissa antaa luvan kuljettaa lantaa ennen käyttöä ja sen jälkeen perinpohjaisesti puhdistetuissa ja desinfioiduissa kuljetusvälineissä valvontavyöhykkeellä sijaitsevilla nimetyillä alueilla tehtävää levittämistä varten ja riittävän välimatkan päässä tiloista, joilla taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pidetään, seuraavin vaihtoehtoisin edellytyksin:
a) virkaeläinlääkärin tilalla oleville kaikille taudille alttiisiin lajeihin kuuluville eläimille tekemä tutkimus osoittaa, että tilalla ei ole suu- ja sorkkatautiviruksen tartunnan saaneiksi epäiltyjä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, ja lanta levitetään lähellä maanpintaa aerosolien syntymisen estämiseksi ja kynnetään välittömästi maahan, tai
b) virkaeläinlääkäri on suorittanut tilan kaikille taudille alttiisiin lajeihin kuuluville eläimille kliinisen tutkimuksen negatiivisin tuloksin, ja lanta upotetaan maaperään, tai
c) lantaan sovelletaan 29 artiklan 2 kohdan säännöksiä.
42 artikla
Valvontavyöhykkeellä tuotettujen muiden eläintuotteiden osalta toteutettavat toimenpiteet
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että muiden kuin 39-41 artiklassa tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden markkinoille saattamiseen sovelletaan 28 artiklassa sekä 30-32 artiklassa säädettyjä edellytyksiä.
43 artikla
Jäsenvaltioiden valvontavyöhykkeellä soveltamat lisätoimenpiteet
Tämän direktiivin 37-42 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden lisäksi jäsenvaltiot voivat toteuttaa tarpeellisina pitämiään ja oikeasuhtaisia kansallisia lisätoimenpiteitä suu- ja sorkkatautiviruksen torjumiseksi ottaen huomioon tautialueella vallitsevat erityiset epidemiologiset, kotieläintuotannolliset, kaupalliset ja sosiaaliset olosuhteet. Jos hevoseläinten siirtojen rajoittamista koskevia erityistoimenpiteitä pidetään tarpeellisina, näissä toimenpiteissä on otettava huomioon liitteessä VI säädetyt toimenpiteet.
44 artikla
Toimenpiteiden kumoaminen valvontavyöhykkeellä
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimenpiteiden soveltamista valvontavyöhykkeellä jatketaan siihen saakka, kunnes seuraavat vaatimukset ovat täyttyneet:
a) vähintään 30 päivää on kulunut siitä, kun 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tilan kaikki taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet lopetettiin ja hävitettiin turvallisesti ja siitä, kun tilalla toteutettiin 11 artiklan mukainen alustava puhdistus ja desinfiointi;
b) 36 artiklassa säädetyt vaatimukset ovat täyttyneet suojavyöhykkeellä;
c) kartoitus on saatu valmiiksi, ja tulokset ovat olleet negatiiviset.
2. Edellä 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu kartoitus on tehtävä tartunnan poistumisen vahvistamiseksi valvontavyöhykkeellä liitteessä III olevan 1 kohdan perusteiden mukaisesti ja niihin on sisällyttävä liitteessä III olevassa 2.4 kohdassa säädetyt, liitteessä III olevassa 2.1 kohdassa esitettyihin kriteereihin perustuvat toimenpiteet.
7 JAKSO
ALUEELLISTAMINEN, ELÄINTEN SIIRTOJEN VALVONTA JA ELÄINTEN TUNNISTAMINEN
45 artikla
Alueellistaminen
1. Jos suu- ja sorkkatautivirus näyttää leviävän tämän direktiivin mukaisten toimenpiteiden toteuttamisesta huolimatta ja eläinkulkutaudista tulee laajamittainen ja aina, kun hätärokottaminen on aloitettu, jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden alue alueellistetaan yhteen tai useampaan rajoitusvyöhykkeeseen ja vapaaseen vyöhykkeeseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 90/425/EY ja erityisesti sen 10 artiklan säännösten soveltamista.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä rajoitusvyöhykkeellä toteutettuja toimenpiteitä koskevat yksityiskohdat; komissio tarkastelee toimenpiteitä, tekee niihin tarvittaessa muutoksia ja hyväksyy ne 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
3. Alueellistamisesta ja rajoitusvyöhykkeellä toteutettavista toimenpiteistä voidaan päättää 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdassa tarkoitettua jäsenvaltioiden velvoitetta suorittaa alueellistaminen. Päätös voidaan ulottaa koskemaan naapurina olevia jäsenvaltioita, joissa ei toimenpiteiden toteuttamisaikana esiinny tartuntaa.
4. Ennen kuin rajoitusvyöhyke muodostetaan on tilanteesta tehtävä perinpohjainen epidemiologinen arviointi, ja erityisesti on arvioitava suu- ja sorkkatautiviruksen ilmenemisen mahdollinen ajankohta ja todennäköinen alue, sen mahdollinen leviäminen sekä viruksen hävittämiseen todennäköisesti tarvittava aika.
5. Rajoitusvyöhyke on mahdollisuuksien mukaan muodostettava noudattaen hallinnollisia tai maantieteellisiä rajoja. Alueellistamisen on perustuttava alueiden sijasta suurempiin hallinnollisiin yksiköihin. Rajoitusvyöhykettä voidaan pienentää 13 artiklassa säädetystä epidemiologisesta selvityksestä saatujen tulosten perusteella siten, että se on vähintään jonkin alueen osan suuruinen, ympäröivät alueen osat tarvittaessa mukaan luettuina. Jos suu- ja sorkkatautivirus leviää, rajoitusvyöhykettä on laajennettava sisällyttämällä siihen muita alueita tai alueen osia.
46 artikla
Jäsenvaltion rajoitusvyöhykkeellä sovellettavat toimenpiteet
1. Alueellistamista sovellettaessa jäsenvaltioiden on varmistettava, että toteutetaan vähintään seuraavat toimenpiteet:
a) rajoitusvyöhykkeellä valvotaan taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten, eläintuotteiden ja tavaroiden kuljetuksia ja siirtoja sekä kuljetusvälineiden siirtoja, koska ne voivat olla suu- ja sorkkatautiviruksen kantajia;
b) tuore liha ja raakamaito ja mahdollisuuksien mukaan muut varastossa olevat tuotteet, jotka eivät sovellu lähetettäviksi rajoitusvyöhykkeen ulkopuolelle, jäljitetään ja merkitään yhteisön lainsäädännön mukaisesti;
c) taudille alttiisiin lajeihin kuuluville eläimille ja tällaisista elämistä saaduille tuotteille annetaan erityistodistukset sekä ihmisravinnoksi tarkoitetut ja rajoitusvyöhykkeen ulkopuolelle lähetettäviksi soveltuvat tuotteet terveysmerkitään yhteisön lainsäädännön mukaisesti.
2. Alueellistamista sovellettaessa jäsenvaltioiden on varmistettava, että vähintään sellaiset taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet jäljitetään, jotka on lähetetty rajoitusvyöhykkeeltä toiseen jäsenvaltioon suu- ja sorkkatautiviruksen arvioidun ilmenemisen ja alueellistamisen täytäntöönpanon välisenä aikana, ja että tällaiset eläimet pidetään eristettyinä virallisessa eläinlääkinnällisessä valvonnassa kunnes mahdollinen tartunta tai saastuminen kumotaan virallisesti.
3. Jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä jäljittäessään rajoitusvyöhykkeellä suu- ja sorkkatautiviruksen arvioidun sinne kulkeutumisen ja alueellistamisen täytäntöönpanon välisenä aikana olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatua tuoretta lihaa sekä raakamaitoa ja raakamaitotuotteita. Tällainen tuore liha on käsiteltävä liitteessä VII olevan A osan 1 kohdan mukaisesti ja raakamaito ja maitotuotteet on käsiteltävä liitteessä IX olevan A tai B osan mukaisesti käytöstä riippuen tai ne pidettävä turvasäilössä kunnes mahdollinen saastuminen suu- ja sorkkatautiviruksesta kumotaan virallisesti.
4. Erityisesti siltä osin kuin on kyse rajoitusvyöhykkeeltä peräisin olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatujen sellaisten tuotteiden terveysmerkinnöistä, joita ei ole tarkoitettu saatettaviksi markkinoille rajoitusvyöhykkeen ulkopuolella, erityisiä toimenpiteitä voidaan toteuttaa direktiivin 2002/99/EY 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
47 artikla
Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten tunnistaminen
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suu- ja sorkkataudin puhjetessa niiden alueella taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä voidaan viedä pois niiden pitotilalta ainoastaan, jos niillä on sellainen tunniste, että toimivaltaiset viranomaiset pystyvät jäljittämään nopeasti niiden siirrot tai niiden alkuperätilan taikka minkä tahansa tilan, jolta ne on tuotu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kotieläimenä pidettävien nautaeläinten, lampaiden ja vuohien sekä sikojen tunnistamista koskevan yhteisön lainsäädännön soveltamista. Edellä 15 artiklan 1 kohdassa ja 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa erityistapauksissa toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin tietyissä olosuhteissa ja terveystilanteen perusteella antaa luvan käyttää muita tapoja jäljittää nopeasti kyseisten eläinten siirrot ja niiden alkuperätila tai mikä tahansa tila, jolta ne on tuotu. Toimivaltaisen viranomaisen on vahvistettava menettelyt tällaisten eläinten tunnistamiseksi tunnisteella tai niiden alkuperätilojen jäljittämiseksi ja ilmoitettava niistä komissiolle.
2. Toimenpiteitä, jotka jäsenvaltiot toteuttavat erityisesti suu- ja sorkkataudin torjunnan sekä varsinkin 52 ja 53 artiklan mukaisten rokotusten osalta eläinten pysyväksi ja lähtemättömäksi lisämerkitsemiseksi, voidaan muuttaa 89 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.
48 artikla
Siirtojen valvonta suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen yhteydessä
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suu- ja sorkkataudin puhjetessa niiden alueella seuraavia toimenpiteitä sovelletaan taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten siirtojen valvomiseksi 45 artiklan mukaisesti perustetuilla rajoitusvyöhykkeillä:
a) omistajien on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle tämän pyynnöstä asianmukaiset tiedot eläimistä, jotka tuodaan tilalle tai viedään sieltä pois. Viranomaiselle on toimitettava kaikista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä vähintään direktiivin 64/432/ETY 14 artiklassa vaaditut tiedot;
b) henkilöiden, jotka osallistuvat taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten kuljettamiseen tai kaupan pitämiseen, on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle tämän pyynnöstä asianmukaiset tiedot kuljettamiensa tai kaupan pitämiensä eläinten siirroista. Viranomaiselle on toimitettava vähintään direktiivin 64/432/ETY 12 artiklan 2 kohdassa ja 13 artiklan 1 kohdan b alakohdassa vaaditut tiedot.
2. Jäsenvaltiot voivat ulottaa muutaman 1 kohdassa säädetyistä toimenpiteistä tai ne kaikki koskemaan osaa sen vapaasta vyöhykkeestä tai koko kyseistä vyöhykettä.
8 JAKSO
ROKOTUKSET
49 artikla
Suu- ja sorkkatautirokotteiden käyttö, valmistus, myynti ja valvonta
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:
a) suu- ja sorkkatautirokotteiden käyttö ja hyperimmuuniseerumin antaminen suu- ja sorkkatautia vastaan niiden alueella kielletään tässä direktiivissä säädettyjä tapauksia lukuun ottamatta;
b) suu- ja sorkkatautirokotteiden tuotanto, varastointi, toimitukset, jakelu ja myynti tapahtuu niiden alueella virallisessa valvonnassa;
c) toimivaltaiset viranomaiset valvovat suu- ja sorkkatautirokotteiden kaupanpitämistä yhteisön lainsäädännön mukaisesti;
d) suu- ja sorkkatautirokotteiden käyttö muihin tarkoituksiin kuin aktiivisen immuniteetin tuottamiseen taudille alttiisiin lajeihin kuuluvissa eläimissä, erityisesti laboratoriotutkimuksissa, tieteellisessä tutkimuksessa tai rokotteiden testauksessa edellyttää toimivaltaisten viranomaisten antamaa lupaa ja asianmukaisten bioturvallisuusvaatimusten noudattamista.
50 artikla
Hätärokotuspäätös
1. Hätärokotukset voidaan päättää aloittaa, jos vähintään yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
a) suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksille on saatu vahvistus, ja ne uhkaavat levitä laajalle kyseisessä jäsenvaltiossa;
b) muut jäsenvaltiot ovat vaarassa jonkin jäsenvaltion, jossa esiintyy suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksia, maantieteellisen sijainnin tai siellä vallitsevien sääolojen vuoksi;
c) muut jäsenvaltiot ovat vaarassa niiden alueella olevien tilojen ja jonkin jäsenvaltion, jossa esiintyy suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksia, suu- ja sorkkataudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pitävien tilojen välisten epidemiologisesti merkityksellisten yhteyksien vuoksi;
d) jäsenvaltiot ovat vaarassa jonkin naapurina olevan kolmannen maan, jossa esiintyy suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksia, maantieteellisen sijainnin tai siellä vallitsevien sääolojen vuoksi.
2. Päätettäessä hätärokotusten aloittamisesta on otettava huomioon 15 artiklassa säädetyt toimenpiteet ja liitteessä X luetellut perusteet.
3. Hätärokotusten aloittamista koskeva päätös on tehtävä 89 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4. Edellä 3 kohdassa tarkoitettua hätärokotusten aloittamista koskevaa päätöstä voi pyytää
a) 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu jäsenvaltio, tai
b) 1 kohdan b, c tai d alakohdassa tarkoitettu jäsenvaltio.
5. Poiketen siitä, mitä 3 kohdassa säädetään, asianomainen jäsenvaltio voi tehdä päätöksen hätärokotusten aloittamisesta ja antamisesta tämän direktiivin mukaisesti tehtyään asiasta komissiolle kirjallisen ilmoituksen, joka sisältää 51 artiklassa säädetyt tiedot.
6. Jos jokin jäsenvaltio aloittaa hätärokotukset 5 kohdan mukaisesti, on kyseistä päätöstä tarkasteltava viipymättä elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa, ja yhteisön toimenpiteitä on toteutettava 89 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.
7. Poiketen siitä, mitä 4 kohdassa säädetään, päätös hätärokotusten aloittamisesta 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa jäsenvaltiossa voidaan tehdä yhteistyössä sen jäsenvaltion kanssa, jossa tautia esiintyy, 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen komission omasta aloitteesta, mikäli 1 kohdan a ja b alakohdassa esitetty edellytys täyttyy.
51 artikla
Hätärokotuksiin sovellettavat edellytykset
1. Edellä 50 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitetussa hätärokotusten aloittamista koskevassa päätöksessä on mainittava edellytykset, joiden mukaisesti tällaiset rokotukset tehdään; näihin edellytyksiin on kuuluttava vähintään seuraavat:
a) maantieteellisen alueen, jolla hätärokotukset on tarkoitus toteuttaa, rajaaminen 45 artiklan mukaisesti;
b) eläinlajit ja niiden eläinten ikä, jotka on tarkoitus rokottaa;
c) rokotusohjelman kesto;
d) taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien rokotettujen ja rokottamattomien eläinten ja niistä saatujen tuotteiden erityinen siirtokielto;
e) rokotettujen eläinten merkitseminen pysyvällä lisätunnisteella ja erityinen rekisteröinti 47 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
f) muut kyseiselle hätätilanteelle ominaiset seikat.
2. Edellä 1 kohdassa säädetyillä hätärokotuksiin sovellettavilla edellytyksillä on varmistettava, että rokottaminen toteutetaan 52 artiklan mukaisesti riippumatta siitä, teurastetaanko rokotetut eläimet myöhemmin vai jäävätkö ne henkiin.
3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että otetaan käyttöön tiedotusohjelma, jolla tiedotetaan yleisölle rokotetuista eläimistä saatujen, ihmisravinnoksi tarkoitettujen lihan, lihavalmisteiden ja maitotuotteiden turvallisuudesta.
52 artikla
Suojarokotukset
1. Jäsenvaltioiden, joissa annetaan suojarokotuksia, on varmistettava, että:
a) rokotusvyöhyke alueellistetaan 45 artiklan mukaisesti tarvittaessa tiiviissä yhteistyössä naapurijäsenvaltioiden kanssa;
b) rokotukset annetaan ripeästi hygieniaa ja bioturvallisuutta koskevien periaatesääntöjen mukaisesti suu- ja sorkkatautiviruksen mahdollisen leviämisen välttämiseksi;
c) kaikki rokotusvyöhykkeellä sovellettavat toimenpiteet toteutetaan rajoittamatta 7 jaksossa säädettyjen toimenpiteiden soveltamista;
d) jos rokotusvyöhyke kattaa suoja- tai valvontavyöhykkeen kokonaan tai osittain:
i) tämän direktiivin mukaisia suoja- tai valvontavyöhykkeitä koskevia toimenpiteitä toteutetaan kyseisessä rokotusvyöhykkeen osassa, kunnes nämä toimenpiteet kumotaan 36 tai 44 artiklan mukaisesti;
ii) kun suoja- ja valvontavyöhykkeellä toteutettavat toimenpiteet on kumottu, sovelletaan edelleen 54-58 artiklassa säädettyjä rokotusvyöhykkeellä sovellettavia toimenpiteitä.
2. Jäsenvaltioiden, joissa annetaan suojarokotuksia, on varmistettava, että rokotusvyöhykkeen ympärillä on (OIE:n määritelmän mukainen valvontavyöhyke) valvonta-alue, joka ulottuu vähintään 10 kilometrin etäisyydelle rokotusvyöhykkeestä ja:
a) jolla rokottaminen on kielletty;
b) jolla valvontaa on tiukennettu;
c) jolla toimivaltainen viranomainen valvoo taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten siirtoja;
d) joka säilytetään kunnes suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaa asema palautetaan 61 artiklan mukaisesti.
53 artikla
Estorokotukset
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle, jos ne päättävät 50 artiklan mukaisesti ja kaikki asiaankuuluvat olosuhteet huomioon ottaen aloittaa estorokotukset, ja annettava tarkat tiedot toteutettavista torjuntatoimenpiteistä, joihin on kuuluttava vähintään 21 artiklassa säädetyt toimenpiteet.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että estorokotuksia annetaan:
a) ainoastaan suojavyöhykkeellä;
b) ainoastaan selkeästi määritellyillä tiloilla, joilla toteutetaan 10 artiklan 1 kohdassa ja erityisesti sen a alakohdassa säädettyjä toimenpiteitä.
Kuitenkin logistisista syistä ja 10 artiklan 1 kohdan a alakohdasta poiketen kaikkien tilan eläinten lopettamista voidaan lykätä niin pitkään kuin direktiivin 93/119/ETY ja tämän direktiivin 10 artiklan 1 kohdan c alakohdan säännösten noudattaminen sitä edellyttää.
54 artikla
Toimenpiteet, joita on sovellettava rokotusvyöhykkeellä hätärokotusten aloittamisesta siihen asti, kun vähintään 30 päivää on kulunut rokotusten lopettamisesta (1 vaihe)
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rokotusvyöhykkeellä toteutetaan 2-6 artiklassa säädetyt toimenpiteet hätärokotusten aloittamisesta alkaen siihen asti, kun vähintään 30 päivää on kulunut rokotusten lopettamisesta.
2. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien elävien eläinten tilojen väliset siirrot rokotusvyöhykkeen sisällä ja sen ulkopuolelle kielletään.
Poiketen ensimmäisessä alakohdassa säädetystä kiellosta, kun kyseisille eläville eläimille ja karjoille, joista ne ovat peräisin tai joista ne on lähetetty, on tehty kliininen tutkimus, toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa luvan kuljettaa tällaiset eläimet suoraan toimivaltaisen viranomaisen nimeämään, rokotusvyöhykkeellä tai poikkeuksellisissa tapauksissa sen läheisyydessä sijaitsevaan teurastamoon välittömästi teurastettaviksi.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuna ajanjaksona teurastetuista rokotetuista eläimistä tuotettu tuore liha on:
a) merkittävä direktiivin 2002/99/EY mukaisella merkinnällä;
b) varastoitava ja kuljetettava erillään lihasta, jossa ei ole a alakohdassa säädettyä merkintää, ja kuljetettava tämän jälkeen sinetöidyissä säiliöissä toimivaltaisen viranomaisen nimeämään laitokseen liitteessä VII olevan A osan 1 kohdan mukaista käsittelyä varten.
4. Rokotetuista eläimistä tuotettua maitoa ja maitotuotteita voidaan saattaa markkinoille rokotusvyöhykkeellä tai sen ulkopuolella edellyttäen, että niille on tehty vähintään yksi liitteessä IX olevassa A ja B osassa tarkoitetuista käsittelyistä riippuen lopullisesta käyttötarkoituksesta eli käytöstä ihmisravinnoksi tai muuksi kuin ihmisravinnoksi. Käsittely on suoritettava 5 kohdassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti rokotusvyöhykkeellä sijaitsevassa laitoksessa tai, jos kyseisellä vyöhykkeellä ei ole tällaista laitosta, rokotusvyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevissa laitoksissa, joihin raakamaito kuljetetaan 7 kohdassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti.
5. Edellä 4 kohdassa tarkoitettujen laitosten on täytettävä seuraavat edellytykset:
a) laitoksen on toimittava pysyvän ja tarkan virallisen valvonnan alaisena;
b) kaiken laitoksessa käytetyn maidon on oltava 4 kohdan mukaista tai raakamaidon on oltava peräisin rokotusvyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevilla tiloilla olevista eläimistä;
c) koko tuotantoprosessin ajan maito on merkittävä selvästi ja pidettävä kuljetuksen ja varastoinnin ajan erillään raakamaidosta ja raakamaitotuotteista, joita ei ole tarkoitettu lähetettäväksi rokotusvyöhykkeen ulkopuolelle;
d) raakamaidon kuljetus rokotusvyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevilta tiloille laitoksille suoritetaan ajoneuvoilla, jotka on puhdistettu ja desinfioitu ennen kuljetusta ja jotka eivät ole sen jälkeen olleet yhteydessä rajoitusvyöhykkeillä sijaitseviin, taudille alttiiseen lajiin kuuluvia eläimiä pitäviin tiloihin.
6. Toimivaltaisen viranomaisen on varmennettava todistuksin, että 5 kohdassa säädettyjä edellytyksiä noudatetaan, jos maito on tarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan. Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava paikallisten eläinlääkintäviranomaisten tekemiä edellytysten noudattamista koskevia tarkastuksia, ja kun kyseessä on yhteisön sisäinen kauppa, toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle luettelo laitoksista, jotka se on hyväksynyt tällaisten todistusten myöntämistä varten.
7. Rokotusvyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta tulevan maidon kuljetuksen rokotusvyöhykkeen ulkopuolella sijaitseviin laitoksiin ja kyseisen maidon jalostuksen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a) rokotusvyöhykkeellä pidettävistä, taudille alttiiseen lajiin kuuluvista eläimistä saatavan raakamaidon jalostaminen rokotusvyöhykkeen ulkopuolella sijaitsevissa laitoksissa edellyttää toimivaltaisen viranomaisen lupaa;
b) luvassa on oltava ohjeet ja määräys kulkureitistä nimettyyn laitokseen;
c) kuljetus on suoritettava ennen kuljetusta puhdistetuissa ja desinfioiduissa ajoneuvoissa, jotka on rakennettu ja varustettu siten, että maito ei pääse vuotamaan kuljetuksen aikana, ja joissa on varusteet, joiden avulla voidaan välttää sekoittuminen ilman kanssa ja aerosolien muodostuminen maidon lastauksen ja lastinpurun yhteydessä;
d) ennen lähtöä tilalta, jolta taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten maito on kerätty, yhdysputket, renkaat, pyörän tulkat, ajoneuvon alaosat ja mahdollinen valunut maito on puhdistettava ja desinfioitava; viimeisen desinfioinnin jälkeen ja ennen rokotusvyöhykkeeltä poistumista ajoneuvo ei enää saa olla kosketuksissa suojavyöhykkeellä sijaitseviin, taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pitäviin tiloihin;
e) kuljetusvälineet on osoitettava tiukasti määritellyllä maantieteellisellä tai hallinnollisella alueella käytettäviksi, ne on merkittävä tämänmukaisesti ja niitä saa siirtää toiselle alueelle ainoastaan virallisessa valvonnassa tapahtuneen puhdistuksen ja desinfioinnin jälkeen.
8. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten raakamaidosta otettujen näytteiden kerääminen ja kuljetus rokotusvyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta muuhun kuin suu- ja sorkkataudin taudinmääritykseen hyväksyttyyn eläinlääkinnälliseen taudinmäärityslaboratorioon samoin kuin maidon käsittely tällaisissa laboratorioissa on kiellettävä.
9. Siemennesteen keräys keinosiemennykseen rokotusvyöhykkeellä sijaitsevilla keinosiemennysasemilla olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista luovuttajaeläimistä keskeytetään.
Poiketen ensimmäisessä alakohdassa säädetystä kiellosta toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa luvan siemennesteen keräämiseen pakastettavaksi rokotusvyöhykkeellä sijaitsevilla keinosiemennysasemilla, jos seuraavia edellytyksiä noudatetaan:
a) varmistetaan, että 1 kohdassa tarkoitettuna ajanjaksona kerätty siemenneste varastoidaan erillään vähintään 30 päivän ajan, ja
b) ennen siemennesteen lähettämistä:
1) joko luovuttajaeläintä ei ole rokotettu ja 28 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja c alakohdan edellytyksiä sovelletaan, tai
2) luovuttajaeläin on rokotettu sen jälkeen, kun ennen rokotusta tehdyssä suu- ja sorkkatautiviruksen vasta-ainetestissä on saatu negatiivinen tulos; ja
i) kaikista keinosiemennysasemalla kyseisenä aikana olevista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä siemennesteen karanteeniajan lopussa otetuista näytteistä on saatu negatiivinen testitulos joko viruksen tai viruksen genomin osoitustestissä tai hyväksytyssä muiden kuin rakenneproteiinien vasta-ainetestissä; ja
ii) siemenneste on direktiivin 88/407/ETY II luvun 4 artiklan 3 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaista.
10. Munasolujen ja alkioiden keräys luovuttajaeläimistä kielletään.
11. Muiden kuin 9 ja 10 kohdassa tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden markkinoille saattamiseen sovelletaan 30, 31, 32 ja 41 artiklassa säädettyjä edellytyksiä.
55 artikla
Rokotusvyöhykkeellä hätärokotusten aloittamisesta tilojen kartoituksen ja luokittelun päätökseen saattamiseen saakka sovellettavat toimenpiteet (2 vaihe)
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2-5 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan rokotusvyöhykkeellä ajanjaksolla, joka alkaa aikaisintaan 30 päivän kuluttua hätärokotusten päättymispäivästä ja päättyy, kun 56 ja 57 artiklassa säädetyt toimenpiteet on saatu päätökseen.
2. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten siirtäminen tilojen välillä rokotusvyöhykkeen sisällä ja sen ulkopuolelle kielletään.
3. Poiketen 2 kohdassa säädetystä kiellosta toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa luvan kuljettaa taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä 57 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuilta tiloilta suoraan rokotusvyöhykkeellä tai sen ulkopuolelle sijaitsevaan teurastamoon välittömästi teurastettaviksi seuraavin edellytyksin:
a) nämä eläimet eivät saa kuljetuksen aikana ja teurastamossa joutua kosketuksiin taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien muiden eläinten kanssa;
b) eläinten mukana on oltava virallinen asiakirja, jonka mukaan kaikille alkuperä- tai lähetystilan taudille alttiisiin lajeihin kuuluville eläimille on tehty 56 artiklan 2 kohdassa säädetty kartoitus;
c) kuljetusajoneuvot on puhdistettava ja desinfioitava ennen lastausta ja eläinten perille toimittamisen jälkeen ja puhdistus- ja desinfiointipäivä ja -aika on merkittävä kuljetusvälineen ajopäiväkirjaan;
d) eläimille on tehty ante mortem -terveystarkastus teurastamossa teurastusta edeltävän 24 tunnin aikana, ja ne on erityisesti tutkittu suu- ja sorkkataudin varalta eikä niissä ole havaittu merkkejä kyseisestä taudista.
4. Rokotetuista suurista ja pienistä märehtijöistä 1 kohdassa tarkoitetun ajanjakson aikana saatua tuoretta lihaa, mutta ei muita eläimen osia, voidaan saattaa markkinoille rokotusvyöhykkeellä ja sen ulkopuolella seuraavin edellytyksin:
a) laitoksen on oltava eläinlääkärin tarkassa valvonnassa;
b) laitoksessa prosessoidaan ainoastaan tuoretta lihaa, mutta ei muita eläimen osia, jolle on tehty liitteessä VIII olevan A osan 1, 3 ja 4 kohdassa kuvattu käsittely, tai tuoretta lihaa, joka on saatu rokotusvyöhykkeen ulkopuolella kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä;
c) kaikessa tällaisessa tuoreessa lihassa on oltava direktiivin 64/433/ETY liitteessä I olevan XI luvun mukainen terveysmerkki tai, jos liha on peräisin muista sorkkaeläimistä, direktiivin 91/495/ETY liitteessä I olevassa III luvussa säädetty terveysmerkki tai, jos kyseessä ovat jauheliha ja raakalihavalmisteet, direktiivin 94/65/EY liitteessä I olevassa VI luvussa säädetty terveysmerkki;
d) koko tuotantoprosessin ajan tuore liha on merkittävä selkeästi ja pidettävä kuljetuksen ja varastoinnin ajan erillään lihasta, jolla on erilainen eläinten terveydellinen asema, tämän direktiivin mukaisesti.
5. Toimivaltaisen viranomaisen on varmennettava todistuksin, että 4 kohdassa säädettyjä edellytyksiä noudatetaan, jos tuore liha on tarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan. Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava paikallisen eläinlääkintäviranomaisen tekemiä edellytysten noudattamista koskevia tarkastuksia ja, kun kyseessä on yhteisön sisäinen kauppa, toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle luettelo laitoksista, jotka se on hyväksynyt tällaisten todistusten myöntämistä varten.
6. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun ajanjakson aikana teurastetuista rokotetuista sikaeläimistä saatu tuore liha on merkittävä direktiivissä 2002/99/EY säädetyllä terveysmerkillä sekä varastoitava ja kuljetettava erillään sellaisesta lihasta, jossa kyseistä merkkiä ei ole, ja kuljetettava lopulta sinetöidyissä säiliöissä toimivaltaisten viranomaisten nimeämään laitokseen liitteessä VII olevan A osan I kohdan mukaista käsittelyä varten.
7. Rokotetuista eläimistä tuotettua maitoa ja maitotuotteita voidaan saattaa markkinoille rokotusvyöhykkeellä tai sen ulkopuolella edellyttäen, että niille on tehty vähintään yksi liitteessä IX olevassa A ja B osassa tarkoitetuista käsittelyistä riippuen lopullisesta käyttötarkoituksesta eli käytöstä ihmisravinnoksi tai muuksi kuin ihmisravinnoksi. Käsittely on täytynyt suorittaa rokotusvyöhykkeellä tai sen ulkopuolella sijaitsevassa laitoksessa 54 artiklan 4-8 kohdan mukaisesti.
8. Siemennesteen, munasolujen ja alkioiden keräämiseen taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä sovelletaan edelleen 54 artiklan 9 ja 10 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä.
9. Muiden kuin 4, 6, 7 ja 8 kohdassa tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden markkinoille saattamiseen sovelletaan 30, 31, 32 ja 41 artiklassa säädettyjä edellytyksiä.
56 artikla
Kliininen ja serologinen kartoitus rokotusvyöhykkeellä (Vaihe 2-A)
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2 ja 3 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan rokotusvyöhykkeellä ajanjaksolla, joka alkaa aikaisintaan 30 päivän kuluttua hätärokotusten päättymispäivästä ja päättyy, kun kliininen ja serologinen kartoitus on saatu päätökseen.
2. Tarkoitus on kartoittaa sellaiset taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten karjat, jotka ovat joutuneet kosketuksiin suu- ja sorkkatautiviruksen kanssa, mutta joissa ei näy taudin kliinisiä ulkoisia oireita. Tällaiseen kartoitukseen on sisällyttävä kaikkien rokotusvyöhykkeen karjojen taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien kaikkien eläinten kliininen tutkimus ja 3 kohdan mukaiset laboratoriotestit.
3. Laboratoriotestaus on tehtävä testeillä, jotka täyttävät liitteessä XIII vahvistetut diagnostisten testien perusteet ja jotka on hyväksytty 89 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. Testauksen on täytettävä yksi seuraavista edellytyksistä:
a) suu- ja sorkkatautiviruksen aiheuttaman tartunnan testauksen, joka tehdään joko määrittämällä suu- ja sorkkatautiviruksen muiden kuin rakenneproteiinien vasta-aineet, tai muulla hyväksytyllä menetelmällä, on täytettävä liitteessä III olevassa 2.2 kohdassa vahvistetut, tiloilla tapahtuvaa näytteenottoa koskevat perusteet. Jos toimivaltaiset viranomaiset käyttävät lisäksi sentinellieläimiä, on otettava huomioon liitteessä V vahvistetut edellytykset uusien eläinten tuomiseksi tartuntatiloille;
b) testaus suu- ja sorkkatautiviruksen muiden kuin rakenneproteiinien vasta-aineiden osoittamiseksi on tehtävä näytteistä, jotka on otettu rokotusvyöhykkeellä olevien kaikkien karjojen taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista kaikista rokotetuista eläimistä ja niiden rokottamattomista jälkeläisistä.
57 artikla
Karjojen luokittelu rokotusvyöhykkeellä (Vaihe 2-B)
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä pitävät tilat:
a) luokitellaan 56 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kartoituksen tuloksen ja liitteessä I vahvistettujen perusteiden mukaisesti;
b) noudattavat 2-4 kohdassa vahvistettuja toimenpiteitä.
2. Tiloihin, joilla pidetään ainakin yhtä tartunnan saaneeksi epäiltyä eläintä ja joilla suu- ja sorkkatautiviruksen esiintyminen vahvistetaan liitteessä I vahvistettujen perusteiden mukaisesti, on sovellettava 10 ja 21 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä.
3. Tiloihin, joilla pidetään ainakin yhtä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvaa eläintä, jonka epäillään saaneen tartunnan aiemmasta kosketuksesta suu- ja sorkkatautivirukseen, mutta joilla lisätutkimuksin, jotka koskevat kaikkia tilalla olevia, taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, on vahvistettu, ettei tilalla esiinny liikkeellä olevaa virusta, on sovellettava vähintään seuraavia toimenpiteitä:
a) tilalla olevat taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet on:
1) joko lopettava ja niiden ruhot prosessoitava tai
2) eläimet on luokiteltava ja
i) eläimet, joiden osalta on saatu positiivinen tulos vähintään yhdessä 56 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista hyväksytyistä testeistä, on lopetettava ja niiden ruhot prosessoitava, ja
ii) tilan jäljelle jääneet taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet on teurastettava toimivaltaisten viranomaisten hyväksymin edellytyksin;
b) tilat puhdistetaan ja desinfioidaan 11 artiklan mukaisesti;
c) uudet eläimet tuodaan tilalle liitteen V säännösten mukaisesti.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä saatuihin ja 56 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ajanjakson aikana tuotettuihin tuotteisiin sovelletaan seuraavia toimenpiteitä:
a) 3 kohdan 2 alakohdan ii alakohdassa tarkoitetuista eläimistä saatuun tuoreeseen lihaan on sovellettava 55 artiklan 4 kohtaa märehtijöistä saadun lihan osalta ja 6 kohtaa sikaeläimistä saadun lihan osalta;
b) 3 kohdan 2 alakohdan ii alakohdassa tarkoitetuista eläimistä tuotettu maito ja maitotuotteet on käsiteltävä vähintään yhdellä liitteessä IX olevassa A ja B osassa täsmennetyistä käsittelyistä käyttötarkoituksesta riippuen ja 54 artiklan 4-8 kohdan säännösten mukaisesti.
5. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluviin eläimiin, joita pidetään tiloilla, joilla ei 56 artiklan 3 kohdan mukaisesti tehdyn virallisen ilmoituksen mukaan ole ollut aiemmin tai ei ole tällä hetkellä suu- ja sorkkatautia, voidaan soveltaa 58 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä.
58 artikla
Toimenpiteet, joita on sovellettava rokotusvyöhykkeellä tilojen kartoituksen ja luokittelun päätökseen saattamisen jälkeen siihen saakka, kun suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaa asema palautetaan (Vaihe 3)
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2-6 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan rokotusvyöhykkeellä 57 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden päätökseen saattamisen jälkeen siihen saakka, kun suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaa asema on palautettu 59 artiklan mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten siirrot rokotusvyöhykkeellä sijaitsevien tilojen välillä edellyttävät lupaa.
3. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten siirtäminen rokotusvyöhykkeen ulkopuolelle kielletään. Tästä kiellosta poiketen suorat kuljetukset teurastamoon taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten välitöntä teurastusta varten voidaan sallia 55 artiklan 3 kohdassa säädetyin edellytyksin.
4. Poiketen 2 kohdassa säädetystä kiellosta toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien rokottamattomien eläinten kuljettamisen seuraavien säännösten mukaisesti:
a) 24 tunnin kuluessa lastauksesta tilan kaikki taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet on tutkittu kliinisesti eikä niissä ole havaittu kliinisiä merkkejä suu- ja sorkkataudista; ja
b) eläimet on pidetty alkuperätilalla vähintään 30 päivää, jona aikana yhtään taudille alttiisiin lajeihin kuuluvaa eläintä ei ole tuotu tilalle; ja
c) alkuperätila ei sijaitse suoja- tai valvontavyöhykkeellä; ja
d) kullekin kuljetukseen tarkoitetulle eläimelle on tehty suu- ja sorkkatautiviruksen vasta-ainetestit negatiivisin tuloksin eristysjakson lopussa tai serologinen kartoitus on saatu päätökseen tilalla liitteessä III olevan 2.2 kohdan mukaisesti kyseisestä lajista riippumatta;
e) eläimet eivät ole altistuneet tartuntalähteille alkuperätilan ja määräpaikan välisen kuljetuksen aikana.
5. Rokotettujen emien rokottamattomien jälkeläisten siirrot alkuperätiloilta kielletään, ellei niitä kuljeteta:
a) rokotusvyöhykkeellä olevalle tilalle, jonka terveydellinen asema on sama kuin alkuperätilan;
b) teurastamoon välittömästi teurastettaviksi;
c) toimivaltaisen viranomaisen nimeämälle tilalle, josta jälkeläiset viedään suoraan teurastamoon;
d) mille tahansa tilalle, jos eläimet ovat saaneet negatiivisen tuloksen suu- ja sorkkatautiviruksen vasta-aineiden osoittamiseksi tehdyssä serologisessa testissä, joka on tehty ennen alkuperätilalta lähettämistä otetusta verinäytteestä.
6. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista, rokottamattomista eläimistä tuotettu tuore liha voidaan saattaa markkinoille rokotusvyöhykkeellä ja sen ulkopuolella seuraavin edellytyksin:
a) 57 artiklan 3 kohdassa säädetyt toimenpiteet on saatettu päätökseen koko rokotusvyöhykkeellä tai eläimet on kuljetettu teurastamoon 3 kohdan tai 4 kohdan d alakohdan mukaisesti, ja;
b) laitoksen on oltava eläinlääkärin tarkassa valvonnassa;
c) laitoksessa prosessoidaan ainoastaan a alakohdassa tarkoitettujen eläinten tai rokotusvyöhykkeen ulkopuolella kasvatettujen ja/tai teurastettujen eläinten tuoretta lihaa tai 8 kohdassa tarkoitettua tuoretta lihaa;
d) kaikessa tällaisissa tuoreessa lihassa on oltava direktiivin 64/433/ETY liitteessä I olevan XI luvun mukainen terveysmerkki tai, jos liha on peräisin muista sorkkaeläimistä, direktiivin 91/495/ETY liitteessä I olevassa III luvussa säädetty terveysmerkki tai, jos kyseessä ovat jauheliha ja raakalihavalmisteet, direktiivin 94/65/EY liitteessä I olevassa VI luvussa säädetty terveysmerkki;
e) tuore liha on koko tuotantoprosessin ajan merkittävä selkeästi ja pidettävä kuljetuksen ja varastoinnin ajan erillään lihasta, jolla on erilainen eläinten terveydellinen asema, tämän direktiivin mukaisesti.
7. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun ajanjakson aikana teurastetuista, rokotetuista taudille alttiisiin lajeihin kuuluvista eläimistä tai rokotettujen emien rokottamattomista seropositiivisista jälkeläisistä tuotettu tuore liha on merkittävä direktiivissä 2002/99/EY säädetyllä terveysmerkillä sekä varastoitava ja kuljetettava erillään sellaisesta lihasta, jossa kyseistä leimaa ei ole, ja kuljetettava myöhemmin sinetöidyissä säiliöissä toimivaltaisten viranomaisten nimeämään laitokseen liitteessä VII olevan A osan I kohdan mukaista käsittelyä varten.
8. Poiketen siitä, mitä 7 kohdassa säädetään, rokotetuista suurista ja pienistä märehtijöistä tai niiden rokottamattomista seropositiivisista jälkeläisistä tuotettua tuoretta lihaa ja viimeisteltyjä muita eläimenosia voidaan saattaa markkinoille rokotusvyöhykkeellä ja sen ulkopuolella seuraavin edellytyksin:
a) laitoksen on oltava eläinlääkärin tarkassa valvonnassa;
b) laitoksessa prosessoidaan ainoastaan tuoretta lihaa, lukuun ottamatta eläimenosia, jolle on tehty liitteessä VIII olevan A osan 1, 3 ja 4 kohdassa vahvistettu käsittely, tai 6 kohdassa tarkoitettua tuoretta lihaa tai tuoretta lihaa, joka on tuotettu rokotusvyöhykkeen ulkopuolella kasvatetuista ja/tai teurastetuista eläimistä;
c) kaikessa tällaisissa tuoreessa lihassa on oltava direktiivin 64/433/ETY liitteessä I olevan XI luvun mukainen terveysmerkki tai, jos liha on peräisin muista sorkkaeläimistä, direktiivin 91/495/ETY liitteessä I olevassa III luvussa säädetty terveysmerkki tai, jos kyseessä ovat jauheliha ja raakalihavalmisteet, direktiivin 94/65/EY liitteessä I olevassa VI luvussa säädetty terveysmerkki;
d) tuore liha on koko tuotantoprosessin ajan merkittävä selkeästi, ja se on pidettävä kuljetuksen ja varastoinnin ajan erillään lihasta, jolla on erilainen eläinten terveyttä koskeva asema, tämän direktiivin mukaisesti.
9. Poiketen siitä, mitä 7 kohdassa säädetään, rokotetuista sikaeläimistä ja niiden rokottamattomista seropositiivisista jälkeläisistä saatua tuoretta lihaa, joka on tuotettu ajanjaksolla, joka ulottuu kartoituksen alkamisesta siihen saakka, kun 57 artiklassa säädetyt toimenpiteet on saatettu päätökseen koko rokotusvyöhykkeellä ja siihen saakka, kun vähintään 3 kuukautta on kulunut vyöhykkeellä viimeksi todetusta tautitapauksesta, voidaan saattaa ainoastaan alkuperäjäsenvaltion kansallisille markkinoille rokotusvyöhykkeellä ja sen ulkopuolella seuraavin edellytyksin:
a) laitoksen on oltava eläinlääkärin tarkassa valvonnassa;
b) laitoksessa prosessoidaan ainoastaan 57 artiklan 5 kohdan edellytykset täyttäviltä tiloilta peräisin olevien eläinten tuoretta lihaa tai tuoretta lihaa, joka on saatu rokotusvyöhykkeen ulkopuolella kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä;
c) kaikessa tällaisessa tuoreessa lihassa on oltava terveysmerkki, josta päätetään direktiivin 2002/99/EY 4 artiklan 3 alakohdan mukaisesti;
d) tuore liha on koko tuotantoprosessin ajan merkittävä selkeästi, ja se on pidettävä kuljetuksen ja varastoinnin ajan erillään lihasta, jolla on erilainen eläinten terveyttä koskeva asema, tämän direktiivin mukaisesti.
10. Muu kuin 9 kohdassa tarkoitettu jäsenvaltio voi pyytää 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, että päätetään 9 kohdassa tarkoitetun lihan markkinoille saattamisesta sen alueella tai osassa sen aluetta saman menettelyn mukaisesti vahvistettavin edellytyksin.
11. Säännöistä, jotka koskevat sellaisen rokotetuista sikaelämistä saadun tuoreen lihan lähettämistä rokotusvyöhykkeeltä, joka on tuotettu 9 kohdassa tarkoitetun ajanjakson jälkeen, kunnes vapaa asema on palautettu 61 artiklan mukaisesti, päätetään 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
12. Toimivaltaisen viranomaisen on varmennettava todistuksin, että 6 ja 8 kohdassa säädettyjä edellytyksiä ja tapauksen mukaan 10 kohdan säännöksiä noudatetaan, jos tuore liha on tarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan. Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava paikallisen eläinlääkintäviranomaisen tekemiä edellytysten noudattamista koskevia tarkastuksia ja, kun kyseessä on yhteisön sisäinen kauppa, toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle luettelo laitoksista, jotka se on hyväksynyt tällaisten todistusten myöntämistä varten.
13. Kun on kyseessä märehtijöiden tuore liha, johon ei sovelleta liitteessä VIII olevan A osan mukaista käsittelyä, sekä tällaisesta lihasta valmistettu jauhettu liha ja raakalihavalmisteet, jotka on tarkoitettu saatettaviksi markkinoille alkuperäjäsenvaltion tietyllä erityisalueella, voidaan 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti ja edellä 8 kohdasta poiketen päättää erityisestä terveysmerkistä, jota ei pidä sekoittaa 8 kohdan c alakohdassa ja 9 kohdan c alakohdassa tarkoitettuun terveysmerkkiin.
14. Rokotetuista eläimistä tuotettua maitoa ja maitotuotteita voidaan saattaa markkinoille rokotusvyöhykkeellä ja sen ulkopuolella edellyttäen, että niille on tehty vähintään yksi liitteessä IX olevassa A ja B osassa tarkoitetuista käsittelyistä lopullisesta käyttötarkoituksesta eli ihmisravinnoksi tai muuksi kuin ihmisravinnoksi käytöstä riippuen. Käsittely on tehtävä rokotusvyöhykkeellä sijaitsevassa laitoksessa tai 54 artiklan 4-7 kohdan säännösten mukaisesti.
15. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten raakamaidosta otettujen näytteiden kerääminen ja kuljetus valvontavyöhykkeellä sijaitsevilta tiloilta muuhun kuin suu- ja sorkkataudin taudinmääritykseen hyväksyttyyn eläinlääkinnälliseen taudinmäärityslaboratorioon, samoin kuin maidon käsittely tällaisissa laboratorioissa, edellyttää virallista lupaa ja asianmukaisia toimenpiteitä, jotta vältetään suu- ja sorkkatautiviruksen mahdollinen leviäminen.
16. Muiden kuin 6-11 ja 13-15 kohdassa tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden markkinoille saattaminen edellyttää 30, 31, 32 ja 42 artiklassa säädettyjen edellytysten täyttymistä.
9 JAKSO
SUU- JA SORKKATAUDISTA JA SUU- JA SORKKATAUTITARTUNNASTA VAPAAN ASEMAN PALAUTTAMINEN
59 artikla
Suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaan aseman palauttaminen
Jäsenvaltion tai sen jonkin alueen suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaa asema palautetaan 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ja ottaen huomioon 60 ja 61 artiklassa tarkoitetut edellytykset.
60 artikla
Aseman palauttaminen sen jälkeen, kun suu- ja sorkkataudin hävittämisessä ei ole käytetty hätärokotuksia
1. Jäsenvaltion tai 45 artiklan mukaan alueellistetun jäsenvaltion jonkin alueen suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaa asema palautetaan, kun yksi tai useampi suu- ja sorkkataudin taudinpurkaus on torjuttu ja hävitetty rokotuksia tekemättä, seuraavin edellytyksin:
a) kaikki 36 ja 44 artiklassa säädetyt toimenpiteet on saatettu päätökseen, ja
b) vähintään yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
i) OIE:n eläintautisäännöstön suu- ja sorkkatautia koskevan luvun, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna, asianomaiset suositukset täyttyvät;
ii) vähintään kolme kuukautta on kulunut suu- ja sorkkataudin viimeisestä rekisteröidystä taudinpurkauksesta ja liitteen III mukaisesti tehdyillä kliinisillä ja laboratoriotutkimuksilla on vahvistettu, ettei asianomaisessa jäsenvaltiossa tai asianomaisella alueella esiinny suu- ja sorkkatautivirustartuntaa.
2. Päätös suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaan aseman palauttamisesta tehdään 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
61 artikla
Aseman palauttaminen sen jälkeen, kun suu- ja sorkkataudin hävittämisessä on käytetty rokotuksia
1. Jäsenvaltion tai 45 artiklan mukaisesti alueellistetun jäsenvaltion jonkin alueen suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaa asema palautetaan, kun yksi tai useampi suu- ja sorkkataudin taudinpurkaus on torjuttu ja hävitetty rokotusten avulla, seuraavin edellytyksin:
a) kaikki 36, 44, 54, 55, 56 ja 57 artiklassa säädetyt toimenpiteet on saatettu päätökseen, ja
b) vähintään yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
i) OIE:n eläintautisäännöstön suu- ja sorkkatautia koskevan luvun, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna, asianomaiset suositukset täyttyvät;
ii) vähintään kolme kuukautta on kulunut viimeisen rokotetun eläimen teurastuksesta, ja on tehty 70 artiklan 3 kohdan mukaisesti vahvistettujen ohjeiden mukainen serologinen tutkimus;
iii) suu- ja sorkkataudin viimeisestä taudinpurkauksesta tai hätärokotusten loppumisesta siitä riippuen, kumpi näistä on viimeisempi, on kulunut vähintään kuusi kuukautta, ja suu- ja sorkkatautiviruksen muiden kuin rakenneproteiinien vasta-aineiden osoittamiseen perustuva serologinen tutkimus on 70 artiklan 3 kohdan mukaisesti vahvistettujen ohjeiden mukaisesti osoittanut, ettei rokotetuissa eläimissä esiinny tartuntaa.
2. Päätös suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaan aseman palauttamisesta tehdään 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
62 artikla
Suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaan aseman palauttamiseen tähtäävien toimenpiteiden muuttaminen
1. Poiketen siitä, mitä 60 artiklassa säädetään, 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen voidaan päättää tämän direktiivin mukaisesti sovellettujen rajoitusten poistamisesta sen jälkeen, kun 36 ja 44 artiklassa säädetyt vaatimukset on täytetty ja kliininen ja serologinen kartoitus saatu päätökseen ja sen pohjalta on vahvistettu, ettei suu- ja sorkkatautivirustartuntaa enää esiinny.
2. Poiketen siitä, mitä 61 artiklassa säädetään, 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen voidaan päättää tämän direktiivin mukaisesti sovellettujen rajoitusten poistamisesta sen jälkeen, kun 56 artiklassa säädetty kliininen ja serologinen kartoitus ja 57 artiklassa säädetyt toimenpiteet on saatu päätökseen ja niiden pohjalta on vahvistettu, ettei suu- ja sorkkatautivirustartuntaa enää esiinny.
3. Rajoittamatta 1 ja 2 kohdan säännöksiä voidaan 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen päättää, ettei taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä saa siirtää jäsenvaltiosta tai joltain sen alueelta, jossa tai jolla suu- ja sorkkatautia on esiintynyt, toiseen jäsenvaltioon siihen saakka, kun suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaa asema on palautettu OIE:n eläintautisäännöstön edellytysten mukaisesti, paitsi jos:
a) tällaisia eläimiä ei ole rokotettu ja ne lähetetään suoraan teurastamoon viipymättä teurastettaviksi; tai
b) tällaiset eläimet on eristetty vähintään 30 päivän ajaksi välittömästi ennen lastaamista ja niille on tehty serologinen testi suu- ja sorkkatautiviruksen rakenneproteiinien vasta-aineen osoittamiseksi negatiivisin tuloksin 10 päivää ennen lastaamista otetuista näytteistä.
4. Jäljempänä 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen voidaan päättää, että siihen saakka, kun suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaa asema palautetaan OIE:n eläintautisäännösten edellytysten mukaisesti, 52 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun, rokotusvyöhykkeen ympärillä olevan valvonta-alueen sädettä pienennetään sen jälkeen, kun 57 artiklassa säädetyt toimenpiteet on saatu tyydyttävin tuloksin päätökseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan säännösten soveltamista.
63 artikla
Todistusten antaminen taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten ja tällaisista eläimistä peräisin olevien tuotteiden yhteisön sisäistä kauppaa varten
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tämän direktiivin mukaisesti vaadittujen lisätodistusten antamista jatketaan taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten tai tällaisista eläimistä saatujen tuotteiden yhteisön sisäisessä kaupassa siihen saakka, kun jäsenvaltion tai sen alueen osan suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaa asema on palautettu 60 ja 61 artiklan mukaisesti.
64 artikla
Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien rokotettujen eläinten siirrot suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaan aseman palauttamisen jälkeen
1. Taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien suu- ja sorkkatautia vastaan rokotettujen eläinten lähettäminen jäsenvaltiosta toiseen kielletään.
2. Poiketen 1 kohdassa tarkoitetusta kiellosta voidaan 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen päättää erityisten toimenpiteiden toteuttamisesta sellaisten taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien rokotettujen eläinten suhteen, joita pidetään eläintarhoissa ja jotka kuuluvat villieläinten suojeluohjelmaan tai joita pidetään kotieläinten geenivaroille tarkoitetuilla eläintiloilla, jotka toimivaltainen viranomainen on sisällyttänyt luetteloon tiloista, jotka vastaavat rodun eloonjäämisen kannalta välttämättömän eläinten ydinkarjan jalostuksesta, jollei OIE:n eläintautisäännöstön asiaa koskevista säännöksistä muuta johdu.
III LUKU
ENNALTA EHKÄISEVÄT TOIMENPITEET
10 JAKSO
SUU- JA SORKKATAUTIVIRUKSIA KÄSITTELEVÄT LABORATORIOT JA LAITOKSET
65 artikla
Eläviä suu- ja sorkkatautiviruksia käsittelevät laboratoriot ja laitokset
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:
a) toimivaltaiset viranomaiset valvovat tiukasti laboratorioita ja laitoksia, joissa käsitellään tutkimus-, diagnosointi- tai valmistustarkoituksissa eläviä suu- ja sorkkatautiviruksia, sen genomia, vasta-aineita tai tällaisista vasta-aineista valmistettuja rokotteita;
b) eläviä suu- ja sorkkatautiviruksia käsitellään tutkimusta ja diagnosointia varten vain hyväksytyissä laboratorioissa, jotka luetellaan liitteessä XI olevassa A osassa;
c) joko rokotteiden tuotantoon tarkoitettujen inaktivoitujen antigeenien tai itse rokotteiden tuotantoon ja niihin liittyviin tutkimuksiin tarkoitettuja eläviä suu- ja sorkkatautiviruksia saa käsitellä vain hyväksytyissä laitoksissa ja laboratorioissa, jotka luetellaan liitteessä XI olevassa B osassa;
d) b ja c alakohdassa tarkoitetut laboratoriot ja laitokset toimivat vähintään liitteessä XII vahvistettujen bioturvallisuusvaatimusten mukaisesti.
66 artikla
Eläviä suu- ja sorkkatautiviruksia käsittelevien laboratorioiden ja laitosten tarkastukset
Komission eläinlääkintäasiantuntijat tarkastavat pistokokein yhteistyössä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa, täyttävätkö liitteessä XI olevassa A ja B osassa tarkoitetuissa laitoksissa ja laboratorioissa sovellettavat turvallisuusjärjestelmät liitteessä XII säädetyt bioturvallisuusvaatimukset.
67 artikla
Eläviä suu- ja sorkkatautiviruksia käsittelevien hyväksyttyjen laboratorioiden ja laitosten luettelon muuttaminen
1. Liitteessä XI olevassa A ja B osassa olevaa laitosten ja laboratorioiden luetteloa voidaan muuttaa 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen 66 artiklassa säädettyjen pistokokeiden perusteella.
2. Liitteessä XI olevassa A ja B osassa oleva laitosten ja laboratorioiden luettelo saatetaan säännöllisesti ajantasalle jäsenvaltioiden 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen toimittamien kirjallisten tietojen perusteella.
68 artikla
Kansalliset laboratoriot
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:
a) suu- ja sorkkatautia koskeva laboratoriotestaus tehdään toimivaltaisten viranomaisten kyseisiä testejä varten hyväksymissä laboratorioissa;
b) laboratoriotestaus suu- ja sorkkatautiviruksen tai muiden vesikulaaritautivirusten esiintymisen vahvistamiseksi tehdään 71 artiklan mukaisesti jossakin liitteessä XI olevassa A osassa mainituista laboratorioista;
c) yksi liitteessä XI olevassa A osassa luetelluista laboratorioista on nimettävä kansalliseksi vertailulaboratorioksi siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella se sijaitsee, ja tämä laboratorio vastaa kyseisessä jäsenvaltiossa sovellettavien standardien ja diagnoosimenetelmien yhteensovittamisesta;
d) kansallinen vertailulaboratorio huolehtii vähintään liitteessä XV vahvistetuista tehtävistä ja velvollisuuksista;
e) c alakohdassa tarkoitettu kansallinen vertailulaboratorio on yhteydessä 69 artiklassa säädettyyn yhteisön vertailulaboratorioon ja ennen muuta huolehtii siitä, että yhteisön vertailulaboratorioon lähetetään asianmukaiset näytteet.
2. Jonkin jäsenvaltion 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu kansallinen vertailulaboratorio voi tarjota palvelujaan kansallisena vertailulaboratoriona yhdelle tai useammalle muulle jäsenvaltiolle. Ne jäsenvaltiot, joiden alueella ei ole kansallista vertailulaboratoriota, voivat käyttää yhden tai useamman muun jäsenvaltion kansallisen vertailulaboratorion palveluita.
Tämä yhteistyö on virallistettava asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisellä kahdenvälisellä sopimuksella, josta on ilmoitettava komissiolle. Tällainen yhteistyö on kirjattava liitteessä XI olevassa A osassa olevan taulukon erityissarakkeeseen.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tässä direktiivissä säädetyt laboratoriotutkimukset tehdään ennen kaikkea suu- ja sorkkataudin esiintymisen vahvistamiseksi tai poissulkemiseksi sekä muiden vesikulaaritautien poissulkemiseksi.
Kun suu- ja sorkkataudin taudinpurkaus on vahvistettu ja viruksen serotyyppi tunnistettu, viruksen antigeeniset ominaisuudet määritetään ja niitä verrataan rokotevirusten referenssikantoihin tarvittaessa yhteisön vertailulaboratorion avustuksella.
Sellaisista kotieläimistä, joilla on vesikulaaritautiin viittaavia oireita, otetut suu- ja sorkkatautiviruksen ja tapauksen mukaan sian vesikulaaritautiviruksen negatiiviset näytteet on lähetettävä yhteisön vertailulaboratorioon tarkempia tutkimuksia varten.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden alueella sijaitseva kansallinen vertailulaboratorio on riittävästi varustettu ja että sillä on riittävä määrä koulutettua henkilöstöä tässä direktiivissä säädettyjen laboratoriotutkimusten tekemiseksi.
69 artikla
Yhteisön vertailulaboratorio
1. Laboratorio, jolta on saatu suostumus, nimetään yhteisön vertailulaboratorioksi 89 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen määräajaksi, joka määritetään samaa menettelyä noudattaen.
2. Yhteisön vertailulaboratoriota nimettäessä huomioon on ennen kaikkea otettava laboratorion tekninen ja tieteellinen pätevyys sekä laboratorion tieteellisen ja teknisen henkilöstön asiantuntemus ja taso.
3. Komissio tarkastelee uudelleen yhteisön vertailulaboratorion nimitystä sovitun toimintakauden loppuun mennessä tai aikaisemmin sen perusteella, kuinka laboratorio on täyttänyt liitteessä XVI täsmennetyt yhteisön vertailulaboratorion tehtävät ja velvollisuudet.
70 artikla
Turvallisuusvaatimukset ja valvontaa koskevat ohjeet, eläviä suu- ja sorkkatautiviruksia käsittelevien hyväksyttyjen laboratorioiden ja laitosten toimintasäännöt
1. Suu- ja sorkkatautivirusta in vitro ja in vivo käsittelevien laboratorioiden vähimmäisvaatimuksia koskevat toimintaohjeet voidaan hyväksyä 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
2. Suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta vapaan aseman palauttamisen edellyttämää valvontaa koskevat ohjeet voidaan hyväksyä 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
3. Liitteessä XI olevassa A ja B kohdassa luetelluissa laitoksissa ja laboratorioissa sovellettavia turvallisuusjärjestelmiä varten voidaan hyväksyä yhtenäiset toimintasäännöt 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
11 JAKSO
SUU- JA SORKKATAUDIN DIAGNOSOIMINEN
71 artikla
Suu- ja sorkkatautidiagnoosia ja muiden vesikulaaritautien erotusdiagnoosia koskevat standardit ja testit
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansalliset laboratoriot käyttävät diagnosoinnissa liitteessä XIII vahvistettuja testejä ja standardeja.
2. Järjestelyistä, jotka koskevat erityisreagenssien tai diagnostisten testien riittävien määrien ostoa, varastointia ja toimitusta kansallisiin laboratorioihin kiireellisissä, erityisesti 56 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, voidaan tehdä päätös 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
3. Suu- ja sorkkatautidiagnoosia ja muiden vesikulaaritautien kuin sian vesikulaaritaudin erotusdiagnoosia koskevat toimintaohjeet voidaan hyväksyä 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
12 JAKSO
VALMIUSSUUNNITELMAT JA REAALIAIKAISET HÄLYTYSHARJOITUKSET
72 artikla
Valmiussuunnitelmat
1. Jäsenvaltioiden on laadittava valmiussuunnitelma, jossa täsmennetään suu- ja sorkkatautia koskevan korkean tietoisuus- ja valmiustason ylläpitämiseksi vaadittavat kansalliset toimenpiteet sekä ympäristönsuojeluun liittyvät seikat ja joka on pantava täytäntöön suu- ja sorkkataudin puhjetessa.
2. Valmiussuunnitelmassa on määrättävä kaikkien välineiden, laitteiden ja muun tarkoituksenmukaisen aineiston käyttömahdollisuuksista ja henkilöstön saatavuudesta, joka on tarpeen suu- ja sorkkataudin hävittämiseksi nopeasti ja tehokkaasti, ja sen avulla on varmistettava koordinointi naapurijäsenvaltioiden kanssa ja kannustettava yhteistyöhön naapureina olevien kolmansien maiden kanssa.
3. Valmiussuunnitelmassa on määrättävä toimenpiteistä, jotka on pantava täytäntöön, jos liitteessä XVII olevassa 12 kohdassa tarkoitettu huonoin mahdollinen ennuste toteutuu, ja siinä on ilmoitettava:
a) hätärokotuksia varten tarvittavat rokotemäärät, ja
b) korkeiden eläintiheyksien alueet ottaen huomioon liitteessä X esitetyt perusteet.
4. Valmiussuunnitelmassa on varmistettava, että kaikki tarpeelliset järjestelyt on tehty estettävissä olevien ympäristöhaittojen välttämiseksi taudinpurkauksen yhteydessä samalla kun korkein mahdollinen taudintorjunnan taso varmistetaan ja että taudinpurkauksesta aiheutuvat vahingot minimoidaan, erityisesti jos kuolleiden tai lopetettujen eläinten ruhoja on haudattava tai poltettava paikalla.
5. Valmiussuunnitelman laatimisen perusteet ja vaatimukset vahvistetaan liitteessä XVII. Näitä perusteita ja vaatimuksia voidaan muuttaa 89 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen ja ottaen huomioon suu- ja sorkkataudin erityisluonne sekä taudin torjumista ja ympäristön suojelemista koskevissa toimenpiteissä tapahtunut kehitys.
6. Komissio tarkastelee valmiussuunnitelmia määritelläkseen, voidaanko niiden avulla saavuttaa 1 kohdassa asetettu tavoite, ja ehdottaa asianomaiselle jäsenvaltiolle mahdollisesti tarvittavia muutoksia erityisesti sen varmistamiseksi, että tällaiset suunnitelmat ovat yhdenmukaisia muiden jäsenvaltioiden suunnitelmien kanssa.
7. Valmiussuunnitelmat hyväksytään 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
8. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niiden hyväksyttyihin valmiussuunnitelmiin tehdyt merkittävät muutokset annetaan viipymättä komissiolle tiedoksi.
9. Tarkistetut valmiussuunnitelmat voidaan hyväksyä myöhemmin 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tilanteen kehityksen huomioon ottamiseksi.
10. Kaikkien jäsenvaltioiden on joka tapauksessa saatettava valmiussuunnitelmansa ajan tasalle viiden vuoden välein erityisesti 73 artiklassa tarkoitettujen reaaliaikaisten hälytysharjoitusten perusteella ja saatava sille komission 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen antama hyväksyntä.
73 artikla
Reaaliaikaiset hälytysharjoitukset
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että reaaliaikaisia hälytysharjoituksia pidetään niiden hyväksyttyjen valmiussuunnitelmien ja liitteen XVII mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että reaaliaikaiset hälytysharjoitukset toteutetaan tiiviissä yhteistyössä naapurijäsenvaltioiden tai naapureina olevien kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa siinä määrin kuin se on mahdollista ja käytännöllistä.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle reaaliaikaisten hälytysharjoitusten pääasiallisista tuloksista. Nämä tiedot on toimitettava komissiolle direktiivin 64/432/ETY 8 artiklassa edellytettyjen tietojen antamisen yhteydessä.
13 JAKSO
TAUDINTORJUNTAKESKUKSET JA ASIANTUNTIJARYHMÄT
74 artikla
Kansalliset taudintorjuntakeskukset - Tehtävät ja velvollisuudet
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että suu- ja sorkkataudin puhjetessa voidaan välittömästi perustaa täysin toimintavalmis kansallinen taudintorjuntakeskus.
2. Kansallisten taudintorjuntakeskusten ensisijainen tehtävä on ohjata ja valvoa 76 artiklassa säädettyjen paikallisten taudintorjuntakeskusten toimintaa. Joitakin kansalliselle taudintorjuntakeskukselle alun perin kuuluneita tehtäviä voidaan myöhemmin siirtää paikallisille taudintorjuntakeskuksille, jotka toimivat direktiivin 64/432/ETY 2 artiklan 2 kohdan p alakohdassa säädetyllä tai sitä korkeammalla hallinnollisella tasolla edellyttäen, että tämä ei vaaranna kansallisen taudintorjuntakeskuksen tehtävien hoitamista.
3. Kansallisten taudintorjuntakeskusten tehtäviin kuuluu vähintään:
a) tarvittavien torjuntatoimenpiteiden määrittely;
b) sen varmistaminen, että paikalliset taudintorjuntakeskukset toteuttavat kyseiset toimenpiteet viipymättä ja tehokkaasti;
c) henkilöstön ja muiden voimavarojen osoittaminen paikallisiin taudintorjuntakeskuksiin;
d) tietojen toimittaminen komissiolle, muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja muille kansallisille viranomaisille, toimivaltaiset ympäristöviranomaiset ja -laitokset mukaan luettuina, sekä eläinlääkintä-, maatalous- ja kauppajärjestöille ja -laitoksille;
e) hätärokotusohjelman toteuttaminen sekä rokotusvyöhykkeiden määritteleminen;
f) yhteydenpito diagnosoinnista vastaaviin laboratorioihin;
g) yhteydenpito toimivaltaisiin ympäristöviranomaisiin eläinlääkintä- ja ympäristöturvallisuutta koskevien toimien yhteensovittamiseksi;
h) yhteydenpito tiedotusvälineisiin;
i) yhteydenpito täytäntöönpanoviranomaisiin erityisten oikeudellisten toimien asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi.
75 artikla
Kansalliset taudintorjuntakeskukset - Tekniset vaatimukset
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisissa taudintorjuntakeskuksissa on kaikki tehokkaan hävittämisohjelman edellyttämät välineet, myös henkilöstö, tilat ja laitteet.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen välineiden on sisällettävä vähintään seuraavat:
a) karjan tunnistamis- ja eläinten paikantamisjärjestelmä, mieluiten atk-pohjainen;
b) kaikki sopivat tiedonvälityskanavat, mukaan lukien puhelimet, faksi ja mahdollisuuksien mukaan yhteydenpitoon tiedotusvälineiden kanssa tarvittavat välineet;
c) viestintäjärjestelmä, mieluiten atk-pohjainen, joka mahdollistaa tiedonvaihdon paikallisten taudintorjuntakeskusten, laboratorioiden ja muiden asiaan liittyvien tahojen kanssa;
d) karttoja ja muita tiedonlähteitä, joita voidaan käyttää torjuntatoimenpiteiden ohjaamisessa;
e) yhteinen päiväkirja, johon kirjataan aikajärjestyksessä kaikki suu- ja sorkkataudin taudinpurkaukseen liittyvät tapahtumat ja jonka avulla voidaan varmistaa eri toimien välinen yhteys ja koordinointi;
f) luettelot kansallisista ja kansainvälisistä järjestöistä ja laboratorioista, joille suu- ja sorkkataudin taudinpurkaukset ovat tärkeitä asioita ja joihin tulee ottaa yhteyttä taudinpurkauksen yhteydessä;
g) luettelot henkilöstöstä ja muista henkilöistä, joita voidaan sijoittaa välittömästi paikalliseen taudintorjuntakeskukseen tai 78 artiklassa säädettyihin asiantuntijaryhmiin suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen yhteydessä;
h) luettelot toimivaltaisista ympäristönsuojeluviranomaisista ja -laitoksista, joihin on otettava yhteyttä suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen yhteydessä;
i) karttoja, joita voidaan käyttää sopivien prosessointipaikkojen yksilöimiseksi;
j) luettelot käsittelystä ja prosessoinnista vastaavista yrityksistä, joilla on lupa käsitellä tai prosessoida eläinten ruhoja ja eläinjätettä ja joille voidaan antaa toimeksiantoja suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen yhteydessä; luetteloista on erityisesti käytävä ilmi yritysten kapasiteetti, osoite ja muut yhteystiedot;
k) luettelot toimenpiteistä, joilla seurataan ja valvotaan desinfiointiaineiden valumia sekä ruhojen kudosten ja nesteiden siirtymiä ympäröivään luontoon, erityisesti pinta- ja pohjaveteen, ruhojen maatuessa.
76 artikla
Paikalliset taudintorjuntakeskukset - Perustaminen, tehtävät ja velvollisuudet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suu- ja sorkkataudin puhjetessa voidaan välittömästi perustaa täysin toimintavalmiita paikallisia taudintorjuntakeskuksia.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden valmiussuunnitelmissa on määräyksiä paikallisten taudintorjuntakeskusten todennäköisistä sijoituspaikoista, niiden organisoinnista, henkilöstöstä, tiloista, laitteista ja välineistä, hallintojärjestelmistä sekä viestintä- ja tiedotuskanavista.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että paikalliset taudintorjuntakeskukset koordinoivat toimintansa tiiviisti ja tekevät yhteistyötä kansallisen taudintorjuntakeskuksen kanssa, erityisesti 74 artiklan 3 kohdan b alakohdassa säädettyihin toimenpiteisiin liittyen.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että paikallisilla taudintorjuntakeskuksilla on tarvittava organisaatio sen varmistamiseksi, että toimenpiteet, jotka tässä direktiivissä on säädetty toteutettaviksi suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen yhteydessä, toteutetaan viipymättä.
77 artikla
Paikalliset taudintorjuntakeskukset - Tekniset vaatimukset
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että paikallisilla taudintorjuntakeskuksilla on vaadittava henkilöstö, välineet ja laitteet sekä selkeä hallintorakenne ja tehokas hallinto, jotta varmistetaan epidemiologiseen selvitykseen, ympäristönsuojeluun, tartunnan saaneiden karjojen ruhojen prosessointiin, vyöhykkeiden viralliseen valvontaan, jäljitykseen, hyvinvointiin ja hätäteurastuksiin, puhdistukseen ja desinfiointiin ja muihin hygieniatoimenpiteisiin, hätärokotuksiin ja kaikkiin muihin toimintaperiaatteellisiin päätöksiin liittyvien toimenpiteiden välitön täytäntöönpano.
2. Paikallisissa taudintorjuntakeskuksissa on oltava vähintään:
a) yksi puhelinlinja yksinomaan kansallisen taudintorjuntakeskuksen kanssa tapahtuvaa viestintää varten ja helposti käytettävissä olevat puhelinlinjat, joiden kautta karjankasvattajat ja muut maaseudun asukkaat voivat saada ajantasaista ja täsmällistä tietoa toteutetuista toimenpiteistä;
b) kenttätyöntekijöitä, joilla on tarvittavat välineet kaiken tarvittavan tiedon välittämistä ja tehokasta käsittelyä varten;
c) mieluiten atk-pohjainen kansalliseen taudintorjuntakeskukseen, kaikkiin tarvittaviin tietokantoihin, laboratorioihin ja muihin tahoihin yhteydessä oleva rekisteröintijärjestelmä;
d) yhteinen päiväkirja, johon kirjataan aikajärjestyksessä kaikki suu- ja sorkkataudin taudinpurkaukseen liittyvät tapahtumat ja jonka avulla voidaan varmistaa eri toimien välinen yhteys ja koordinointi;
e) ajan tasalla olevat luettelot kunkin alueen henkilöistä, yksityiset eläinlääkärit mukaan luettuina, ja paikallista järjestöistä, joita taudinpurkaus voi koskea ja joihin on otettava yhteyttä suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen yhteydessä;
f) ajantasalla olevat luettelot tiloista, joihin saatetaan soveltaa 15 ja 18 artiklan säännöksiä suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen yhteydessä;
g) ajan tasalla olevat selvitykset mahdollisista poltto- tai hautauspaikoista tämän direktiivin mukaisesti lopetetuille eläimille, jotka on prosessoitava ympäristönsuojelua koskevan yhteisön ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti;
h) ajan tasalla olevat luettelot kunkin alueen toimivaltaisista ympäristöviranomaisista sekä muista ympäristölaitoksista, joihin on otettava yhteyttä ja joiden on toteutettava toimenpiteitä suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen yhteydessä;
i) karttoja, joiden avulla voidaan yksilöidä sopivat ruhojen hautaamiseen soveltuvat hävittämispaikat, joiden osalta ei ole ympäristöriskiä erityisesti pinta- tai pohjavesien vahingoittumista koskevilta osin;
j) luettelot käsittelystä ja hävittämisestä vastaavista yrityksistä, joilla on lupa käsitellä tai hävittää eläinten ruhoja ja eläinjätettä;
k) luettelo toimenpiteistä, joilla seurataan ja valvotaan desinfiointiaineiden valumia sekä ruhojen kudosten ja nesteiden siirtymiä ympäröivään luontoon, erityisesti pinta- ja pohjaveteen, ruhojen maatuessa.
78 artikla
Asiantuntijaryhmä
1. Jäsenvaltioiden on muodostettava epidemiologeista, eläinlääketieteen alan tiedemiehistä ja virologeista koostuva pysyvä asiantuntijaryhmä asiantuntemuksen ylläpitämiseksi ja asiasta vastaavan toimivaltaisen viranomaisen avustamiseksi suu- ja sorkkataudin taudintorjuntavalmiuden turvaamisessa.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot, joissa on rajallinen määrä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvia eläimiä, voivat tehdä muiden jäsenvaltioiden kanssa virallisen sopimuksen vastavuoroisesta avusta asiantuntijaryhmää koskevilta osin. Tämä järjestely on esitettävä yksityiskohtaisesti 72 artiklassa tarkoitetuissa valmiussuunnitelmissa.
2. Suu- ja sorkkataudin taudinpurkausta epäiltäessä asiantuntijaryhmän on toteutettava vähintään seuraavat toimet:
a) kliinisen taudinkuvan ja epidemiologisen tilanteen arviointi;
b) suu- ja sorkkataudin diagnosoinnin edellyttämää näytteenottoa ja analyysejä sekä toteutettavia lisätoimenpiteitä koskeva neuvonta.
3. Suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen yhteydessä asiantuntijaryhmän on toteutettava vähintään seuraavat toimet:
a) vähintään indeksitapauksen kliinisen taudinkuvan arviointi ja epidemiologisen selvityksen analyysi, tarpeen vaatiessa itse paikalla, jotta saadaan tarvittavat tiedot seuraavien seikkojen määrittämiseksi:
i) tartunnan alkuperä;
ii) taudinaiheuttajan tulopäivä;
iii) taudin mahdollinen leviäminen;
b) raportoiminen johtavalle eläinlääkintäviranomaiselle sekä kansalliselle taudintorjuntakeskukselle;
c) seulontaa, näytteenottoa, testimenetelmiä, torjuntaa ja muita sovellettavia toimenpiteitä ja strategiaa koskeva neuvonta, mukaan luettuna eläintilojen tai 16 artiklassa tarkoitettujen tilojen bioturvallisuutta koskeva neuvonta sekä hätärokottamiseen liittyvä neuvonta;
d) epidemiologisen selvityksen jatkotoimet ja ohjaus;
e) epidemiologisen tiedon täydentäminen maantieteellisillä, meteorologisilla ja muilla tarvittavilla tiedoilla;
f) epidemiologisen tiedon analysointi ja riskiarvioinnin toteuttaminen säännöllisin väliajoin;
g) avustaminen varmistettaessa, että eläinten ruhojen ja eläinjätteen prosessointi tehdään mahdollisimman vähäisin ympäristövaikutuksin.
14 JAKSO
ANTIGEENI- JA ROKOTEPANKIT
79 artikla
Kansalliset antigeeni- ja rokotepankit
1. Jäsenvaltiot voivat osana valmiussuunnitelmaa perustaa ja ylläpitää kansallisia antigeeni- ja rokotepankkeja direktiivin 2001/82/EY mukaisesti sallittujen antigeenien ja rokotteiden säilyttämiseksi hätärokotuksia varten.
2. Jäsenvaltiot voivat ylläpitää rokotteiden pakkaus- ja varastointilaitoksia hätärokotusten varalta.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisissa pankeissa säilytettävät antigeenit ja valmiit rokotteet täyttävät yhteisön antigeeni- ja rokotevarannon turvallisuutta, steriiliyttä ja muiden kuin rakenneproteiinien pitoisuutta koskevat vähimmäisvaatimukset.
4. Kansallista antigeeni- ja rokotepankkia ylläpitävien jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle antigeeni- ja rokotevarannoistaan. Nämä tiedot on toimitettava komissiolle 12 kuukauden välein direktiivin 64/432/ETY 8 artiklassa edellytettyjen tietojen antamisen yhteydessä. Kansalliseen antigeeni- ja rokotepankkiin varastoitujen antigeenien tai hyväksyttyjen rokotteiden määriä ja alatyyppejä koskevia tietoja on käsiteltävä luottamuksellisina ja erityisesti niitä ei saa julkaista.
80 artikla
Yhteisön antigeeni- ja rokotepankki
1. Perustetaan yhteisön antigeeni- ja rokotepankki 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
2. Komissio varmistaa, että suu- ja sorkkatautirokotteiden valmistukseen tarkoitetut inaktivoitujen antigeenien yhteisön varannot säilytetään yhteisön antigeeni- ja rokotepankin tiloissa. Tätä tarkoitusta varten yhteisön antigeeni- ja rokotepankissa varastoitavien suu- ja sorkkatautivirusten antigeenikantojen sekä tarvittaessa direktiivin 2001/82/EY mukaisesti hyväksyttyjen rokotteiden annosten määrää, kantatyyppejä ja alatyyppejä koskevat päätökset tehdään 89 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. Tällöin on otettava huomioon 72 artiklassa tarkoitetuissa valmissuunnitelmissa arvioitu tarve ja epidemiologinen tilanne sekä tarpeen vaatiessa on kuultava ensin yhteisön vertailulaboratoriota.
3. Yhteisön antigeeni- ja rokotepankissa varastoitujen antigeenien tai hyväksyttyjen rokotteiden määriä ja alatyyppejä koskevia tietoja on käsiteltävä luottamuksellisina ja erityisesti niitä ei saa julkaista.
4. Yhteisön antigeenivarannon ja hyväksyttyjen rokotteiden varannon perustamista mielellään vähintään kahden tuotantolaitoksen tiloihin ja varannon ylläpitämistä koskevista vaatimuksista määrätään sopimuksissa, jotka tehdään komission ja tuotantolaitosten välillä. Tällaisiin sopimuksiin on sisällyttävä vähintään:
a) edellytykset tiivistetyn inaktivoidun antigeenin eri määrien ja alatyyppien toimittamiselle;
b) edellytykset antigeenin ja hyväksyttyjen rokotteiden turvalliselle varastoinnille;
c) takeet ja edellytykset rokotteiden nopealle valmistamiselle, tuotannolle, pullottamiselle, pakkausmerkinnöillä varustamiselle ja jakelulle.
5. Edellä 4 kohdan a-c alakohdassa tarkoitettuja edellytyksiä ja takeita voidaan muuttaa 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
81 artikla
Tiivistetyn inaktivoidun antigeenin toimitukset ja varastointi
Komissio varmistaa, että yhteisön antigeeni- ja rokotepankkiin tiivistettyä inaktivoitua antigeeniä toimittava sopimuksen tehnyt valmistaja takaa sellaiset suu- ja sorkkatautiviruksen tiivistetyn inaktivoidun antigeenin toimitus- ja varastointiehdot, että ne vastaavat vähintään liitteessä XIV olevassa 1 kohdassa vahvistettuja edellytyksiä.
82 artikla
Rokotteen formulointi, tuotanto, pullottaminen, pakkausmerkinnöillä varustaminen ja jakelu
1. Komissio varmistaa, että yhteisön antigeeni- ja rokotepankkiin tiivistettyä inaktivoitua antigeeniä toimittava sopimuksen tehnyt valmistaja takaa sellaiset 81 artiklassa tarkoitetuista antigeeneistä muodostettujen rokotteiden formulointia, viimeistelyä, pullottamista, pakkausmerkinnöillä varustamista ja jakelua koskevat ehdot, että ne vastaavat vähintään liitteessä XIV olevassa 2 kohdassa vahvistettuja edellytyksiä.
2. Hätätilanteissa komissio voi epidemiologisen tilanteen asianmukaisesti huomioon ottaen järjestää mistä tahansa sopivasta antigeenistä valmistettujen rokotteiden tarpeellisten määrien välittömän valmistuksen, pullotuksen, pakkausmerkinnöillä varustamisen, väliaikaisen varastoinnin ja jakelun.
83 artikla
Yhteisön antigeeni- ja rokotepankin käyttöoikeus
1. Jäsenvaltioilla on yhteisön antigeeni- ja rokotepankin käyttöoikeus, kunhan ne esittävät tästä pyynnön komissiolle.
Komissio järjestää välittömästi yhteisön antigeeni- ja rokotevarannon rajoissa pyydetyn rokotemäärän ja alatyyppien formuloinnin, tuotannon, pullotuksen, pakkausmerkinnöillä varustamisen ja jakelun erityisesti 51 artiklaa soveltaen.
2. Kansallista antigeeni- ja rokotepankkia ylläpitävillä tai kansainväliseen antigeeni- ja rokotepankkiin kuuluvilla jäsenvaltioilla on samat oikeudet ja velvollisuudet yhteisön antigeeni- ja rokotepankin osalta kuin muilla, ilman tällaisia varantoja olevilla jäsenvaltioilla.
3. Komissio voi toimittaa tai lainata kolmansille maille yhteisön varannosta antigeenejä tai tällaisista antigeeneistä valmistettuja rokotteita, jos se on yhteisön edun mukaista.
Kolmansien maiden oikeus käyttää yhteisön antigeeni- ja rokotepankkia sallitaan 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jollei komission ja kyseisen kolmannen maan välisistä, kyseistä menettelyä noudattaen hyväksyttävistä rahoitusta ja teknistä yhteistyötä koskevista yksityiskohtaisista järjestelyistä muuta johdu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön ja kolmansien maiden välillä tehtyjen sopimusten soveltamista.
4. Yhteisön varannossa varastoidun antigeenin tai valmiin rokotteen käytön jälkeen komissio varmistaa, että käytetty antigeeni tai rokote korvataan mahdollisimman nopeasti epidemiologisen tilanteen mukaisesti.
84 artikla
Suu- ja sorkkatautirokotteiden testaus
1. Komissio vastaa riippumattoman testauksen järjestämisestä yhteisön antigeeni- ja rokotepankissa varastoidusta antigeenistä valmistettujen rokotteiden tehon ja vaarattomuuden varmistamiseksi sekä sellaisten muista antigeeneistä valmistettujen rokotteiden tehon ja vaarattomuuden varmistamiseksi, joita on tarkoitus käyttää kolmansissa maissa yhteisön avustuksella toteutettavien suu- ja sorkkataudin torjuntatoimenpiteiden yhteydessä 82 artiklan 2 kohdan ja 83 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen testien tekemiseksi komissio voi käyttää EY:tä palvelevan riippumattoman yhteensovittavan laitoksen palveluksia.
Tarvittaessa nimetään yhteisön yhteensovittava laitos, ja yksityiskohtaiset säännöt sen tehtävistä, vastuualoista ja yhteisön rahoitusosuudesta annetaan 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
3. Yhteisön antigeeni- ja -rokotepankissa varastoidusta antigeenistä valmistettujen rokotteiden on täytettävä vähintään tehoa, turvallisuutta ja valmistusmenetelmiä koskevat Euroopan farmakopean vähimmäisvaatimukset sekä diagnostisten tutkimusten ja rokotteiden standardeja käsittelevän OIE:n käsikirjan asianmukaiset määräykset rajoittamatta yhteisön lainsäädännössä säädettyjen tehoa, turvallisuutta ja tuotantomenetelmiä koskevien vaatimusten soveltamista.
15 JAKSO
SUU- JA SORKKATAUTI MUILLA LAJEILLA
85 artikla
Lisätoimenpiteet suu- ja sorkkataudin ehkäisemiseksi ja torjumiseksi
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yhteisön ja kansallisen lainsäädännön mukaista ruokajäteruokintaa koskevaa kieltoa sovelletaan kaikkiin eläimiin niiden käytöstä tai eläinten asuinsijoista riippumatta, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta asetuksen (EY) N:o 1774/ ja sen täytäntöönpanemiseksi annetun lainsäädännön soveltamiseen. Valvontatoimenpiteitä koskevat yksityiskohtaiset säännöt, joita jäsenvaltioiden on sovellettava, voidaan hyväksyä 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
2. Suu- ja sorkkataudin torjunnasta 2 artiklan a kohdan toisessa lauseessa tarkoitetuilla eläimillä voidaan antaa yksityiskohtaisia sääntöjä 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
3. Välittömästi kun jonkin jäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella on tietoja siitä, että villieläinten epäillään saaneen suu- ja sorkkatautitartunnan, sen on toteutettava kaikki asiaankuuluvat toimenpiteet taudin olemassaolon vahvistamiseksi tai kumoamiseksi tutkimalla, laboratoriokokeiden teko mukaan lukien, kaikki ammutut tai kuolleena löydetyt taudille alttiisiin lajeihin kuuluvat eläimet. Sen on ilmoitettava epäilystä taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten omistajille ja metsästäjille.
4. Heti kun jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on vahvistanut suu- ja sorkkataudin esiintymisen villieläimillä, sen on sairauden leviämisen rajoittamiseksi sovellettava välittömästi liitteen XVIII A osassa säädettyjä toimenpiteitä ja laadittava suunnitelma suu- ja sorkkataudin hävittämiseksi liitteen XVIII B osan mukaisesti. Sen on ilmoitettava vahvistetusta tapauksesta taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien eläinten omistajille ja metsästäjille.
IV LUKU
TÄYTÄNTÖÖNPANOTOIMENPITEET
86 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista, ja niiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että seuraamukset pannaan täytäntöön. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on annettava tiedoksi komissiolle nämä säännökset viimeistään 93 artiklan 1 kohdassa mainittuna päivänä ja niiden muutokset viipymättä.
87 artikla
Menettelyt artiklojen muuttamiseksi, tämän direktiivin täytäntöönpanoa koskevien yksityiskohtaisten lisäsääntöjen hyväksymiseksi ja liitteiden muuttamiseksi
1. 75 artiklan 2 kohdan ja 77 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt voidaan vahvistaa 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
2. Tämän direktiivin täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset lisäsäännöt voidaan vahvistaa 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
3. Tämän direktiivin liitteitä voidaan muuttaa 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ja liitteen XI osalta 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
88 artikla
Menettely tapauskohtaisten epidemiologisten toimenpiteiden hyväksymiseksi
Jos tässä direktiivissä säädettyjä toimenpiteitä täytäntöönpannessaan jäsenvaltio havaitsee, ettei jokin toimenpide sovellu epidemiologiseen tilanteeseen tai jos suu- ja sorkkatautivirus näyttää leviävän tämän direktiivin mukaisesti toteutetuista toimenpiteistä huolimatta, 89 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen voidaan tehdä tapauskohtainen päätös luvan antamiseksi kyseiselle jäsenvaltiolle toteuttaa vaihtoehtoisia, epidemiologiselta teholtaan vastaavia toimenpiteitä epidemiologisen tilanteen kannalta tarkoituksenmukaisen rajoitetun ajan.
89 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa asetuksella (EY) N:o 178/2002 perustettu elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/486/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/486/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan viideksitoista päiväksi.
4. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
V LUKU
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
90 artikla
Direktiivin 92/46/ETY muuttaminen
Poistetaan neuvoston direktiivin 92/46/ETY liitteessä A olevan I luvun 4 kohdan b alakohdan toinen alakohta.
91 artikla
Kumotut säädökset
1. Kumotaan direktiivi 85/511/ETY, kumoamisen kuitenkaan vaikuttamatta niihin jäsenvaltioiden velvollisuuksiin, jotka koskevat liitteessä XIX olevassa B osassa direktiivien saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä ja soveltamiselle säädettyjä määräaikoja, sekä direktiivin 85/511/ETY täytäntöönpanemiseksi tehdyt päätökset eli vertailulaboratorion nimeämisestä ja laboratorion tehtävien määrittämisestä suu- ja sorkkatautiviruksen tunnistamiseksi 25 päivänä syyskuuta 1989 tehty päätös 89/531/ETY(40) ja yhteisön yhteensovittavan laitoksen nimeämisestä suu- ja sorkkatautirokotteille ja sen tehtävien määrittelemisestä 11 päivänä joulukuuta 1991 tehty päätös 91/665/ETY(41) 93 artiklassa mainitusta päivästä alkaen.
2. Viittauksia kumottuun direktiiviin 85/511/ETY pidetään viittauksina tähän direktiiviin tämän direktiivin liitteessä XX olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
92 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Siirtymäsäännöksiä voidaan hyväksyä 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen viiden vuoden ajan tämän direktiivin voimaantulosta.
2. Jäsenvaltioiden on esitettävä komissiolle kuuden kuukauden kuluessa 94 artiklassa tarkoitetusta päivämäärästä muutetut valmiussuunnitelmat 72 artiklan säännösten ottamiseksi huomioon.
Komissio tarkastelee kyseisiä valmiussuunnitelmia tämän direktiivin tavoitteiden perusteella ja ehdottaa asianomaisille jäsenvaltioille tarpeellisiksi katsomiaan muutoksia erityisesti sen varmistamiseksi, että tällaiset suunnitelmat ovat muiden jäsenvaltioiden suunnitelmien kanssa yhteensopivia.
Nämä muutetut valmiussuunnitelmat hyväksytään 89 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
93 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2004. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä heinäkuuta 2004.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset keskeiset säännökset kirjallisina komissiolle.
94 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
95 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 29 päivänä syyskuuta 2003