Komission päätös,
tehty 24 päivänä heinäkuuta 2002,
EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan soveltamisesta
(Asia COMP/E-3/36.700 - Teollisuus- ja lääkkeelliset kaasut)
(tiedoksiannettu numerolla K(2002) 2782)
(Ainoastaan englannin- ja hollanninkieliset tekstit ovat todistusvoimaisia)
(2003/207/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17 eli perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäisen täytäntöönpanoasetuksen(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1216/1999(2), ja erityisesti sen 3 artiklan ja 15 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon 9 päivänä heinäkuuta 2001 tehdyn komission päätöksen menettelyn aloittamisesta tässä asiassa,
on antanut kyseisille yrityksille mahdollisuuden esittää huomautuksensa komission esittämistä väitteistä asetuksen N:o 17 19 artiklan 1 kohdan ja kuulemisesta tietyissä EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan mukaisissa menettelyissä 22 päivänä joulukuuta 1998 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2842/98(3) mukaisesti,
ottaa huomioon kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan loppukertomuksen tässä asiassa(4),
on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
OSA I - TOSISEIKAT
A. RIKKOMISTA KOSKEVA TIIVISTELMÄ
1. JOHDANTO
(1) Tämä päätös koskee seuraavia yrityksiä:
- AGA AB
- Air Liquide BV
- Air Products Nederland BV
- BOC Group Plc.
- Messer Nederland BV
- NV Hoek Loos
- Westfalen Gassen Nederland BV.
(2) Rikkomiset muodostuvat näiden teollisiin ja lääketieteellisiin tarkoituksiin käytettävien kaasujen tuottajien osallistumisesta jatkuvaan sopimukseen ja/tai yhdenmukaistettuun menettelytapaan EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan vastaisesti. Kyseiset yritykset ottivat osaa sopimuksiin/yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, jotka koskivat tuotteiden hinnankorotuksia, kilpailukieltokausia hinnankorotusten täytäntöönpanemiseksi, vähimmäishintoja ja useita muita näiden tuotteiden kauppaa koskevia ehtoja. Kyseiset yritykset kuuluvat maailman johtaviin teollisuuskaasukonserneihin. Rikkomiset liittyvät teollisuuskaasujen ja lääkkeellisten kaasujen markkinoihin Alankomaissa.
(3) Komissiolla on todisteita siitä, että yritykset syyllistyivät rikkomisiin vuosina 1989-1991 ja 1993-1997 AGA Gas BV:n, Air Liquide BV:n, Air Products Europe Inc.:n ja NV Hoek Loosin osalta, vuosina 1990-1991 ja 1993-1997 Messer Nederland BV:n osalta, vuosina 1994/1995-1997 Westfalen Gassen Nederland BV:n osalta ja vuosina 1994-1995 BOC Group Plc:n osalta.
2. TUOTTEET
(4) Teollisuuskaasuja, joita eräissä kielissä kutsutaan teknisiksi kaasuiksi, tuotetaan joko ilmasta (ilmakehän kaasuja ovat happi, typpi ja argon) ilmanerotusprosessissa tuotantolaitoksissa tai kemiallisessa prosessissa (hiilidioksidi, vety, asetyleeni) usein sivutuotteena. Teollisuuskaasujen kolme tärkeintä tuotetta ovat ilmakaasut happi, typpi ja argon, joiden yhteenlaskettu osuus on noin 60 prosenttia Euroopan teollisuuskaasumarkkinoiden kokonaisarvosta ja huomattavasti enemmän kaasumäärästä. Eräitä ilmakaasuja ja muita kuin ilmakaasuja toimitetaan erittäin puhtaina tai sekoituksina lääkkeellisiin tai erikoistarkoituksiin, esimerkiksi lääkkeellistä happea.
(5) Teollisuuskaasuja käytetään useimmissa teollisuus- ja valmistusprosesseissa. Lääkkeellisiä kaasuja käytetään sairaaloissa, klinikoilla ja kotihoidossa. Suurin osa teollisuus- ja lääkkeellisistä kaasuista käytetään metallien tuottamiseen, leikkaamiseen ja hitsaamiseen ja kemianteollisuudessa. Elintarviketeollisuuden, elektroniikkateollisuuden ja terveydenhoidon osuuden arvioidaan kunkin alan osalta olevan noin 10 prosenttia kaasumarkkinoista. Kutakin kaasua käytetään tiettyyn tarkoitukseen, ja sen vuoksi sillä on omat käyttäjän markkinat.
(6) Kaasumarkkinat voidaan jakaa kolmeen ryhmään jakelumenetelmän mukaan: Suurtoimitusmyyntinä kaasua myydään suurasiakkaille, jotka tarvitsevat ensi sijassa happea ja typpeä suuria määriä. Kaasu toimitetaan joko asiakkaan toimipaikalla sijaitsevasta tuotantolaitoksesta tai asiakaskohtaisten putkistoyhteyksien kautta. Sopimukset, joihin sisältyvät tuotantolaitoksen tai putkistoyhteyden edellyttämä pääomainvestointi, tehdään yksilöllisesti asiakaskohtaisesti, ja investointien suuruuden vuoksi sopimusten voimassaoloaika voi olla jopa 15 vuotta. Alankomaissa ja Belgiassa on erittäin tiheä putkistoverkosto. Suurtoimitusmyynti muodostaa erilliset markkinat, sillä ne muutamat yritykset, jotka tarvitsevat näin suuria määriä kaasua, eivät katso irtokaasu- tai kaasupullotoimituksia vaihtoehdoksi muuten kuin varajärjestelmänä.
(7) Vuonna 1989 komission tutkittua teollisuuskaasualaa ja aloitettua yhteisön kilpailusääntöjen(5) mukaisen menettelyn maailman suurimmat teollisuuskaasujen tuottajat, mukaan luettuina L'Air Liquide SA, AGA AB, Union Carbide, Air Products Europe Inc., Linde AG ja Messer Griesheim GmbH, antoivat komissiolle sitoumuksen suurtoimitussopimusten muuttamisesta. Asiakkaan toimipaikalla sijaitsevasta tuotantolaitoksesta ja putkiston kautta tapahtuvia toimituksia koskevissa sopimuksissa toimitus- ja ostositoumuksiin ei enää sisälly yksinoikeutta, vaan niissä viitataan määriin, jotka kuuluvat kiinteän vähimmäis-/enimmäisrajan(6) sisälle.
(8) Ilma- ja muita kaasuja (kuten hiilidioksidi) toimitetaan keskisuurille asiakkaille nestemäisessä muodossa ("irtokaasuna") matalissa lämpötiloissa. Kaasu kuljetetaan asiakkaille maanteitse tai rautateitse säiliövaunussa; asiakkaille toimitetaan varastointisäiliöt ja höyrystyslaitteet. Putkistoja käytetään ilmanerotusyksiköiden tai suurten tuotantoyksiköiden ja nesteytyslaitosten välillä; nesteytyslaitokset rakennetaan usein samalle paikalle kuin suurtoimituksina myytävien kaasujen laitokset, jolloin vältytään näiden kahden laitoksen väliseltä putkistoinvestoinnilta.
(9) Edellä 7 kappaleessa mainittujen maailman suurimpien teollisuuskaasujen tuottajien komissiolle vuonna 1989 antamat sitoumukset kattoivat myös irtokaasuna myytävät nestemäiset ilmakaasut (typpi, happi, argon). Myös näissä toimitus- ja ostositoumuksissa olisi viitattava kaasumääriin kiinteään enimmäisrajaan saakka. Komissio salli toimittajan säilyttää yksinoikeuden täyttää varastointisäiliöt ja huolehtia niistä turvallisuuteen liittyvien syiden vuoksi. Asiakkaalla, joka haluaa ostaa kaasua useammalta kuin yhdeltä toimittajalta, on oltava useampi kuin yksi varastointisäiliö. Nestemäisenä myytäviä ilmakaasuja koskevien sopimusten voimassaoloaika lyhennettiin kolmeen vuoteen. Asiakkaat voivat ostaa tai vuokrata vapaasti kryogeenisiä säiliöitä kaasuntoimittajalta; ne voivat määrätä, että säiliöiden vuokrasopimusten on oltava erillään kaasuntoimitussopimuksista. Säiliöiden vuokrasopimukset voidaan tehdä korkeintaan viideksi vuodeksi.
(10) Pienemmille ilmakaasuasiakkaille sekä hitsauskaasujen, kaasuseosten, erikoiskaasujen tai erittäin puhtaiden kaasujen ostajille kaasu toimitetaan yleensä teräksestä tehdyissä kaasupulloissa. Kaasupullot voidaan täyttää ja toimittaa kaasun toimittajan tehtaalta. Nestemäiset kaasut voidaan myös kuljettaa säiliövaunuissa ja täyttää kaasupulloihin täyttökeskuksissa, jolloin ne muutetaan puristettuun muotoon. Täyttökeskuksesta erikokoiset paineistetut kaasupullot kuljetetaan joko suoraan asiakkaalle tai varastoihin (jotka voivat olla riippumattomia yrityksiä), joista kaasupullot toimitetaan vähittäisasiakkaille. Hitsauskaasut, kuten asetyleeni, kuljetetaan ainoastaan kaasupulloissa alhaisessa paineessa.
(11) Vaikka kaasupullojen myyntivolyymi on rajallinen, niistä saatava tuotto on melko merkittävä. Tämä johtuu kaasupullojen korkeammasta hinnasta ja niihin liittyvistä maksuista. Kaasupullotoimituksissa suuret toimittajat jakavat asiakkaat ryhmiin yleensä niiden tietyn ajan kuluessa ostaman määrän perusteella. Suurimmille asiakkaille teollisuuskaasuyritys toimittaa kaasupullot yleensä suoraan, kun taas pienemmille asiakkaille kaasupullot toimitetaan varastoista. Maailman suurimpien teollisuuskaasutuottajien komissiolle vuonna 1989 antamat sitoumukset eivät koskeneet kaasupullotoimituksia.
(12) Toimialan edustajien mukaan nämä kolme erilaista jakelutapaa kuuluvat erillisille tuotemarkkinoille, ja komissio on ollut samalla kannalla asiassa IV/30.869 - Teollisuuskaasut(7) sekä fuusiopäätöksissä Air Liquide / BOC(8) ja Linde/AGA(9). Asiakas valitsee toimitustavan yleensä taloudellisten syiden perusteella ja käyttäjän toimipaikalla käytettävän kaasun osalta tarjolla olevien mahdollisuuksien mukaan. Tämä ei tarkoita sitä, etteikö asiakas voisi ostaa samalta yritykseltä useita kaasuja, joiden toimitustavat vaihtelevat; esimerkiksi happea putkiston kautta, hiilidioksidia nestemäisessä muodossa ja argonseosta kaasupulloissa.
(13) Kaikissa kolmessa jakelutavassa kuljetus- ja pakkaushinta on hyvin korkea verrattuna kaasujen arvoon. Yleensä sekä säiliö että kaasupullot säilyvät kaasuntoimittajan omistuksessa ja asiakas vuokraa ne. Kaasupullojen ja -säiliöiden omistajan on tarkastettava säännöllisesti, että ne ovat turvallisia.
(14) Koska kuljetus on kallista ja vain muutamat toimittajat voivat tuottaa itse kaikkia teollisuuskaasuja jokaisella alueella, teollisuuskaasukonsernit ja niiden kansalliset tytäryhtiöt toimittavat toisilleen huomattavia kaasumääriä joko putkiston kautta tai nestemäisenä joko swap-kauppana tai "ota tai maksa" -järjestelynä tai muunlaisen sopimuksen nojalla. Tällaiset konsernien väliset toimitukset ovat usein rajatylittäviä. Yhdelle toimittajalle kuuluvissa täyttökeskuksissa täytetään joskus kaasupulloja myös kilpailijoiden puolesta. Näin asiakkaat voivat hankkia erilaisia teollisuuskaasuja yhdeltä toimittajalta.
3. TOIMITTAJAT
a) Hoek Loos
(15) Tutkimuksen aikaan Alankomaiden suurin teollisuuskaasuyhtiö oli NV Hoek's Machine en Zuurstoffabriek, nyttemmin NV Hoek Loos, jäljempänä "Hoek Loos". Se on perustettu vuonna 1891 ja sijaitsee Schiedamissa. Joulukuun 31 päivänä 1996 Hoek Loosilla oli 1798 työntekijää, joista 826 työskenteli Alankomaissa. Hoek Loosin rakennetta muutettiin vuonna 1996, jolloin NV:stä tuli usean toimintaa harjoittavan yhtiön holdingyhtiö. Näitä yhtiötä ovat Hoek Loos BV, Hoek Loos Medische Gassen BV, belgialainen Hoek Loos NV ja yhdysvaltalainen Holox Inc.
(16) Hoek Loosin emoyhtiö on Linde AG, joka sijaitsee Saksan Wiesbadenissa. Vuonna 1996 Linde-konsernin maailmanlaajuinen liikevaihto oli 8,801 miljardia Saksan markkaa, ja sillä oli 30000 työntekijää. Monissa maissa eri puolilla maailmaa myytävien teollisuus- ja lääkkeellisten kaasujen tuotannon, markkinoinnin ja myynnin lisäksi Linde suunnittelee ja tuottaa erilaisia laitteita kemianteollisuudelle, kuljetusajoneuvoja, hydraulisia järjestelmiä ja jäähdytysjärjestelmiä. Linden kaasutoimintojen liikevaihto oli [...]*(10) vuonna 1996.
(17) [...].
(18) Vuonna 2000 Hoek Loosista tuli Linden täysin omistama tytäryhtiö Linden ostettua loput Hoek Loosin pörssissä noteeratut osakkeet.
(19) Hook Loos toimii Alankomaissa, Belgiassa ja Yhdysvaltain kaakkoisosassa. Se tuottaa, markkinoi ja jakelee teollisuus- ja lääkkeellisiä kaasuja sekä niihin liittyviä laitteita, järjestelmiä ja palveluja. Vuoteen 1996 saakka se valmisti myös terveydenhuollon laitteita. Alankomaissa, jossa se omistaa ilmanerotusyksiköt IJmuidenissa ja Rotterdamin Botlekissa, Hoek Loos toimittaa kaasua kaasupulloissa, irtokaasuna ja putkiston kautta ja tarjoaa kaasuja myös asiakkaan toimipaikalla sijaitsevista laitoksista. Hoek Loos on alankomaalaisen alan yhdistyksen VFIG:n perustajajäsen. Suurimpana jäsenenä Hoek Loos on ollut aina VFIG:n puheenjohtaja.
b) AGA
(20) Tarkasteltavana aikana Alankomaiden toiseksi suurin teollisuuskaasuyhtiö oli vuonna 1971 perustettu AGA Gas BV, joka toimii Amsterdamissa(11). Tällöin AGA Gas BV:n omisti AGA Invest BV, joka puolestaan oli AGA AB:n omistuksessa. AGA AB, jonka päätoimipaikka on Ruotsin Lidingössä, on AGA-konsernin emoyhtiö. Vuonna 1996 AGA AB:n maailmanlaajuinen liikevaihto oli 12860 miljardia Ruotsin kruunua ja sillä oli yli 10000 työntekijää.
(21) AGA Gas BV:n yhtiörakenne on muuttunut tarkastelukauden jälkeen, eikä sitä ole enää olemassa tässä muodossa. Komission tehtyä päätöksen Linden ja AGAn fuusiota koskevassa asiassa(12) Linde AG osti AGA AB:n ja yksi sen tarjoamista korjaustoimenpiteistä, jotta komissio hyväksyisi fuusion, oli AGA Gas BV:n kaasupullotoimintojen myynti Alankomaissa.
(22) Joulukuussa 2000 AGA Gas BV jaettiin fuusiota purettaessa AGA Gas BV:ksi (jäljellä olleet toiminnot) ja AGA Transfer BV:ksi, jonka nimeksi tuli AGA Amsterdam BV. AGA Gas BV:lle jäivät nestemäisen kaasun toiminnot, lääkkeelliset kaasut, erikoiskaasut ja Mison-toiminnot. AGA Amsterdam otti hoitaakseen kaasupullotoiminnot.
(23) Vuonna 2001 AGA Gas BV (jäljellä olleet toiminnot) fuusioitui AGA Invest BV:hen ja AGA AB myi AGA Investin Hoek Loosille. AGA Amsterdam BV myytiin Air Products Holdings BV:lle ja Prodair Corporationille.
(24) Tarkasteluaikana AGA Gas BV (jäljempänä "AGA") tuotti, markkinoi ja myi teollisuus- ja lääkkeellisiä kaasuja sekä niihin liittyviä laitteita, järjestelmiä ja palveluja. Vuoteen 1995 saakka AGAlla ja Hoek Loosilla oli tuotannollinen yhteisyritys nimeltä Cryoton, joka toimi Rotterdamin alueella. Kyseisestä vuodesta alkaen AGAlla oli nestemäisen hiilidioksidin tuotantoyksikkö, kun taas Hoek Loos sai ilmanerotusyksikön.
(25) AGA on VFIG:n perustajajäsen. Toiseksi suurimpana jäsenenä AGA on perinteisesti nimittänyt VFIG:n rahastonhoitajan.
c) Air Products
(26) Kolmas Alankomaiden markkinoiden vakiintunut toimija on Air Products Nederland BV (jäljempänä "Air Products"), joka toimii Waddinxveenissa. [...] Air Products on VFIG:n perustajajäsen.
(27) Air Products Europe Inc. on Yhdysvaltain Delawaren osavaltiossa perustettu yritys, joka vastaa Air Productsin Euroopan-toiminnoista. Sen toimipaikka on Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
(28) Air Productsin emoyhtiö on Air Products and Chemicals Inc., joka sijaitsee Allentownissa Pennsylvanian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Konsernin palveluksessa oli 16700 työntekijää vuonna 1998 ja [...].
d) Air Liquide
(29) Air Liquide BV (jäljempänä "Air Liquide") perustettiin vuonna 1988, ja se sijaitsee nykyisin Eindhovenissa.
(30) Sen emoyhtiö on ranskalainen L'Air Liquide SA. Air Liquide markkinoi ja myy irtokaasuna ja kaasupulloissa myytäviä kaasuja Alankomaissa, ja sillä on myös yksi suuri asiakas Belgiassa. Suurtoimitussopimukset käsitellään Air Liquide -konsernin sisäisen välittäjäyhtiön kautta. Tämä yhtiö on Air Liquide Nederland BV. Air Liquide on VFIG:n perustajajäsen.
(31) Konsernilla oli noin 27000 työntekijää vuonna 1996. Sillä on vahva asema teollisuuskaasujen markkinoilla Ranskassa ja Belgiassa.
e) Messer
(32) Moerdijkissa sijaitsevan Messer Nederland BV:n nimi oli vuoteen 1997 saakka Messer Griesheim Nederland BV (jäljempänä "Messer"). Sen emoyhtiö on saksalainen Messer-konserni, jonka päätoimipaikka on Frankfurtissa. Konsernin liikevaihto oli 2,300 miljardia Saksan markkaa vuonna 1996 ja sillä oli noin 7200 työntekijää eri puolilla maailmaa.
(33) Tarkastelukaudella yhtiön varsinainen emoyhtiö oli Hoechst-konserni, jolla oli kahden kolmasosan osuus Messer-konsernissa (yksi kolmasosa oli Messer-suvun omistuksessa) ja noin 120000 työntekijää vuonna 1996. Messeristä, joka aloitti toiminnan vuonna 1989, tuli VFIG:n jäsen lokakuussa 1991.
(34) Tällä hetkellä Messer-konsernin enemmistöosakas on Allianz and Goldman Sachs, jolla on kahden kolmasosan osuus konsernista sen ostettua Hoechstin osakkeet.
f) Westfalen
(35) Westfalen Gassen Nederland BV (jäljempänä "Westfalen") aloitti toiminnan Alankomaissa vuonna 1989. Yhtiön päätoimipaikka sijaitsee Deventerissä, ja sen emoyhtiö on Westfalen Gase AG, joka toimii Saksan Münsterissä ja jolla oli noin 1100 työntekijää vuonna 1997. Westfalenista tuli VFIG:n jäsen heinäkuussa 1994.
g) BOC
(36) BOC Group plc toimii Guildfordissa Surreyn kreivikunnassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja sillä oli noin 40000 työntekijää vuonna 1996. Noin 70 prosenttia konsernin liikevaihdosta vuonna 1996 kertyi kaasutoiminnasta. Tuolloin se toimi myös puolijohde- ja vakuumitekniikan, jakelutoimintojen ja terveydenhoidon aloilla. Euroopan unionin alueella BOC-konsernin vahvimmat markkinat sijaitsevat Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
(37) Tarkastelukautena BOC-konserni harjoitti kaasutoimintaa Benelux-maissa Belgian Zaventemista neljän yhtiön kautta. Nämä yhtiöt ovat BOC NV (belgialainen yhtiö, joka vastaa Zaventemin päätoimipaikan toiminnoista), BOC Gas BV (alankomaalainen yhtiö, joka vastaa suurtoimitus- ja irtokaasumyynnistä Alankomaiden Terneuzenissa), BOC Cylinder Gas NV (joka vastaa kaasupullojen täyttötoiminnoista Belgian Herenthoutissa) ja BOC Gaz SA (ranskalainen yhtiö, joka vastaa myynnistä Ranskassa). Nämä BOC-yhtiöt, jotka yhdessä muodostavat BOC Gases Benelux -yhtiön (jäljempänä "BOC"), vastaavat mm. kaasupulloissa ja irtokaasuna myytävien kaasujen markkinoinnista Belgiassa ja Alankomaissa sekä lähialueilla Pohjois-Ranskassa ja läntisessä Saksassa. BOC Gas BV:stä tuli VFIG:n jäsen toukokuussa 1991.
(38) BOC-konserni myi Benelux-maiden ja Saksan kaasutoimintonsa Air Liquide -konsernille vuoden 1998 lopussa 112 miljoonan Englannin punnan käteissummasta.
h) NTG
(39) Nederlandse Technische Gasmaatschappij BV (jäljempänä "NTG") sijaitsee Tilburgissa, ja se perustettiin vuonna 1985. NTG:stä tuli VFIG:n jäsen vuoden 1989 puolivälissä. Ennen kuin sen sisaryhtiön BTG:n omistaman ilmanerotusyksikön toiminta alkoi Belgiassa vuoden 1998 loppupuolella, NTG osti suurimman osan irtokaasuistaan muilta kaasuyhtiöiltä. NTG markkinoi ja myy kaasuja ainoastaan irtokaasuna ja kaasupulloissa, eikä se toimi suurtoimitusmarkkinoilla.
(40) NTG:n emoyhtiö on SOL SpA, Monzassa Italiassa toimiva yhtiö, joka perustettiin vuonna 1927. Se on monikansallinen konserni, joka valmistaa ja markkinoi teollisuuskaasuja, puhtaita kaasuja ja lääkkeellisiä kaasuja ja harjoittaa niihin liittyvää soveltavaa tutkimusta. Konsernilla oli noin 900 työntekijää vuonna 1996.
4. MUUT TOIMIJAT
a) Hydrogas
(41) Hydrogas Holland BV (jäljempänä "Hydrogas") sijaitsee Vlaardingenissa. Sillä on käytössään useita hiilidioksidin tuotantolaitoksia Sluiskilissa, ja se on erikoistunut tämän kaasun toimittamiseen irtomyyntinä muille kaasuyhtiöille ja loppukäyttäjille. Hydrogasin nestemäisistä kaasuista kertynyt liikevaihto oli 25,4 miljoonaa guldenia vuonna 1996. Se muodostui enimmäkseen myynnistä muille Norsk Hydro -konsernin kaasuyhtiöille ja kilpailijoille. Hydrogasista tuli VFIG:n jäsen toukokuussa 1991.
(42) Hydrogasin emoyhtiö on Oslossa toimiva Norsk Hydro ASA, jonka toimialoihin kuuluvat lannoitteet, teollisuuskemikaalit, öljy ja maakaasu, alumiini, magnesium ja petrokemian teollisuus. Norsk Hydro -konsernin liikevaihto oli noin 70 miljardia Norjan kruunua vuonna 1996 ja sillä oli 32000 työntekijää. Norjan valtio omistaa 51 prosenttia Norsk Hydron osakepääomasta.
(43) Komissio huomauttaa, että vaikka Hydrogasin mainitaan jäljempänä osallistuneen eräisiin VFIG:n kokouksiin, yhtiöstä ei tehdä päätelmiä minkään rikkomisen osalta.
b) UCC, Praxair, Indugas
(44) Union Carbide Corporation, jonka päätoimipaikka sijaitsee Danburyssa Yhdysvaltain Connecticutin osavaltiossa, valmistaa, markkinoi ja myy erilaisia kemikaaleja monissa maailman maissa. Heinäkuun 1 päivään 1992 saakka sen tuotevalikoimaan kuuluivat teollisuuskaasut. Sen Alankomaissa ja Belgiassa toimiva tytäryhtiö Union Carbide Benelux NV (jäljempänä "Union Carbide") toimitti myös teollisuuskaasuja. Union Carbide ei ole eikä ole koskaan ollut VFIG:n jäsen.
(45) Heinäkuun 1 päivänä 1992 Union Carbide Corporationista erotettiin sen teollisuuskaasuyksikkö, joka otti nimen Praxair Inc. Yhtiön päätoimipaikka sijaitsee Delawaren osavaltiossa Yhdysvalloissa. Praxair Inc.:n liikevaihto oli 4,449 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuonna 1996. Alankomaissa Praxair harjoittaa toimintaa nimellä Praxair NV (jäljempänä "Praxair"). Tämän yhtiön päätoimipaikka on Belgian Olenissa. Belgiassa ja Alankomaissa Praxair-konserni omistaa useita ilmakaasuja tuottavia laitoksia ja harjoittaa niiden toimintaa. Useimmat näistä laitoksista ovat asiakkaan toimipaikalla sijaitsevia tuotantolaitoksia, joista kaasu toimitetaan nimenomaan kyseiselle asiakkaalle. Kahdessa tällaisessa laitoksessa, jotka sijaitsevat Zwijndrechtissa ja Belgian Lommelissa, valmistetaan ilmakaasuja, joita myydään markkinoilla putkiston kautta tai nestemäisessä muodossa. Praxair-konsernilla ei ole Alankomaissa ilma- ja lääkkeellisten kaasujen täyttölaitoksia, eikä se myy siellä kaasuja kaasupulloissa. Praxair ei ole eikä ole koskaan ollut VFIG:n jäsen.
(46) Union Carbide ja belgialainen Antwerpse Chemische Bedrijven LCB NV perustivat vuonna 1979 Indugas NV:n (jäljempänä "Indugas"), joka sijaitsee Belgian Schotenissa. Yhtiö toimii teollisuuskaasujen ja hitsaustuotteiden jälleenmyyjänä ja jakelijana. Union Carbide (1 päivästä heinäkuuta 1992 Praxair) ja LCB omistavat kumpikin 50 prosenttia Indugasin osakepääomasta. Indugas ostaa ilmakaasuja irtokaasuna Praxairilta ja täyttää suurimman osan kaasuista kaasupulloihin. Indugasilla on ollut vuodesta 1979 yksinoikeus jaella Union Carbide / Praxairin ilmakaasuja ja näiden kaasuseoksia. Se on myynyt yksinoikeudella Praxairin erikoiskaasuja Alankomaissa 1 päivästä tammikuuta 1995. Indugas myi kaasuja 16 miljoonan Alankomaiden guldenin arvosta Alankomaissa vuonna 1996 tytäryhtiönsä Indugas BV:n kautta. Indugasista tuli VFIG:n jäsen syyskuussa 1993.
(47) Komissio huomauttaa, että väitetiedoksiantoa ei lähetetty edellä b alakohdassa mainituille yhtiöille ja että sen vuoksi komissio ei tee päätelmää mahdollisesta rikkomisesta, vaikka eräät näistä yhtiöistä mainitaan joissain jäljempänä esitellyissä asiakirjoissa.
c) ACP ja IJsfabriek Strombeek
(48) Alankomaiden markkinoilla toimii jonkin verran myös kaksi pientä riippumatonta belgialaista teollisuuskaasujen tuottajaa.
(49) L'Acide Carbonique Pur NV/SA (jäljempänä "ACP") sijaitsee Heusden-Zolderissa Belgiassa. Tämä yritys, joka ei kuulu mihinkään monikansalliseen teollisuuskaasukonserniin, myy kaasua kaasupulloissa ainoastaan Belgian markkinoilla. ACP tuottaa myös hiilidioksidia Alankomaiden Geleenissä ja myy sen nestemäisenä ensi sijassa Belgiassa, Alankomaissa, Saksassa ja Ranskassa. ACP:n teollisuuskaasuista kertyvä liikevaihto on 526 miljoonaa Belgian frangia.
(50) Toinen riippumaton osakeyhtiö on IJsfabriek Strombeek, joka toimii Belgian Meisessa. Vuonna 1996 se myi kaasupullokaasuja Benelux-maissa, Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja nestemäisiä kaasuja Belgiassa, Alankomaissa, Saksassa, Ranskassa ja Kreikassa. Yhtiön liikevaihto oli 567 miljoonaa Belgian frangia. Alankomaissa Ijsfabriek Strombeekilla on merkittävä markkina-asema ainoastaan typpioksiduulissa eli ilokaasussa, jota se myy sekä kaasupulloissa että irtokaasuna.
5. ALAN YHDISTYS - VFIG
(51) Alan yhdistys "Vereniging van Fabrikanten van Industriële Gassen" (VFIG) perustettiin 23 päivänä maaliskuuta 1989. Yhdistyksen perustamisesta ei laadittu notaarin vahvistamaa asiakirjaa eikä yhdistystä kirjattu yhdistysrekisteriin (Verenigingenregister). VFIG:n sääntöjen 5 kohdan mukaan sen jäsenet ovat yrityksiä, jotka valmistavat ja myyvät teollisuuskaasuja Alankomaissa. VFIG:n sääntöjen 4 kohdan mukaan yhdistyksen tavoitteena on edistää jäsentensä etuja teollisuuskaasuihin liittyvissä alan tekniikka- ja turvallisuuskysymyksissä Euroopan yhteisössä. VFIG:n sihteeristöä hoitaa Teppema BV, joka on liikkeenjohdon yrityskonsultointia harjoittavan Moret Ernst & Youngin(13) tytäryhtiö.
(52)
TAULUKON PAIKKA
(53) Yhdistyksen sääntöjen 7 kohdan mukaan jäsenet tapaavat vähintään kerran vuodessa. Kokouksissa jäsenyhtiötä edustaa yleensä sen toimitusjohtaja ja/tai muu johtaja. Vuodesta 1990 jäsenet ovat kokoontuneet yleensä kahdesta neljään kertaa vuodessa, kuten 106 kappaleen luettelosta ilmenee. Luettelosta käy myös ilmi, että suuremmat jäsenyhtiöt ovat osallistuneet kaikkiin kokouksiin kun taas pienemmät eivät. Sihteeristö laatii kokouspöytäkirjan, jonka hyväksyminen on seuraavan kokouksen esityslistalla. Jäsenet voivat kokouksessaan päättää toimikuntien perustamisesta. Tekninen toimikunta perustettiin vuonna 1991, minkä jälkeen se on kokoontunut vähintään kerran vuodessa.
(54) Moret Ernst & Young laatii neljännesvuosittain tilastot jäsenten Alankomaiden markkinoilla myymien nestemäisten ja kaasupulloissa myytävien kaasujen määristä. Tiedot on laskettu yhteen, joten kukin osallistuja voi ainoastaan arvioida oman markkinaosuutensa. VFIG:n jäsenillä ei ole velvollisuutta osallistua tilastojärjestelmään, mutta useimmat ovat tehneet niin vuodesta 1993.
6. TEOLLISUUSKAASUJEN JA LÄÄKKEELLISTEN KAASUJEN MARKKINAT
a) Merkitykselliset tuotemarkkinat
(55) Tässä päätöksessä käsitellään ainoastaan nestemäisenä (irtokaasuna) ja kaasupulloissa myytävien kaasujen toimituksia. Suurtoimitussopimukset eivät kuulu tämän päätöksen soveltamisalaan. Tässä päätöksessä irtokaasuna myytävistä kaasuista tärkeimmät ovat kolme ilmakaasua eli typpi, happi ja argon sekä hiilidioksidi (CO2). Kaasupulloissa myytävistä kaasuista tärkeimmät ovat typpi, happi, argon, hiilidioksidi, asetyleeni ja argonseokset. Kullakin näistä kaasuista on useita käyttökohteita.
(56) Typpeä on noin 78 prosenttia ilmasta; sen kiehumapiste on -196 °C. Sen erityisominaisuuksia ovat se, että inerttinä kaasuna se ei reagoi helposti muiden aineiden kanssa, ja nestemäisenä sillä on kyky sitoa lämpöä. Kaasumaisena sitä käytetään suojaamaan nesteitä ja kiinteitä aineita korroosiolta, mikrobien vaikutuksilta, räjähdysherkkien seosten muodostumiselta ja muilta vaikutuksilta, joita voi syntyä seosten joutuessa kosketuksiin ilman kanssa. Sitä käytetään perinteisesti teräs- ja muussa metallurgisessa teollisuudessa, öljy- ja petrokemian teollisuudessa ja enenevästi elintarviketeollisuudessa (pakastuksessa ja pakkaamisessa) ja elektroniikkateollisuudessa. Typpi toimitetaan putkiston kautta, irtokaasuna tai kaasupulloissa.
(57) Happea on 21 prosenttia ilmasta; sen kiehumapiste on -183 °C. Sen hapettavaa ominaisuutta käytetään parantamaan polttoprosessien tehokkuutta ja kemiallisia reaktioita. Teknisenä tai teollisena laatuna sitä käytetään ensi sijassa teräksen, muiden metallien, lasin, keraamien, kemikaalien, sellun ja paperin valmistukseen. Sitä käytetään myös metallien leikkaukseen ja hitsaukseen. Uusimpia sovelluksia ovat vedenkäsittely ja kalanviljely. Happi toimitetaan putkiston kautta, irtokaasuna tai kaasupulloissa. Happea käytetään myös lääkkeellisiin tarkoituksiin puhtaammassa ja kalliimmassa muodossa, jolloin se toimitetaan kaasupulloissa tai irtokaasuna.
(58) Argon on jalokaasu, jota on vain 1 prosentti ilmasta; sen kiehumapiste on -186 °C. Se on kemiallisesti jopa inertimpi kuin typpi, ja siksi sitä käytetään esimerkiksi suojakaasuna hitsauksessa ja eräissä elektroniikan ja metallurgian erittäin inerteissä prosesseissa. Argonia ei valmisteta ainoastaan ilmanerotusyksiköissä, vaan se on myös ammoniakin valmistusprosessin sivutuote. Argon toimitetaan yleensä irtokaasuna tai kaasupulloissa.
(59) Hiilidioksidia tuotetaan ensi sijassa kemiallisten prosessien, erityisesti vedyn valmistuksen sivutuotteena. Teollisuuskaasuyhtiöt ostavat hiilidioksidin yleensä kemian- ja petrokemianteollisuuden yhtiöiltä ja myyvät sen irtokaasuna ja kaasupulloissa. Hiilidioksidia käytetään hiilihappojäänä pakastamiseen. Kaasumaisena sitä käytetään lannoitteena kasvihuoneissa ja virvoitusjuomien ja oluen hiilihapottamiseen. Sitä käytetään myös palonsammuttimissa, suojakaasuna helposti syttyvien ja räjähdysherkkien aineiden varastoinnissa ja moneen muuhun tarkoitukseen. Eräissä sovelluksissa se voidaan korvata typellä.
(60) Argonseoksia myydään ainoastaan kaasupulloissa. Niitä käytetään hitsauksessa ja kalibroinnissa.
(61) Asetyleeni on polttokaasu, jota saadaan karbidien tuotannossa. Sillä on erittäin korkea liekkilämpötila. Sitä käytetään muun muassa hitsauksessa ja metallien leikkauksessa. Asetyleeni toimitetaan kaasupulloissa, joissa on alhainen paine.
(62) Alalla katsotaan yleisesti, että kunkin kaasun erilainen jakelutapa muodostaa omat erilliset tuotemarkkinat(14). Tuottajalle koituvat kustannukset, joista suurimmat erät kertyvät työvoimasta, energiasta, arvonalennuksista ja kuljetuksista, vaihtelevat suuresti jakelumenetelmän mukaan. Näin ollen kaasujen kuluttajilta perittävät hinnat eroavat huomattavasti riippuen käytettävästä jakelutavasta. Kaasut ovat kaasupulloissa toimitettuina paljon kalliimpia kuin samat nestemäisenä toimitetut kaasut, jotka puolestaan ovat kalliimpia kuin kaasumaisessa muodossa putkiston kautta kuljetettavat kaasut. Myös asiakkailta perittävät kuljetusmaksut ja vuokra samoin kuin mahdolliset turvallisuus- ja muut maksut vaihtelevat jakelutavan mukaan. Lisäksi eri tavoilla myytäviä kaasuja muokataan asiakkaiden vaatimusten mukaisesti.
(63) Tässä päätöksessä käsiteltävien sopimusten yhtenä tavoitteena oli määrittää kaasupulloissa myytävien kaasujen toimitushinta yleisesti. Komissio huomauttaa, että kyseiset sopimukset koskivat kaikkien kaasupulloissa myytävien kaasujen toimituksia eivätkä pelkästään edellä mainittuja tärkeimpiä kaasuja. Tällaisia muita kaasuja ovat helium, typpioksiduuli, vety ja tetreeni sekä monet muut erikoiskaasut ja kaasuseokset. Samoin irtokaasuna toimitettavien kaasujen joukossa on myös muita, vähemmän tärkeitä kaasuja, joiden toimitusehtoja mainitut sopimukset koskivat, esimerkiksi typpioksiduuli.
b) Merkitykselliset maantieteelliset markkinat
(64) Teollisuuskaasujen toimitusten maantieteellisiä markkinoita rajoittavat edellä a alakohdassa mainitut kalliit kuljetustavat, minkä vuoksi markkinat voidaan laajuudeltaan määritellä joko paikallisiksi tai alueellisiksi. Asiassa IV/M.926 Messer Griesheim / Hydrogas vuonna 1997 komissio perusti arviointinsa 200 km:n taloudelliseen kuljetusetäisyyteen.
(65) Vuonna 1989 asiassa(15), jossa komissio tutki teollisuuskaasujen toimittajien asiakkaisiinsa soveltamia ehtoja, komissio totesi, että yksinkertaisten nestemäisten kaasujen, kuten hapen ja typen, taloudellinen jakelusäde on 300-400 km ja kalliimman argonin 600-800 km. Kaasupulloissa toimitettavia ilmakaasuja ei yleensä kuljeteta 100 km:ä kauemmas, lukuun ottamatta kalliimpaa argonia.
(66) Tämän kaasupulloissa myytäviä kaasuja koskevan arvion vahvisti nyt tarkasteltavassa asiassa Air Liquide, joka kuitenkin rajoitti nestemäisen hapen ja typen toimitussäteen 150 km:iin ja nestemäisen argonin toimitusmatkan 400 km:iin. Toisaalta Praxair ja BOC uskovat, että kyseiset 1980-luvulla tehdyt arviot kuljetusetäisyyksistä pitävät edelleen paikkansa. ACP:n mukaan nestemäisen hiilidioksidin taloudellinen toimitusmatka on 300 km.
(67) Vesiteitse kuljetettaessa kuljetusmatka voi olla paljon pitempi ainakin teollisuuskaasukonsernien välisessä myynnissä. Tietojen mukaan nestemäistä argonia toimitetaan Alankomaista Kreikkaan ja nestemäistä hiilidioksidia voidaan toimittaa Alankomaista Puolaan ja Venäjälle. Ainoastaan kaasupulloissa toimitettavan asetyleenin taloudellinen kuljetussäde on noin 300-400 km.
(68) Vuonna 1997 asiassa IV/M.926 Messer Griesheim / Hydrogas komissio katsoi, että kyseisen yhteisyrityksen merkitykselliset maantieteelliset markkinat ovat paikalliset tai alueelliset suurista etäisyyksistä johtuvien korkeiden kuljetuskustannusten vuoksi.
(69) Eräät kaasuyhtiöt, kuten AGA nestemäisissä kaasuissa ja BOC joulukuuhun 1998 saakka, toimivat Benelux-maiden tasolla. Tämän perusteella merkitykselliset maantieteelliset markkinat saattavat olla Alankomaita laajemmat. Vastauksissaan komission kyselyihin kaikki Alankomaissa toimivat teollisuuskaasujen toimittajat kuitenkin katsoivat, että kaasupullokaasujen maantieteelliset markkinat ovat kansalliset. Suurimpana syynä tähän mainitaan kaasupulloja koskevat kansalliset määräykset, minkä vuoksi on mahdotonta myydä "belgialaisia" kaasupulloja Alankomaissa ja päinvastoin. Myös Saksalla on omat standardinsa(16). Kulttuuri- ja kielierot ja kaasupulloissa myytävien kaasujen toimitusten kannalta tärkeä palvelu mainittiin myös perusteina markkinoiden määrittelemiseksi kansallisiksi.
(70) Nestemäisten kaasujen osalta tilanne ei ole yhtä selvä. Jäsenvaltioiden säädökset eroavat irtokaasujen säiliöiden osalta, mutta kun säiliöt on asennettu, rajatylittäville toimituksille ei näytä olevan esteitä. Useimmat yhtiöt kuitenkin totesivat komissiolle, että niiden mielestä myös nestemäisten kaasujen markkinat ovat kansalliset. AGAn, Praxairin ja ACP:n näkemys asiasta erosi siltä osin, että ne katsoivat maantieteellisten markkinoiden riippuvan pikemmin taloudellisesta kuljetussäteestä.
(71) Komissio huomauttaa, että teollisuuskaasujen tuotantoa ja toimituksia hallitsevat yhteisössä muutamat suuret monikansalliset konsernit, joilla on kansallisia tytäryhtiöitä useimmissa jäsenvaltioissa. Nämä tytäryhtiöt toimittavat irtokaasuja paikallisille varastoille ja loppukäyttäjille ja kaasupullokaasuja loppukäyttäjille ainoastaan kyseisessä jäsenvaltiossa. Tytäryhtiöt asettavat myös kyseisessä jäsenvaltiossa sovellettavat toimitushinnat ja muut kaupalliset ehdot.
(72) Yhdessä jäsenvaltiossa olevan loppukäyttäjän on vaikea hankkia kaasuja toisissa jäsenvaltioissa sijaitsevilta monikansallisten konsernien tytäryhtiöiltä. Tämä ei johdu pelkästään rajallisesta taloudellisesta kuljetusmatkasta vaan myös konsernin maantieteellisten vastuiden sisäisestä jaosta(17). Tämän vuoksi eri jäsenvaltioissa sekä irtokaasuihin että kaasupullokaasuihin sovellettavat hinnat ja myyntiehdot eroavat toisistaan; useat asiakirjat vahvistavat tämän(18).
(73) Komissio huomauttaa myös, että myös toimitusrakenne vaihtelee jäsenvaltiosta toiseen. Air Liquide on selvä markkinajohtaja Ranskassa ja Belgiassa, Messerillä ja Lindellä on vahva asema Saksassa ja Hoek Loos on markkinajohtaja ja AGA toiseksi suurin Alankomaissa.
(74) Komissio päättelee näin ollen, että tässä päätöksessä kaasupullokaasujen ja nestemäisten kaasujen merkitykselliset maantieteelliset markkinat rajoittuvat Alankomaihin(19).
c) Markkinarakenne
(75) Taulukosta 1 ilmenevät kunkin tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvan yhtiön koko vuonna 2001 ja arvio kunkin yhtiön osuudesta teollisuus- ja lääkkeellisten kaasujen (vain kaasupullot ja irtokaasut) markkinoilla Alankomaissa vuonna 1996. Luvut perustuvat yhtiöiden tietopyyntöihin antamiin vastauksiin ja komission arvioihin(20).
Taulukko 1
TAULUKON PAIKKA
(76) Asianomaisten teollisuuskaasujen kokonaisvuosimyynti Alankomaissa vuosina 1994-1996 oli arviolta seuraava:
Taulukko 2
TAULUKON PAIKKA
(77) Taulukoissa 3 ja 4 esitetään yhtiöiden markkinaosuudet(21) sekä kaasupulloissa että nestemäisenä toimitettavien kaasujen suhteen Alankomaiden markkinoilla vuonna 1996.
Taulukko 3
Kaasupullokaasut
TAULUKON PAIKKA
Taulukko 4
Nestemäiset kaasut
TAULUKON PAIKKA
(78) Komissio huomauttaa, että 1980-luvun loppupuolelta lähtien Alankomaiden teollisuuskaasumarkkinoille on tullut uusia toimijoita: Air Liquide, Messer, BOC ja Westfalen ja - hiilidioksidimarkkinoille - Hydrogas. Kypsillä markkinoilla, joilla markkinat eivät juuri kasva yleistä talouskasvua enempää, uusien toimijoiden tulo markkinoille todennäköisesti lisää kilpailua. Uudet toimijat yrittävät saada riittävän osuuden markkinoista, kun taas vakiintuneet yritykset puolustavat markkinaosuuksiaan. Lisääntynyt kilpailu asiakkaista johtaa todennäköisesti keskihintojen alentumiseen.
(79) Hoek Loosin, Air Productsin ja AGAn toimittamat tiedot vahvistavat, että kaikkien tärkeimpien teollisuuskaasujen hintataso on laskenut vuodesta 1989 riippumatta siitä, onko kyse irto- vai kaasupullokaasuista. Hinnat ovat laskeneet sekä niiden kaasujen osalta, joiden kysyntä on laskenut (kuten asetyleeni), että niiden, joiden markkinat ovat vakaammat.
(80) Komissio huomauttaa, että uusista toimijoista huolimatta Alankomaiden kaasupullokaasujen markkinat ovat edelleen hyvin keskittyneet. Herfindahl-Hirschmann -indeksi (HHI)(22) oli yli 1800 kunkin taulukossa 3 olevan kaasupullokaasun osalta kunakin vuonna ajalla 1993-1997, ja viiden suurimman yrityksen (AGA, Air Liquide, Air Products, Hoek Loos ja Messer) yhteenlaskettu markkinaosuus ei ollut koskaan 80:tä prosenttia alhaisempi. Kunkin yhtiön markkinaosuus vaihteli erittäin vähän.
(81) Nestemäisten kaasujen hapen, typen, argonin ja hiilidioksidin markkinat olivat myös keskittyneet. Happea lukuun ottamatta viidellä johtavalla yhtiöllä oli yhteensä yli 80 prosentin markkinaosuus kunakin vuonna kaudella 1993-1997. Niiden yhtiökohtaiset markkinaosuudet eivät kuitenkaan olleet yhtä vakaat kuin kaasupullokaasuissa. HHI liikkui 1800:n vaiheilla.
(82) Komission tietojen perusteella Air Liquide, Hoek Loos, Air Products ja AGA yrittivät säilyttää markkinaosuutensa ryhtymällä vastatoimenpiteisiin joko toisiaan tai kolmansia yhtiöitä vastaan, jos kilpailija sai jonkin niiden asiakkaista(23).
(83) Tässä yhteydessä on huomattava, että kaasuntoimittajat ovat melko hyvin tietoisia toistensa asiakkaista. Koska kaasupullot ja kaasusäiliöt kuuluvat yleensä kaasuntoimittajille ja niissä on yhtiöiden merkinnät, asiakkaan tai mahdollisen asiakkaan luona käyvä myyntineuvottelija voi helposti nähdä, kuka nykyinen toimittaja on. Toimittaja voi näin ollen reagoida heti, kun asiakas, jonka kanssa yhtiöllä on sopimus, alkaa ostaa kaasua kilpailijalta. Suuremmilla teollisuuskaasujen toimittajilla on todellakin kilpailijakohtaiset luettelot asiakkaista, jotka ne ovat menettäneet tai voittaneet. Luetteloista ilmenevät myös hintamyönnytykset, jotka niiden on pitänyt tehdä tietyn kilpailijan kilpailevan tarjouksen vuoksi(24). Näiden tietojen ja kilpailijan mahdollisesti kiinnostavista asiakkaista laadittujen luettelojen perusteella toimittaja voi laatia kohdelistan vastatoimenpidekampanjaa varten(25). AGAa koskevissa asiakirjoissa vastatoimenpidepolitiikkaan viitataan käsitteellä "kauhun tasapaino"(26).
(84) Vastatoimenpidekampanjat eivät välttämättä rajoitu samoille maantieteellisille markkinoille. Useissa komissiolla olevissa asiakirjoissa viitataan rajatylittäviin vastatoimenpiteisiin, erityisesti silloin, kun halutaan kohdistaa toimet aggressiiviseen kilpailijaan sen omilla kotimarkkinoilla, joilla voi olla helpompi löytää sopivia kohteita(27). Toisissa asiakirjoissa viitataan Benelux-maiden tasolla järjestettäviin kampanjoihin. Rajatylittävät kampanjat järjestää tai ainakin koordinoi konserni, johon kyseinen kaasuntoimittaja kuuluu(28).
(85) Alalle on tyypillistä se, että hinnat ja muut toimitusehdot vaihtelevat asiakaskohtaisesti sekä kaasupullo- että irtokaasuissa. Uusia asiakkaita voitetaan tarjoamalla alhaisia hintoja ja edullisia toimitusehtoja. Hintoja korotetaan ja ehtoja muutetaan vuosittain, yleensä kunkin kalenterivuoden alussa. Vaikka kukin kaasu on homogeeninen tuote ja asiakkaat voivat helposti vaihtaa toimittajaa, eräiden teollisuuskaasuyritysten tekemien tutkimusten mukaan asiakkaat ovat kuitenkin hyvin uskollisia "omalle" toimittajalleen(29). Tämä voidaan selittää teollisuuskaasutoimintaan liittyvällä palvelulla, johon sisältyvät nopeat ja luotettavat toimitukset sekä asiakkaalle annettavat neuvot kyseisen tuotteen käytöstä. Tämän johdosta asiakkailla on tapana pitää kiinni toimittajastaan säännöllisistä hinnankorotuksista huolimatta. Asiakkaat harkitsevat toimittajan vaihtamista vasta silloin, kun niiden maksaman hinnan ja kilpailijoiden tarjoamien paljon edullisempien hintojen ja ehtojen välinen ero ylittää tietyn rajan. Silloisen toimittajan on joko tehtävä samanlainen hintatarjous tai muuten se menettää asiakkaan. Molemmissa tapauksissa on todennäköistä, että toimittaja ryhtyy vastatoimenpiteisiin ja tarjoaa edullisia ehtoja jollekin kilpailijansa asiakkaalle, joka tällöin vaihtaa toimittajaa.
(86) Näin ollen on kaksi hintatasoa, jotka voidaan erottaa kunkin kaasupulloissa teollisuuskaasuja myyvän toimittajan suhteen: vaihteleva hinta nykyisille asiakkaille ja vähimmäishinta, jolla toimittaja houkuttelee uusia asiakkaita. Samanlainen ero koskee irtokaasuina myytävien teollisuuskaasujen hintoja.
B. MENETTELY
1. TARKASTUKSET
(87) Asetuksen N:o 17 14 artiklan 3 kohdan mukaiset tarkastukset tehtiin 11 ja 12 päivänä joulukuuta 1997 yhtäaikaisesti ilman ennakkovaroitusta AGAn, Air Liquiden, Air Productsin ja Hoek Loosin toimitiloissa.
(88) Vuoden 1998 aikana tehtiin asetuksen N:o 17 14 artiklan 2 kohdan mukaiset tarkastukset BOCissa, Hydrogasissa, Messerissä ja Westfalenissa.
2. TIETOPYYNNÖT
(89) Komissio lähetti 24 päivänä heinäkuuta 1998 asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaiset tietopyynnöt AGAlle, Air Liquidelle, Air Productsille, Hoek Loosille, NTG:lle ja Praxairille.
(90) Asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaiset tietopyynnöt lähetettiin myös ACP:lle ja Ijsfabriek Strombeekille 14 päivänä syyskuuta 1998, Westfalenille, BOCille ja Indugasille 12 päivänä lokakuuta 1998, ACP:lle jälleen 13 päivänä lokakuuta 1998, Messerille 30 päivänä lokakuuta 1998, Hydrogasille 12 päivänä marraskuuta 1998 ja jälleen BOCille 22 päivänä joulukuuta 1998.
(91) Asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaiset lisäpyynnöt lähetettiin AGAlle, Air Liquidelle, Air Productsille, Hoek Loosille ja Messerille 7 päivänä huhtikuuta 1999 ja Hydrogasille 12 päivänä huhtikuuta 1999.
(92) Tammikuun 20 päivänä 1998 asetuksen N:o 17 11 artiklan mukainen tietopyyntö lähetettiin alan yhdistykselle VFIG:lle.
(93) Viimeiset asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaiset tietopyynnöt lähetettiin 22 päivänä helmikuuta 2002 AGAlle, Air Liquidelle, Air Productsille, Hoek Loosille, Messerille, Westfalenille, BOCille ja NTG:lle ja 5 päivänä kesäkuuta 2002 AGAlle, Air Liquidelle, Air Productsille, Hoek Loosille, Messerille, Westfalenille ja BOCille.
(94) Tietopyynnöissä yrityksiä pyydettiin toimittamaan tietoja kilpailijoiden kanssa pidetyistä kokouksista, selvityksiä tarkastusten aikana löydetyistä asiakirjoista ja tietoja yleisistä hinnankorotuksista ja muista toimitusehdoista. Yrityksiä pyydettiin myös selvittämään näkemyksensä markkinoiden määritelmästä, arvioimaan markkinaosuutensa ja markkinoiden kokonaisarvo sekä toimittamaan lisätietoja liiketoiminnastaan.
3. HALLINNOLLINEN MENETTELY
(95) Komissio aloitti 9 päivänä heinäkuuta 2001 nyt käsiteltävää asiaa koskevan menettelyn ja antoi väitetiedoksiannon kahdeksalle yritykselle, jotka toimivat teollisuus- ja lääkkeellisten kaasujen alalla Alankomaissa. Väitetiedoksianto lähetettiin seuraaville: AGA Gas BV, Air Liquide BV, Air Products Europe Inc., BOC Group Plc., NV W.A. Hoek's Machine- en Zuurstoffabriek, Messer Nederland BV, Nederlandse Technische Gasmaatschappij BV ja Westfalen Gassen Nederland BV.
(96) Kaikki väitetiedoksiannon saaneet yritykset toimittivat kirjallisia huomautuksia vastauksena komission väitteisiin.
(97) Yritykset saivat tutustua komission asiakirjoihin niille pian menettelyn aloittamisen jälkeen lähetetyn CD-ROMin avulla.
(98) Suullinen kuuleminen pidettiin 10 päivänä tammikuuta 2002. Seuraavat yritykset olivat läsnä tilaisuudessa: AGA Gas BV:n seuraaja AGA AB, Air Liquide BV, Air Products Europe Inc. Air Products Nederland BV:n puolesta, BOC Group Plc., NV Hoek Loos, Messer Nederland BV ja Westfalen Gassen BV.
(99) Kuten kirjallisissa vastauksissaan, kaksi yritystä, Air Liquide ja Westfalen, kiistivät väitetiedoksiannossa esitetyt väitteet, ja neljä yritystä, AGA, Hoek Loos, Air Products ja Messer, sanoivat, etteivät ne juurikaan kiistä esitettyjä seikkoja. BOC teki ainoastaan joitain pieniä huomautuksia viitaten vähäiseen markkinaosuuteensa kyseisenä aikana, ja NTG ei osallistunut kuulemistilaisuuteen.
(100) Useimmat kuulemistilaisuuteen osallistuneet yritykset, riippumatta siitä, kiistivätkö ne tosiseikat vai eivät, ottivat esille kysymyksen vanhentumisajasta. Ne väittivät, että komissiolla ei ollut asiakirjatodisteita vuosilta 1992-1994 ja että mahdolliset rikkomiset ennen vuotta 1992 oli rajattava ajallisesti pois, koska yllätystarkastukset tehtiin 11 ja 12 päivänä joulukuuta 1997. Tätä seikkaa käsitellään jäljempänä II osan E jaksossa.
C. RIKKOMISTA KOSKEVAT YKSITYISKOHDAT
1. JOHDANTO
(101) Komissiolla on todisteita siitä, että Alankomaiden johtavat teollisuuskaasuyritykset tapasivat säännöllisesti vuosina 1989-1997. Näissä kokouksissa ne
a) keskustelivat ja sopivat seuraavana vuonna silloisille asiakkailleen kaasupulloissa (ja joskus irtokaasuna) toimitettavien kaasujen hintojen korotusprosentista tai -määrästä ja muista kaupan ehdoista;
b) sopivat pidättäytyvänsä käymästä kauppaa toistensa asiakkaiden kanssa 2-5 kuukauden ajan vuosittain hinnankorotusten täytäntöönpanemiseksi;
c) sopivat noudattavansa vähimmäishintoja tarjotessaan kaasupulloissa ja irtokaasuna toimitettavia kaasuja uusille asiakkaille; ja
d) sopivat noudattavansa muita kaupan vähimmäisehtoja toimittaessaan kaasuja kaasupulloissa ja irtokaasuna. Nämä ehdot koskivat erityisesti asiakkailta perittäviä vuokria ja kuljetuskustannuksia. Lisäksi ne sopivat ottavansa käyttöön irtokaasun erikoismaksun ja kaasupulloissa toimitettavien kaasujen turvallisuus- ja ympäristömaksun.
(102) Vaikka nämä seikat ovat yhteydessä toisiinsa ja niiden yhteisenä tarkoituksena oli korottaa teollisuuskaasujen hintatasoa (tai välttää sen alentuminen) Alankomaissa, niitä käsitellään ja analysoidaan erikseen.
(103) Komissiolla on todisteita Alankomaiden johtavien teollisuuskaasuyritysten säännöllisistä kokouksista vuosina 1989-1997. Eräisiin kokouksiin osallistuivat myös pienemmät kilpailijat. Näissä kokouksissa osanottajat keskustelivat useista yhteisen etunsa mukaisista asioista. Kokouksissa yrityksillä oli mahdollisuus keskustella ja sopia säännöllisesti hinnankorotusten ja kaupan ehtojen määräämisestä ja täytäntöönpanosta irtokaasuna ja kaasupulloissa myytävien kaasujen osalta. Näitä kilpailun vastaisia kokouksia täydennettiin yritysten kahdenvälisillä yhteyksillä.
(104) Kartellin alkuvuosina vuodesta 1989 lähtien teollisuuskaasujen toimittajat osallistuivat "turvallisuuskokouksiin". Kokouksia pidettiin ravintoloissa useita kertoja joka vuosi. Niihin liittyi joskus lounastilaisuuksia, ja ne järjesti jokin kyseisistä yrityksistä. Kokouksessa jaettiin esityslistaluonnos, johon ei sisältynyt hintoja tai muita kaupan ehtoja koskevia seikkoja. Kuten seuraavista kohdista ilmenee, kokouksissa keskusteltiin myös seikoista, joita ei ollut esityslistalla. Union Carbide, Hoek Loos, AGA, Air Products ja Air Liquide ottivat osaa yhteen tai useampaan turvallisuuskokoukseen vuosina 1989-1991. Air Products huomauttaa, että sen johtaja lopetti kokouksiin osallistumisen vuonna 1990 ja että Union Carbide ei ollut aina läsnä kokouksissa, johon kyseinen johtaja osallistui(30).
(105) VFIG:n jäsenten kokouksista tuli myöhemmin suosittu tapa keskustella ja sopia hinnoista ja muista toimitusehdoista. VFIG:n viralliset kokoukset alkoivat vuonna 1989, ja ne pidettiin yleensä Utrechtissa, jossa VFIG:n sihteeristö sijaitsee. Sihteeristö kutsui jäsenyhtiöt kokoukseen lähettämällä niille esityslistaluonnoksen ja edellisen kokouksen pöytäkirjaluonnoksen.
(106) Asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaisen tietopyynnön johdosta VFIG toimitti järjestämiään kokouksia koskevat raportit. Osanotto VFIG:n kokouksiin ilmenee seuraavasta taulukosta.
Taulukko 5
TAULUKON PAIKKA
* = peruutettu, 0 = poissa, X = läsnä
(107) Vuonna 1995 alan suurimmat yritykset AGA, Air Liquide, Air Products, Hoek Loos ja Messer aloittivat myös VFIG:n ulkopuoliset epäviralliset tapaamiset. Kokousten järjestämisestä huolehtivat yritykset vuorotellen, ja ne pidettiin Bredassa sijaitsevassa ravintolassa ja vuonna 1997 myös Barendrechtissa. Kokouksissa ei ollut muodollista esityslistaa eikä pöytäkirjaa pidetty. Tapaamisia järjestettiin useita kertoja vuodessa ja niitä jatkettiin ainakin vuoden 1997 loppuun saakka(31). Näissä kokouksissa yritykset keskustelivat ja päättivät hinnoista ja muista toimitusehdoista, kuten jäljempänä esitetään.
(108) AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin osallistuminen Bredassa tai Barendrechtissa järjestettyihin kokouksiin ilmenee seuraavasta taulukosta, jonka perustana on käytetty yhtiöiltä saatuja vastauksia.
Taulukko 6
TAULUKON PAIKKA
Huom.
Air Liquide: ei tietoja vuodelta 1995; Messer: ei tietoja; Hoek Loos: ei tietoja.
X = yhtiöiden muistamat päivämäärät.
tyhjä = ei vastausta yhtiöltä.
(109) Ajalla 1989-1997 yhtiöillä oli myös kahdenvälisiä yhteyksiä, jolloin ne pitivät yhteyttä toisiinsa kirjeiden, faksien ja tapaamisten avulla. Yhteydenpidon tarkoituksena oli tiedottaa kokouksissa sovituista asioista kilpailijoille, jotka eivät olleet osallistuneet niihin, sekä keskustella sovittujen asioiden toteuttamisesta. Usein yhteydenpito koski tietyiltä asiakkailta perittyjä hintoja ja muita kaupan ehtoja ja joskus niistä myös sovittiin(32).
2. HINNANKOROTUKSISTA MÄÄRÄÄMINEN
a) Yleiskatsaus
(110) Komissiolla on todisteita siitä, että vuodesta 1989 lähtien kilpailijat keskustelivat säännöllisesti ja sopivat hinnankorotuksista, joita ne soveltaisivat seuraavana vuonna silloisiin asiakkaisiinsa kaasupullokaasujen ja joissain tapauksissa nestemäisten kaasujen osalta. Ainakin seuraavat yhtiöt ottivat osaa näihin salaisiin käytäntöihin: Hoek Loos, Air Products ja AGA vuosina 1989-1991 ja 1993-1997, Air Liquide ja Messer kaudella 1990/1991 ja vuosina 1993-1997, Westfalen ja BOC kaudella 1994/1995.
b) Kartellikokoukset ja salaiset yhteydet
(111) Hoek Loosin, AGAn ja Air Productsin välillä oli 24 päivänä marraskuuta 1989 voimassa sopimus kaasupulloissa myytävien kaasujen hintojen korottamisesta noin 5 prosentilla vuonna 1990.
(112) AGAsta löydettiin 24 päivänä marraskuuta 1989 päivätty sisäinen muistio "turvallisuuskokouksesta". Englanniksi laadittu ja luottamukselliseksi merkitty muistio kuuluu seuraavasti:
"Kaikki osallistujat sopivat kaasupullokaasujen hinnan korottamisesta ± 5 %.
HL 4,9 %, UC 5 %, AGA 5 %, AP 5 %.
HL:n [...] välittää nämä tiedot AL:lle.
Pyydämme AL:ää pidättäytymään kilpailusta 4-5 kuukauden ajan. Tästä hetkestä alkaen. Sama koskee HL:ää, AGAa, UC:tä ja AP:tä. Tarkoittaa sitä, että meidän on tästä lähtien käytävä kauppaa vain omien asiakkaidemme kanssa. Kaikkien on laadittava ehdotus nestemäisten kaasujen hinnastoksi.
Kokouspäiväksi on sovittu 12. tammikuuta, jolloin hinnastosta keskustellaan lopullisesti ja päätetään siitä yksimielisesti.
Kaikki yrittävät parantaa nykyisten asiakkaiden nestemäisten kaasujen hintoja.
LUETTUASI TÄMÄN HÄVITÄ SE"
(33)
(113) Yhteisen sopimuksen johdosta vuoden 1990 hinnankorotus oli suurempi kuin AGAn korotus olisi ollut ilman sopimusta. Vain vielä kuukausi ennen sopimusta AGA harkitsi korottavansa hintoja vain 4 prosenttia 30 päivänä lokakuuta 1989 päivätyn sisäisen viestin(34) mukaan (joka löydettiin Messeristä).
(114) AGA toteutti sopimuksen hintojen korottamisesta 5 prosentilla, kuten ilmenee AGAn 28 päivänä marraskuuta 1989 päivätyistä sisäisistä ohjeista, ja keskitti 5 prosentin hinnankorotuksen silloisiin asiakkaisiinsa(35). Kyseinen viesti kuuluu seuraavasti:
"Asia: Hinnankorotus ja täyttölisä
...
1. Hinnat, kaasupullokaasut / vuokra ja rahti
Näitä korotetaan 5 % 1. tammikuuta lähtien.
Prosenttilukuun sisältyy myös rahti. Vuokratariffia muutetaan 1 sentillä irtonaisten kaasupullojen osalta ja 2 sentillä pakkauksissa olevien kaasupullojen osalta. Prosenttiluvun muutos johtuu vuoden 1990 kehitystä koskevista uusista odotuksista.
2. ..."
(115) Hoek Loosin, Air Productsin, AGAn ja Air Liquiden edustajat tapasivat uudelleen 22 päivänä marraskuuta 1990 ja sopivat korottavansa hintoja 5-7 prosenttia 1 päivästä tammikuuta 1991.
(116) Air Liquiden tiloista löydettiin 22 päivänä marraskuuta 1990 päivätyt sisäiset muistiinpanot(36), joiden mukaan hinnankorotukset olivat yksi keskustelluista asioista:
"1. Irtokaasu - erikoismaksu
2. Vähimmäishinnat - korotus
3. Hinnankorotus 1.1.91 (5-7)
1 kohdan osalta:
HL: kaikkiin asiakkaisiin otettu yhteyttä - alkaa 1.11.90. Noin 30 reagoinut (eli harvat). 36 guldenia
AP: kirje lähetetty 16.11. Kaikki aloittavat yhtenäisesti 1.12. 36 guldenia. Jo nyt suullisia/kirjallisia reaktioita.
AGA: Suuret eivät hyväksy sitä (Nedstaal, AKZO), noin 50 %:iin otettu yhteyttä. Aloituspäivä 1.12.
AL: Jonotusmaksu käyttöön. Irtokaasun erikoismaksu 1.1. Perusteet: ajotunteja koskevat lait, jonot, polttoaine, vakuutusmaksujen kohoaminen, tiukemmat säädökset, koulutuskustannukset.
Otetaan säännönmukaisesti käyttöön uusissa sopimuksissa.
..."
(117) Air Liquide ei pystynyt kertomaan komissiolle, missä yhteydessä tämä kokous pidettiin ja kuka osallistui siihen Air Liquiden puolesta, lukuun ottamatta myyntipäällikkö [...], jonka käsiala tunnistettiin(37). Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Air Liquide totesi, että asiakirjassa oli kyse ainoastaan [...] tekemistä henkilökohtaisista muistiinpanoista ja että se ei ollut todiste mistään sitoumuksesta yhtiön osalta(38).
(118) Komission mielestä tämä vastaus ei ole uskottava, koska muistiinpanoissa on selvästi yhteenveto kilpailijoiden suunnitelmista ja muistiinpanojen perusteella näyttää siltä, että ne tehtiin keskustelun aikana.
(119) Ainakin AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin välillä oli sopimus vuosina 1990-1991 kaasujen ja palvelujen kuuden prosentin hinnankorotuksista, jotka toteutettiin marraskuun 1990 ja helmikuun 1991 välisenä aikana:
(120) AGAn (englanninkielisessä) 27 päivänä marraskuuta 1991 päivätyssä Messeriä koskevassa sisäisessä muistiossa(39) todetaan seuraavaa:
"Kaikki kaasuyhtiöt ml. MG sopivat perushintojen käyttämisestä - vuokrasta ja kuljetusmaksuista (ks. liite). Todellisuudessa MG:n hinnat ovat huomattavasti näitä hintoja alhaisemmat: 20-30 %. Tämä johtaa moniin hinnanalennuksiin ja/tai asiakkaiden menettämiseen. Loimme aikaisemmin palveluherkät markkinat.
MG:n tapaiset kilpailijat kouluttavat markkinoita keskustelemaan vain hinnoista.
Myös MG sopi kaasun ja palvelujen 6 %:n hinnankorotuksista.
MG suostui myös tulitaukoon marras-, joulu-, tammi- ja helmikuussa voidakseen neuvotella hinnankorotuksista asiakkaiden kanssa.
Kaikki kaasuyhtiöt ml. AGA kärsivät paljon MG:n hallitsemattomasta käyttäytymisestä markkinoilla.
Minulla on kaksi ehdotusta:
Keskustellaan tästä Stephan Messerin kanssa
Valmistaudutaan lyhyellä aikavälillä vastatoimenpiteisiin Saksassa."
(121) Edellä oleva muistio osoittaa, että Messer oli nyt liittynyt kilpailunvastaisia kokouksia pitävien yritysten joukkoon. Komissio huomauttaa, että yhdessä tämän asiakirjan kahdesta jäljennöksestä(40) AGAn edustaja oli kirjoittanut kohtaan "6 %:n hinnankorotuksista" "mutta Messer on rajoittanut tätä mahdollisuuksien mukaan".
(122) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Messer totesi, että päätelmä Messerin osallistumisesta sopimuksiin edellä mainitun AGAn muistion perusteella menee liian pitkälle. Messer väittää, että sisäisestä muistiosta ilmenee vain AGAn oma tulkinta Messerin toiminnasta ja osoittaa, että AGA oli tietoinen siitä, että Messer noudatti omaa toimintalinjaansa(41).
(123) Komissio huomauttaa kuitenkin, että Messerin on täytynyt olla yhteydessä kilpailijoihinsa keskustellakseen aikeistaan sovitun hinnankorotuksen suhteen, kuten edellä 120 kappaleessa olevasta AGAn edustajan huomautuksesta ilmenee.
(124) Edellä mainitun lisäksi komissio tietää, että mahdollisesti vuoden 1991 alussa Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja AGAn edustajat tapasivat ja keskustelivat äskettäisen, vuoden 1991 6 prosentin hinnankorotuksen toteuttamisen onnistumisesta:
(125) Air Liquiden tiloista löydettiin kyseistä kokousta käsittelevä käsinkirjoitettu (hollanninkielinen) muistio(42), jossa todetaan muun muassa seuraavaa:
"Hinnankorotus
[...]: kaikki korotettu
kuljetuskustannukset
irtokaasu BOC/Messer
kaasupl. Westf./Messer/AL
HL: noin 6 prosenttia sekä irtokaasu että kaasupl.
Indeksi osoittaa 6 %:n kasvua
AGA: vain 20 % suunnitelmasta toteutunut
Indeksi osoittaa 6 %:n kasvua
...
Useimmat ottaneet käyttöön irtokaasun erikoismaksun ..."
(126) Vastauksessaan komission kysymyksiin Air Liquide katsoi muistion olevan "noin vuodelta 1990" ja sanoi sen olevan "[...] henkilökohtaisia muistiinpanoja, jotka on luultavasti tehty sosiaalisen tapaamisen jälkeen"(43). Air Productsin edustaja tässä kokouksessa näyttää olleen toimitusjohtaja [...].
(127) Air Liquiden tiloista löydettiin myös käsinkirjoitettu muistiinpano, joka yhtiön mukaan on vuoden 1991 alkupuolelta(44). Se kuuluu seuraavasti: "AGA alentanut tasoa hintojen korottamisesta tehdystä sopimuksesta huolimatta."(45)
(128) VFIG:n jäsenten kokouksessa 16 päivänä joulukuuta 1993 AGA, Air Liquide, Air Products, Hoek Loos ja Messer sopivat korottavansa hintoja 1 päivästä tammikuuta 1994. Indugas, BOC ja NTG eivät olleet läsnä.
(129) Air Liquiden tiloista löydettiin kyseistä kokousta käsittelevä hollanninkielinen käsinkirjoitettu muistio(46), jossa todetaan muun muassa seuraavaa:
"Hinnankorotus.
HL 1.1.94 korotus 4,5 %. - Myös MG ja AP nostavat hintoja. Ilmeisesti sopimus hintojen korottamisesta 1.1., mutta ei prosentista tai vähimmäistasosta."
(130) Tämän vahvistavat AGAn toimittamat käsinkirjoitetut muistiinpanot(47):
"16.12.93 VFIG.
...
Hinnankorotus:
H-L: kirje asiakkaille tammikuun alussa."
(131) Sen vahvistavat myös Air Productsin tiloista löydetyt englanninkieliset, käsinkirjoitetut huomautukset, jotka koskevat samaa kokousta:
"AGA 15. tammik.
H/L useimmat sopimukset 1. tammikuuta
Pitempi kausi 1. helmikuuta
Menee neuvotteluun
Neuvotellaan jo asiakkaiden kanssa
Suurimmille asiakkaille on myyty (sold) (kerrottu (told?))
Kaikki suurimmat asiakkaat + 4,5 %
Joskus neuvoteltava vähemmästä
...
Kilpailukielto 1. huhtikuuta saakka"
(48).
(132) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Air Liquide väitti, että VFIG:n 16 päivänä joulukuuta 1993 pidettyä kokousta koskevasta Air Liquiden käsinkirjoitetusta muistiosta ilmenee, että sen kirjoittaja oli kirjoittanut muistiin vain sen mitä muut sanoivat (sana "ilmeisesti") eikä se todista Air Liquiden sitoutuneen mihinkään. Air Liquide väittää myös, että joulukuun puoliväli ei vaikuta realistiselta ajankohdalta sitoutua 1 päivänä tammikuuta 1994 voimaan tulevaan hinnankorotukseen(49).
(133) Komissio huomauttaa, että Air Liquide osallistui kyseiseen kokoukseen ja merkitsi huolellisesti muistiin mitä sen kilpailijat sanoivat.
(134) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Messer väitti, että pelkkä osallistuminen kokoukseen ei ollut sinänsä riittävä todiste sopimukseen osallistumisesta. Se toteaa, että Air Liquiden tiloista löydetyissä käsinkirjoitetuissa muistiinpanoissa viitataan vain siihen, että Messer aikoi nostaa hintojaan(50). Messer ei maininnut korotuksen tarkkaa määrää, ja yleisenä käytäntönä on nostaa hintoja kyseiseen vuodenaikaan, koska hintoja on tarkistettava inflaation vuoksi. Lisäksi AGAn ja Air Productsin tiloista löydetyissä muistiinpanoissa ei mainita Messeriä.
(135) Komissio huomauttaa kuitenkin, että Messer osallistui kyseiseen kokoukseen ja mainitsi, mitä se aikoo tehdä yhden kaupallisen toimintapolitiikkansa tekijän eli hintojen korottamisen suhteen.
(136) Kaasupullokaasujen vuoden 1995 hinnankorotuksista keskusteltiin ensimmäisen kerran VFIG:n kokouksessa 14 päivänä lokakuuta 1994. Tähän kokoukseen osallistuivat AGA, Air Liquide, Air Products, BOC, Hoek Loos, Hydrogas, Messer, NTG ja Westfalen:
(137) AGAn toimitiloista löydettiin tähän kokoukseen viittaavia käsinkirjoitettuja muistiinpanoja, joihin sisältyvät seuraavat sanat:
"Hinnat + 6 %
Irtokaasusopimukset 4,5 % (HL-indeksi)
Energia + 6-8 %"
(51).
(138) AGA toimitti myös 17 päivänä lokakuuta 1994 päivätyt käsinkirjoitetut muistiinpanot, jotka oli tehnyt toinen työntekijä samasta kokouksesta:
"VFIG
Hinnankorotus
...
Kaasupullokaasujen hinnat + 6 % + vuokra ja kulj.
Irtokaasusopimukset + 4,5 %, indeksikaava?
...
Kilpailukieltokausi: 1. joulukuuta + 3-4 kuukautta"
(52).
(139) AGA, Air Liquide, Air Products, BOC, Hoek Loos, Messer ja Westfalen laativat yksityiskohtaisesti kaasupullokaasujen vuoden 1995 hinnankorotukset VFIG:n kokouksessa 18 päivänä marraskuuta 1994.
(140) AGA toimitti käsinkirjoitetun taulukon(53). Sen oli kirjoittanut myyntipäällikkö [...], joka ei ollut itse osallistunut kokoukseen. Hänen muistiinpanonsa oli tehty yhtiön sisäisessä kokouksessa, jossa käsiteltiin tehtyjä sopimuksia. Taulukossa viitataan kyseiseen VFIG:n kokoukseen, ja siitä ilmenevät Hoek Loosin, AGAn, Messerin, Air Liquiden, Air Productsin, BOCin ja Westfalenin osalta kaasupulloissa myytävien kaasujen hinnankorotukset vuodeksi 1995 sekä vuokrien ja kuljetuskustannusten korotukset. Taulukkoon on kirjattu myös kahden kuukauden kilpailukieltojakso, jonka aikana korotukset oli tarkoitus toteuttaa. Lisäksi viitataan nestemäisten kaasujen hintojen ja säiliövuokrien korotuksiin.
(141) Toisessa taulukossa(54), joka löydettiin Air Productsin tiloista, näytetään viittaavan samaan kokoukseen, vaikka kaikki näiden taulukoiden kohdat eivät ole samanlaiset. Air Products katsoi ensin, että se oli laadittu kilpailijoiden kanssa vuonna 1995 pidetyssä kokouksessa, mutta oli myöhemmin samaa mieltä siitä, että taulukko oli voitu laatia marraskuussa 1994 pidetyn VFIG:n kokouksen seurauksena(55). Tästä taulukosta ilmenevät jälleen Hoek Loosin, AGAn, Messerin, Westfalenin, BOCin, Air Liquiden ja Air Productsin hintojen, kuljetuskustannusten ja vuokrien korotukset sekä kilpailukieltokausi korotusten toteuttamiseksi.
(142) Todisteiden perusteella BOCin Benelux-maiden toimitusjohtaja antoi vapaaehtoisesti seuraavan lausunnon, joka kirjattiin tutkimuskertomukseen ja jonka hän allekirjoitti:
"Herra Celis muisteli, että kahden - vuosien 1994 ja 1995 loppupuolella pidetyn - (VFIG:n) kokouksen lopuksi muut ottivat hänen yllätyksekseen esille seuraavan vuoden hinnat."
(56)
(143) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon(57) BOC korosti myös sitä, että sen toimitusjohtaja Celis ei ollut 139 kappaleessa mainitussa kokouksessa hyväksynyt muiden esittämää kuutta prosenttia, vaan oli ilmoittanut yhtiön suunnittelevan viiden prosentin korotusta.
(144) Komissio huomauttaa kuitenkin, että BOC oli edustettuna edellä mainitussa kokouksessa ja sen toimitusjohtaja antoi vapaaehtoisesti tietoja BOCin suunnitelluista hinnankorotuksista eikä missään vaiheessa vetäytynyt hinnankorotussopimusta koskevasta keskustelusta. Toimitusjohtaja Celisin yllättyneisyys voi korostaa sitä, että hänen roolinsa ei ollut kovin aktiivinen.
(145) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Westfalen kiinnitti huomiota siihen, että se ei ollut koskaan osallistunut aktiivisesti näihin kokouksiin ja että se ei ollut ollut tietoinen, että hinnankorotusten tapaisista seikoista oli keskusteltu, sillä näihin aiheisiin ei viitattu kokouspöytäkirjoissa(58).
(146) Komissio huomauttaa, että Westfalen osallistui edellä mainittuun kokoukseen ja antoi viitteitä kilpailijoilleen siitä, mitä se aikoo tehdä yhden kaupallisen toimintapolitiikkansa tekijän eli hintojen korottamisen suhteen(59).
(147) Messeristä löydetyissä käsinkirjoitetuissa huomautuksissa, jotka koskevat 25 päivänä lokakuuta 1994 (eli ennen VFIG:n kokousta) pidetyn johtajien sisäisen kokouksen esityslistaa, todetaan seuraavaa: "VFIG! Hinnankorotus '95?"(60) Messerin tiloista löydettiin sisäiset ohjeet(61) tammikuussa 1995 toteutettaviin hinnankorotuksiin liittyvästä kilpailukieltokaudesta, ja vuoden 1995 ensimmäistä neljännestä käsittelevässä katsauksessa todetaan, että hinnankorotukset toteutettiin ilman suuria vaikeuksia 1 päivästä tammikuuta 1995 ja lisätään, että "olemme saaneet suurin piirtein samanlaisia uutisia kilpailijoiltamme"(62).
(148) Marraskuun 23 päivänä 1995 AGA, Air Liquide, Air Products, Hoek Loos ja Messer tapasivat ja tekivät salaisen hinnankorotusjärjestelyn vuodeksi 1996.
(149) Hoek Loosin tiloista löydetyistä, 23 päivänä marraskuuta päivätyistä muistiinpanoista(63) ilmenevät eräiden kilpailijoiden hinnankorotukset 1 päivänä tammikuuta 1996:
"AP:n korotukset 1.1.1996 4,75 % kaasu
0,75 vuokra/kk/kaasupl.
1,50 vuokra erikoiskaasupl.
0,50 kuljetus kaasupl.
AGA 5-8 % tuote
vuokra?
rahti?
MG suuret asiakkaat &gt; 15000 7,2 %
0,90 rahti
0,02 vuokra
4 liikevaihtoryhmää 7,2 % ja 15 % pienet asiakkaat
rahti 0,90 ja 2,50 per kaasupullo
vuokra 0,01 ja 0,05 / kaasupl.
joulukuun ens. puolisko, kirje hinnankorotuksista
1/10 12,50 guldenia 15,00 guldenia turv.- ja ymp.maksu mainittu laskussa
± 5000 guldeniin saakka - vähimmäishinnat
AL 6-7,5 % tuote
rahti korko
vuokra korko ...
...
BOC aikoo (korottaa) hintoja 5 %
..."
(150) Vastauksessaan komission kysymyksiin Hoek Loos totesi, että se ei pysty ilmoittamaan kokouksen päivämäärää, osallistujia ja tarkoitusta ja että se epäilee, että muistiinpanot eivät edes ole raportti kokouksesta. Yhtiön mukaan kyseessä saattaisivat olla sen omilta myyntiedustajilta saadut tiedot(64).
(151) Komission mielestä Hoek Loosin tulkinta ei ole uskottava. Kilpailijoiden tulevia käytäntöjä koskevien erittäin yksityiskohtaisten tietojen ja vielä lähettämättömään kirjeeseen viittaamisen perusteella voidaan päätellä, että kyseessä on raportti AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin kokouksesta. Päivämäärä osoittaa, että kokousta ei pidetty VFIG:n kokouksen yhteydessä. Komissio katsoo, että se oli yksi useista tapaamisista, jotka järjestettiin vuosina 1995-1997 AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin välillä Bredassa ja Barendrechtissa. Komissio huomauttaa tässä yhteydessä, että sekä Air Products että AGA ovat maininneet 23 päivän marraskuuta 1995 yhtenä Bredassa järjestetyn kokouksen päivämääränä.
(152) Vaikka BOC mainitaan lyhyesti raportissa, yhtiö ei komission tietojen mukaan osallistunut kyseisiin Bredassa ja Barendrechtissa järjestettyihin kokouksiin.
(153) Hoek Loos, Air Products, Air Liquide, AGA ja Messer tapasivat vuoden 1996 loppupuolella, luultavasti 2 päivänä lokakuuta 1996, ja sopivat kaasupulloissa myytävien kaasujen hinnankorotuksia koskevasta salaisesta järjestelystä vuodeksi 1997.
(154) Air Productsin tiloista löydetty päiväämätön käsinkirjoitettu asiakirja(65), jonka yhtiö uskoo olevan vuoden 1996 loppupuolelta, on toinen raportti kilpailijoiden välisestä kokouksesta. Hoek Loosin, Air Productsin, Air Liquiden ja AGAn markkinoita koskevan keskustelun jälkeen muistiinpanoissa todetaan, että VFIG aikoo julistaa seuraavan vuoden (= 1997) kuljetusvuodeksi ja että kuljetukset otetaan huomioon indeksissä: + 0,2-0,3 prosenttia. Komissio katsoo tämän viittaavan aikaisemmissa asiakirjoissa mainittuun irtokaasuja koskevaan Hoek Loosin indeksiin(66). Kaasupulloissa myytävien kaasujen hinnat nousisivat 4,5 prosenttia marraskuun ja maaliskuun välisenä aikana. Lisäksi viitataan Air Liquiden 6-8 prosentin korotukseen.
(155) Sekä marraskuun ja maaliskuun välinen ajanjakso että 6-8 prosentin yleinen hinnankorotus, joihin viitataan edellä, mainitaan myös Hoek Loosista löydetyssä, 28 päivänä syyskuuta 1996 päivätyssä asiakirjassa "Kaasupullokaasuja koskeva ehdotus 1997"(67). Hoek Loosista löydetty ehdotus noudattaa kaikilta osin sekä Air Productsin tiloista(68) että Messeristä(69) löydettyjä käsinkirjoitettuja muistiinpanoja.
(156) Vastauksessaan komission tietopyyntöön Hoek Loos väitti, että hyväksymisen jälkeen ehdotus aiottiin toimittaa yhtiön omalle myyntihenkilöstölle ja siksi se oli tarkoitettu vain sisäiseen käyttöön(70).
(157) Edellä mainitun perusteella tämä lausunto ei ole uskottava. Hinnanmuutoksista ilmoitettiin todellakin Hoek Loosin henkilöstölle 7 päivänä lokakuuta 1996(71), mutta on erittäin vahvoja todisteita siitä, että niistä keskusteltiin myös kilpailijoiden kanssa. Komissio katsoo, että keskustelu käytiin Bredassa 2 päivänä lokakuuta 1996. Tämän päivän mainitsevat Air Liquide, Air Products ja AGA(72), ja se sijoittuu Hoek Loosin ehdotuksessaan mainitseman päivän ja sen päivän, jona hinnankorotuksista ilmoitettiin henkilöstölle, väliin.
3. VUOSITTAISET KILPAILUKIELLOT
a) Yleiskatsaus
(158) Samat yhtiöt, jotka tapasivat säännöllisesti vuodesta 1989 ja sopivat silloisten asiakkaidensa vuosittaisista hinnankorotuksista, kuten ilmenee C jakson 2 kohdasta, sopivat näissä kokouksissa useita kuukausia kestävistä vuosittaisista tulitauoista toteuttaakseen sovitut hinnankorotukset. Komissiolla on todisteita siitä, että seuraavat yhtiöt ottivat osaa kilpailukieltoa koskeviin salaisiin järjestelyihin: Hoek Loos, Air Products ja AGA vuosina 1989-1991 ja 1993-1997, Air Liquide ja Messer kaudella 1990/1991 ja vuosina 1993-1997 ja Westfalen ja BOC kaudella 1994/1995. Kilpailukieltoa, joka kesti 1 päivästä marraskuuta 1996 1 päivään maaliskuuta 1997, sovellettiin sekä irtokaasujen että kaasupullokaasujen asiakkaisiin. Aikaisemmat kilpailukieltojaksot koskivat ainoastaan kaasupullokaasujen asiakkaita.
b) Kartellikokoukset ja salaiset yhteydet
(159) Marraskuun 24 päivänä 1989 Hoek Loosilla, AGAlla ja Air Productsilla oli voimassa oleva sopimus hinnankorotuksista. Korotusten toteuttamiseksi ne sopivat myös 4-5 kuukauden jaksosta, jolloin ne pidättäytyisivät kilpailusta.
(160) Edellä 112 kappaleessa oli lainaus AGAsta löydetyistä englanniksi laadituista muistiinpanoista, jotka oli päivätty 24 päivänä marraskuuta 1989 ja merkitty luottamukselliseksi. Ne koskivat "turvallisuuskokousta". Viesti kuuluu seuraavasti:
"Kaikki osallistujat sopivat kaasupullokaasujen hinnan korottamisesta ± 5 %.
HL 4,9 %, UC 5 %, AGA 5 %, AP 5 %.
HL:n [...] välittää nämä tiedot AL:lle.
Pyydämme AL:ää pidättäytymään kilpailusta 4-5 kuukauden ajan. Tästä hetkestä alkaen.
Sama koskee HL:ää, AGAa, UC:tä ja AP:tä. Tarkoittaa sitä, että meidän on tästä lähtien käytävä kauppaa vain omien asiakkaidemme kanssa.
(...)
LUETTUASI TÄMÄN HÄVITÄ SE"
(73).
(161) AGA pani kilpailukieltokauden täytäntöön, kuten ilmenee sisäisistä ohjeista, jotka annettiin AGAssa 28 päivänä marraskuuta 1989 (ja joita lainattiin 114 kappaleessa), jotta voitaisiin keskittyä 5 prosentin hinnankorotuksen toteuttamiseen silloisten asiakkaiden osalta ja selittää, että kilpailijoiden voitaisiin odottaa tekevän samoin. Jos kilpailijoiden hyökkäykset johtaisivat kuitenkin hinnanalennuksiin, alennuksista olisi ilmoitettava johdolle(74).
(162) Ainakin AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin välillä oli vuonna 1990-1991 voimassa sopimus vuotta 1991 koskevasta kilpailukieltokaudesta, joka liittyi hinnankorotuksiin.
(163) Edellä 120 kappaleessa lainattiin AGAn (englanninkielistä) 27 päivänä marraskuuta 1991 päivättyä, Messeriä koskevaa sisäistä muistiota(75), jossa todetaan seuraavaa:
"Kaikki kaasuyhtiöt ml. MG sopivat perushintojen käyttämisestä - vuokrasta ja kuljetusmaksuista (ks. liite).
Todellisuudessa MG:n hinnat ovat huomattavasti näitä hintoja alhaisemmat: 20-30 %.
Tämä johtaa moniin hinnanalennuksiin ja/tai asiakkaiden menettämiseen.
Loimme aikaisemmin palveluherkät markkinat.
MG:n tapaiset kilpailijat kouluttavat markkinoita keskustelemaan vain hinnoista.
Myös MG sopi kaasun ja palvelujen 6 %:n hinnankorotuksista.
MG suostui myös tulitaukoon marras-, joulu-, tammi- ja helmikuussa voidakseen neuvotella hinnankorotuksista asiakkaiden kanssa.
Kaikki kaasuyhtiöt ml. AGA kärsivät paljon MG:n hallitsemattomasta käyttäytymisestä markkinoilla.
Minulla on kaksi ehdotusta:
1. Keskustellaan tästä Stephan Messerin kanssa
2. Valmistaudutaan lyhyellä aikavälillä vastatoimenpiteisiin Saksassa."
(164) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Messer väitti, että AGAn 27 päivänä marraskuuta 1991 päivätty muistio osoittaa AGAn ajatelleen, että Messer ei toiminut "sopimusten" mukaisesti, ja kielsi ehdottomasti osallistuneensa mihinkään sopimukseen(76).
(165) Komissio huomauttaa kuitenkin, että Messerin aikomuksena on tuolloin täytynyt olla kilpailukiellon toteuttaminen, vaikka se ei olisikaan toteuttanut sitä.
(166) AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin välillä oli sopimus joulukuun 1993 ja 1 päivän huhtikuuta 1994 välisestä kilpailukiellosta, joka liittyi hinnankorotuksiin.
(167) Edellä 131 kappaleessa lainatuissa, käsinkirjoitetuissa englanninkielisissä huomautuksissa, jotka löydettiin Air Productsin toimitiloista, todetaan seuraavaa:
"AGA 15. tammik.
H/L useimmat sopimukset 1. tammikuuta
Pitempi kausi 1. helmikuuta
Menee neuvotteluun
Neuvotellaan jo asiakkaiden kanssa
Suurimmille asiakkaille on myyty (sold) (kerrottu (told?))
Kaikki suurimmat asiakkaat + 4,5 %
Joskus neuvoteltava vähemmästä
...
Kilpailukieltojakso 1. huhtikuuta saakka"
(77).
(168) VFIG:n kokouksissa loka- ja marraskuussa 1994 keskusteltiin vuoden 1995 hinnankorotuksista ja niistä sekä niihin liittyvästä 1 päivästä joulukuuta 1994 31 päivään tammikuuta 1995 kestävästä kilpailukieltokaudesta sopivat AGA, Hoek Loos, Air Liquide, Air Products, Messer, BOC ja Westfalen.
(169) AGA toimitti myös 17 päivänä lokakuuta 1994 päivätyt käsinkirjoitetut muistiinpanot (joita lainattiin 138 kappaleessa), jotka oli tehnyt toinen työntekijä samasta lokakuun kokouksesta:
"VFIG
Hinnankorotus
...
Kaasupullokaasujen hinnat + 6 % + vuokra ja kulj.
Irtokaasusopimukset + 4,5 %, indeksikaava?
...
Kilpailukieltokausi: 1. joulukuuta + 3-4 kuukautta"
(78).
(170) AGA toimitti 18 päivänä marraskuuta 1994 pidetystä VFIG:n kokouksesta käsinkirjoitetun taulukon (jota on lainattu jo 140 kappaleessa)(79). Sen oli laatinut myyntipäällikkö [...], joka ei ollut itse osallistunut kokoukseen. Hänen muistiinpanonsa oli tehty yhtiön sisäisessä kokouksessa, jossa käsiteltiin tehtyjä sopimuksia. Taulukossa viitataan kyseiseen VFIG:n kokoukseen ja siitä ilmenevät Hoek Loosin, AGAn, Messerin, Air Liquiden, Air Productsin, BOCin ja Westfalenin osalta kaasupulloissa myytävien kaasujen hinnankorotukset vuodeksi 1995 sekä vuokrien ja kuljetuskustannusten korotukset. Taulukkoon on kirjattu myös kahden kuukauden kilpailukieltojakso (1 päivästä joulukuuta 1994 31 päivään tammikuuta 1995), jonka aikana korotukset oli tarkoitus toteuttaa.
(171) Toisessa taulukossa, joka löydettiin Air Productsin tiloista (ja jota lainattiin 141 kappaleessa)(80), näytetään viittaavan samaan kokoukseen, vaikka kaikki näiden taulukoiden kohdat eivät ole samanlaiset. Air Products katsoi ensin, että taulukko oli laadittu kilpailijoiden kanssa vuonna 1995 pidetyssä kokouksessa, mutta oli myöhemmin samaa mieltä siitä, että se oli voitu laatia marraskuussa 1994 pidetyn VFIG:n kokouksen seurauksena(81). Tästä taulukosta ilmenevät Hoek Loosin, AGAn, Messerin, Westfalenin, BOCin, Air Liquiden ja Air Productsin hintojen, kuljetuskustannusten ja vuokrien korotukset sekä kilpailukieltokausi korotusten toteuttamiseksi.
(172) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Westfalen väittää, että komissio ei osoittanut Westfalenin tehneen omasta toimestaan kilpailukieltosopimusta kilpailijoidensa kanssa kahdessa VFIG:n kokouksessa vuoden 1994 loppupuolella. Westfalen lisää, että ei ole todisteita mistään käytännöstä, joka voitaisiin katsoa sopimukseksi tai yhdenmukaistetuksi menettelytavaksi(82).
(173) Komissio huomauttaa kuitenkin, että Westfalen oli läsnä kyseisessä tapaamisessa kilpailijoiden kanssa ja osallistui keskusteluun hinnankorotuksista ja kilpailukieltokaudesta.
(174) Hoek Loos itse asiassa toteutti kilpailukieltokauden 1 päivästä joulukuuta 1994 31 päivään tammikuuta 1995.
(175) Vuosittaiseen kilpailukieltokauteen viitattiin myös Hoek Loosista löydetyssä, 15 päivänä joulukuuta 1994 päivätyssä sisäisessä kokousraportissa, johon vastauksena kysymykseen todetaan seuraavaa:
"Huhujen mukaan tulitauko alkaa 1.12.1994 eri teollisuuskaasutoimittajien välillä. HL korottaa hintojaan. Joulu- ja tammikuussa emme lähesty muiden toimittajien asiakkaita. Jos joku hyökkää meitä vastaan, iskemme tietenkin takaisin."
(83)
(176) Myös Messer toteutti kilpailukieltokauden 1 päivästä joulukuuta 1994 31 päivään tammikuuta 1995.
(177) Messerin tiloista löydettiin sisäisiä ohjeita, jotka koskivat tammikuussa 1995 toteutettaviin hinnankorotuksiin liittyvää kilpailukieltoa:
"Tärkeää: Markkinajohtajan hinnankorotus: 6 %
Kilpailukieltokausi joulukuu 1994 ja tammikuu 1995."
(84)
(178) Messeristä löydettiin useita asiakirjoja, joissa oli viittauksia hinnankorotuksiin, VFIG:hen ja kilpailukieltokauteen. Näistä yksi oli käsinkirjoitettu raportti 22 päivänä marraskuuta pidetystä hallituksen kokouksesta. Raportista ilmenee seuraavaa: "VFIG - ΔP, kilpailukieltokausi, 'paine'"(85). Lisäksi löydettiin 26 päivänä tammikuuta päivätty viesti, jossa mainitaan "kilpailukieltokausi? ±?"(86). Messerin osavuosikatsauksessa vuoden 1995 ensimmäiseltä neljännekseltä todetaan, että hinnankorotukset toteutettiin ilman suuria vaikeuksia 1 päivästä tammikuuta 1995, ja lisätään, että "olemme saaneet enemmän tai vähemmän samanlaisia uutisia kilpailijoiltamme"(87).
(179) Myös Air Liquide toteutti kilpailukieltokauden 1 päivästä joulukuuta 1994 31 päivään tammikuuta 1995.
(180) Air Liquide toimitti sisäisen viestin vuoden 1995 hinnankorotuksista. Siinä neuvotaan myyntiedustajia keskittymään omiin asiakkaisiinsa (ja näin ollen noudattamaan kilpailukieltoa): "Joulukuun 1 päivän ja tammikuun 31 päivän välisenä aikana keskitymme vuosittaisiin sopimuksiin" (gericht bezig houden met de jaarafspraken)(88).
(181) AGA, Air Liquide, Air Products, Hoek Loos ja Messer sopivat marraskuun 1996 ja maaliskuun 1997 välisestä kilpailukieltokaudesta. Sopimus ei koske pelkästään kaasupulloasiakkaita vaan myös irtokaasuasiakkaita.
(182) Messeristä löydettiin viittauksia kilpailukieltokauteen vuoden 1997 hinnankorotuksen toteuttamiseksi: "kilp.kielt. 1. marrask.-1. maalisk."(89).
(183) Messeristä löydetyissä eri muistiinpanoissa(90), jotka ovat samalta kaudelta(91), viitataan Hoek Loosin ehdotukseen korottaa hintoja ja 1 päivän marraskuuta ja 1 päivän maaliskuuta väliseen aikaan. Muistiinpanoissa ovat sanat "irtokaasuasiakkaat: pysyttävä irti!", jotka ilmeisesti viittaavat siihen, että vuosien 1996/1997 kilpailukieltokautta ei sovellettaisi ainoastaan kaasupulloasiakkaisiin vaan myös irtokaasuasiakkaisiin.
(184) Komissio ottaa huomioon Messerin väitteen, että tällä viitteellä ei ollut mitään tekemistä kilpailukieltokauden kanssa ja että huomautus kirjoitettiin ainoastaan Hoek Loosin kanssa pidetyssä kokouksessa(92).
(185) Air Productsista löydetyissä muistiinpanoissa, jotka oli tehty kilpailijoiden kanssa järjestetyssä kokouksessa ja jotka Air Productsin mukaan ovat vuoden 1996 loppupuolelta, todetaan lisäksi, että:
"pysyttävä irti toistemme asiakkaista - irtokaasu
1. marraskuuta-1. maaliskuuta"
(93).
(186) Air Liquiden sisäisestä kokouksesta 8 päivänä marraskuuta 1996 pidetyn hinnankorotuksia koskevan kokouksen pöytäkirjassa todetaan seuraavaa: "keskityttävä nykyisten asiakkaiden korkeampiin hintoihin."(94)
(187) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Air Liquide väittää, että Air Liquiden sisäisen kokouksen pöytäkirjassa oleva lausunto, jonka mukaan Air Liquiden olisi "keskityttävä nykyisten asiakkaiden korkeampiin hintoihin", on vain esimerkki toimittajan käytännöstä kypsillä markkinoilla, jolloin se punnitsee "hintatason" etuja ja haittoja "markkinaosuuteen" verrattuna. Tämä sisäinen muistio on osoitus pelkästään itsenäisestä käytännöstä(95).
(188) Komissio huomauttaa kuitenkin, että on selvää, että edellä 182-185 kappaleessa mainitut asiakirjat, jotka löydettiin mainittujen yhtiöiden toimitiloista ja jotka koskevat kilpailukieltosopimusta, viittaavat samaan ajanjaksoon.
4. VÄHIMMÄISHINTOJEN MÄÄRÄÄMINEN
a) Yleiskatsaus
(189) Kilpailijat sopivat useista kaasupulloissa myytävien kaasujen vähimmäishintaluetteloista. Vuonna 1989-1990 Air Liquide, AGA, Hoek Loos ja Air Products sopivat nestemäisten kaasujen vähimmäishinnastosta. Vuosina 1990-1991 ja 1994-1997 Hoek Loos, Air Liquide, Air Products ja AGA sopivat kaasupullokaasujen vähimmäishinnastoista. Messer liittyi mukaan vuosina 1994-1997 ja Westfalen kaudella 1994/1995. Hinnastojen pääasiallinen tavoite oli asettaa hintarajat kilpailtaessa samasta asiakkaasta.
b) Kartellikokoukset ja salaiset yhteydet
(190) Nestemäisten kaasujen vähimmäishinnat olivat Hoek Loosin, AGAn, Air Productsin ja Air Liquiden välisten salaisten yhteyksien kohteena vuoden 1989 lopusta tai vuoden 1990 alusta.
(191) Edellä 112 ja 160 kappaleessa oli lainaus AGAn "luottamuksellisesta" sisäisestä muistiosta(96), joka oli päivätty 24 päivänä marraskuuta 1989 ja koski "turvallisuuskokousta". Muistioon sisältyi seuraavaa:
"Kaikkien on laadittava ehdotus nestemäisten kaasujen hinnastoksi.
Kokouspäiväksi on sovittu 12. tammikuuta, jolloin hinnastosta keskustellaan lopullisesti ja päätetään siitä yksimielisesti."
(192) Hinnasto löydettiin Air Liquidessa tehdyssä tarkastuksessa(97), se oli painettu AGAn nimellä varustetulle paperille ja sen otsikkona oli "Bulkgassen - prijsstaffel gegevens" (irtokaasut - hinta-asteikot). Hinnastossa ei ole kahden kaasun hintaa, vaan siihen on lisätty (hollanniksi) teksti: "Hoek Loosin ehdotus seuraa".
Hinnasto koskee seuraavia kaasuja: typpi, happi, argon ja hiilidioksidi, ja niiden hinnat riippuvat käyttöalasta. Hinnastoon sisältyy myös säiliövuokrien hintamekanismi (ks. C jakson 6 kohdan e alakohta).
(193) AGAn sisäisessä muistiossa, joka on päivätty 26 päivänä kesäkuuta 1990, mainitaan myös mahdollisuus soveltaa perushintoja nestemäisiin kaasuihin. Tällaisia perushintoja "sovellettaisiin ainoastaan niissä tapauksissa, joissa 'viisi vanhaa' kilpailevat"(98).
(194) Lokakuussa 1990 Hoek Loos, Air Liquide, AGA ja Air Products sopivat kaasupullokaasujen perushintajärjestelmästä.
(195) Hoek Loosista löydettiin kirje, joka oli osoitettu frankfurtilaiselle Messer Griesheimille. Kirje oli laadittu englanniksi, sen oli allekirjoittanut yhtiön toimitusjohtaja, ja se oli päivätty ja lähetetty faksilla 18 päivänä lokakuuta 1990. Kirje kuuluu seuraavasti:
"Hyvä herra Willheim
Puhelinkeskustelumme mukaisesti lähetän Teille seuraavien kuuden kuukauden hinnoittelujärjestelmämme.
Kaikki osapuolet maassamme (alkuperäisessä 'accept' eli hyväksyä, pitäisi luultavasti kuitenkin olla 'except' eli lukuun ottamatta) MG(:tä) ovat vahvistaneet pitäytyvänsä ehdottomasti perushinnoissa oheisen hinnaston mukaisesti.
Nestemäisten kaasujen osalta otamme käyttöön erikoismaksun kuten hinnastosta ilmenee. Voisitteko keskustella hintajärjestelmästä herra Messerin kanssa ja ilmoittaa meille, onko MG valmis noudattamaan tätä ohjetta.
Älkää epäröikö ottaa minuun yhteyttä, jos Teillä on kysyttävää. Parhain terveisin. J.P. Jager Bruining
[...]
(99)"
(196) Kirjeen liitteenä on otsikoimaton ja päiväämätön asiakirja hollanniksi sekä luettelo, jonka otsake on (hollanniksi) "Kaasupullokaasujen hinnasto 1.10.1990". Hinnastosta ilmenevät seuraavien kaasujen eri määrien hinnat (noin 10 hintaa kullekin kaasulle): asetyleeni, argon, happi, tetreeni(100) ja typpi. Siinä on mainittu myös toimitushinnat eli kaasupullojen vuokra ja kuljetuskustannukset.
(197) Otsikoimaton ja päiväämätön asiakirja kuuluu seuraavasti:
"Tästä päivästä lähtien eräät sopimukset ovat voimassa.
1. Asiakkaiden kanssa ei sovita sellaisista hinnoista ja ehdoista, jotka alittavat oheisessa vähimmäishinnastossa mainitut hinnat ja ehdot.
2. Vuoden 1990 kuluessa niitä asiakashintoja ja -ehtoja, jotka ovat tämän tason alapuolella, nostetaan tälle tasolle tai sen yli, jos kohdan 4 prosenttiluku ylittää tämän tason.
3. Tammikuun 1. päivästä 1991 alkaen oheisen vähimmäishinnaston alittavat hinnat ja ehdot eivät ole mahdollisia.
4. Tammikuun 1. päivänä 1991 niitä asiakashintoja ja -ehtoja, jotka ovat perustasoa korkeammat, nostetaan 5-7 %.
5. Tarjoukset, jotka eivät ole edellä mainittujen (ehtojen) mukaiset, eivät ole enää voimassa.
6. Irtokaasujen toimitusten osalta tästä päivästä lähtien: uusia asiakkaita koskee 34,00-36,00 guldenin erikoismaksu. Nykyisten asiakkaiden osalta tämä erikoismaksu otetaan käyttöön lokakuussa 1990. Erikoismaksua ei sovelleta ns. puutarhahiilidioksidiin. ...
Erikoismaksun perusteet: jonot, energia, ajoaikalainsäädäntö. Hintatason perusteet: hintojen valtava alentuminen ei ole enää hyväksyttävissä erityisesti kehityskustannusten vuoksi.
Yhteisten asiakkaiden osalta ensimmäinen vastustuksen kohteeksi joutuva (toimittaja) ottaa yhteyttä.
Liite: hinnasto."
(198) Saman hinnaston jäljennöksiä löydettiin AGAn(101), Air Liquiden(102) ja Air Productsin(103) tiloista. Kahdessa viimeksi mainitussa yhtiössä hinnasto oli 197 kappaleessa lainatun otsikoimattoman ja päiväämättömän saatekirjeen yhteydessä.
(199) Komissiolla on myös todisteita siitä, että AGA käytti kaasupullojen sovittuja vähimmäishintoja vuonna 1991 kartoittaakseen kilpailijoiden käyttäytymistä näiden tehdessä tarjouksia AGAn asiakkaille(104). Luottamuksellisessa faksissa, jonka AGA lähetti Air Liquidelle ja joka oli päivätty 31 päivänä lokakuuta 1990, AGA mainitsi useita tapauksia, joissa Air Liquiden myyntineuvottelijat olivat tiettävästi tarjonneet vähimmäishintoja alhaisempia hintoja AGAn asiakkaille(105).
(200) Hoek Loosin, Air Productsin, AGAn ja Air Liquiden edustajat tapasivat 22 päivänä marraskuuta 1990 ja keskustelivat muun muassa vähimmäishintojen korottamisesta.
(201) Edellä 116 kappaleessa lainattiin Air Liquiden tiloista löydettyjä ja 22 päivänä marraskuuta 1990 päivättyjä sisäisiä muistiinpanoja(106), joissa vähimmäishinnat olivat yksi keskustelunaiheista:
"1. Irtokaasu - erikoismaksu
2. Vähimmäishinnat - korotus
3. Hinnankorotus 1.1.91 (5-7)
..."
(202) Vahvistus siitä, että ainakin AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin välillä oli sopimus voimassa vuosina 1990-1991 perushintojen käyttämisestä, löytyy Messeriä koskevasta, 27 päivänä marraskuuta 1991 päivätystä (englanninkielisestä) sisäisestä muistiosta(107). Muistiota, josta löydettiin kaksi jäljennöstä AGAssa, lainattiin jo 120 kohdassa. Se kuuluu seuraavasti:
"Kaikki kaasuyhtiöt ml. MG sopivat perushintojen käyttämisestä - vuokrasta ja kuljetusmaksuista (ks. liite).
Todellisuudessa MG:n hinnat ovat huomattavasti näitä hintoja alhaisemmat: 20-30 %.
Tämä johtaa moniin hinnanalennuksiin ja/tai asiakkaiden menettämiseen.
Loimme aikaisemmin palveluherkät markkinat.
MG:n tapaiset kilpailijat kouluttavat markkinoita keskustelemaan vain hinnoista.
...
Kaikki kaasuyhtiöt ml. AGA kärsivät paljon MG:n hallitsemattomasta käyttäytymisestä markkinoilla.
Minulla on kaksi ehdotusta:
Keskustellaan tästä Stephan Messerin kanssa
Valmistaudutaan lyhyellä aikavälillä vastatoimenpiteisiin Saksassa."
(203) Muistion toiseen kappaleeseen on käsin kirjoitettu seuraavat huomautukset:
"1) Puhutaan Messerin (MG:n toimitusjohtaja) kanssa perushintojen noudattamisesta. 2) Jos ei tulosta, puhutaan Wielandsin sekä [...] (AGA Gas GmbH) kanssa. Varoitetaan lähestyvästä hyökkäyksestä. 3) Kork. 2 viikon jälkeen hyökätään."
(204) Asiakirja osoittaa myös sen, että jos perushintoja koskevia sopimuksia ei noudateta, se voi johtaa vastatoimenpiteisiin, jotka eivät välttämättä rajoitu Alankomaihin.
(205) VFIG:n kokouksissa maalis- ja lokakuussa 1994 keskusteltiin pieniin asiakkaisiin sovellettavista kaasupullokaasujen hinta-asteikoista ja vähimmäishinnoista tarkoituksena sopia niistä ainakin AGAn, Air Liquiden, Hoek Loosin, Air Productsin, Westfalenin ja Messerin kesken.
(206) AGAsta löydetyissä käsinkirjoitetuissa muistiinpanoissa(108) mainitaan, että "hinta-asteikoista" keskusteltiin jälleen VFIG:n maalis- ja lokakuun kokouksissa 1994 ja että viimeksi mainitussa kokouksessa Hoek Loos esitteli kaasupullokaasujen hinta-asteikon. Lokakuun 17 päivänä 1994 päivätyissä käsinkirjoitetuissa muistiinpanoissa, jotka oli tehnyt eri henkilö AGAssa ja jotka AGA toimitti komissiolle, vahvistetaan, että "väh.hinnoista" keskusteltiin lokakuun kokouksessa(109).
(207) AGAn toimittamien selitysten(110) mukaan Hoek Loos esitteli pienten kaasupulloasiakkaiden hinta-asteikkoluettelon edellä mainitun, lokakuussa 1994 pidetyn VFIG:n kokouksen yhteydessä. Vastauksessaan väitetiedoksiantoon AGA korostaa, että ei ole väitetty, toteennäyttämisestä puhumattakaan, että tästä vuoden 1994 hinta-asteikkoluettelosta olisi sovittu(111). Komissio huomauttaa kuitenkin, että Hoek Loosin ehdottama luettelo löydettiin myös kolmen yhtiön tiloista.
(208) Yksi kappale löydettiin Westfalenista(112), kansiosta jossa oli merkintä "VFIG 1995". Toinen kappale löydettiin Air Liquidesta(113), kansiosta jossa oli merkintä "VFIG 1994". Kolmas kappale löydettiin Messeristä(114). Kaikissa kolmessa on samanlainen painettu vähimmäishinnasto, joka on päivätty lokakuussa 1994 ja jonka otsikkona on "Pienten kaasupulloasiakkaiden hinnasto". Messeristä löydetyssä hinnastossa on myös käsinkirjoitettu hinnasto, joka oli lisätty vuonna 1996 (ks. 234 kappale). Se, että yhtiöt säilyttivät tämän ehdotuksen kansioissaan usean vuoden ajan, tarkoittaa sitä, että hinnasto oli niille tärkeä asiakirja.
(209) Vuotta 1995 koskevan sopimuksen olemassaolon vahvistaa 10 päivänä maaliskuuta 1995 päivätty sisäinen vähimmäishinnasto(115), joka löydettiin Air Liquiden tiloista ja joka vastaa AGAn 1 päivänä heinäkuuta 1995 käyttöön ottamia vähimmäishintoja(116).
(210) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Air Liquide huomauttaa, että sen vuotta 1995 koskevassa sisäisessä hinnastossa mainitut hintatavoitteet ovat alhaisemmat kuin samassa hinnastossa mainitut vähimmäishinnat. Tältä osin Air Liquide väittää myös, että sitä vastaan ei voida katsoa sitä, että sen kilpailijat halusivat ilmoittaa yhtiölle aikeistaan(117).
(211) AGA huomauttaa vastauksessaan väitetiedoksiantoon(118), että pieniä asiakkaita koskeva aloite liittyi ainoastaan yhteen kaasupullokaasujen markkinasegmenttiin ja että sen vuoksi se eroaa muista yrityksistä asettaa perushinnat. Koska pienet asiakkaat muodostivat vain vähäisen osan AGAn liiketoiminnasta, se supistaa huomattavasti rikkomisen laajuutta. AGA myöntää(119) kuitenkin, että se otti käyttöön pieniä asiakkaita koskevat vähimmäishinnat 1 päivästä heinäkuuta 1995.
(212) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Westfalen toteaa, että se ei tiedä, kuinka hinnasto tuli sen haltuun. Sen mukaan on erittäin todennäköistä, että hinnasto annettiin Westfalenille VFIG:n kokouksessa 14 päivänä lokakuuta 1994, mutta tämä ei tarkoita sitä, että yhtiö olisi todella sopinut hinnastossa mainituista hinnoista. Westfalen toteaa myös uskovansa, että sen yhteistyöhaluttomuus VFIG:n kokouksissa johti siihen, että suuremmat yritykset tapasivat VFIG:n kokousten ulkopuolella(120).
(213) Komissiolla on todisteita siitä, että kokouksia järjestettiin myöhemmin VFIG:n ulkopuolella ja että AGA, Air Liquide, Air Products, Hoek Loos ja Messer tekivät pienasiakkaille toimitettavien kaasupullojen vähimmäishintoja koskevia salaisia järjestelyjä Bredassa ja Barendrechtissa vuoden 1995 alkupuolelta vuoteen 1997 saakka.
(214) Vastauksessaan komission kysymyksiin AGA totesi seuraavaa:
"Vuoden 1995 alkupuolella järjestettiin kokous VFIG:n ulkopuolella vähimmäishintojen hyväksymiseksi. [...] (AGAn ylemmän johdon edustaja) osallistui kokoukseen, joka oli ensimmäinen useista kokouksista, jotka järjestettiin Bredassa pienemmän joukon kesken. Läsnä olivat Hoek Loos, Air Liquide, Air Products ja Messer (sekä AGA). On mahdollista, että Indugas oli kutsuttu, mutta se ei ollut siellä. Kokouksessa sovittiin todellakin pienasiakkaiden vähimmäishinnoista."
(121)
(215) AGA lisää, että Bredassa (ja myöhemmin Barendrechtissa) järjestettiin vuosittain kahdesta kolmeen kokousta riippuen vuodesta. Esityslistaa ei ollut, ja muistiinpanoja tehtiin vähän. AGAn mukaan Indugas tai Praxair (joka niiden mielestä on yksi yhtiö) osallistui kokouksiin ainoastaan kerran, mutta kokoukset järjestävä yhtiö kutsui aina Indugasin mukaan. AGA lisää myös yleisenä näkemyksenään, että sovittuja vähimmäishintoja ei hyväksytty markkinoilla eikä niiden soveltaminen sen vuoksi onnistunut. AGA toimitti komission pyynnöstä kokouspäivämääriä koskevan luettelon, joka oli laadittu kalenterien, edustustilien ja muiden saatavilla olevien tietojen perusteella(122).
(216) Air Products vahvisti komissiolle, että keskusteluja käytiin muinakin ajankohtina kuin VFIG:n kokouksissa, jolloin saatettiin käsitellä VFIG:n kokousten valmistelua tai niiden seurantaa:
"AP:n muistin mukaan epävirallisia kokouksia, joissa keskusteltiin viimeksi mainitun kaltaisista asioista, järjestettiin kaksi tai kolme kertaa vuodessa. Näihin kokouksiin osallistui enemmän tai vähemmän säännöllisesti ainakin viime vuosina AP:n, Hoek Loosin, AGAn, Messer Griesheimin ja Air Liquiden edustajia. Muodollista esityslistaa ei ollut, vaan keskusteluja käytiin alaa koskevista asioista, kuten markkinoiden yleisestä kehityksestä, hintojen kehityksestä ja alan kustannuksista."
Air Productsin mukaan tällaisia kokouksia käytiin Bredassa ajalla 1995-1997. Kokouspäivistä toimitettiin luettelo(123).
(217) Myös Indugasilta kysyttiin Bredassa ja Barendrechtissa pidetyistä kokouksista. Indugas vahvisti, että sen VFIG:n kokousten edustaja oli suullisesti kutsuttu näihin kokouksiin, mutta että kyseinen edustaja ei ollut koskaan osallistunut niihin. Lisäksi Indugas totesi olleensa tietoinen siitä, että vähimmäishinnoista keskusteltiin, mutta että se ei ollut ollut koskaan läsnä näissä keskusteluissa eikä sen vuoksi tiennyt, oliko vähimmäishinnoista todella päätetty(124).
(218) Hoek Loos ei voinut vahvistaa osallistuneensa kilpailijoiden kanssa Bredassa tai Barendrechtissa pidettyihin kokouksiin. Vastaavien johtajien kalentereissa tai edustustileissä ei ollut käyttökelpoisia tietoja.
(219) Messer vahvisti osallistuneensa kilpailijoiden kanssa kokouksiin, jotka järjestettiin Mirabelle-ravintolassa Bredassa vuosina 1995-1997. Messer toimitti myös niiden AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin ylempien johtajien nimet, jotka osallistuivat säännöllisesti näihin kokouksiin. Messerin mukaan näissä kokouksissa keskusteltiin kaasujen kustannusten ja hintojen kehityksestä, mutta Messer totesi, että se ei ollut osallistunut hintasopimuksiin. Messer ei voinut toimittaa luetteloa kokouspäivistä(125).
(220) Air Liquide vahvisti, että se oli kutsuttu Bredassa ja Barendrechtissa vuosina 1995-1997 järjestettyihin kokouksiin. Air Liquide ei itse koskaan järjestänyt näitä kokouksia. Air Liquide toimitti niiden ylempien johtajien nimet, jotka olivat osallistuneet näihin kokouksiin vuosina 1996 ja 1997 sekä näiden kokousten päivämäärät. Tietoja ei ollut vuodelta 1995, koska silloinen vastaava johtaja oli lähtenyt yhtiön palveluksesta. Air Liquide totesi, että kyseiset tapaamiset olivat epävirallisia, niissä ei ollut esityslistaa, eikä pöytäkirjaa laadittu. Air Liquiden mukaan kokouksissa keskusteltiin yleisistä markkinoiden ja talouden kehitykseen liittyvistä kysymyksistä(126).
(221) Edellä 108 kappaleessa olevassa taulukossa 6 luetellaan AGAn, Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja Messerin kokouspäivät. Taulukko perustuu yhtiöiden antamiin tietoihin ja niiden muistikuviin. Syynä eräiden päivämäärien eroavaisuuksiin voi olla se, että bredalainen Mirabelle-ravintola on suosittu kokouspaikka ja sen sijainti on edullinen alankomaalaisten liikemiesten kannalta näiden matkustaessa Belgiaan tai tullessa sieltä takaisin. Kahden tai kolmen yhtiön mainitsemia päivämääriä ovat 23 päivä marraskuuta 1995, 5 päivä kesäkuuta 1996, 2 päivä lokakuuta 1996, 19 päivä maaliskuuta 1997, 20 päivä kesäkuuta 1997 ja 8 päivä heinäkuuta 1997.
(222) Useimmat kokouksiin osallistuneet yhtiöt totesivat, että niissä keskusteltiin ainoastaan yleisistä asioista. AGA ja Air Products myönsivät kuitenkin, että vähimmäishinnat olivat yksi keskustelunaihe. Todisteiden mukaan AGA, Air Liquide, Air Products, Hoek Loos ja Messer todella keskustelivat ja sopivat vähimmäishinnastoista.
(223) Teollisuuskaasujen toimittajilla oli myös useita kahdenvälisiä yhteydenottoja, joissa verrattiin yhtiöiden hintatasoja. Eräs esimerkki on AGAn ja Messerin edustajien tapaaminen 16 päivänä kesäkuuta 1995, jolloin verrattiin ja vaihdettiin vakiohinnastoja(127).
(224) Komissiolla on todisteita siitä, että AGA, Hoek Loos, Air Products, Air Liquide ja Messer sopivat pienasiakkaille toimitettavien kaasupullojen vähimmäishinnoista vuosiksi 1996 ja 1997.
(225) Samanlaiset vähimmäishinnastot vuosiksi 1996 ja 1997 löydettiin Air Productsin(128), AGAn(129) ja Messerin(130) tiloista. Hinnastoista ilmenevät kaasupullokaasujen painetut vähimmäishinnat vuodeksi 1996 sekä käsinkirjoitetut vähimmäishinnat vuodeksi 1997. Käsialoissa on eroja, mutta ajantasaistetut hinnat ovat täysin samanlaiset.
(226) Komissio päättelee, että tämä sovittu hinnasto saatettiin ajalle tasalle kilpailijoiden välisessä kokouksessa. Komissio huomauttaa tässä yhteydessä, että Air Productsin hinnastoon joku on kirjoittanut "AL ei hajottajia" (geen slopers) ja "HL ei mitään paperilla" (niets op papier). Tämä näyttäisi osoittavan, että Air Liquide varoitti alittamasta näitä perushintoja, ja Hoek Loos ei halunnut jättää kirjallisia jälkiä sopimuksesta.
(227) AGAn mukaan hinnasto jaettiin syksyllä 1996 Hoek Loosin, Air Productsin, Air Liquiden ja Messerin välisessä kokouksessa "tarkoituksena nostaa pienasiakkaiden vähimmäishintoja seuraavaksi vuodeksi"(131).
(228) Komissio huomauttaa, että yhtiöt tapasivat 2 päivänä lokakuuta 1996, kuten ilmenee 108 kappaleessa olevasta taulukosta 6.
(229) Air Products kertoi komissiolle saaneensa hinnaston AGAlta luultavasti vuoden 1996 loppupuolella "hinnankorotuksia koskeneiden keskustelujen puitteissa"(132). Air Products katsoo, että komission tiedostoissa olevat käsinkirjoitetut muistiinpanot tehtiin samassa kokouksessa(133). Komission näkemyksenä on, että myös Messeristä löydetyt käsinkirjoitetut muistiinpanot tehtiin kyseisessä kokouksessa, joka pidettiin Mirabelle-ravintolassa Bredassa(134) luultavasti 2 päivänä lokakuuta 1996, kuten todetaan 228 kappaleessa.
(230) AGA itse sisällytti vuosien 1996 ja 1997 vähimmäishinnat hinnoittelusuunnitelmaansa koskevaan sisäiseen viestiin, joka on päivätty 30 päivänä lokakuuta 1996(135).
(231) Myös Air Liquide otti vuoden 1997 vähimmäishinnat käyttöön. Air Liquidessa edellä mainitut vuoden 1997 vähimmäishinnat sisällytettiin vuoden 1997 suunnitelmina 8 päivänä marraskuuta 1996 pidetyn kaasupulloryhmän kokouksen pöytäkirjaan. Air Liquide aikoi soveltaa korkeampaa hintaa ainoastaan hiilidioksidiin(136).
(232) Komissiolla on lisätodisteita AGAn, Hoek Loosin, Air Productsin, Air Liquiden ja Messerin sopimuksista, jotka koskivat pienasiakkailta vuosina 1996 ja 1997 veloitettavia vähimmäishintoja ja joista ilmoitettiin Westfalenille vuonna 1997.
(233) Samat vuoden 1996 vähimmäishinnat mainitaan Hoek Loosista löydetystä painetusta ehdotuksesta, jonka otsikkona on "Ehdotus: kaasupullokaasut 1997"(137). Luettelossa on myös ehdotus, jonka mukaan vähimmäisrahtimaksua nostetaan 10 guldenista 11,25 guldeniin. Air Productsista, AGAsta ja Messeristä löydettyjen, edellä 225 kappaleessa mainittujen käsinkirjoitettujen muistiinpanojen mukaan tämä ehdotus hyväksyttiin. Hoek Loosin selitys siitä, että tämä oli ainoastaan sisäinen asiakirja(138), ei sen vuoksi ole uskottava. Sen sisäinen käyttö osoittaa myös, että kilpailijoiden kanssa sovitut perushinnat toimitettiin yhtiön myyntineuvottelijoille.
(234) Hoek Loosista löydetty, painettu vuoden 1996 vähimmäishinnasto(139) löydettiin myös Messeristä käsinkirjoitetussa muodossa 208 kappaleessa mainitusta, painetusta hinnastosta "Pienten kaasupulloasiakkaiden hinnasto", joka on päivätty lokakuussa 1994(140).
(235) Air Productsista(141) löydettiin päiväämätön vähimmäishinnasto, joka oli painettu pienelle kortille ja joka on samanlainen kuin Hoek Loosista(142) löydetty kortille painettu hinnasto. Air Products totesi, että asiakirja oli Hoek Loosin hinnasto ja että se oli Hoek Loosin myyntiyksikön käyttämän, lompakkoon sopivan muovisen kortin muotoinen. Air Products oli saanut kortin Hoek Loosilta kilpailijoiden kanssa pidetyssä kokouksessa. Air Productsin mukaan kortti on peräisin vuoden 1996 lopusta tai vuoden 1997 alusta(143).
(236) Eräistä Hoek Loosin, AGAn, Air Liquiden, Air Productsin ja Messerin sopimista vähimmäishinnoista ilmoitettiin Westfalenille kahdenvälisessä tapaamisessa.
(237) Maaliskuun 27 päivänä 1997 pidettyä Hoek Loosin, Westfalenin ja Westfalenin emoyhtiön Westfalen Gase AG:n välistä kokousta koskevassa raportissa huomautetaan, että "pienten asiakkaiden osalta O2:n hinta ei saisi alittaa 2,25 guldenia p/m3 eikä asetyleenin hinta 12,00 guldenia. Vuokra 0,25 guldenia."(144)
(238) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Westfalen väitti, että [...] vierailua koskevassa raportissa ja erityisesti asiakirjan otsakkeessa 3 (lainattu 237 kappaleessa) mainitaan hinnat, mutta ne eivät ole ne hinnat, jotka Westfalen otti käyttöön tai jotka sen olisi pitänyt ottaa käyttöön. Ne viittaavat pelkästään Hoek Loosin hintoihin(145).
(239) Komissio katsoo kuitenkin, että raportissa käytetyn kielen perusteella voidaan olettaa, että keskustelu koski molempia osapuolia ja että se ei viittaa pelkästään Hoek Loosin toimintapolitiikkaan. Olisi outoa, jos Hoek Loosin johtaja katsoisi asiakseen vierailla Westfalenin pääkonttorissa vain ilmoittaakseen yhtiönsä hintapolitiikasta varsinkin, kun Hoek Loos oli usein ollut se yhtiö, joka oli tehnyt vähimmäishintoja koskevia ehdotuksia muille yhtiöille (ks. esimerkiksi 195, 198, 206 ja 207 kappale edellä). Tämän vuoksi näyttää todennäköisemmältä, että Hoek Loos meni Westfalenin pääkonttoriin ilmoittaakseen yhtiölle muiden kilpailijoiden kanssa tehdystä sopimuksesta. Komissio ei kuitenkaan tee johtopäätöksiä Westfalenin käyttäytymisestä tässä suhteessa.
5. MUIDEN KAUPAN EHTOJEN MÄÄRÄÄMINEN
a) Kaasupullojen kuljetusmaksut
i) Yleiskatsaus
(240) Hoek Loos, Air Products, Air Liquide ja AGA sopivat kaasupullokaasujen vähimmäiskuljetusmaksuista ensimmäisen kerran vuonna 1990. Vuonna 1994 Air Products, Air Liquide, AGA, Hoek Loos ja BOC sopivat soveltavansa 10 guldenin suuruista vähimmäiskuljetusmaksua. Messer liittyi sopimukseen vuonna 1996. AGAn, Hoek Loosin, Air Productsin, Air Liquiden ja Messerin sopimus vähimmäiskuljetusmaksusta oli voimassa vielä vuonna 1997.
ii) Kartellikokoukset ja salaiset yhteydet
(241) Hoek Loosin, Air Liquiden, AGAn ja Air Productsin sopimus kaasupullokaasujen kuljetusmaksuista oli voimassa 18 päivänä lokakuuta 1990.
(242) Vuoden 1990 kaasupullokaasujen vähimmäishinnastoon, jota esiteltiin 196 ja 197 kappaleessa(146), sisältyi 10 guldenin vähimmäiskuljetusmaksu kaasuyhtiön suorista toimituksista ja 15 guldenin maksu vähittäismyyntipisteen kautta tehdyistä toimituksista.
(243) Kuljetuksesta perittävää vähimmäismaksua käsiteltiin Messerin ja AGAn kahdenvälisessä tapaamisessa 15 päivänä maaliskuuta 1993. Messerin asiakirjan mukaan Messerin strategiana oli lisätä markkinaosuuttaan, mutta se noudattaisi tiettyjä vähimmäisehtoja, kuten että se ei toimittaisi kaasua veloittamatta vuokraa tai kuljetuskustannuksia(147). Asiakirjassa mainitaan myös 0,25 guldenin vähimmäispäivävuokra ja 10 guldenin vähimmäiskuljetusmaksu.
(244) AGA, Air Products, Air Liquide, Hoek Loos ja BOC sopivat 23 päivänä kesäkuuta 1994 kaasupullokaasujen vähimmäiskuljetusmaksuista.
(245) AGAsta(148) löydettyjen käsinkirjoitettujen muistiinpanojen mukaan VFIG:n kokouksessa 23 päivänä kesäkuuta 1994 päätettiin määrätä kaasupullokaasujen vähimmäiskuljetusmaksuksi 10 guldenia. Muistiinpanojen mukaan Messer ei hyväksynyt tätä.
(246) Muissa samaa tapaamista koskevissa AGAn(149) toimittamissa käsinkirjoitetuissa muistiinpanoissa mainitaan, että vähimmäiskuljetusmaksua sovelletaan kuljetustavasta riippumatta ja että "MG on varannut mahdollisuuden soveltaa alhaisempia kuljetushintoja lisätäkseen markkinaosuuttaan. Kaikki muut ovat hyväksyneet, myös WF ja BOC."
(247) Westfalenin osalta komissio huomauttaa, että AGAn toimittamassa, VFIG:n 23 päivänä kesäkuuta 1994 pidettyä kokousta koskevassa käsinkirjoitetussa pöytäkirjassa, johon viitataan edellä, mainitaan että Westfalen oli hyväksynyt 10 guldenin maksun. Westfalen ei kuitenkaan ollut läsnä tässä kokouksessa. Westfalen osallistui VFIG:n seuraavaan kokoukseen 14 päivänä lokakuuta 1994. Saman henkilön tästä kokouksesta tekemien käsinkirjoitettujen muistiinpanojen mukaan Westfalen oli väittänyt olevansa tietämätön kuljetuskustannuksia koskevasta sopimuksesta: "WF:lle ei ollut ilmoitettu? Ei hyväksytty??"(150) Tämä ilmenee myös muista AGAsta löydetyistä sisäisistä muistiinpanoista, jotka koskevat samaa kokousta(151).
(248) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon BOC väitti, että 23 päivänä kesäkuuta 1994 pidetty kokous ("kaikki muut ovat hyväksyneet, myös WF ja BOC") oli ensimmäinen VFIG:n kokous, johon BOC oli osallistunut. Kokouksessa BOCin edustaja oli vahvistanut BOCin perineen tuolloin 10 guldenia kaasupullolta käsittämättä, että asiasta keskusteltiin tulevaisuudessa mahdollisesti perittävien vähimmäismaksujen yhteydessä. AGAn edustaja on voinut ymmärtää vahvistuksen sopimukseksi tämän määrän käyttämisestä vähimmäismaksuna(152).
(249) Air Liquide, Hoek Loos ja AGA panivat sopimuksen täytäntöön. Kuljetuksesta perittävä vähimmäishinta sisältyi Air Liquiden sisäiseen vähimmäishinnastoon vuonna 1995(153). Myös Hoek Loos sisällytti sovitun 10 guldenin vähimmäisrahtimaksun kauden 1994/1995 liiketoimintaohjelmaansa(154).
(250) Myös AGA sisällytti 10 guldenin vähimmäisrahtimaksun 29 päivänä kesäkuuta 1995 päivättyyn sisäiseen ilmoitukseensa(155) ja 5 päivänä heinäkuuta 1995 päivättyihin ohjeisiin myyntihenkilöstölle(156) (uusia asiakkaita koskevaan kappaleeseen). Vähimmäismaksuun viitataan myös käsinkirjoitetuissa muistiinpanoissa, jotka koskevat 19 päivänä elokuuta ja 13 päivänä lokakuuta 1994 pidettyjä kokouksia(157). AGA huomauttaa, että 13 päivänä lokakuuta 1994 pidettyä kokousta koskevassa raportissa käytetyt nimikirjaimet "[...]" tarkoittavat luultavasti Hoek Loosin [...], jolloin kyse on kauppaehtoja koskevasta kilpailijoiden kahdenvälisestä yhteydenpidosta(158).
(251) Vähimmäiskauppaehdoista sopimisen vahvistavat keskustelut, joita kilpailijat kävivät yksittäisistä asiakkaista, ja vastatoimenpiteiden mahdollinen uhka. AGAn toimittamissa käsinkirjoitetuissa asiakirjoissa(159), jotka koskevat 11 päivänä heinäkuuta 1994 pidettyä AGAn ja Air Productsin välistä kokousta (johon osallistuivat [...] ja [...]), todetaan seuraavaa:
"[...] on ymmärtänyt, että haluamme korvauksen GEP:stä ja Shellistä, mutta ei ole hyväksynyt tätä. Hän 'uskoi', että tämä oli ratkaistu vähimmäisvuokraa ja -kuljetusmaksua koskevan sopimuksemme mukaisesti ja viittaa viimeksi Utrechtissa (?) pidettyyn kokoukseen(160). Hän sanoo, että jos ryhdymme vastatoimenpiteisiin GEP:n ja Shellin vuoksi, hänen on ryhdyttävä jälleen toimenpiteisiin meitä vastaan."
(252) Myöhemmin vuonna 1996 myös Messer päätti soveltaa sovittua 10 guldenin vähimmäiskuljetushintaa. Kesäkuun 7 päivänä 1996 pidetyn sisäisen kokouksen pöytäkirjan mukaan Messer teki näin kyseisenä päivänä. Pöytäkirjassa huomautetaan, että myös kilpailijoiden on pakko soveltaa tätä hintaa(161).
(253) AGA, Hoek Loos, Air Products, Air Liquide ja Messer sopivat vähimmäiskuljetusmaksuista vuosiksi 1996 ja 1997.
(254) Air Productsin(162) ja Messerin(163) tiloista löydetyt käsinkirjoitetut muistiinpanot ovat Hoek Loosista(164) löydetyn koneella kirjoitetun ehdotuksen mukaiset. Niiden mukaan kuljetusten vähimmäishinnan korottamisesta 11,25 guldeniin oli keskusteltu vuoden 1996 loppuun mennessä.
(255) Tämä otettiin huomioon samanlaisissa vuosien 1996 ja 1997 vähimmäishinnastoissa, jotka löydettiin Air Productsin(165), AGAn(166) ja Messerin(167) tiloista (ja joita lainattiin 225 kohdassa).
b) Kaasupullojen vuokra
i) Yleiskatsaus
(256) Hoek Loos, AGA, Air Liquide ja Air Products sopivat vuonna 1990 noudattavansa kaasupullojen vähimmäisvuokraa. Vuonna 1994 Hoek Loos, Air Products, AGA, Air Liquide, Messer ja BOC päättivät soveltaa 0,25 guldenin suuruista vähimmäispäivävuokraa kultakin kaasupullolta. Hoek Loos, AGA, Air Liquide, Air Products ja Messer uusivat tämän sopimuksen seuraavina vuosina, ja se oli voimassa vielä vuonna 1997. Tästä vähimmäisvuokrasta ilmoitettiin myös Westfalenille vuonna 1997.
ii) Kartellikokoukset ja salaiset yhteydet
(257) Hoek Loosin, Air Liquiden, AGAn ja Air Productsin sopimus kaasupullojen vähimmäisvuokrasta oli voimassa 18 päivänä lokakuuta 1990.
(258) Kaasupullokaasujen vähimmäishinnastoa vuodelta 1990 esiteltiin jo 196 ja 242(168) kerrottiin kaasupullojen 0,40 guldenin vähimmäispäivävuokrasta ja pakkausten 0,80 guldenin vähimmäisvuokrasta. Hinnaston mukaan kaasupullojen ilmaiset vuokra-ajat eivät olleet mahdollisia.
(259) Kaasupullojen vähimmäispäivävuokraa koskeva sopimus otettiin jälleen esille 15 päivänä maaliskuuta 1993 AGAn ja Messerin välisessä keskustelussa(169) (ks. 243 kappale). Keskustelussa käsiteltiin useita asioita, muun muassa mahdollisuutta soveltaa 0,25 guldenin vähimmäispäivävuokraa kaasupulloihin. Kyseisen kokouksen pöytäkirjassa todetaan myös, että "HL on lopettanut vuokravapaat päivät".
(260) AGA, Air Products, Air Liquide, Hoek Loos, Messer ja BOC sopivat 23 päivänä kesäkuuta 1994 kaasupullojen vähimmäisvuokrasta.
(261) Kesäkuun 23 päivänä 1994 pidetyssä VFIG:n kokouksessa päätettiin määrätä kaasupullon vähimmäisvuokraksi 0,25 guldenia. AGAn muistiinpanoissa(170) mainitaan erityisesti, että Messer hyväksyi tämän ja että vähimmäispäivävuokra olisi 0,25 guldenia eikä vuokravapaita päiviä myönnettäisi.
(262) Myös Hoek Loos ja AGA toteuttivat sopimuksen. Hoek Loos sisällytti sovitun 0,25 guldenin vähimmäisvuokran kauden 1994/1995 liiketoimintaohjelmaansa(171). AGAsta löydetyissä, 19 päivänä elokuuta 1994 ja 13 päivänä lokakuuta 1994 päivätyissä keskusteluja koskevissa käsinkirjoitetuissa muistiinpanoissa(172) viitataan vähimmäisvuokraan.
(263) Myös AGA sisällytti vähimmäisvuokran 29 päivänä kesäkuuta 1995 päivättyyn sisäiseen ilmoitukseensa(173) ja 5 päivänä heinäkuuta 1995 päivättyihin ohjeisiin myyntihenkilöstölle(174) (uusia asiakkaita koskevaan kappaleeseen).
(264) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon(175) BOC huomauttaa, että AGAn sisäisessä ilmoituksessa ei viitata mihinkään kiinteään vuokraan BOCin nimellä ja että Air Productsin muistiinpanoissa(176) on maininta "0,25?", mikä tarkoittaa sitä, että BOCin silloinen johtaja Celis ei tarkkaan maininnut näkemystään kaasupullojen vuokrasta ja että vuokran toteuttamisesta ei sovittu.
(265) Komissio huomauttaa, että BOC oli läsnä kyseisessä kokouksessa ja kertoi vapaaehtoisesti kilpailijoilleen eräitä liiketoimintaan liittyviä arkaluonteisia tietoja.
(266) Messerin, AGAn, Air Liquiden, Hoek Loosin ja Air Productsin sopimus kaasupullojen vähimmäisvuokrasta oli voimassa 9 päivänä tammikuuta 1996.
(267) Messerin sisäisissä, 9 päivänä tammikuuta 1996 päivätyissä muistiinpanoissa todetaan seuraavaa: "valitettavaa huomata, että ei AGA eikä AL pidä kiinni 0,25 guldenista"(177).
(268) Messerin, AGAn, Air Liquiden, Hoek Loosin ja Air Productsin sopimus kaasupullojen vähimmäisvuokrasta oli voimassa vuonna 1997, ja siitä ilmoitettiin Westfalenille tuona vuonna.
(269) Messeristä löydetyssä sisäisessä kokousraportissa, joka on päivätty 20 päivänä maaliskuuta 1997, joku väittää Messerin olevan ainoa, joka yhä laskee vähimmäisvuokraksi 0,25 guldenia, johon toimitusjohtaja vastaa, että tämän ei pitäisi olla mahdollista Westfalenia ja BOCia lukuun ottamatta(178).
(270) Vastaus osoittaa, että suuremmat yhtiöt AGA, Air Liquide, Air Products, Hoek Loos ja Messer olivat vahvistaneet uudelleen noudattavansa 0,25 guldenin vähimmäisvuokraa.
(271) Westfalenin osallisuudesta voidaan todeta, että 27 päivänä maaliskuuta 1997 pidettyä Hoek Loosin, Westfalenin ja Westfalenin emoyhtiön Westfalen Gase AG:n välistä kokousta koskevassa raportissa, johon viitattiin 237 kappaleessa, huomautetaan, että "pienten asiakkaiden osalta O2:n hinta ei saisi alittaa 2,25 guldenia p/m3 eikä asetyleenin hinta 12,00 guldenia. Vuokra 0,25 guldenia"(179).
(272) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon(180) Westfalen väittää, että [...] vierailun perimmäisenä tarkoituksena oli tutustuminen ja aloite tapaamiseen tuli [...]. Westfalen kieltää sopineensa vuonna 1997 tai muulloin tutkimuksen kohteena olevana aikana vähimmäistason soveltamisesta päivävuokraan, joka olisi 0,25 guldenia kaasupullolta. Sen mukaan tämän vahvistaa Messerin toimitusjohtajan ilmoitus, joka sisältyy Messerin 20 päivänä maaliskuuta 1997 päivättyihin sisäisiin muistiinpanoihin, kuten 269 kappaleessa mainitaan(181). Muistiinpanoista ilmenee, että Westfalen ei sopinut vuokran vähimmäistasoksi 0,25 guldenia kaasupullolta.
(273) Komissio huomauttaa, että Messerin sisäiset muistiinpanot, joihin viitataan 269 kappaleessa on päivätty ennen kuin Hoek Loosin ja Westfalenin pääkonttorin välinen kahdenvälinen tapaaminen pidettiin 27 päivänä maaliskuuta 1997. On hyvin mahdollista, että Hoek Loos meni tapaamaan Westfalenia ilmoittaakseen, mitä muiden kanssa oli sovittu, kuten edellä 239 kappaleessa selitettiin. Edellä 239 kappaleessa mainitut väitteet kahdenvälisestä tapaamisesta voitaisiin mainita myös tässä yhteydessä. Komissio ei kuitenkaan tee johtopäätöksiä Westfalenin käyttäytymisestä tässä suhteessa.
(274) Kaasupullojen vähimmäisvuokraa koskevan Messerin, AGAn, Air Liquiden, Hoek Loosin ja Air Productsin sopimuksen voimassaolo vuonna 1997 ilmenee myös seuraavasta.
(275) Messerin 19 päivänä kesäkuuta 1997 päivätyssä sisäisessä kokousraportissa todetaan otsakkeessa "Kilpailu" seuraavaa:
"Viime kuukausina useat kilpailijat ovat ottaneet käyttöön ehtoja, jotka ovat vastoin kaikkia sopimuksia. Esimerkiksi Air Liquide veloittaa vuokraa 45 guldenia vuodessa. AGA 0,15 guldenia kaasupullolta. Hoekloos on selvästi asettanut polkumyyntihinnat kolmelle asiakkaalle."
(182)
(276) Messerin 8 päivänä syyskuuta 1997 päivätyssä sisäisessä kokousraportissa mainitaan yhä useampia vuokratarjouksia, jotka ovat alle 0,25 guldenia(183). Seuraavassa kokousraportissa, joka on päivätty 18 päivänä syyskuuta 1997, myyntineuvottelijoita kehotetaan laatimaan luettelo kilpailijoista, jotka ovat tarjonneet alle 0,25:n guldenin vuokraa(184).
(277) Kaasupullojen vähimmäisvuokraa koskevan sopimuksen olemassaolo vuosina 1996 ja 1997 vahvistetaan myös näiden vuosien samanlaisissa vähimmäishinnastoissa, jotka löydettiin Air Productsin(185), AGAn(186) ja Messerin(187) tiloista ja joihin viitattiin 225 kappaleessa. Niissä mainitaan vähimmäisvuokrana 0,25 guldenia.
c) Irtokaasun erikoismaksu
i) Yleiskatsaus
(278) Hoek Loos, AGA, Air Products ja Air Liquide päättivät yhdessä ottaa käyttöön vuonna 1990 irtokaasun erikoismaksun, joka oli 36 guldenia. Erikoismaksu on sisältynyt edelleen kauppaehtoihin ja sen ovat sittemmin myös muut toimittajat ottaneet käyttöön. Erikoismaksusta keskusteltiin jälleen vuonna 1993, jolloin ehdotettiin maksun korottamista.
ii) Kartellikokoukset ja salaiset yhteydet
(279) Hoek Loos, Air Liquide, AGA ja Air Products sopivat erikoismaksusta lokakuussa 1990.
(280) Hoek Loosista löydettiin frankfurtilaiselle Messer Griesheimille osoitettu kirje, jonka on allekirjoittanut yhtiön toimitusjohtaja ja joka on päivätty ja lähetetty faksilla 18 päivänä lokakuuta 1990(188). Kirjettä lainattiin edellä C.4 jaksossa, ja siinä todetaan muun muassa seuraavaa: "nestemäisten toimitusten osalta otamme käyttöön erikoismaksun, kuten hinnastosta ilmenee." Kirjeeseen liitetyssä päiväämättömässä ja otsikoimattomassa asiakirjassa, jota kuvattiin samoin C jakson 4 kohdan b alakohdassa, todettiin seuraavaa:
"Irtokaasujen toimitusten osalta tästä päivästä lähtien: uusia asiakkaita koskee 34,00-36,00 guldenin erikoismaksu. Nykyisten asiakkaiden osalta tämä erikoismaksu otetaan käyttöön lokakuussa 1990. Erikoismaksua ei sovelleta ns. puutarhahiilidioksidiin ...
Erikoismaksun perusteet: jonot, energia, ajoaikalainsäädäntö."
(281) Lisäksi on viitattu kilpailijoiden 22 päivänä marraskuuta 1990 pitämään kokoukseen(189), jossa irtokaasun erikoismaksu oli yksi keskustelunaiheista. Kyseisissä sisäisissä muistiinpanoissa todetaan erikoismaksusta seuraavaa:
"HL: kaikkiin asiakkaisiin otettu yhteyttä - alkaa 1.11.90. Noin 30 reagoinut (eli harvat). 36 guldenia
AP: kirje lähetetty 16.11. Kaikki aloittavat yhtenäisesti 1.12. 36,00 guldenia. Jo nyt suullisia/kirjallisia reaktioita.
AGA: Suuret eivät hyväksy sitä (Nedstaal, AKZO), n. 50 %:iin otettu yhteyttä. Aloituspäivä 1.12.
AL: Jonotusmaksu käyttöön. Irtokaasun erikoismaksu 1.1.
Perusteet: ajotunteja koskevat lait, jonot, polttoaine, vakuutusmaksujen kohoaminen, tiukemmat säädökset, koulutuskustannukset.
Otetaan säännönmukaisesti käyttöön uusissa sopimuksissa.
..."
(282) Luultavasti vuoden 1991 alussa Air Liquiden, Air Productsin, Hoek Loosin ja AGAn edustajat tapasivat ja keskustelivat vuoden 1991 irtokaasun erikoismaksun äskettäisen käyttöönoton onnistumisesta. Kyseistä kokousta koskeva käsinkirjoitettu hollanninkielinen muistio löydettiin Air Liquiden(190) tiloista. Siihen viitattiin 125 kappaleessa, ja siinä todetaan muun muassa seuraavaa:
"Hinnankorotus, [...]: kaikki korotettu
kuljetuskustannukset
irtokaasu BOC/Messer
kaasupl. Westf./Messer/AL
HL: 6 prosenttia sekä irtokaasu/kaasupl.
Indeksi osoittaa 6 %:n kasvua
AGA: vain 20 % suunnitelmasta toteutunut
Indeksi osoittaa 6 %:n kasvua
...
Useimmat ottaneet käyttöön irtokaasun erikoismaksun ...."
(283) Vastauksessaan komission kysymyksiin Air Liquide katsoi muistion olevan "noin vuodelta 1990" ja sanoi sen olevan "[...] henkilökohtaisia muistiinpanoja, jotka on luultavasti tehty sosiaalisen tapaamisen jälkeen"(191). Air Productsin edustaja tässä kokouksessa näyttää olleen toimitusjohtaja [...].
(284) Erikoismaksua koskevasta kysymyksestä keskusteltiin jälleen 3 päivänä syyskuuta 1993 ja maksu ehdotettiin korotettavan 55-65 guldeniin.
(285) Erikoismaksusta keskusteltiin 3 päivänä syyskuuta 1993 pidetyssä VFIG:n kokouksessa tai sen yhteydessä. Air Productsin toimitiloista(192) löydettyjen käsinkirjoitettujen muistiinpanojen mukaan kokouksessa ehdotettiin, että maksu korotettaisiin 55-65 guldeniin.
(286) Vastauksessaan komission kysymyksiin Air Liquide toteaa, että se ei koskaan ottanut erikoismaksua käyttöön(193). Air Liquide vahvisti tämän uudelleen väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa(194).
(287) Hoek Loos otti erikoismaksun käyttöön lokakuussa 1990 ja korotti sen 36,00 guldenista 56,00 guldeniin 1 päivänä tammikuuta 1995 uusien asiakkaiden ja uusittujen sopimusten osalta(195).
(288) AGA otti maksun käyttöön joulukuussa 1990, jolloin se oli 36,00 guldenia. Tammikuun 1 päivästä 1994 maksun määrä korvautui vähitellen 56,00 guldenilla(196).
d) Kaasupullojen turvallisuus- ja ympäristömaksu
i) Yleiskatsaus
(289) Hoek Loos, AGA, Air Products, Air Liquide ja Messer päättivät vuonna 1993 ottaa yhteisesti käyttöön kaasupullojen turvallisuus- ja ympäristömaksun, joka oli 12,50 guldenia.
ii) Kartellikokoukset ja salaiset yhteydet
(290) Hoek Loos, AGA, Air Products, Air Liquide ja Messer sopivat vuonna 1993 12,50 guldenin turvallisuus- ja ympäristömaksusta.
(291) Vuonna 1993 kilpailijat keskustelivat mahdollisuudesta ottaa turvallisuus- ja ympäristösyistä käyttöön kutakin kaasupullotoimitusta koskeva ylimääräinen maksu (veiligheids- en milieutoeslag eli VMT). VFIG:ssä keskusteltiin ensin, olisiko liiton ilmoitettava asiakkaille tarpeesta huomioida hinnoissa tietyt ympäristö- ja turvallisuuskustannukset. Tähän viitataan 15 päivänä kesäkuuta 1993 pidettyä kokousta koskevassa virallisessa kokousraportissa(197). Hoek Loos ilmoitti 11 päivänä elokuuta 1993 päivätyllä kirjeellä VFIG:lle, että sen lakiasiantuntijoiden neuvojen mukaan VFIG:n ei pitäisi lähettää tällaisia tietoja. Hoek Loos katsoi, että kunkin yhtiön olisi ilmoitettava asiasta omille asiakkailleen, ja sen kirjeeseen sisältyi luonnos asiakkaille tarkoitetusta kirjeestä, jossa ilmoitettiin 12,50 guldenin turvallisuus- ja ympäristömaksun käyttöönotosta(198). Syyskuun 3 päivänä 1993 pidetyssä VFIG:n kokouksessa sovittiin ("puheenjohtaja päätteli") asian poistamisesta esityslistalta(199). Air Productsista löydettyjen käsinkirjoitettujen muistiinpanojen mukaan joku - luultavasti puheenjohtaja - oli päätellyt, että "kukin yhtiö lähettää kirjeen uuden tilanteen selittämiseksi". Muistiinpanoissa viitataan myös AGAn esittämiin epäilyihin siitä, että pienasiakkaalle toimitettavasta yhdestä kaasupullosta pyydettävä 12,50 guldenin ylimääräinen maksu saattaisi olla liikaa(200).
(292) Kaikki yhtiöt ottivat 12,50 guldenin turvallisuus- ja ympäristömaksun käyttöön ennen vuoden 1993 loppua. Westfalen, joka ei tuolloin ollut VFIG:n jäsen, otti myös maksun käyttöön, mutta maksu oli alhaisempi ja se vaihteli. Lisäksi sovittiin, että turvallisuus- ja ympäristömaksu veloitettaisiin myös kilpailijoilta yhtiöidenvälisistä toimituksista.
(293) Toinen VFIG:n kokous järjestettiin 16 päivänä joulukuuta 1993. Air Liquidesta löydettiin käsinkirjoitettu muistio(201) kyseisestä kokouksesta. Siinä todetaan seuraavaa:
"12,50 guldenia, järjestely
12,50 guldenia perittävä myös yhtiöidenvälisistä toimituksista.
Jokainen ottanut käyttöön, mutta Westfalenin maksu vaihtelee 3-12 guldeniin."
(294) Myös AGAn toimittamissa käsinkirjoitetuissa muistiinpanoissa mainitaan 16 päivänä joulukuuta 1993 pidetty VFIG:n kokous:
"Turvallisuusmaksu: turvallisuusmaksu myös kilpailijoille."
(202)
(295) Air Liquide otti 12,50 guldenin turvallisuus- ja ympäristömaksun käyttöön 1 päivänä joulukuuta 1993. Air Liquide ilmoitti 26 päivänä marraskuuta 1993 päivätyllä kirjeellä AGAlle, että 1 päivästä joulukuuta 1993 sen olisi maksettava 12,50 guldenin turvallisuus- ja ympäristömaksu kustakin toimituksesta(203). Air Liquide vahvisti komissiolle ottaneensa kyseisen maksun käyttöön 1 päivänä joulukuuta 1993(204).
(296) AGA otti 12,50 guldenin turvallisuus- ja ympäristömaksun käyttöön 15 päivänä marraskuuta 1993. AGA ryhtyi perimään tätä maksua toimituksistaan BOCille marraskuusta 1993 alkaen. BOC valitti asiasta 5 päivänä tammikuuta 1994 päivätyllä kirjeellä (syynä oli se, että AGA ei toimittanut kaasua, vaan ainoastaan nouti BOCin kaasupulloja). AGAn työntekijä on lisännyt kirjeeseen seuraavan käsinkirjoitetun huomautuksen:
"VFIG:n viimeisessä kokouksessa päätettiin, että kaikkien kaasuyhtiöiden olisi perittävä turvallisuusmaksu myös toisiltaan. Suostumme kuitenkin siihen, ettei tuleviin laskuihinne sisällytetä turvallisuusmaksua."
(205)
(297) Air Products, Air Liquide ja Hoek Loos ottivat käyttöön 12,50 guldenin turvallisuus- ja ympäristömaksun vuoden 1993 lopussa.
(298) Hoek Loosin tiloista löydettiin Air Productsin(206) allekirjoittama kirje sekä Air Liquiden(207) asiakkailleen osoittama vakiokirje tai kirjeluonnos, joissa ilmoitettiin 12,50 guldenin maksun käyttöönotosta. Hoek Loos itse vahvistaa ottaneensa turvallisuus- ja ympäristömaksun käyttöön marraskuussa 1993 ja selittää kirjeluonnokset sillä, että myös se oli kilpailijoidensa asiakas(208).
(299) AGAsta löydettyjen käsinkirjoitettujen muistiinpanojen mukaan "turvallisuusmaksusta/ympäristömaksusta"(209) ilmeisesti keskusteltiin jälleen 17 päivänä maaliskuuta 1994 pidetyssä VFIG:n kokouksessa.
(300) Vielä vuosina 1995 ja 1996 yhtiöt perivät turvallisuus- ja ympäristömaksua asiakkailtaan.
(301) Air Liquide korotti turvallisuus- ja ympäristömaksun 15,00 guldeniin 1 päivänä tammikuuta 1996(210). Messer korotti maksun 15,00 guldeniin 1 päivänä lokakuuta 1995. Vaikka monista tiedoista käy ilmi, että myös Hoek Look aikoi korottaa maksun 15,00 guldeniin vuonna 1995, tämä ei kuitenkaan toteutunut(211). Myöskään AGA ei korottanut turvallisuus- ja ympäristömaksua(212).
(302) Vastauksessaan komission pyyntöön Westfalen totesi ottaneensa käyttöön 3,00 guldenin ympäristömaksun kultakin tuodulta tai noudetulta kaasupullolta 1 päivänä tammikuuta 1994 ja 12,50 guldenin maksun kultakin nestemäisen kaasun toimitukselta. Määrät voivat vaihdella asiakaskohtaisesti(213).
(303) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Westfalen kielsi koskaan ottaneensa Alankomaissa osaa teollisuuskaasujen myyjien sopimukseen, joka olisi koskenut turvallisuus- ja ympäristömaksua. Westfalen väitti, että maksun käyttöönottamisen perusteella ei voida päätellä, että asiasta oli sovittu. Se merkitsee ainoastaan sitä, että lainsäädännöllisten toimenpiteiden vuoksi kustannukset nousivat, jolloin maksun käyttöönottaminen oli väistämätöntä. Westfalenin käyttämä maksu oli kilpailijoiden perimää maksua paljon alhaisempi. Sen määrä myös vaihteli verrattuna muiden kilpailijoiden kiinteään maksuun. Westfalen ilmoitti maksun käyttöönotosta ja sen syistä 1 päivänä tammikuuta 1994(214).
(304) Komissio huomauttaa, että Westfalen ei ollut osallistunut kesä- ja syyskuussa 1993 pidettyihin VFIG:n kokouksiin, joihin viitattiin 291 kappaleessa, sillä se ei ollut vielä tuolloin yhdistyksen jäsen.
(305) BOC oli ainoa kaasuyritys, joka ei ottanut turvallisuus- ja ympäristömaksua käyttöön kaudella 1993/1994. Vasta vuoden 1996 alussa BOC ilmoitti ottavansa käyttöön kyseisen maksun sekä Alankomaissa että Belgiassa(215). Komissio huomauttaa tässä yhteydessä, että BOCilla ei ollut edustajaa niissä kahdessa tärkeässä VFIG:n kokouksessa, joissa maksua käsiteltiin ja jotka pidettiin kesä- ja syyskuussa 1993.
e) Irtokaasusäiliöiden vuokra
i) Yleiskatsaus
(306) Nestemäisen kaasun asiakkaiden maksaman säiliövuokran laskenta oli toistuvasti esillä teollisuuskaasujen toimittajien keskusteluissa. AGA, Air Liquide ja Hoek Loos sopivat asiasta vuonna 1990, ja vuonna 1996 AGA, Air Liquide, Air Products, Hoek Loos ja Messer keskustelivat ehdotuksesta, jonka tavoitteena oli sopimuksen tekeminen vuodeksi 1997.
ii) Kartellikokoukset ja salaiset yhteydet
(307) Vuoden 1989 lopusta tai vuoden 1990 alusta Hoek Loos, AGA, Air Products ja Air Liquide sopivat säiliöiden vuokrasta.
(308) Edellä C jakson 2-4 kohdassa lainattiin AGAsta löydettyä englanniksi laadittua muistiota(216), joka oli päivätty 24 päivänä marraskuuta 1989 ja merkitty luottamukselliseksi. Se koski "turvallisuuskokousta", ja siihen sisältyivät seuraavat lauseet: "Kaikkien on laadittava ehdotus nestemäisten kaasujen hinnastoksi. Kokouspäiväksi on sovittu 12. tammikuuta, jolloin hinnastosta keskustellaan lopullisesti ja päätetään siitä yksimielisesti."
(309) Hinnasto, jota esiteltiin C jakson 4 kohdassa, löydettiin Air Liquidessa tehdyssä tarkastuksessa(217). Se oli painettu AGAn paperille ja sen otsikkona oli "Bulkgassen - prijsstaffel gegevens" (irtokaasut - hinta-asteikot). Hinnastossa määrätään myös säiliövuokrasta.
(310) Komissiolla on todisteita siitä, että säiliövuokrasta keskusteltiin VFIG:n kokouksessa 14 päivänä lokakuuta 1994. AGAn toimittamien käsinkirjoitettujen muistiinpanojen mukaan, jotka koskivat 14 päivänä lokakuuta 1994 pidettyä VFIG:n kokousta, keskustelunaiheita olivat säiliövuokra, pitkäaikainen vuokraus, jota oli arvioitava, ja vähimmäishinnat(218). Muissa AGAsta löydetyissä, samaa kokousta koskevissa käsinkirjoitetuissa muistiinpanoissa todetaan, että "nestemäinen kaasu on seuraava aihe"(219). Myös näissä muistiinpanoissa viitataan vähimmäissäiliövuokraan.
(311) Nestemäisen kaasun asiakkaiden maksamaa säiliövuokraa koskevan sopimuksen tekemistä ehdotettiin vuodeksi 1997, ja siitä keskustelivat AGA, Hoek Loos, Air Products, Air Liquide ja Messer.
(312) Samanlaiset vähimmäishinnastot vuosiksi 1996 ja 1997, joita kuvattiin jo C jakson 4 kohdassa, löydettiin Air Productsin(220), AGAn(221) ja Messerin(222) tiloista. Näissä hinnastoissa on selvät viittaukset säiliöiden, haihduttamoiden ja sekoittajien vuokriin "Huur tanks/verdampers/mixers ROI 10 %; ROI 15 %". Komissio katsoi aluksi, että "ROI" saattaisi viitata säiliövuokran korotusten laskemisessa käytettävään indeksiin.
(313) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon Messer totesi komission päätelleen, että nestemäisen kaasun asiakkailta perittävän säiliövuokran korottamisessa käytettävästä indeksistä oli sovittu vuodeksi 1996 ainoastaan yhden Messerin asiakirjassa(223) olleen virkkeen perusteella. Messer kielsi, että virkkeen perusteella voitaisiin tehdä tällainen johtopäätös. Messer katsoo, että "ROI" tarkoittaa sijoitustuottoa (return on investment) ja että mainittuja vuokria tarvittaisiin 10-15 prosentin sijoitustuoton takaamiseen.
(314) AGA kiisti väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa, että Bredassa 2 päivänä lokakuuta 1996 AGAn edustajan jakamassa vuoden 1997 vähimmäishinnastossa mainitusta säiliöiden vuokraindeksistä olisi sovittu. Kuten samoilla painetuilla sivuilla mainitaan, pienistä irtokaasumääristä tehtiin ehdotus, mutta AGA painotti, että tätä ei otettu huomioon eikä asiaa käsitelty. AGA väitti, että säiliöiden vuokraa olisi käsiteltävä samalla tavoin kuin pieniä irtokaasumääriä ("kleine bulk"), joiden osalta väitetiedoksiannossa todettiin, ettei niistä ollut sovittu(224).
(315) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon(225) Air Products ei kieltänyt olleensa osapuolena sopimuksessa, joka koski nestemäisen kaasun säiliövuokran korotuksen laskemista ja oli voimassa vuodesta 1996 vuoden 1997 loppuun, kuten komissio esitti väitetiedoksiannossaan.
(316) Komissio katsoo 312 kappaleessa mainituista hinnastoista ilmenevän, että vuoden 1997 säiliövuokraa koskevasta sopimuksesta tehtiin ainakin ehdotus kuten vähimmäishintasopimuksestakin.
OSA II - OIKEUDELLINEN ARVIOINTI
D. EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 81 ARTIKLAN SOVELTAMINEN
1. EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 81 ARTIKLAN 1 KOHTA
(317) EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa kielletään yhteismarkkinoille soveltumattomina kaikki yritysten väliset sopimukset, yritysten yhteenliittymien päätökset sekä yritysten yhdenmukaistetut menettelytavat, jotka ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja joiden tarkoituksena on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla tai joista seuraa, että kilpailu estyy, rajoittuu tai vääristyy yhteismarkkinoilla, ja erityisesti sellaiset sopimukset, päätökset ja menettelytavat, joilla suoraan tai välillisesti vahvistetaan osto- tai myyntihintoja taikka muita kauppaehtoja, joilla rajoitetaan tai valvotaan tuotantoa ja markkinoita sekä joilla jaetaan markkinoita tai hankintalähteitä.
2. SOPIMUKSET JA YHDENMUKAISTETUT MENETTELYTAVAT
(318) Sopimuksen voidaan sanoa olevan olemassa, kun osapuolet noudattavat yhteistä suunnitelmaa, joka rajoittaa tai voi rajoittaa niiden omaa liiketoimintaa määräämällä yhteisen toiminnan tai toiminnasta pidättymisen linjoista. Sitä ei tarvitse tehdä kirjallisesti; muodollisuudet eivät ole tarpeen, eikä mitään sopimusseuraamuksia tai toimeenpanokeinoja vaadita. Sopimuksen olemassaolo voi perustua nimenomaiseen tahdonilmaisuun, tai se voi näkyä välillisesti osapuolten toiminnassa.
(319) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi yhdistetyissä asioissa T-305/94, Limburgse Vinyl Maatschappij NV ym. vastaan komissio (PVC II)(226) antamassaan tuomiossa, että "vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on niin, että jotta kyseessä on perustamissopimuksen (81 artiklan 1 kohdassa) tarkoitettu sopimus, riittää, että kyseessä olevat yritykset ovat ilmaisseet yhteisen tahtonsa käyttäytyä markkinoilla tietyllä tavalla".
(320) EY:n perustamissopimuksen 81 artiklassa erotetaan "yhdenmukaistetut menettelytavat" "yritysten välisistä sopimuksista" ja "yritysten yhteenliittymien päätöksistä". Tarkoituksena on saattaa kyseisessä säännöksessä annettujen kieltojen soveltamisalaan sellainen yritysten välisen yhteistoiminnan muoto, jossa kilpailun riskit korvataan tietoisesti yritysten välisellä käytännön yhteistyöllä ilman, että jouduttaisiin tekemään varsinaista sopimusta(227).
(321) Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä määritetyt yhteensovittamista ja yhteistyötä koskevat perusteet, joissa ei missään tapauksessa vaadita todellisen suunnitelman laatimista, on ymmärrettävä perustamissopimuksen kilpailusääntöihin luonnostaan kuuluvan käsitteen perusteella, jonka mukaan jokaisen yrityksen on päätettävä itsenäisesti kaupallisista menettelytavoista, joita se aikoo noudattaa yhteismarkkinoilla. Vaikka tämä riippumattomuuden vaatimus ei poista yrityksiltä oikeutta sopeutua järkevästi kilpailijoidensa nykyiseen tai odotettuun toimintaan, se kieltää ehdottomasti kaikki tällaisten yritysten väliset suorat tai välilliset yhteydet, joiden tarkoituksena tai tuloksena on joko vaikuttaa todellisen tai mahdollisen kilpailijan käyttäytymiseen markkinoilla tai paljastaa tällaiselle kilpailijalle toimintatavat, joita ne ovat itse päättäneet noudattaa tai joita ne aikovat noudattaa markkinoilla(228).
(322) Näin ollen käyttäytyminen saattaa kuulua EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan yhdenmukaistettuna menettelytapana myös silloin, kun osapuolet eivät ole nimenomaisesti liittyneet yhteiseen suunnitelmaan, joka määrittelee niiden markkinatoiminnan, jos ne kuitenkin tietoisesti ottavat käyttöön tai noudattavat salaisia toimintatapoja, jotka edistävät niiden kaupallisen käyttäytymisen yhteensovittamista(229).
(323) Vaikka EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan kannalta yritysten yhdenmukaistetun menettelytavan käsite edellyttää sekä toiminnan yhdenmukaistamista että yhdenmukaistamisesta seuraavaa ja siihen syy-yhteydessä olevaa toimintaa markkinoilla, voidaan olettaa, ellei muuta todisteta, että tällaiseen yhdenmukaistamiseen osallistuvat ja markkinoilla toimintaansa jatkavat yritykset ottavat huomioon kilpailijoiden kanssa vaihdetut tiedot määrittäessään omaa toimintaansa markkinoilla, ja vielä suuremmassa määrin silloin, kun yhdenmukaistaminen tapahtuu säännöllisesti ja pitkän ajanjakson kuluessa(230).
(324) Erityisesti, kun kyseessä on monimutkainen, pitkän aikaa kestänyt rikkominen, komission ei ole tarpeen määritellä sitä yksinomaan yhdentyyppiseksi sääntöjenvastaiseksi toiminnaksi. Sopimuksen ja yhdenmukaistetun menettelytavan käsitteet ovat liukuvat, ja niissä saattaa olla päällekkäisyyttä. Saattaa itse asiassa olla mahdotontakin erottaa näitä käsitteitä realistisesti toisistaan, sillä rikkomiseen saattaa sisältyä samanaikaisesti kummankin tyyppisen kielletyn toimintatavan piirteitä, kun taas erillään tarkasteltuina jotkin sen ilmenemismuodot voitaisiin määritellä tarkasti jommaksikummaksi tyypiksi. Olisi kuitenkin analyyttisesti keinotekoista, jos selvästi jatkuva yhteinen hanke, jolla on yksi ja sama kokonaistavoite, jaetaan useiksi erillisiksi rikkomisen muodoiksi. Näin ollen kartelli voi olla samanaikaisesti sekä sopimus että yhdenmukaistettu menettelytapa. Perustamissopimuksen 81 artiklassa ei määritellä tiettyä luokkaa tämäntyyppiselle monimutkaiselle rikkomiselle(231).
(325) Asiassa PVC II ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että "kun kyse on monitahoisesta kilpailusääntöjen rikkomisesta, jossa useat tuottajat ovat useiden vuosien ajan tavoitelleet sitä, että ne voisivat yhdessä ohjata markkinoita, komissiolta ei voida edellyttää, että se yksilöisi kunkin yrityksen ja kunkin hetken osalta täsmällisesti rikkomisen sopimukseksi tai yhdenmukaistetuksi menettelytavaksi, kun perustamissopimuksen (81) artiklassa joka tapauksessa tarkoitetaan kumpaakin näistä kilpailusääntöjen rikkomisen muodoista."(232)
(326) Sopimukselta ei perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan mukaisesti edellytetä samaa varmuutta, jota edellytettäisiin yksityisoikeudessa kaupallisen sopimuksen täytäntöönpanolta. Lisäksi pitkäaikaisen monimutkaisen kartellin tapauksessa sanaa sopimus voidaan soveltaa asianmukaisesti myös sen toteuttamiseen, mistä on sovittu saman mekanismin perusteella ja samaa yhteistä päämäärää tavoiteltaessa eikä ainoastaan kaikkiin kokonaissuunnitelmiin taikka nimenomaisesti sovittuihin ehtoihin.
(327) Kuten yhteisöjen tuomioistuin on tähdentänyt (pitäessään voimassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion) asiassa C-49/92P, komissio vastaan Anic(233), perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan sanamuodosta seuraa, että tällainen sopimus voi perustua paitsi yksittäiseen toimenpiteeseen, myös useiden toimenpiteiden kokonaisuuteen taikka jatkuvaan toimintaan.
(328) Monimutkaista kartellia voidaan siten tarkastella asianmukaisesti yhtenä jatkuvana rikkomisena sinä ajanjaksona, jona se oli toiminnassa. Sopimus voi siis olla erilainen eri aikoina tai sen mekanismia on voitu sopeuttaa tai lujittaa vastaamaan paremmin myöhempää kehitystä. Tämän arvioinnin pätevyyteen ei vaikuta se, että yksi tai useampi seikka useiden toimenpiteiden kokonaisuudessa tai jatkuvan toiminnan osana saattaisi rikkoa yksittäisenä toimena ja itsessään perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa.
(329) Vaikka kartelli on yhteistoimintaa, kullakin sopimuspuolella saattaa olla oma erityinen roolinsa. Yksi tai useampi voi toimia hallitsevassa roolissa kartellin johtajana (johtajina). Sisäisiä konflikteja ja kilpailua tai jopa huijaamista saattaa esiintyä, mutta tällainen ei kuitenkaan estä sitä, etteikö järjestely olisi perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan mukainen sopimus tai yhdenmukaistettu menettelytapa, jolla on yksi yhteinen ja jatkuva tavoite.
(330) Pelkästään se, että kullakin kartellin osanottajalla voi olla kunkin oman erityistilanteensa mukainen rooli, ei poissulje sen vastuuta rikkomisesta kokonaisuudessaan, ei myöskään toisten osanottajien toiminnasta, joille on kuitenkin yhteistä sama lainvastainen tarkoitus ja sama kilpailua rajoittava vaikutus. Yritys, joka on osallisena yhteisessä lainvastaisessa hankkeessa sellaisen toiminnan kautta, jolla on vaikutusta yhteisen tavoitteen toteuttamiseen, on yhtä lailla vastuussa muiden samaan rikkomiseen osallistuneiden osanottajien toiminnasta koko siltä ajalta, jolloin se on noudattanut yhteistä järjestelyä. Tästä on ilman muuta kyse silloin, kun kyseisen yrityksen näytetään tienneen muiden osallistujien lainvastaisesta toiminnasta tai voineen kohtuudella ennakoida sen tai olleen siitä tietoinen ja olleen valmis hyväksymään siihen sisältyvän riskin(234).
3. RIKKOMISEN LUONNE KÄSITELTÄVÄSSÄ ASIASSA
(331) Komissio keräsi todisteita kilpailijoiden välisestä kilpailunvastaisesta yhteistyöstä vuosilta 1989-1991 ja 1993-1997.
(332) Kilpailijoiden kokouksissa sovitut seikat säilyivät vuosien kuluessa periaatteessa samoina. Hoek Loos, AGA ja Air Products sopivat vuonna 1989 kaasupulloissa myytävien kaasujen hintojen korottamisesta seuraavan vuoden alussa ja kilpailukieltoajan noudattamisesta korotusten toteuttamisessa. Nämä kaksi osa-aluetta, hinnankorotukset ja kilpailukieltoaika niiden toteuttamisessa, joita kuvaillaan yksityiskohtaisesti tämän päätöksen I osan C jaksossa, olivat kilpailijoiden johtavien edustajien kokousten aiheena säännöllisesti siihen saakka, kun komissio aloitti tutkimuksensa joulukuussa 1997.
(333) Kokoukset pidettiin eri paikoissa. Alkuvuosina, vuodesta 1989 alkaen, ne järjestettiin niin kutsuttujen turvallisuuskokousten yhteydessä. Myöhemmin suosituimmaksi tavaksi tuli kokoontua VFIG:n kokousten yhteydessä. Vuodesta 1995 alkaen Hoek Loos, Air Products, AGA, Air Liquide ja Messer järjestivät erillisiä kokouksia VFIG:n ulkopuolella. Kilpailunvastaisen verkoston toimintaa täydensi kahdenvälinen yhteydenpito.
(334) "Turvallisuuskokousten" ja VFIG:n kokousten esityslistassa tai pöytäkirjoissa ei mainittu hinnoista tai muista kaupan ehdoista käytyjä keskusteluja tai tehtyjä sopimuksia yhtä poikkeusta lukuun ottamatta: kaasupulloissa myytävien kaasujen turvallisuus- ja ympäristömaksun käyttöönotto vuonna 1993. Vastauksessaan komission tiedusteluihin VFIG ilmoitti, että pöytäkirjat kattoivat kaikki kokouksissa käsitellyt aiheet(235). VFIG:n kokousten esityslistaluonnoksissa sen paremmin kuin pöytäkirjoissakaan ei mainittu kertaakaan hintoja koskevia keskusteluja tai päätöksiä. Lukuun ottamatta poikkeusta, joka koskee turvallisuus- ja ympäristömaksun käyttöönottoa, jota kuvaillaan yksityiskohtaisesti tämän päätöksen C jakson 5 kohdan d alakohdassa, esityslistoissa tai pöytäkirjoissa ei myöskään mainita muita toimitusehtoja koskevia keskusteluja eikä päätöksiä. Suurten yhtiöiden vuodesta 1995 pitämillä lisäkokouksilla ei myöskään ollut muodollista esityslistaa.
(335) VFIG ilmoitti komissiolle, että sen sihteeristöä ei koskaan ollut pyydetty poistumaan kokouksista tai jättämään mitään puheenaiheita mainitsematta pöytäkirjoissa. Se väitti myös, ettei sen sihteeristö ollut tietoinen mistään VFIG:n kokousten yhteydessä käydyistä keskusteluista(236). VFIG:n 17 päivänä helmikuuta 1993 pidettyä kokousta koskevassa AGAn sisäisessä viestissä on kuitenkin "pöytäkirjan ulkopuolisia" merkintöjä(237).
(336) Komissio päättelee, että kyseinen salainen yhteydenpito toteutettiin näiden virallisten kokousten yhteydessä. Kilpailunvastaisesta yhteydenpidosta ei laadittu virallisia pöytäkirjoja, vaikka joissakin kokouksissa tehtiin yksityiskohtaisia sopimuksia hinnoista (esim. 18 päivänä marraskuuta 1994 pidetty VFIG:n kokous).
(337) Kyseisten yritysten täytyi olla tietoisia toimintansa sääntöjenvastaisesta luonteesta, kuten jotkin edellä lainatuista asiakirjoista osoittavat ("luettuasi tämän hävitä se", "ei mitään paperilla"). Monet asiakirjoista merkittiin luottamuksellisiksi ja niitä käsiteltiin sen mukaisesti.
(338) Useista asiakirjoista käy ilmi, että kyseiset yritykset eivät pelkästään käyttäneet näitä tilaisuuksia säännöllisesti hyväkseen vaihtaakseen näkemyksiä toistensa aikomuksista korottaa hintoja ja keskittää toimintansa olemassa oleviin asiakkaisiin korotusten toteuttamiseksi, vaan ne itse asiassa tekivät sopimuksen näin toimimisesta. Yritykset ilmaisivat yhteisen halunsa käyttäytyä markkinoilla tietyllä tavalla hintojen suhteen, toisin sanoen toimia siten, että kokouksissa sovitut hinnat saavutetaan(238). Tätä ei muuta se tosiseikka, että sovitut hinnankorotukset samoin kuin niiden tarkka toteutusajankohta saattoivat vaihdella eri yritysten välillä.
(339) Vuonna 1989 tehtyä sopimusta koskevassa AGAn viestissä käytetään ilmaisua "kaikki osallistujat sopivat hinnan korottamisesta" ja "pyydämme AL:ää pidättäytymään kilpailusta 4-5 kuukauden ajan"(239). AGAn Messeriä koskevassa viestissä vuodelta 1991 todetaan: "Myös MG sopi kaasun ja palvelujen 6 %:n hinnankorotuksista" ja "MG suostui myös tulitaukoon marras-, joulu-, tammi- ja helmikuussa voidakseen neuvotella hinnankorotuksista asiakkaiden kanssa"(240). Air Liquiden viestissä vuodelta 1993 todetaan: "Ilmeisesti sopimus hintojen korottamisesta 1.1., mutta ei prosentista tai vähimmäistasosta"(241). Air Productsin muistiinpanoissa VFIG:n marraskuussa 1994 pidetystä kokouksesta kuvataan Air Liquiden kantaa, jonka mukaan kilpailukieltojakson olisi kestettävä "neljä kuukautta, paitsi niillä yrityksillä, jotka eivät osallistu". Samoissa muistiinpanoissa kuvataan tapaa, jolla yritysten olisi toimittava kilpailukieltokauden aikana: "käytävä kauppaa vain omien asiakkaidemme kanssa" ja "yksi työtoveriyrityksistämme P/tukee"(242). Jälkimmäinen huomautus osoittaa, että kilpailijoiden ei pitänyt pelkästään pidättäytyä lähestymästä toistensa asiakkaita vaan tukea aktiivisesti hinnankorotuksia silloin, kuin tällaiset asiakkaat lähestyivät niitä(243). Hoek Loosin sisäisessä kokousraportissa sama asia ilmaistaan seuraavasti: "huhujen mukaan teollisuuskaasujen toimittajien välillä alkaa tulitauko 1.12.1994"(244). Air Productsin muistiinpanoissa vuodelta 1996 todetaan: "pysyttävä irti toistemme asiakkaista - irtokaasut 1. marraskuuta-1. maaliskuuta"(245).
(340) Kaikissa näissä muistiinpanoissa kuvaillaan sopimusta, ei pelkkää tietojenvaihtoa. Se seikka, että joissakin tapauksissa tuottajat saattoivat horjua alkuperäisessä päätöksessään ja tehdä hintamyönnytyksiä tietyille asiakkaille tai laativat poikkeuksia tietyille asiakasryhmille, ei sulje pois sitä, että on tehty EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu sääntöjenvastainen sopimus.
(341) Myös vähimmäishinnoista tehtiin sopimuksia. Nestemäisistä kaasuista oli tarkoitus laatia hinnasto ja tammikuussa 1990 siitä piti "käydä lopullinen keskustelu ja päästä yhteisymmärrykseen"(246). Myös kaasupulloissa myytävien kaasujen vähimmäishinnoista päätettiin vuonna 1990 ja hintoja saatettiin ajan tasalle myöhempinä vuosina, ei kuitenkaan välttämättä vuosittain. Hoek Loosin kirjeessä Messerille vuodelta 1990 todetaan, että "kaikki osapuolet maassamme hyväksyvät [alkuperäisessä näin] MG ovat vahvistaneet, että ne pitävät ehdottomasti kiinni liitteenä olevassa hinnastossa mainituista perushinnoista"(247). AGAn viestissä Messerille vuodelta 1991 todetaan, että "kaikki kaasuyhtiöt ml. MG sopivat perushintojen käyttämisestä - vuokrasta ja kuljetusmaksuista", mihin on lisätty käsinkirjoitettu huomautus "puhutaan Messerin kanssa perushintojen noudattamisesta" ja jossa määrätään vastatoimenpiteistä Saksassa, elleivät neuvottelut onnistu(248). Hoek Loos, AGA, Air Products, Air Liquide ja Messer sopivat vuosina 1995, 1996 ja 1997 myös kaasupullossa myytävien kaasujen vähimmäishinnoista pienasiakkaille.
(342) Vuosien aikana sovittiin myös muista kaupan vähimmäisehdoista sekä kaasupulloissa että irtokaasuna toimitettavan kaasun osalta.
(343) Vähimmäishinnasto, jonka Hoek Loos lähetti Messerille Frankfurtiin vuonna 1990 ja jota kaikki alankomaalaiset osapuolet vahvistivat noudattavansa, sisälsi vähimmäiskuljetuskustannukset ja kaasupullojen vähimmäisvuokrat. Myös vuonna 1994 tehtiin päätöksiä(249) vähimmäiskuljetuskustannuksista ja vähimmäisvuokrista. Nämä sopimukset vahvistettiin vuosiksi 1995, 1996 ja 1997 sovituissa vähimmäishinnastoissa.
(344) Kaasupulloissa myytävien kaasujen turvallisuus- ja ympäristömaksun käyttöönotosta päätettiin VFIG:n kokouksissa ja aluksi ajateltiin, että VFIG tiedottaisi siitä asiakkaille. Oikeudellisen neuvonnan perusteella sovittiin kuitenkin, että kukin yritys ilmoittaisi asiasta omille asiakkailleen. Tämä suunnitelmien muutos ei kuitenkaan muuta sitä tosiseikkaa, että turvallisuus- ja ympäristömaksusta sovittiin kyseisten yritysten kesken.
(345) Komissiolla olevissa asiakirjoissa on joukko merkintöjä, jotka viittaavat siihen, että eräät kilpailijat olivat tarjonneet kaasua sovittuja hintoja ja muita kaupan ehtoja edullisemmin. Jotkin näistä tapauksista ovat saattaneet olla vastatoimenpiteitä, toiset taas yli-innokkaiden myyntimiesten toteuttamia. Tällaisista tiettyjä asiakkaita koskevista eroista käytiin kahdenvälisiä keskusteluja. Asiakirjoissa on myös mainintoja hinnankorotuksia tai perushintoja koskevista ohjeista, jotka eivät täysin vastaa kilpailijoiden kanssa sovittua. Paljon lukuisampia ovat kuitenkin kalenterivuoden lopulla annetut ohjeet toteuttaa sovitut hinnankorotukset ja keskittyä pikemminkin niiden noudattamiseen kuin lähestyä kilpailijoiden asiakkaita. Sama pätee myös vähimmäishintojen ja muiden kaupan vähimmäisehtojen noudattamisen välttämättömyyteen.
(346) Eräs esimerkki jo lainattujen tai mainittujen lisäksi on Air Liquiden 29 päivänä heinäkuuta 1993 päivätty, kaasupullossa myytäviä kaasuja koskeva sisäinen ohje(250), jossa muistutetaan myyntihenkilöstöä: "Jokin aika sitten sovittiin, että laskettaisiin ainoastaan päiväkohtainen vuokra, mikä merkitsee sitä, ettei enää käytetä vuokravapaita jaksoja. Näitä ehtoja on noudatettava (...) Rahti (irtokaasun erikoismaksu): Poikkeamia rahtikustannuksista ei sallita. Hintamme ovat jo alhaiset ja muut ehdot on sen vuoksi pidettävä ennallaan. Vuokra: viime aikoina tarjotun päivävuokran suuruus on tuntunut laskevan, usein 0,10:n tasolle. Asiasta on tehty sopimus ja sovittu perushinta, jota on noudatettava."
(347) Vaikka Air Liquide väittää, että mainittu "sopimus" oli luonteeltaan sisäinen, komissio katsoo, ettei näitä ohjeita voida tarkastella irrallaan perushintoja ja muita kaupan ehtoja koskeneista sopimuksista, jotka tehtiin kilpailijoiden välillä vuosina 1990 ja 1993.
(348) Vastauksessaan väitetiedoksiantoon(251) Air Liquide katsoo, että komission päätelmä, jonka mukaan Air Liquide teki kilpailua rajoittavia sopimuksia tai sopi yhdenmukaistetuista menettelytavoista muutenkin kuin kaasujen turvallisuus- ja ympäristömaksun osalta, on täysin perusteeton. Air Liquide väittää, että komission käyttämät asiakirjat korostavat itse asiassa, että Air Liquide oli markkinoilla kova kilpailija, joka toimi itsenäisesti eikä halunnut kilpailijoiden kanssa tehtyjen sopimusten vaikuttavan toimintatapaansa. Air Liquide korostaa myös sitä, että komissio perustaa väitteensä suurimmaksi osaksi Air Liquiden kilpailijoiden asiakirjoihin.
(349) Air Liquide mainitsee myös toistuvasti, ettei se koskaan pannut väitettyjä sopimuksia täytäntöön, vaan että sen kaupallinen toimintapolitiikka oli täysin itsenäisten päätösten tulosta. Näyttääkseen väitteensä toteen yritys väittää, että sillä oli kyseisenä ajankohtana markkinoilla aivan erityinen asema, joka oikeutti sen laajentamaan markkinaosuuttaan, mikä puolestaan johti kilpailijoita alhaisempiin hintoihin(252).
(350) Westfalen väittää väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa(253), ettei se osallistunut kilpailua rajoittaviin sopimuksiin eikä komissio ole todistanut päinvastaista. Westfalen väittää, ettei se missään vaiheessa pannut mitään sopimuksia täytäntöön. Westfalen väittää myös, ettei se osallistunut yhteenkään turvallisuuskokoukseen tai Bredan/Barendrechtin kokouksiin vaan aivan päinvastoin harjoitti aina aggressiivista kaupallista politiikkaa kilpailijoitaan kohtaan.
(351) Komissio huomauttaa, että sen hallussa olevat asiakirjatodisteet vahvistavat Air Liquiden ja Westfalenin osallistumisen useisiin kokouksiin sekä sen, että näiden kokousten tarkoituksena oli kilpailun rajoittaminen. Päätelmä, jonka mukaan kuvattu toiminta muodostaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja sopimuksia, ei muutu, vaikka voitaisiinkin todeta, että yhdellä tai useammalla osanottajalla ei ollut aikomusta panna täytäntöön ilmaisemaansa yhteistä tahtoa. Kun otetaan huomioon, että kokoukset, joissa yhteinen tahto ilmaistiin, olivat luonteeltaan selvästi kilpailunvastaisia, kyseiset yritykset antoivat muille osanottajille vaikutelman keskustelun aiheen kannattamisesta ja noudattamisesta, koska ne osallistuivat kokoukseen eivätkä julkisesti vetäytyneet aiheen käsittelystä. "Sopimuksen" käsite on luonteeltaan objektiivinen. Noudatetun käyttäytymisen varsinaisilla syillä (ja kätketyillä aikomuksilla) ei ole merkitystä(254).
(352) Kun otetaan huomioon edellä kuvatuista hinta- ja kauppaehdoista neuvottelemiseksi ja sopimiseksi järjestettyjen kokousten säännöllisyys sekä näistä eri ehdoista sopimiseksi käytettyjen menettelyjen samankaltaisuus (niitä käsiteltiin usein samoissa kokouksissa), komissio katsoo, että kyseessä oleva käyttäytyminen muodostaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan yhden jatkuvan rikkomisen kunkin edellä 331 kappaleessa määritellyn ajanjakson osalta.
(353) NTG, joka oli hyvin pieni toimija kyseessä olevilla markkinoilla, on jätettävä edellä esitetyn analyysin ulkopuolelle seuraavista syistä. NTG ei osallistunut yhteenkään hinnankorotuksia, kilpailukieltokausia, vähimmäishintoja tai muita kaupan ehtoja koskeneisiin kokouksiin yhtä lukuun ottamatta, minkä vuoksi voidaan katsoa, ettei se ole osallistunut samaan sopimusten kokonaisuuteen kuin muut yhtiöt, joille tämä päätös on osoitettu. NTG osallistui ainoastaan yhteen kokoukseen (syyskuussa 1993 pidetty VFIG:n kokous), jossa sivuttiin kaasujen turvallisuus- ja ympäristömaksua ja se poistettiin esityslistalta. Toisin kuin väitetiedoksiannossa esitettiin, yritys ei ollut läsnä kesäkuun 1993 kokouksessa, jossa turvallisuus- ja ympäristömaksusta väiteltiin ensimmäisen kerran. Lisäksi NTG väittää, että se otti turvallisuus- ja ympäristömaksun käyttöön kartellin muita osapuolia myöhemmin ja vasta suorana seurauksena siitä, että sen toimittaja veloitti siltä kyseisen maksun, mistä NTG esittää todisteet. Edellä esitetty huomioon ottaen NTG:n osalta ei todeta rikkomista tapahtuneeksi.
4. KILPAILUN RAJOITTAMINEN
(354) Perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa mainitaan nimenomaisesti kilpailua rajoittavina sopimukset,
a) joilla suoraan tai välillisesti vahvistetaan myyntihintoja taikka muita kauppaehtoja;
b) joilla rajoitetaan tai valvotaan tuotantoa;
c) joilla jaetaan markkinoita tai hankintalähteitä.
(355) Perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan rikkomisen toteamiseksi voidaan tässä asiassa tarkasteltavassa sopimusten ja järjestelyjen kokonaisuudessa määritellä merkityksellisiksi seuraavat tekijät:
a) yhteensovitetuista hinnankorotuksista sopiminen;
b) näiden hinnankorotusten toteuttamiseksi sovellettavista kilpailukieltokausista sopiminen;
c) vähimmäishinnoista sopiminen;
d) muista kaupan ehdoista sopiminen;
e) säännöllisiin kokouksiin osallistuminen ja muu yhteydenpito tarkoituksena sopia kyseisistä rajoituksista ja panna ne täytäntöön tai muuttaa niitä tarpeen mukaan.
(356) Yritysten säännöllisten kokousten ja jatkuvan salaisen yhteistyön perustarkoituksena oli toteuttaa joukko yhteensovitettuja hintojen ja muiden kaupan ehtojen korotuksia. Suunnittelemalla hinta-aloitteita koskevaa yhteistoimintaa, johon liittyi hintojenkorotuksia, vähimmäishintoja ja muita kaupan ehtoja sovituksi ajaksi, yritykset pyrkivät poistamaan yksipuoliseen hintojenkorotusyritykseen liittyvät riskit, erityisesti markkinaosuuksien menettämistä koskevat riskit. Sen vuoksi edellä määriteltyjen sopimusten tarkoituksena oli EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kilpailun rajoittaminen. Kilpailunrajoituksen on katsottava olleen tuntuva, kun otetaan huomioon sopimusten selvästi kilpailua rajoittava luonne sekä järjestelyyn osallistuneiden yritysten vahva asema kyseisillä markkinoilla.
(357) Tällaisten järjestelyjen tarkoituksena oli EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kilpailun rajoittaminen. Koska hinta on tärkein kilpailuväline, erilaisilla toimittajien käyttöön ottamilla salaista yhteistyötä koskevilla järjestelyillä ja mekanismeilla tähdättiin viime kädessä hintojen nostamiseen (tai ainakin niiden alenemisen rajoittamiseen) toimittajien hyödyksi ja suuremmassa määrin kuin vapaan kilpailun edellytysten varassa.
(358) Jotta voidaan päätellä EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan olevan sovellettavissa, ei ole tarpeen tarkastella sopimuksen todellisia vaikutuksia kilpailuun sen jälkeen, kun sopimusten tavoitteena on osoitettu olleen kilpailun rajoittaminen.
(359) Näyttää siltä, että jotkin sopimuksista olivat toisia tehokkaampia. Irtokaasuna ja kaasupulloissa myytävien kaasujen yleinen keskimääräisten hintojen laskusuuntaus vuosina 1989-1997 saattaisi antaa vaikutelman, jonka mukaan vuotuisilla sopimuksilla hintojen nostamisesta ja vähimmäishintojen määrittämisestä ei ollut lainkaan vaikutusta. On kuitenkin todennäköistä, että ilman näitä sopimuksia hinnat olisivat laskeneet nopeammin. Pelkästään se, että yhtiöt vuosi toisensa jälkeen jatkoivat hintojenkorotusten yhteistä suunnittelua ja niistä sekä kilpailukieltokausista sopimista, osoittaa, että toiminta oli niiden kannalta arvokasta. Toistuvia vähimmäishinnastoja ja muita vähimmäistoimitusehtoja koskeneiden luettelojen on myös täytynyt olla tärkeitä ainakin niille yhtiöille, jotka kokouksissa saattoivat luetteloja ajan tasalle. Hintoja ja kilpailukieltokausia koskeneet sopimukset saattoivat olla ainakin osittain syynä myös vuosien mittaan huomattavan vakaana pysyneisiin kaasupullokaasujen markkinaosuuksiin.
(360) Kaasupulloissa myytävien kaasujen turvallisuus- ja ympäristömaksun käyttöönottoa koskevan sopimuksen on katsottava olleen varsin menestyksekäs, kun otetaan huomioon, että maksusta tuli nopeasti markkinoilla hyväksytty, ja se on sitä edelleenkin. Useimmat asiakkaat näyttävät hyväksyneen myös irtokaasun erikoismaksun käyttöönoton, joten sitäkin on pidettävä menestyksenä.
5. VAIKUTUS JÄSENVALTIOIDEN VÄLISEEN KAUPPAAN
(361) Tässä päätöksessä kuvailluilla, tuottajien välisillä jatkuvilla sopimuksilla ja/tai yhdenmukaistetuilla menettelytavoilla, jotka koskivat hintoja ja muita kaupan ehtoja Alankomaissa, saattoi olla/oli tuntuva vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(362) EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa kielletään tietyt yritysten väliset sopimukset ja yhdenmukaistetut menettelytavat, jotka ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetaan sopimuksia jotka ovat omiaan vaarantamaan jäsenvaltioiden välisten yhteismarkkinoiden saavuttamisen joko jakamalla kansallisia markkinoita tai vaikuttamalla kilpailurakenteeseen yhteismarkkinoilla.
(363) Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan "yritysten välinen sopimus tai yhdenmukaistetut menettelytavat ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan silloin, kun on oikeudellisten seikkojen ja tosiseikkojen perusteella riittävästi aihetta epäillä, että se voi vaikuttaa suoraan tai välillisesti taikka tosiasiallisesti tai mahdollisesti jäsenvaltioiden väliseen kauppaan siten, että yhteismarkkinoiden tavoitteiden toteutuminen jäsenvaltioiden välillä estyy"(255).
(364) EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan soveltaminen kartelliin ei kuitenkaan ulotu vain siihen osaan jäsenten käymää kauppaa, jossa tavaroita todella kuljetetaan jäsenvaltiosta toiseen. Näiden määräysten soveltamiseksi ei ole myöskään tarpeen osoittaa, että kunkin osanottajan omilla liiketoimilla, eikä kartellilla kokonaisuudessaan, oli vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan(256).
(365) Käsiteltävänä olevassa asiassa on huomattava, että jäsenvaltioiden välillä käydään teollisuuskaasujen kauppaa. Tämä vahvistetaan Alankomaiden, Saksan sekä Belgian ja Luxemburgin talousliiton välistä kauppaa koskevissa virallisissa tilastoissa.
(366) Huolimatta teollisuuskaasujen tehokkaan taloudellisen jakelusäteen rajallisuudesta näitä kaasuja niiden käyttäjille toimitettaessa kauppatilastot osoittavat, että teollisuuskaasujen tuonti Alankomaihin ja vienti Alankomaista on huomattavaa. Tuonti ja vienti on lähes yksinomaan myyntiä ja swap-kauppoja teollisuuskaasukonsernien sisällä tai välillä.
(367) Argonin (CN-koodi 2804 21 00 ) viennin määrä Alankomaista Saksaan sekä Belgian ja Luxemburgin talousliiton alueelle vuosina 1994-1996 oli 12000-21000 tonnia ja tuonnin määrä oli 20000-27000 tonnia. Typen (CN-koodi 2804 30 00 ) viennin määrä oli 34000-70000 tonnia ja tuonnin 28000-72000 tonnia. Hapen (CN-koodi 2804 40 00 ) viennin määrä oli 88000-258000 tonnia ja tuonnin 212000-268000 tonnia. Hiilidioksidin (CN-koodi 2811 21 00 ) viennin määrä oli 201000-207000 tonnia ja tuonnin 155000-191000 tonnia.
(368) Alankomaissa teollisuuskaasujen alalla toimivat yritykset vahvistivat tämän suuntauksen vastauksessaan komission esittämiin asetuksen N:o 17 11 artiklan mukaisiin tietopyyntöihin. Jotkut niistä ostavat ilmakaasunsa (happi, typpi ja argon) irtokaasuina sisaryhtiöiltään tai Belgiassa tai Saksassa sijaitsevilta kilpailijoiltaan. Jotkin yhtiöt, joilla on Alankomaissa ilmanerotusyksikkö, myyvät osan kaasustaan irtokaasuna joko sisaryhtiöilleen Belgiassa tai Saksassa tai kilpailijoille. Yritysten muista jäsenvaltioista irtokaasuna ostama kaasu täytetään sitten Alankomaissa kaasupulloihin tai toimitetaan nestemäisenä siellä sijaitseville asiakkaille. Asetyleeniä ostetaan usein useiden sisaryhtiöiden puolesta yhdellä sopimuksella.
(369) Nämä Alankomaiden teollisuuskaasuyhtiöiden väliset swap- ja tukisopimukset varmistavat, että yhtiöiden toimitukset asiakkaille eivät katkea ennakkoon tiedossa olevien tai ennakoimattomien tehtaiden sulkemisten yhteydessä. Nämä toimittajien väliset sopimukset käsittävät usein muissa jäsenvaltioissa sijaitsevia kaasunhankintalähteitä, jotka ovat niiden konsernien omistuksessa, joihin toimittajat kuuluvat.
(370) Rikkomisten vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan on sitäkin tuntuvampaa, kun käsiteltävänä olevan asian tapaan kaikki rikkomiseen osallistuneet yritykset kuuluvat monikansallisiin konserneihin, joilla on teollisuus- ja lääkkeellisten kaasujen tuotantolaitoksia ja myyntiä useissa jäsenvaltioissa, mukaan luettuna Belgia ja Saksa.
(371) Tämä johtuu siitä, että kyseiset monikansalliset konsernit muodostavat taloudellisen kokonaisuuden, mikä tarkoittaa sitä, että niiden kilpailuasemassa yhdessä jäsenvaltiossa tapahtuvilla muutoksilla on vaikutuksia koko konsernin asemaan. Puhtaasti konsernin sisäisten rahavirtojen kannalta konsernin Alankomaiden haarakonttorin kannattavuuden paraneminen vaikuttaa todennäköisesti kauppaan, sillä sen myötä aiheutuu muutoksia osinkojen maksuun ja tarvittaviin investointivaroihin(257) AGAn Belgian kaasupullotoimintojen myynti Air Liquiden Belgian yksikölle vuonna 1994 ja Air Liquiden Itävallan kaasupulloyksikön myynti AGAlle samana vuonna osoittavat, kuinka yksikköjen kannattavuudella on vaikutuksia koko konserniin ja niitä on sen vuoksi arvioitava koko Euroopan tasolla. Toinen esimerkki asiasta ovat konsernin pääkonttorin alankomaalaisille haarakonttoreilleen antamat ohjeet, joissa korostetaan huomattaville alankomaalaisille asiakkaille tehtävien toimitusten merkitystä koko konsernin kannalta. Itse asiassa jotkin hyvin suuret asiakkaat koordinoivat nestemäisten teollisuuskaasujensa hankinnan koko Euroopan tasolla.
(372) Teollisuuskaasukonsernien monikansallinen luonne on tärkeä näkökohta, sillä kuten osoitettiin markkinarakenteen analyysissä I osan A jakson 5 kohdan alakohdassa komission hallussa olevissa asiakirjoissa on runsaasti tietoa siitä, että vastatoimenpiteet hintojen alittamisella asiakkaita "varastavia" kilpailijoita kohtaan ovat teollisuuskaasualan tavanomainen piirre. Todisteita on myös siitä, etteivät tällaiset vastatoimenpiteet välttämättä rajoitu siihen jäsenvaltioon tai alueeseen, jossa "hyökkäys" tapahtui. Monet yritykset päinvastoin pitävät vastatoimenpiteitä tehokkaimpina silloin, kun ne toteutetaan laajalla rintamalla, mieluiten kyseisen "hyökkääjän" kotimarkkinoilla. Niinpä Alankomaissa teollisuuskaasujen alalla toimiva yritys, joka osallistui rikkomisiin mutta ei noudattanut tässä päätöksessä kuvattuja sopimuksia, otti vastatoimenpiteiden riskin sekä Alankomaissa että myös muissa jäsenvaltioissa.
(373) Väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa(258) Air Liquide väittää, että osapuolten kuuluminen monikansallisiin konserneihin ei liity väitettyjen rikkomisten vaikutuksiin jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Komission olisi sen vuoksi todistettava, että väitetty kilpailua rajoittava käyttäytyminen vaikutti jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, mitä komissio ei ole tehnyt. Edelleen Air Liquide katsoo, että vastatoimenpiteet kilpailijoita kohtaan muillakin kansallisilla markkinoilla kertovat kyseisten yhtiöiden kilpailevasta toiminnasta.
(374) Komissiolla ei ole velvollisuutta osoittaa sopimusten vaikutuksia jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Sen on osoitettava, että toiminnalla saattaa olla tällaisia vaikutuksia. Sillä, että jäsenvaltioiden välillä käydään teollisuuskaasujen kauppaa, olipa kyseessä sitten kilpailijoiden tai saman konsernin sisaryhtiöiden välinen kauppa, on suora yhteys siihen, että yksillä markkinoilla esiintyvä kilpailua rajoittava käyttäytyminen saattaa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(375) Kyseisten konsernien monikansalliseen luonteeseen liittyvien väitteiden lisäksi komissio huomauttaa myös, että selvästi suurin osa teollisuuskaasujen ostajista on itse niitä valmistavia yhtiöitä, jotka joko vievät tuotteensa maasta tai kilpailevat maahantuodulla kaasulla Alankomaiden sisällä. Nämä yhtiöt toimivat esimerkiksi laivanrakennuksen, elintarvikkeiden, kemikaalien tai elektroniikan tapaisilla aloilla. Tässä päätöksessä kuvatun kaltaiset rikkomiset aiheuttavat todennäköisesti haittaa käytännössä kaikille teollisuuskaasuista riippuvaisille teollisuustuotantoyhtiöille Alankomaissa. Tämä johtuu siitä, että käsiteltäviin rikkomisiin osallistuvat yritykset hoitavat yli 80 prosenttia kyseisten kaasujen toimituksista Alankomaissa. Koska nämä yritykset kuuluvat monikansallisiin konserneihin, joilla on kansallisia tytäryhtiöitä, edes Alankomaiden rajaseuduilla sijaitsevat asiakkaat eivät voi kääntyä naapurijäsenvaltioissa sijaitsevien samoihin konserneihin kuuluvien toimittajien puoleen. Näistä syistä rikkomisen vaikutusten Alankomaiden ja muiden jäsenvaltioiden väliseen kauppaan on katsottava ulottuvan myös aloille, joilla teollisuuskaasujen ostajat toimivat.
(376) Komissio huomauttaa lopuksi, että kaksi itsenäistä, pienempää, Belgiaan sijoittautunutta teollisuuskaasujen toimittajaa, ACP ja Ijsfabriek Strombeek, myyvät kumpikin Alankomaihin pieniä määriä nestemäistä ja kaasupulloissa myytävää kaasua kilpaillen tämän päätöksen kohteena olevien yritysten kanssa(259).
(377) Kaikkien edellä esitettyjen syiden vuoksi voidaan päätellä, että tässä päätöksessä kuvatuilla rikkomisilla oli tai niillä saattoi olla tuntuva vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja että sen vuoksi kyseiset rikkomiset kuuluvat EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.
E. VANHENTUMISAIKOJEN SOVELLETTAVUUS
(378) Vanhentumisajoista liikennettä ja kilpailua koskeviin Euroopan talousyhteisön sääntöihin liittyvissä menettelyissä ja niiden nojalla määrättyjen seuraamusten täytäntöönpanossa 26 päivänä marraskuuta 1974 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2988/74(260) 1 artiklan nojalla komission toimivalta määrätä sakkoja tai seuraamusmaksuja käsiteltävänä olevan asian kaltaisten rikkomisten vuoksi on rajattu viiteen vuoteen. Aika alkaa kulua rikkomisen tekopäivästä. Jatketun rikkomisen osalta vanhentumisaika alkaa kuitenkin kulua vasta siitä päivästä, jona rikkominen on lakannut.
(379) Asetuksen (ETY) N:o 2988/74 2 artiklan mukaan kaikki komission suorittamat toimenpiteet rikkomisen esitutkinnan tai rikkomiseen liittyvän menettelyn toimittamiseksi keskeyttävät menettelyyn sovellettavan vanhentumisajan. Vanhentumisaika alkaa kulua uudelleen kustakin keskeytymisestä. Komission menettely alkoi asetuksen N:o 17 14 artiklan 3 kohdan mukaisilla yllätystarkastuksilla 11 päivänä joulukuuta 1997.
(380) Kuten tämän päätöksen I osassa on osoitettu, komissiolla on hallussaan useimpia asianomaisista yhtiöistä koskevia asiakirjatodisteita vuosilta 1989-1991 sekä ajalta, joka ulottuu syyskuusta 1993 aina siihen saakka, kun tarkastukset tehtiin joulukuussa 1997.
(381) Väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa AGA, Hoek Loos, Air Products, Air Liquide ja Messer esittivät, että komissiolla ei ollut tarpeeksi asiakirjatodisteita vuosilta 1991-1992/1993. Näin ollen ennen joulukuuta 1992 tehdyt väitetyt rikkomiset olisi rajattava ajallisesti pois, koska ne ovat tapahtuneet yli viisi vuotta ennen tarkastuksia.
(382) Erityisesti AGA väittää(261), että vanhentumisaikaa olisi sovellettava irtokaasujen vuoden 1990 vähimmäishinnastoon, minkä komissio olikin jo hyväksynyt väitetiedoksiannossa, mutta lisäksi irtokaasun säiliöiden vuoden 1990 vuokriin, kaasupulloissa myytävien kaasujen vuoden 1990 vähimmäiskuljetuskustannuksiin, vuoden 1990 sopimukseen kaasupullojen vuokrista, alkuperäiseen sopimukseen vähimmäishinnoista sekä vuosien 1990, 1991 ja 1992 sopimuksiin hintojenkorotuksista.
(383) Hoek Loos väittää(262), että todisteissa on aukkoja: vuosien 1992-1994 osalta hintojenkorotuksista tehtyjä sopimuksia koskeva, vuosien 1991-1993 osalta kilpailukieltokautta koskeva, vuosien 1992-1994 osalta kaasupulloissa myytävien kaasujen vähimmäishintoja koskeva sekä vuosien 1991-1993 osalta muita sopimusehtoja koskeva aukko. Sen vuoksi Hoek Loos esittää, että komissio ei voi panna täytäntöön aikaa ennen joulukuuta 1992 koskevia seuraamuksia.
(384) Air Products väittää lisäksi(263), että komissiolla ei ole esittää todisteita siitä, että kaikki rikkomiset tehtiin ja niitä jatkettiin koko vuosien 1989-1997 välisen ajan. Komission asiakirjoihin ei sisälly todisteita Air Productsin osallisuudesta vuodesta 1992 vuoden 1993 loppuun saakka. Yleisesti ottaen todisteita on jälleen joulukuusta 1993 eteenpäin. Sen vuoksi myös Air Products väittää, että vanhentumisaikoja koskevien perussääntöjen mukaisesti komissio ei voi määrätä sakkoa vuosina 1989-1991 tehdyistä rikkomisista.
(385) Air Liquide on yhtä mieltä komission hyväksymästä ajanjaksosta nestemäisiä kaasuja koskevan vuoden 1990 hinnaston osalta. Myös Air Liquide huomauttaa(264), että tosiasioihin perustuvassa näytössä on aukko kesäkuun 1991 ja kesäkuun 1993 väliseltä ajalta.
(386) Messer väittää(265), että sen osalta ei voida osoittaa jatkuvaa rikkomista ja että vanhentumisaika koskee kaikkia ennen 11 päivää joulukuuta 1992 tehtyjä erillisiä rikkomisia. Komissio voi sen vuoksi määrätä sakkoja ainoastaan vuosien 1993-1997 välisen ajan osalta.
(387) Komissio ottaa huomioon osapuolten esittämät vanhentumisaikaa koskevat väitteet. Komissio hyväksyy vanhentumisajan soveltamisen tässä nimenomaisessa tapauksessa, koska sillä ei ole hallussaan tarpeeksi todisteita osoittamaan yhden jatkuvan rikkomisen olemassaoloa vuosien 1989-1997 aikana.
(388) Huolimatta siitä, että komissio on havainnut vuosina 1989-1991 tehdyn rikkomisen, se näin ollen ottaa sakkoja määrittäessään huomioon ainoastaan syyskuun 1993 ja joulukuun 1997 välisenä aikana tapahtuneen rikkomisen.
F. RIKKOMISEN KESTO
(389) Kun otetaan huomioon komission kanta vanhentumisaikoihin käsiteltävänä olevassa asiassa, komissio määrittää rikkomisen alkuajankohdaksi sakkojen soveltamista varten syyskuun 1993.
(390) Kartellin päättymispäivää ei voida määrittää, mutta komissiolla on runsaasti asiakirjatodisteita tarkastusten ajankohtaan eli joulukuuhun 1997 saakka. Tarkastusten jälkeen useimmat yrityksistä vakuuttivat komissiolle, että ne olivat antaneet sisäiset ohjeet lopettaa kaikki yhteisön kilpailuoikeuden rikkomiset. Sakkojen arvioimista varten komissio lähtee oletuksesta, että kartellin toiminta päättyi joulukuussa 1997.
(391) Kunkin yhtiön osallistuminen rikkomiseen määritetään näin ollen erikseen seuraavasti:
1. HOEK LOOS, AGA, AIR LIQUIDE, AIR PRODUCTS JA MESSER
(392) Hoek Loos, AGA, Air Liquide, Air Products ja Messer osallistuivat seuraaviin sopimuksiin / yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin:
hinnankorotuksista sopiminen joulukuusta 1993 joulukuuhun 1997 eli sen vuoden loppuun, jona viimeiset hinnankorotukset piti toteuttaa;
a) kilpailukieltokausista sopiminen joulukuusta 1993 maaliskuuhun 1997 edellä mainittujen hinnankorotusten toteuttamiseksi;
b) vähimmäishintojen sopiminen maaliskuusta 1994 joulukuuhun 1997 eli sen vuoden loppuun, jonka osalta sovittiin viimeisistä vähimmäishinnoista;
c) kaasupullojen kuljetusmaksujen sopiminen kesäkuusta 1994 (Messer tammikuusta 1996) joulukuuhun 1997 eli sen vuoden loppuun, jonka osalta sovittiin viimeisistä kaasupullojen kuljetusmaksuista;
d) kaasupullojen vähimmäisvuokrien sopiminen kesäkuusta 1994 joulukuuhun 1997 eli sen vuoden loppuun, jonka osalta sovittiin viimeisistä kaasupullojen vähimmäisvuokrista;
e) kaasupulloissa myytävien kaasujen turvallisuus- ja ympäristömaksusta sopiminen syyskuusta 1993 lokakuuhun 1995, eli siihen kuukauteen saakka, jona ensimmäinen yhtiö (Messer) nosti turvallisuus- ja ympäristömaksua vuonna 1993 sovitulta tasolta muista riippumatta;
f) salaista yhteistyötä koskevat järjestelyt, jotka koskivat nestemäistä kaasua käyttävien asiakkaiden maksamia säiliövuokria, tammikuusta 1997 joulukuuhun 1997, eli sen vuoden loppuun, jonka osalta tehtiin ehdotus säiliövuokria koskevaksi sopimukseksi.
2. WESTFALEN
(393) Westfalen osallistui seuraaviin sopimuksiin / yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin:
a) hinnankorotuksista sopiminen lokakuusta 1994 joulukuuhun 1995 eli sen vuoden loppuun, jona hinnankorotukset piti toteuttaa;
b) kilpailukieltokausien sopiminen lokakuusta 1994 tammikuuhun 1995 edellä mainittujen hinnankorotusten toteuttamiseksi;
c) vähimmäishintojen sopiminen maaliskuusta 1994 joulukuuhun 1995 eli sen vuoden loppuun, jonka osalta sovittiin vähimmäishinnoista.
3. BOC
(394) BOC osallistui seuraaviin sopimuksiin / yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin:
a) hinnankorotuksista sopiminen lokakuusta 1994 joulukuuhun 1995 eli sen vuoden loppuun, jona hinnankorotukset piti toteuttaa;
b) kilpailukieltokausista sopiminen lokakuusta 1994 tammikuuhun 1995 edellä mainittujen hinnankorotusten toteuttamiseksi;
c) kaasupullojen kuljetusmaksujen sopiminen kesäkuusta 1994 joulukuuhun 1994 eli sen vuoden loppuun, jonka osalta sovittiin kaasupullojen kuljetusmaksuista;
d) kaasupullojen vähimmäisvuokrien sopiminen kesäkuusta 1994 joulukuuhun 1994 eli sen vuoden loppuun, jona BOC ainakin osallistui järjestelyyn.
G. YRITYKSET, JOILLE PÄÄTÖS ON OSOITETTU
(395) Jotta voitaisiin nimetä yritykset, joille tämä päätös osoitetaan, on tarpeen määrittää rikkomisesta vastuussa olevat oikeushenkilöt.
(396) Edellä I osassa kuvattujen tosiseikkojen avulla on osoitettu, että NV Hoek Loos, Air Liquide BV, Air Products Nederland BV, Messer Nederland BV ja Westfalen Gassen Nederland BV ovat suoraan osallistuneet teollisuus- ja lääkkeellisiä kaasuja koskeviin salaista yhteistyötä koskeviin järjestelyihin Alankomaissa. Näin ollen kukin yhtiö kantaa vastuun omista rikkomisistaan, ja tämä päätös on sen vuoksi osoitettu niille.
(397) Air Products Nederland BV:n osalta komissio huomauttaa, että sen puolustuksen hoiti Air Products Europe Inc., joka oli nimenomaisesti pyytänyt saada kaiken käsiteltävänä olevaan asiaan liittyvän kirjeenvaihdon ja joka myös vastasi väitetiedoksiantoon sekä osallistui suulliseen kuulemiseen Air Products Nederland BV:n puolesta. Lisäksi Air Products Nederland BV kielsi muodollisesti 13 päivänä kesäkuuta 2002 päivätyllä kirjeellä sille osoitetun, käsiteltävänä olevaa asiaa koskevan väitetiedoksiannon lähettämisen sille itselleen.
(398) BOCin osalta BOC-konsernia pidetään vastuullisena rikkomisesta, jonka ovat tehneet sen tytäryhtiöt, jotka kuuluvat BOC Gases Benelux -yhtiöön, sellaisena kuin se on määritetty tässä päätöksessä. Jo väitetiedoksianto oli osoitettu BOC-konsernille, ja myös tämän päätöksen kohteena on BOC-konserni.
(399) Väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa(266) BOC väittää, että BOC Gases Benelux oli ainoa BOC-konsernin yritys, joka vastasi teollisuuskaasujen tuotannosta tai myynnistä Alankomaissa, ja ettei ole todisteita siitä, että konsernin päätoimipaikka Yhdistyneessä kuningaskunnassa olisi aikanaan saanut tietää väitetyistä rikkomisista. BOC väittää lisäksi, että BOC Gases Benelux toimi itsenäisesti vuosina 1989-1997, minkä vuoksi olisi ollut sopivampaa osoittaa väitetiedoksianto Air Liquidelle, joka osti BOC-konsernin kaasutoiminnan Benelux-maissa vuoden 1998 loppupuolella ja on sen vuoksi BOC Gases Beneluxin seuraaja.
(400) Suullisessa kuulemisessa Air Liquide katsoi, että komissio oli tehnyt oikein lähettäessään väitetiedoksiannon BOC-konsernille, sillä tutkimus koski ajanjaksoa ennen BOC Gases Beneluxin myyntiä Air Liquidelle.
(401) Tässä yhteydessä on huomautettava, että asian kannalta merkittävänä aikana BOC Gases Benelux sekä BOC Gases Benelux -yrityksen muodostavat yhtiöt, joihin viitataan edellä 36-38 kappaleessa, olivat BOC-konsernin kokonaan omistamia tytäryhtiöitä. BOC-konsernin oikeudellisen osaston edustaja oli paikalla komission yksiköiden 24 päivänä maaliskuuta 1998 BOC NV:ssä suorittamien asetuksen N:o 17 14 artiklan 2 kohdan mukaisten tarkastusten aikana(267), ja kaikki komission yksiköiden myöhemmin BOC Gases Beneluxille lähettämät kirjeet jäljennettiin myös tälle edustajalle. Kun BOC Gases Beneluxin toimitusjohtaja Celis jätti tehtävänsä, BOC Gases Beneluxin ulkopuolinen asianajaja ilmoitti komission yksiköille, ettei Celis enää vastannut BOCin toiminnasta Benelux-maissa ja että kaikki tutkimusta koskeva kirjeenvaihto voitiin tästedes lähettää tälle asianajajalle. Tämä sama asianajaja, joka oli edustanut BOC Gases Beneluxia komission tarkastuksen ajan ja sen jälkeen, edusti BOC-konsernia myös laadittaessa vastausta väitetiedoksiantoon. Lisäksi komissio huomauttaa, että sama Celis, joka henkilökohtaisesti osallistui joihinkin tässä päätöksessä mainittuihin kartellikokouksiin, siirtyi myöhemmin hoitamaan toista tehtävää BOC-konserniin kuuluvissa yhtiöissä.
(402) Lisäksi sen jälkeen, kun BOC-konsernin kaasutoiminta Benelux-maissa myytiin Air Liquidelle, BOC-konserni oli edelleen komission ainoa keskustelukumppani käsiteltäessä BOC Gases Beneluxin väitettyjä rikkomisia Alankomaiden markkinoilla(268). BOC-konserni myös vastasi asiasisällön osalta väitteisiin, joita komissio esitti BOC-konsernin tytäryhtiöiden käyttäytymisestä asianomaisena aikana.
(403) Edellä esitetyn perusteella komission näkemys on, että BOC-konsernin voidaan katsoa olevan vastuussa tytäryhtiöidensä käyttäytymisestä koko rikkomisajanjakson ajan.
(404) AGAn osalta komissio katsoo AGA Gas BV:n olevan vastuussa tässä päätöksessä määritellyistä rikkomisista, joten komissio on osoittanut väitetiedoksiannon sille. Kuten edellä I osan A jakson 2 kohdan b alakohdassa on esitetty, AGA Gas BV:hen on tehty useita rakenteellisia muutoksia, jotka johtivat siihen, että ensin vuonna 2000 fuusiota purettaessa yhtiö jaettiin kahdeksi erilliseksi yksiköksi. Sen jälkeen loput AGA Gas BV:n Alankomaiden toiminnasta myytiin: Hoek Loos osti vuonna 2001 sen nestemäisen kaasun toiminnot ja Air Products kaasupulloissa myytäviin kaasuihin liittyvät toiminnot. Jälkimmäinen kauppa tehtiin vasta elokuussa 2001, kun väitetiedoksianto oli jo lähetetty osapuolille.
(405) Koska AGA Gas BV oli lakannut oikeudellisesti olemasta, AGA AB vastasi tuolloisen tytäryhtiönsä puolesta väitetiedoksiannon sisältöön. Vastauksessaan AGA AB nimenomaan ilmoitti halukkuudestaan ottaa vastuu AGA Gas BV:n rikkomisista suhteessa komissioon(269), kun otetaan huomioon, että AGA Gas BV:n käyttäytymistä ei voida jättää selvittämättä. Tähän asiaan liittyvät erityisolosuhteet huomioon ottaen komissio hyväksyy AGA AB:n omaksuman näkemyksen. Lisäksi AGA AB kielsi muodollisesti 13 päivänä kesäkuuta 2002 päivätyllä kirjeellä sille osoitetun, käsiteltävänä olevaa asiaa koskevan väitetiedoksiannon lähettämisen. Tämä päätös on sen vuoksi osoitettu AGA AB:lle AGA Gas BV:n seuraajan ominaisuudessa.
H. KORJAUSTOIMENPITEET
1. ASETUKSEN N:o 17 3 ARTIKLA
(406) Jos komissio toteaa, että perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa rikotaan, se voi määrätä kyseiset yritykset lopettamaan tällaisen rikkomisen asetuksen N:o 17 3 artiklan mukaisesti.
(407) Jotkin yrityksistä ovat ilmoittaneet komissiolle ryhtyneensä toimiin sen varmistamiseksi, etteivät niiden edustajat enää osallistu kilpailua rajoittaviin kokouksiin, mutta ei ole tiedossa, ovatko tällaiset kokoukset tai muu yhtiöiden välinen salainen yhteistyö todellisuudessa päättyneet.
(408) Sen vuoksi komission tarkoituksena on todeta rikkomisen tapahtuneen mutta myös vaatia yrityksiä lopettamaan kyseinen rikkominen.
2. ASETUKSEN N:o 17 15 ARTIKLAN 2 KOHTA
a) Yleisiä huomioita
(409) Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan mukaan komissio voi päätöksellään määrätä yrityksille sakon, joka on vähintään 1000 ja enintään 1000000 euroa taikka tätä suurempi mutta enintään 10 prosenttia kunkin rikkomiseen osallisen yrityksen edellisen tilikauden liikevaihdosta, jos ne tahallaan tai tuottamuksesta rikkovat perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa.
(410) Määrätessään sakkojen suuruutta komission on otettava huomioon kaikki merkitykselliset seikat ja erityisesti rikkomisen vakavuus ja kesto, jotka ovat kaksi asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdassa nimenomaisesti mainittua perustetta.
(411) Kunkin rikkomisessa osallisena olleen yrityksen rooli arvioidaan erikseen. Sakkoa määrätessään komissio harkitsee erityisesti mahdollisia raskauttavia tai lieventäviä seikkoja ja soveltaa tarpeen mukaan tiedonantoa sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa(270).
b) Sakkojen määrä
(412) Kartellissa on rikottu tarkoituksellisesti perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa. Johtavat toimittajat toimivat yhdessä sopien hinnoista ja joukosta kaupan ehtoja rajoittaakseen kilpailua merkittävällä teollisuudenalalla, vaikka olivat täysin tietoisia toimintansa kilpailua rajoittavasta luonteesta ja lisäksi sen sääntöjenvastaisuudesta.
i) Sakkojen perusmäärä
(413) Sakon perusmäärä määrätään rikkomisen vakavuuden ja keston mukaan.
Vakavuus
(414) Arvioidessaan rikkomisen vakavuutta komissio ottaa huomioon rikkomisen luonteen, todellisen vaikutuksen markkinoihin, kun se on mitattavissa, ja merkityksellisten maantieteellisten markkinoiden koon.
Rikkomisen luonne
(415) Kuvatuista tosiseikoista seuraa, että kyse oli hinnankorotuksista, vähimmäishinnoista ja muista kaupan ehdoista sopimisesta, jotka ovat luonteeltaan vakavimman laatuisia perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaan kohdistuvia rikkomisia.
(416) Kartellijärjestelyissä olivat mukana kaikki Alankomaiden markkinoiden suurimmat toimijat, ja ne suunniteltiin kussakin osallistuvassa yhtiössä ylimmällä tasolla. Perimmäisen luonteensa vuoksi kuvatuntyyppisen kartellisopimuksen toteuttaminen johtaa ilman muuta huomattavaan kilpailun vääristymiseen, joka hyödyttää yksinomaan kartelliin osallistuvia tuottajia ja on asiakkaiden ja viime kädessä myös suuren yleisön kannalta hyvin vahingollinen.
(417) Sen vuoksi komissio katsoo, että käsiteltävänä oleva rikkominen oli luonteeltaan hyvin vakava perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaan kohdistuva rikkominen.
Rikkomisen todellinen vaikutus
(418) AGA ja Hoek Loos väittävät väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa, että kaasupullo- ja nestemäisten kaasujen hinnat olivat Alankomaissa laskusuunnassa vuosina 1990-1999 ja esittivät tutkimuksen(271), josta tämä suuntaus yleisesti ottaen käy ilmi. Lisäksi kyseiset yhtiöt väittävät, että Alankomaiden markkinoilla on aina vallinnut kova kilpailu ja toimijoiden markkinaosuudet ovat vaihdelleet, kuten Alankomaiden kilpailuviranomainen NMa vahvisti AGAn ja Air Productsin välistä 6 päivänä elokuuta 2001 tapahtunutta siirtoa koskeneessa päätöksessään, joka on liitetty AGAn, Hoek Loosin ja Messerin komission väitetiedoksiantoon antamiin vastauksiin.
(419) AGA ja Hoek Loos väittävät lisäksi(272), että kilpailua rajoittavan toiminnan lopettamisella niiden osalta ei ollut vaikutusta hintojen kehitykseen tai markkinaosuuksien vaihteluun, toisin kuin komissio väitetiedoksiannossa vakuuttaa, mikä osoittaa, että väitetyllä kilpailua rajoittavalla käyttäytymisellä ei ollut vaikutuksia markkinoihin.
(420) Komissio huomauttaa, ettei ole tarpeen tehdä yksityiskohtaista määrällistä arviota siitä, missä määrin hinnat poikkesivat hinnoista, joita olisi mahdollisesti sovellettu ilman näitä järjestelyjä. Tätä ei aina voidakaan mitata luotettavasti, sillä tuotteen hintakehitykseen on saattanut samanaikaisesti vaikuttaa useita ulkoisia tekijöitä, jolloin on erittäin vaikeaa tehdä johtopäätöksiä kaikkien mahdollisten syiden suhteellisesta merkityksestä.
(421) Komissio päättelee, että on mahdotonta uskoa, että osapuolet olisivat sopineet hintojenkorotuksista, vähimmäishinnoista ja kaupan vähimmäisehdoista sopimiseksi järjestetyistä tapaamisista niin pitkän ajan kuluessa yhä uudelleen, kun otetaan huomioon asiaan liittyneet riskit, jos ne olisivat katsoneet, että kartellilla ei ollut mitään vaikutusta tai että sen vaikutus olisi ainoastaan rajallinen Alankomaiden teollisuus- ja lääkkeellisten kaasujen markkinoihin.
Merkityksellisten maantieteellisten markkinoiden koko
(422) Rikkomiseen syyllistyivät yritykset, joiden osuus Alankomaiden teollisuus- ja lääkkeellisten kaasujen kaasupullo- ja irtokaasumarkkinoista oli merkityksellisenä aikana keskimäärin yli 90 prosenttia. Koska sopimukset kuitenkin koskivat ainoastaan Alankomaita ja taloudelliselta merkitykseltä keskisuurta alaa, niiden vaikutukset kohdistuivat vain rajoitettuun osaan yhteismarkkinoita.
(423) Edellä mainitut olosuhteet huomioon ottaen (markkinoiden rajattu maantieteellinen ulottuvuus ja alan taloudellisen merkityksen keskikokoisuus), komissio päättelee, että tämän menettelyn kohteena olevat sopimukset ja/tai yhdenmukaistetut menettelytavat ovat pikemminkin yhteisön kilpailusääntöjen vakava rikkominen kuin erittäin vakava rikkominen.
(424) Nyt käsiteltävänä olevan asian tilannetta voidaan verrata hiljattain käsitellyissä asioissa esiintyneisiin olosuhteisiin, joissa komissio päätti määritellä maantieteelliseltä laajuudeltaan rajoitetun hintakartellin erittäin vakavan sijaan vakavaksi. British Sugar -asiassa(273) komissio hyväksyi merkityksellisten markkinoiden rajoitetun maantieteellisen laajuuden (Iso-Britannia) yhdeksi mahdolliseksi rikkomisen vakavuutta vähentäväksi syyksi. Samanlaisen päätöksen komissio teki Kreikan lauttaliikennettä koskeneessa asiassa(274), jossa perusteena oli se, että rikkomisen vaikutukset kohdistuivat markkinoihin (ainoastaan Kreikka-Italia-reittejä Adrianmerellä), jotka olivat vielä pienet verrattuna muihin yhteisön markkinoihin.
(425) On kuitenkin huomattava, että komissiolla ei ole velvollisuutta poiketa säännöstä, jonka mukaan hintakartelli jo pelkän luonteensa perusteella on "hyvin vakava rikkominen", jos merkityksellisten markkinoiden maantieteellinen laajuus on rajoitettu. SAS-Maersk-asia(275) poikkesi komission näkemyksen mukaan merkittävällä tavalla Kreikan lauttaliikennettä koskeneesta asiasta siinä, että SAS:n ja Maersk Airin markkinoiden jakaminen ei vaikuttanut ainoastaan niihin kolmeen reittiin, joiden osalta rikkomisia havaittiin vaan rajoitti kilpailua kaikilla Tanskan sisäisillä sekä Tanskaan ja Tanskasta poispäin suuntautuvilla reiteillä, mukaan luettuna reitit Tanskan ja muiden jäsenvaltioiden sekä ETA-maiden välillä. Sen vuoksi komissio oletti, että rikkomisen jälkivaikutukset tuntuivat koko ETA-alueella ja sen ulkopuolellakin, toisin kuin Kreikan lauttaliikennettä koskeneessa asiassa tai nyt käsiteltävänä olevassa asiassa.
(426) Myös belgialaisia oluita koskeneessa asiassa(276) komissio päätti määrittää rikkomisen erittäin vakavaksi, vaikka Interbrew'n ja Danone/Alken-Maesin välinen hintojen sopimista ja markkinoiden jakamista koskenut kartelli rajoittui olutalalle Belgiassa. Kyseisessä asiassa ilmenneitä erityisiä piirteitä olivat Danonen uhkaukset ryhtyä vastatoimiin Interbrew'ta vastaan Ranskassa (otettiin huomioon raskauttavana seikkana) sekä Interbrew'n, Alken-Maesin ja Danonen ylimpien johtajien henkilökohtainen osuus asiassa. Yhtiöiden toimitusjohtajat itse sekä muu ylin johto kokoontuivat säännöllisesti käynnistämään ja valvomaan sääntöjenvastaisia järjestelyjä. Tämä antaa asialle laajemman merkityksen, kun otetaan huomioon, että Interbrew on maailman toiseksi suurin panimoyritys ja Alken-Maesin emoyhtiö Danone maailman johtavia elintarviketeollisuusyrityksiä. Toisin kuin edellä kuvatuissa asioissa, nyt käsiteltävänä olevassa asiassa komissio olettaa yhtiöiden sääntöjenvastaisista järjestelyistä päätetyn pääasiassa kunkin konsernin alankomaalaisten tytäryhtiöiden tasolla. Belgian olutala on myös taloudellisesti paljon tärkeämpi (loppukuluttajatuoteala, jonka arvo on monta kertaa Alankomaiden teollisuuskaasumarkkinoita suurempi) kuin käsiteltävänä olevan asian merkitykselliset markkinat. Lisäksi oluita koskeneessa asiassa järjestelyssä olivat mukana Belgian olutalan kaikki lohkot (kaikentyyppiset oluet, hotelli- ja ravintola-ala sekä jakelu) lukuisten kilpailumuuttujien kautta (hinta, myynninedistäminen, investoinnit, tiedotus, hinnoittelurakenne ja myyntilukujen vaihto).
(427) Samalla tavoin Itävallan pankkeja koskeneessa asiassa(277) kartellia luonnehdittiin "erittäin vakavaksi", vaikka hintojen vahvistamista koskeva sopimus kahdeksan itävaltalaisen pankin välillä ("Lombard-klubi") rajoittui koskemaan Itävallan pankkialaa. Luokitellessaan asiaa komissio sovelsi käsitystään, jonka mukaan pankkiala on erittäin tärkeä kuluttajille ja liikeyrityksille ja sen myötä koko taloudelle. Lisäksi kartelliverkosto oli sisällöltään kattava (siinä sovittiin sekä yksityisasiakkaiden tai kotitalouksien että yritysasiakkaiden lainojen ja talletusten koroista), hyvin pitkälle vakiintunut ja kattoi koko maan aina pienintä kylää myöten. Lisäksi kyseisten markkinoiden taloudellinen merkitys on vieläkin suurempi kuin edellä mainitussa belgialaisia oluita koskeneessa asiassa.
Komission päätelmät rikkomisen vakavuudesta
(428) Edellä mainittujen olosuhteiden perusteella komissio päättelee, että tässä menettelyssä käsiteltävät sopimukset ja/tai yhdenmukaistetut menettelytavat muodostavat yhteisön kilpailusääntöjen vakavan rikkomisen.
Kartellin osapuolten luokittelu
(429) Tällaisen useita yrityksiä koskevan asian ollessa kyseessä sakkojen perusmäärää määritettäessä on tarpeen ottaa huomioon kunkin yrityksen erityinen painoarvo ja siten kunkin yrityksen sääntöjenvastaisen toiminnan todellinen vaikutus kilpailuun. Tämän johdosta yritykset voidaan periaatteessa ryhmitellä neljään luokkaan sen mukaan, mikä on niiden suhteellinen merkitys kyseessä olevilla markkinoilla.
(430) Komissio katsoo, että on asianmukaista verrata yrityksen suhteellista merkitystä kyseessä olevilla markkinoilla tässä asiassa käyttäen perusteena tuotteen liikevaihtoa Alankomaissa. Tätä tukee se, että kartelli rajoittui Alankomaihin, sen tarkoituksena oli mm. sopia yhdenmukaistetuista hinnankorotuksista, vähimmäishinnoista ja kaupan ehdoista kaasupulloissa myytävien ja nestemäisten kaasujen osalta kyseisillä markkinoilla. Vertailun pohjana käytetään tuotteiden liikevaihtoja Alankomaissa vuonna 1996, joka on viimeinen kokonainen vuosi ennen tarkastusten järjestämistä. Asianomaiset luvut käyvät ilmi 75 kappaleen taulukosta 1.
(431) Hoek Loos ja AGA ovat kyseisten markkinoiden ylivoimaisesti suurimmat toimijat, ja ne sijoitetaan näin ollen ensimmäiseen luokkaan. Air Products ja Air Liquide, jotka olivat keskikokoisia toimijoita kyseisillä markkinoilla, muodostavat toisen luokan. Messer ja BOC ovat huomattavasti pienemmässä asemassa kyseisillä markkinoilla, joten ne sijoitetaan kolmanteen luokkaan. Westfalenilla on kyseisistä markkinoista erittäin pieni osuus, joten se sijoitetaan neljänteen luokkaan.
(432) Tällä perustella komissio määrittää vakavuuden perusteella määräytyvän sakon seuraavasti:
- AGA: 10 miljoonaa euroa,
- Air Liquide: 2,6 miljoonaa euroa,
- Air Products: 2,6 miljoonaa euroa,
- BOC: 1,2 miljoonaa euroa,
- Hoek Loos: 10 miljoonaa euroa,
- Messer: 1,2 miljoonaa euroa,
- Westfalen: 0,45 miljoonaa euroa.
Rikkomisen kesto
(433) Komissio katsoo, että Hoek Loos, AGA, Air Products, Air Liquide ja Messer rikkoivat EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa syyskuusta 1993 joulukuuhun 1997. Westfalenin rikkominen ulottui maaliskuusta 1994 joulukuuhun 1995 ja BOCin kesäkuusta 1994 joulukuuhun 1995.
(434) Komissio päättelee, että rikkomisen kesto oli keskipitkä (yhdestä neljään vuotta) jokaisen siihen osallistuneen yrityksen osalta.
Kunkin yhtiön osallistuminen rikkomiseen
(435) Hoek Loos, AGA, Air Liquide, Air Products ja Messer osallistuivat seuraaviin sopimuksiin / yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin:
a) hinnankorotuksista sopiminen joulukuusta 1993 joulukuuhun 1997;
b) kilpailukieltokausista sopiminen joulukuusta 1993 maaliskuuhun 1997;
c) vähimmäishinnoista sopiminen maaliskuusta 1994 joulukuuhun 1997;
d) kaasupullojen kuljetusmaksuista sopiminen kesäkuusta 1994 (Messer tammikuusta 1996) joulukuuhun 1997;
e) kaasupullojen vähimmäisvuokrista sopiminen kesäkuusta 1994 joulukuuhun 1997;
f) kaasupulloissa myytävien kaasujen turvallisuus- ja ympäristömaksusta sopiminen syyskuusta 1993 lokakuuhun 1995;
g) salaista yhteistyötä koskevat järjestelyt, jotka koskivat nestemäistä kaasua käyttävien asiakkaiden maksamia säiliövuokria, tammikuusta 1997 joulukuuhun 1997.
(436) Westfalen osallistui seuraaviin sopimuksiin / yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin:
a) hinnankorotuksista sopiminen lokakuusta 1994 joulukuuhun 1995;
b) kilpailukieltokausista sopiminen lokakuusta 1994 tammikuuhun 1995;
c) vähimmäishinnoista sopiminen maaliskuusta 1994 joulukuuhun 1995.
(437) BOC osallistui seuraaviin sopimuksiin / yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin:
a) hinnankorotuksista sopiminen lokakuusta 1994 joulukuuhun 1995;
b) kilpailukieltokausista sopiminen lokakuusta 1994 tammikuuhun 1995;
c) kaasupullojen kuljetusmaksuista sopiminen kesäkuusta 1994 joulukuuhun 1994;
d) kaasupullojen vähimmäisvuokrista sopiminen kesäkuusta 1994 joulukuuhun 1994.
Päätelmä sakkojen perusmääristä
(438) Näin ollen komissio määrää seuraavat sakkojen perusmäärät:
- AGA: 14 miljoonaa euroa,
- Air Liquide: 3,64 miljoonaa euroa,
- Air Products: 3,64 miljoonaa euroa,
- BOC: 1,38 miljoonaa euroa,
- Hoek Loos: 14 miljoonaa euroa,
- Messer: 1,68 miljoonaa euroa,
- Westfalen: 0,51 miljoonaa euroa.
ii) Lieventävät seikat
Pelkästään passiivinen rooli kilpailusääntöjen rikkomisessa
(439) BOC väittää, että se osallistui rikkomisiin ainoastaan passiivisesti eikä pitänyt yhtään kahdenkeskistä kokousta. Tältä osin BOC Gases Beneluxin silloinen johtaja ilmoitti olleensa yllättynyt, kun lokakuussa 1994 pidetyssä kokouksessa puheeksi otettiin hintojenkorotukset(278).
(440) Komissio ottaa huomioon sen, että BOCilla oli rikkomisessa pelkästään passiivinen rooli ja ettei se osallistunut rikkomisen kaikkiin osa-alueisiin. Sen vuoksi komissio päättelee, että näiden lieventävien seikkojen perusteella BOCille määrättävän sakon perusmäärää voidaan pienentää 15 prosenttia.
(441) Westfalen väittää, että sillä oli rikkomisessa vain passiivinen rooli, sillä se kieltää tienneensä etukäteen kilpailua rajoittavien kysymysten käsittelemisestä VFIG:n kokouksissa lokakuussa ja marraskuussa 1994, koska esityslistaluonnoksissa näitä aiheita ei mainittu. Westfalen väittää, ettei se osallistunut aktiivisesti näihin keskusteluihin ja että sen ilmaisema epäilys VFIG:n kokouksissa tapahtuvaa hintojen koordinointia kohtaan sai kartellin taustalla olleet pääyritykset kokoontumaan VFIG:n ulkopuolella. Ne tekivät näin vuoden 1995 alusta lähtien.
(442) Komissio ottaa huomioon sen, että Westfalenilla oli rikkomisissa pelkästään passiivinen rooli ja ettei se osallistunut rikkomisen kaikkiin osa-alueisiin. Sen vuoksi komissio päättelee, että näiden lieventävien seikkojen perusteella Westfalenille määrättävän sakon perusmäärää voidaan pienentää 15 prosenttia.
Kilpailusääntöjä rikkovien sopimusten täytäntöönpanosta luopuminen
(443) Väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa Air Liquide väitti, että se noudatti kyseisillä markkinoilla itsenäistä kaupallista politiikkaa eivätkä siihen vaikuttaneet sopimukset kilpailijoiden kanssa, sillä Air Liquide ei koskaan antanut kilpailijoille mitään sitoumuksia. Yhtiö esitti todisteita, joiden mukaan se useaan otteeseen käytti sovituista poikkeavia hintoja tai ehtoja tai ei noudattanut kilpailukieltokausia.
(444) Messer väitti, että koska se oli käsiteltävään aikaan uusi toimija markkinoilla, kilpailijat aiheuttivat sille paineita niin, että se antoi niiden ymmärtää suostuvansa eräisiin kilpailua rajoittaviin käytäntöihin(279). Messeriä olisi sen vuoksi pidettävä olosuhteiden uhrina. Lisäksi Messer ei koskaan toteuttanut sopimuksia, vaan noudatti markkinoilla aina hyvin kilpailuhenkistä, itsenäistä politiikkaa.
(445) BOC väitti, ettei ole olemassa todisteita siitä, että se toteutti yhtäkään väitetyistä sopimuksista, ja toteaa, että se itse asiassa sovelsi sovituista poikkeavia hinnankorotuksia ja kaupan ehtoja eikä noudattanut kilpailukieltokautta vuosina 1994-1995.
(446) Westfalen väitti olleensa aina hyvin kilpailuhenkinen markkinoilla toimija, että se ei ollut kiinnostunut salaisesta yhteistyöstä muiden toimijoiden kanssa ja että ilmoitukset, joita se antoi tulevista hinnankorotuksistaan tai vähimmäishinnoista tai kaupan ehdoista, eivät olleet sitovia lupauksia eikä niitä toteutettu markkinoilla.
(447) Komissio huomauttaa, että hinnankorotuksia, vähimmäishintoja tai kaupan ehtoja koskevien sopimusten toteuttaminen ei välttämättä edellytä juuri näiden hintojen tai ehtojen soveltamista. Se, etteivät yritykset, joiden on osoitettu osallistuneen kilpailijoidensa kanssa hintoja tai kaupan ehtoja koskeneeseen salaiseen sopimukseen, ole toimineet markkinoilla siten, kuin kilpailijoiden kanssa on sovittu, ei välttämättä ole sakkojen suuruutta määrättäessä lieventävänä huomioon otettava seikka. Yritys, joka kilpailijoidensa kanssa tekemästään salaisesta sopimuksesta huolimatta noudattaa jokseenkin itsenäistä politiikkaa markkinoilla, voi yksinkertaisesti yrittää käyttää kartellia hyväkseen(280).
(448) Komissio huomauttaa edelleen, että tämän päätöksen I osassa esitettiin todisteita siitä, että kartellin osanottajat itse asiassa panivat täytäntöön useat sopimuksista.
iii) Päätelmä sakkojen määristä ennen sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun komission tiedonannon soveltamista
(449) Komissio määrittää näin ollen sakkojen määrät seuraavasti ennen sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan tiedonannon soveltamista:
- AGA: 14 miljoonaa euroa,
- Air Liquide: 3,64 miljoonaa euroa,
- Air Products: 3,64 miljoonaa euroa,
- BOC: 1,17 miljoonaa euroa,
- Hoek Loos: 14 miljoonaa euroa,
- Messer: 1,68 miljoonaa euroa,
- Westfalen: 0,43 miljoonaa euroa.
(450) Koska kuitenkaan tämän menetelmän mukaisesti laskettujen sakkojen lopulliset määrät eivät missään tapauksessa saa ylittää 10:tä prosenttia päätöksen kohteena olevien yritysten maailmanlaajuisesta liikevaihdosta (asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan mukaan(281), sakot määritetään seuraavasti:
- AGA: 5,54 miljoonaa euroa,
- Air Liquide: 3,64 miljoonaa euroa,
- Air Products: 3,64 miljoonaa euroa,
- BOC: 1,17 miljoonaa euroa,
- Hoek Loos: 14 miljoonaa euroa,
- Messer: 1,12 miljoonaa euroa,
- Westfalen: 0,43 miljoonaa euroa.
iv) Sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan komission tiedonannon soveltaminen
(451) Ne, joille tämä päätös on osoitettu, ovat tehneet yhteistyötä komission kanssa rikkomista koskevan tutkimuksen eri vaiheissa, jotta niihin voitaisiin soveltaa sakkojen määräämättä jättämistä tai niiden lieventämistä koskevaan tiedonantoon sisältyvää suopeaa kohtelua. Jotta voitaisiin ottaa huomioon kyseisten yritysten sakoista vapauttamista tai niiden lieventämistä koskevat oikeutetut odotukset, joita niillä on tekemänsä yhteistyön perusteella, komissio tarkastelee seuraavassa jaksossa, täyttävätkö asianosaiset edellä mainitussa tiedonannossa määrätyt edellytykset.
Tiedonannon B ja C jakson soveltamatta jättäminen
(452) Jos yritys täyttää kaikki sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan tiedonannon B jaksossa esitetyt edellytykset, sille ei joko määrätä lainkaan sakkoja tai sakkojen määrää alennetaan hyvin huomattavasti. Nämä edellytykset eivät käsiteltävänä olevassa asiassa täyty, sillä yksikään yrityksistä, joille tämä päätös on osoitettu, ei ilmoittanut komissiolle rikkomisesta ennen kuin komissio päätti aloittaa kartelliin kuuluvia yrityksiä koskevan tutkimuksen.
(453) Jos yritys täyttää kaikki sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan tiedonannon C jaksossa esitetyt edellytykset, sille määrättävien sakkojen määrää alennetaan huomattavasti. Nämä edellytykset eivät käsiteltävänä olevassa asiassa täyty, sillä komission päätöksestä kartelliin kuuluvien yritysten tiloissa tehdyissä tarkastuksissa saatiin riittävät todisteet päätöksen tekemiseen johtavan menettelyn aloittamiseksi.
Sakkojen määrän huomattava alentaminen
(454) Sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan tiedonannon D jakson mukaan yritykselle, joka ei täytä kaikkia B tai C jaksossa esitettyjä edellytyksiä, voidaan myöntää 10-50 prosenttia alennusta siihen sakkojen määrään, joka sille olisi määrätty ilman yhteistyötä, jos se (esimerkiksi)
- toimittaa komissiolle ennen väitetiedoksiannon lähettämistä tietoja, asiakirjoja tai muita todisteita, jotka auttavat rikkomisen todistamisessa,
- saatuaan väitetiedoksiannon ilmoittaa komissiolle, että se ei kiistä niiden seikkojen olemassaoloa, joihin komission esittämät syytökset perustuvat.
(455) Sen lisäksi, että AGA vastasi komission tietopyyntöihin, se esitti todisteita, jotka olivat peräisin rikkomisen ajalta, ja myönsi ennen väitetiedoksiannon lähettämistä, että eräs sen johtajista osallistui kilpailijoiden kanssa pidettyihin kokouksiin Bredassa ja Barendrechtissä(282).
(456) Myös Air Products esitti kattavia selityksiä asiakirjoista, joita komissio oli ottanut haltuunsa tarkastuksen yhteydessä ja myönsi ennen väitetiedoksiannon lähettämistä, että kilpailijoilla oli ollut sopimatonta yhteydenpitoa Alankomaiden markkinoilla(283).
(457) Lisäksi saatuaan komission väitetiedoksiannon AGA, Air Products, Hoek Loos ja Messer pyysivät huomattavaa sakkojen alentamista sillä perusteella, etteivät ne kiistäneet tosiseikkoja.
(458) Näillä perusteilla AGAn ja Air Productsin sakkoja alennetaan 25 prosenttia sekä Hoek Loosin ja Messerin sakkoja 10 prosenttia.
Päätelmä sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan tiedonannon soveltamisesta
(459) Kun otetaan huomioon tämän päätöksen kohteena olevien yritysten komission kanssa tekemän yhteistyön luonne ja sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevassa tiedonannossa määrätyt edellytykset, komissio alentaa asianomaisille yrityksille määrättäviä sakkoja seuraavasti:
- AGA: sakkoa alennetaan 25 prosenttia,
- Air Products: sakkoa alennetaan 25 prosenttia,
- Hoek Loos: sakkoa alennetaan 10 prosenttia,
- Messer: sakkoa alennetaan 10 prosenttia.
v) Tässä menettelyssä määrättävien sakkojen lopulliset määrät
(460) Komissio määrää asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan nojalla seuraavat sakot:
- AGA: 4,15 miljoonaa euroa,
- Air Liquide: 3,64 miljoonaa euroa,
- Air Products: 2,73 miljoonaa euroa,
- BOC: 1,17 miljoonaa euroa,
- Hoek Loos: 12,6 miljoonaa euroa,
- Messer: 1 miljoonaa euroa,
- Westfalen: 0,43 miljoonaa euroa,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
AGA AB, Air Liquide BV, Air Products Nederland BV, BOC Group plc, Messer Nederland BV, NV Hoek Loos ja Westfalen Gassen Nederland BV ovat rikkoneet EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa osallistumalla jatkuvaan sopimukseen ja/tai yhdenmukaistettuun menettelytapaan teollisuuskaasujen ja lääkkeellisten kaasujen alalla Alankomaissa.
TAULUKON PAIKKA
2 artikla
Edellä 1 artiklassa lueteltujen yritysten on välittömästi lopetettava 1 artiklassa mainittu rikkominen, mikäli näin ei ole vielä tapahtunut. Yritysten on pidätyttävä vastedes harjoittamasta toimintaa, jolla on samanlaisia tai vastaavia tavoitteita tai seurauksia.
3 artikla
TAULUKON PAIKKA
4 artikla
Edellä 3 artiklassa määritetyt sakot on maksettava kolmen kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta Euroopan komission pankkitilille, tilinumero 642-0029000-95 (SWIFT-koodi: BBVABEBB, IBAN-koodi BE76 6420 0290 0095), Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (BBVA) SA, Avenue des Arts / Kunstlaan 43, B-1040 Bruxelles/Brussel.
Tämän määräajan jälkeen peritään korkoa, jota Euroopan keskuspankki soveltaa perusrahoitusoperaatioissaan sen kuukauden ensimmäisenä päivänä, jona tämä päätös on tehty. Korkoon lisätään 3,5 prosenttiyksikköä. Korko on yhteensä 6,75 prosenttia.
5 artikla
Tämä päätös on osoitettu seuraaville:
AGA AB S - 181 81 Lidingö
Air Liquide BV De Witbogt 1 5652 AG Eindhoven Nederland
Air Products Nederland BV Klaprozenweg 101 1033 NN Noordpoort Amsterdam Nederland
BOC Group plc Chertsey Road Windlesham GU20 6HJ - Surrey United Kingdom
Messer Nederland BV Middenweg 17 4782 PM Moerdijk Nederland
NV Hoek Loos Havenstraat 1 Postbus 78 3100 AB Schiedam Nederland
Westfalen Gassen Nederland BV Rigastraat 20 7415 EW Deventer Nederland
Tämän päätöksen täytäntöönpanoon sovelletaan EY:n perustamissopimuksen 256 artiklaa.
Tehty Brysselissä 24 päivänä heinäkuuta 2002.