31993L0076
L 237/28
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 93/76/ЕИО НА СЪВЕТА
от 13 септември 1993 година
относно ограничаване на емисиите на въглероден двуокис чрез подобряване на енергийната ефективност (програма SAVE)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 130т и 235 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че с резолюцията си от 16 септември 1986 г. Съветът постави нови цели за енергийната политика на Общността до 1995 г. и препоръча конвергенция на политиките на държавите-членки (4);
като има предвид, че на състоялото се на 29 oктомври 1990 г. заседание на Съвета на министрите на околната среда и енергетиката бе постигната договореност, че Общността и държавите-членки, като изхождат от предположението, че и други важни страни ще поемат подобни ангажименти и като отчитат отчитат целите, определени от редица държави-членки, за стабилизиране или намаляване на емисиите, с различни срокове на осъществяване, желаят да предприемат мерки за стабилизиране на емисиите на въглероден двуокис до 2000 г. на нивото им от 1990 г. в Общността като цяло; като има предвид, че също бе договорено държавите-членки, които започват от относително ниски нива на потребление на енергия и поради това - и по-малки емисии, измерени на база глава от населението или на друга подходяща база, имат право да определят своите цели и/или стратегии по отношение на въглеродния двуокис в зависимост от постигнатото ниво на икономическо и социално развитие, като същевременно подобряват енергийната ефективност на икономическите си дейности;
като има предвид, че с Решение 91/565/EИО Съветът прие програма SAVE, която има за цел да насърчи енергийната ефективност в Общността (5);
като има предвид, че съгласно член 130с от Договора действието на Общността в областта на околната среда трябва да има за цел, по-специално, предпазливо и рационално използване на природните ресурси; като има предвид, че между тези природни ресурси нефтопродуктите, природният газ и твърдите горива са основните източници на енергия, но в същото време и главните източници на емисии на въглероден двуокис;
като има предвид, че тъй като Договорът не е предвидил необходимите правомощия за установяване на правила относно енергийните аспекти на програмите по настоящата директива, следва да се направи позоваване и на член 235 от него;
като има предвид, че жилищният и третичният сектор представляват близо 40 % от крайната консумация на енергия в Общността и че те се разширяват още повече, тенденция, която само ще увеличи енергопотреблението и оттук - емисиите на въглероден двуокис;
като има предвид, че настоящата директива има за цел опазване качеството на околната среда и осигуряване на предпазливо и рационално използване на природните ресурси, които са въпроси от неизключителната компетентност на Общността;
като има предвид, че с оглед ограничаването на емисиите на въглероден двуокис и стимулирането на рационалното използване на енергията са необходими колективни усилия от страна на държавите-членки, предполагащи мерки на общностно равнище;
като има предвид, че държавите-членки трябва да определят тези мерки съобразно принципа за субсидиарност, въз основа на разчети за потенциални подобрения на ниво енергийна ефективност, разходна ефективност за технико-икономическа обоснованост и въздействие върху околната среда;
като има предвид, че чрез обективна информация за енергийните характеристики на сградите енергийната сертификация ще допринесе за постигане на повече прозрачност на пазара за недвижима собственост и за насърчаване на инвестициите за спестяване на енергия;
като има предвид, че изготвянето на сметки на обитателите на сгради за сумите, дължими за отопление, климатизация и топла вода за битови нужди, калкулирани в съответно съотношение и въз основа на действителната консумация, ще допринесат за по-икономично потребление на енергия за битови нужди; като има предвид, че е желателно обитателите на сградите да имат възможност да регулират собственото си потребление на топлина, студена и топла вода за битови нужди; като има предвид, че приетите от Съвета препоръки и резолюции относно фактурирането на разходите за топлоенергия и топла вода за битови нужди (6) са приложени на практика само в две държави-членки; като има предвид, че значителна част от разходите за отопление, климатизация и топла вода за битови нужди все още се фактурират по показатели, различни от консумацията на енергия;
като има предвид, че за насърчаване на енергоспестяващи инвестиции в публичния сектор са необходими нови методи на финансова подкрепа; като има предвид, че следва, в тази перспектива, държавите-членки да разрешат и да използват пълноценно възможностите, които предоставя финансирането от трети страни;
като има предвид, че сградният фонд ще има влияние върху енергопотреблението в дългосрочна перспектива, като има предвид, че е важно, поради това, на новите сгради да се осигури топлоизолация, която да е надеждна и съобразена с местните климатични условя; като има предвид, че това е валидно и за ведомствените сгради и отговорните за тях власти, следва да бъдат за пример в това отношение, водени от адекватни енергийни и екологични съображения;
като има предвид, че системното поддържане на котли допринася за правилното им настройване в съответствие с техническите им спецификации, респективно за осигуряване на експлоатационни условия, оптимални от гледна точка на енергопотреблението и на околната среда;
като има предвид, че промишленият сектор обикновено желае да използва по-ефективно енергията, за да осъществи собствените си икономически цели; като има предвид, че следва да се насърчават енергийните диагностики, особено в предприятията с високо енергопотребление, за да се създадат възможности за съществено подобряване на енергийната ефективност в този сектор;
като има предвид, че подобряването на енергийната ефективност във всички региони на Общността ще укрепи общото икономическо и социално сближаване в Общността, така както е предвидено в член 130а от Договора,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Целта на настоящата директива е държавите-членки да постигнат ограничаване на емисиите на въглероден двуокис благодарение на подобряване на енергийната ефективност, като разработват и реализират програми в следните области:
-
енергийно сертифициране на сгради;
-
таксуване на енергията, изразходвана за отопление, климатизация и топла вода за битови нужди на база действителна консумация;
-
финансиране от трети страни на инвестициите за повишаване на енергийната ефективност в публичния сектор;
-
топлоизолация на новопостроените сгради;
-
периодична проверка на парните котли;
-
енергийни диагностики в предприятията с високо ниво на енерго потребление.
Тези програми могат да включват законови и подзаконови нормативни актове, икономически и административни инструменти, информация и разяснителни мероприятия, както и доброволни споразумения, чийто ефект може да се оцени по обективен начин.
Член 2
Държавите-членки разработват и внедряват програми за енергийно сертифициране на сгради. Енергийното сертифициране на сградите, което включва описание на техните енергийните характеристики, трябва да предостави на кандидатите потребители информация за тяхната енергийна ефективност.
При необходимост сертификацията може също да предлага и решения за подобряване на енергийните характеристики.
Член 3
Държавите-членки разработват и внедряват програми за таксуване за енергията, разходвана за отопление, климатизация и топла вода за битови нужди, отчетена в съответно съотношение и въз основа на действителната консумация. Програмите позволяват разпределяне на съответните разходи за тези услуги между обитателите на дадена сграда или част от сграда, като се отчита потреблението на топлина, климатизация и топла вода за битови нужди на всеки обитател. Тези сгради или части от сгради се захранват от колективна инсталация за топлина, климатизация и топла вода за битови нужди. Техните обитатели трябва да имат възможност да регулират собственото си потребление на енергия за отопление, климатизация и битова топла вода.
Член 4
Държавите-членки разработват и осъществяват програми, с оглед да разрешат финансирането от трети страни на инвестиции, насочени към повишаване на енергийната ефективност в публичния сектор.
По смисъла на настоящата директива „финансиране от трети страни“ означава общото предлагане на услуги за диагностика, инсталиране, експлоатация, поддържане и финансиране на инвестиция, която има за цел повишаване на енергийната ефективност, при които инвестираните в услугата разходи се възстановяват изцяло или частично от осъществените спестявания на енергия.
Член 5
Държавите-членки разработват и осъществяват програми, благодарение на които новоизграждащите се сгради ще бъдат обезпечени с качествена топлоизолация, за дълготрайна употреба, в съответствие с установените в държавите-членки норми, местните климатични условия и предназначението на сградата.
Член 6
Държавите-членки разработват и осъществяват програми за редовни проверки на отоплителните съоръжения с номинална полезна мощност над 15 kW, с цел да се подобрят техните експлоатационни условия от гледна точка на енергопотреблението и ограничаването на емисиите на въглероден двуокис.
Член 7
Държавите-членки разработват и осъществяват програми, които имат за цел да насърчат провеждането на периодична енергийна диагностика на промишлените предприятия с високо енергопотребление, така че да се подобри енергийната им ефективност и да се ограничат емисиите на въглероден двуокис, и могат да приемат подобни разпоредби за други предприятия с високо енергопотребление.
Член 8
Държавите-членки определят обхвата на програмите, посочени в членове 1-7 въз основа на потенциалните подобрения в енергийната ефективност, на разходната ефективност, за технико-икономическата изпълнимост и въздействието върху околната среда.
Член 9
На всеки две години държавите-членки докладват на Комисията резултатите от мерките, които са взели в изпълнение на предвидените в настоящата директива програми. Същевременно те информират Комисията за подбора, който са направили по отношение на пакета мерки. Освен това те предоставят на Комисията, при поискване, обосновка за съдържанието на програмите, предвид изискванията на член 8.
При разглеждането на докладите от държавите-членки Комисията се подпомага от посочения в Решение 91/565/EИО Консултативен комитет, в съответствие с процедурата, посочена в член 6 от въпросното решение.
Член 10
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите и подзаконовите разпоредби и/или други мерки, посочени в член 1, необходими за да се съобразят с настоящата директива, в най-кратки срокове, най-късно до 31 декември 1994 г. Държавите-членки са длъжни да приемат всички необходими разпоредби за реализиране целите на настоящата директива.
Когато държавите-членки приемат законовите и подзаконовите разпоредби за тази цел, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки. Това се прилага по аналогия, когато програмите са под друга форма.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията за текстовете на разпоредбите от националното законодателство и/или другите мерки, посочени в член 1, които са приели в областта, уредената с настоящата директива.
Член 11
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 13 септември 1993 година.
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 13 päivänä syyskuuta 1993,
hiilidioksidipäästöjen rajoittamisesta energiatehokkuutta parantamalla (Save) (93/76/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja sen 130 s ja 235 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (),
sekä katsoo, että
neuvosto asetti 16 päivänä syyskuuta 1986 annetussa päätöslauselmassa uudet yhteisön energiapolitiikan tavoitteet vuodelle 1995 ja suositteli jäsenvaltioiden politiikan lähentymistä (),
ympäristö- ja energiaministereiden neuvoston 29 päivänä lokakuuta 1990 pidetyssä istunnossa sovittiin, että yhteisö ja jäsenvaltiot ovat valmiita toteuttamaan toimenpiteitä hiilidioksidin kokonaispäästöjen vakauttamiseksi vuoteen 2000 mennessä vuoden 1990 tasolle koko yhteisössä, jos muut tärkeät maat tekevät samanlaisia sitoumuksia, ja tunnustettiin tiettyjen jäsenmaiden määrittelemät tavoitteet päästöjen vakauttamiseksi tai vähentämiseksi erilaisiin määräaikoihin mennessä; sovittiin, että niillä jäsenvaltioilla, joilla on alussa suhteellisen alhainen energiankulutus ja päästöt siten joko asukasta kohti tai jollakin muulla soveltuvalla perusteella mitattuna vähäisiä, on hiilidioksidin osalta oikeus taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen suhteutettuihin tavoitteisiin ja/tai toimintaohjelmiin jatkamalla samalla energiatehokkuuden parantamista taloudellisessa toiminnassaan,
neuvosto hyväksyi päätöksessään 91/565/ETY Save-ohjelman (Erityistoimet energiatehokkuuden parantamiseksi), jonka tarkoituksena on edistää energiatehokkuutta yhteisössä (),
perustamissopimuksen 130 r artiklassa määrätään, että yhteisön ympäristöä koskevissa toimissa on oltava tavoitteena erityisesti harkittu ja järkevä luonnonvarojen käyttö; luonnonvaroista öljytuotteet, maakaasu ja kiinteät polttoaineet ovat tärkeimmät energialähteet, mutta myös suurimmat hiilidioksidin päästölähteet,
perustamissopimuksessa ei kuitenkaan määrätä tässä direktiivissä vahvistettujen ohjelmien energianäkökohtia koskevien sääntöjen antamiseksi tarvittavista valtuuksista, ja siten on myös turvauduttava perustamissopimuksen 235 artiklaan,
asumis- ja palvelualat vievät lähes 40 prosenttia yhteisön kokonaisenergiankulutuksesta ja ovat yhä laajenemassa, ja tämä kehitys kiihdyttää entisestään energiankulutusta ja siten myös hiilidioksidipäästöjä,
tämän direktiivin tarkoituksena on säilyttää ympäristön laatu ja varmistaa, että luonnonvaroja käytetään harkiten ja järkevästi, mikä perustuu muuhun kuin yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan,
kaikkien jäsenvaltioiden yhteinen ponnistus, joka edellyttää toimenpiteitä yhteisön tasolla, on tarpeen hiilidioksidipäästöjen rajoittamiseksi ja energian järkevän käytön edistämiseksi,
jäsenvaltioiden on määriteltävä toimenpiteet toissijaisuusperiaatteen mukaisesti energiatehokkuutta koskevien mahdollisten parannusten, kustannustehokkuuden, teknisen toteutettavuuden ja ympäristövaikutusten perusteella,
tarjoamalla puolueetonta tietoa rakennusten energiaominaisuuksista energialuokittelu edistää kiinteistömarkkinoiden suurempaa avoimuutta ja kannustaa energiansäästöä koskeviin investointeihin,
lämmityksen, ilmastoinnin ja kuuman veden käyttökulujen veloittaminen asukkailta sopivassa suhteessa todellisen kulutuksen mukaan edistää energiansäästöä asumisalalla; on suotavaa, että rakennusten asukkaat voisivat säädellä lämmön, jäähdytyksen ja kuuman veden käyttöään; neuvoston antamia suosituksia ja päätöslauselmia lämmityksen ja kuuman veden käyttökulujen veloittamisesta () on sovellettu ainoastaan kahdessa jäsenvaltiossa; edelleen suuri osa lämmityksen, ilmastoinnin ja kuuman veden käyttökuluista veloitetaan muilla perusteilla kuin energiankulutuksen mukaan,
uudet rahoitustukea koskevat yksityiskohtaiset säännöt ovat tarpeen julkisen alan energiansäästöön tähtäävien investointien toteuttamisen edistämiseksi; ottaen huomioon nämä näkymät jäsenvaltioiden on sallittava ja käytettävä kaikki kolmansien osapuolten rahoitustavan tarjoamat mahdollisuudet,
rakennukset vaikuttavat energiankulutukseen pitkällä aikavälillä; on siten tarpeellista varustaa uudet rakennukset tehokkaalla ja paikallisiin ilmasto-olosuhteisiin sopeutetulla lämpöeristyksellä; tämä soveltuu myös julkisiin rakennuksiin, ja viranomaisten on oltava esimerkkinä ottaen huomioon ympäristöön ja energiaan liittyvät näkökohdat,
kattiloiden säännöllisellä huollolla voidaan ylläpitää tuotteen eritelmien mukainen oikea säätö ja tällä tavalla varmistaa ympäristön ja energian kannalta paras mahdollinen suorituskyky,
teollisuudenala on yleensä valmis käyttämään energiaa järkevämmällä tavalla saavuttaakseen taloudelliset tavoitteensa; olisi siten kannustettava energiakatselmusten tekoa erityisesti yrityksissä, joissa on suuri energiankulutus, jotta saataisiin aikaan merkittäviä parannuksia energiaan liittyvän suorituskyvyn tasolla tällä alalla, ja
energiatehokkuuden parantaminen kaikilla yhteisön alueilla vahvistaa yhteisön taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta perustamissopimuksen 130 a artiklan mukaisesti,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tämän direktiivin tarkoituksena on saavuttaa jäsenvaltioiden avulla hiilidioksidipäästöjen rajoittamisen tavoite energiatehokkuutta parantamalla, erityisesti laatimalla ja toteuttamalla ohjelmia seuraavilla alueilla:
P rakennusten energialuokittelu,
P lämmityksen, ilmastoinnin ja kuuman veden käyttökulujen veloittaminen todellisen kulutuksen mukaan,
P kolmansien osapuolten rahoittamat investoinnit, joiden tarkoituksena on parantaa energiatehokkuutta julkisella alalla,
P uusien asuntojen lämpöeristys,
P kattiloiden säännöllinen tarkastus,
P energiakatselmukset yrityksissä, joiden energiankulutus on suuri.
Ohjelmat voivat sisältää lakeja, asetuksia, taloudellisia ja hallinnollisia asiakirjoja, tietoa, tiedotusta ja vapaaehtoisia sopimuksia, joiden vaikutusta voidaan arvioida puolueettomasti.
2 artikla
Jäsenvaltioiden on laadittava ja toteutettava rakennusten energialuokittelua koskevia ohjelmia. Rakennusten energialuokittelussa, johon kuuluu niiden energiaominaisuuksien kuvaus, on tarjottava mahdollisille käyttäjille tietoa rakennuksen energiatehokkuudesta.
Luokittelu voi tarvittaessa myös sisältää energiaominaisuuksien parannusratkaisuja.
3 artikla
Jäsenvaltioiden on laadittava ja toteutettava ohjelmia, jotka koskevat lämmityksen, ilmastoinnin ja kuuman veden käyttökulujen veloittamista sopivassa suhteessa todellisen kulutuksen mukaan. Näissä ohjelmissa voidaan kerrostalon tai kerrostalon osan käyttäjien kesken jakaa niiden palveluista johtuvat kulut ottaen huomioon jokaisen asukkaan lämmön, jäähdytyksen ja kuuman veden kulutus. Tässä tarkoitetaan kerrostaloja tai kerrostalon osia, jotka on kytketty yhteisiin lämmitys-, ilmastointi- ja kuumavesilaitoksiin. Näiden rakennusten asukkaiden on voitava säädellä lämmön, jäähdytyksen ja kuuman veden kulutustaan.
4 artikla
Jäsenvaltioiden on laadittava ja toteutettava ohjelmia kolmansien osapuolten rahoittamien energiatehokkuuden parantamiseen julkisella alalla tähtäävien investointien sallimiseksi.
Tässä direktiivissä "kolmansien osapuolten rahoituksella" tarkoitetaan energiatehokkuuden parantamiseen tähtäävien investointien katselmus-, asennus-, käyttö-, huolto- ja rahoituspalveluita sellaisin yksityiskohtaisin säännöin, joiden mukaan palvelujen korvaaminen riippuu kokonaan tai osittain aikaan saadun energiansäästön suuruudesta.
5 artikla
Jäsenvaltioiden on laadittava ja toteutettava ohjelmia uusien rakennusten varustamiseksi tehokkaalla lämpöeristyksellä pitkällä aikavälillä jäsenvaltioiden laatimien normien mukaisesti ja ottaen huomioon ilmasto-olosuhteet tai -alueet, joissa rakennusta käytetään.
6 artikla
Jäsenvaltioiden on laadittava ja toteutettava ohjelmia, jotka koskevat nimellisteholtaan yli 15 kilowattisten lämmityslaitteiden säännöllistä tarkastusta niiden kunnon parantamiseksi energiankulutuksen kannalta ja hiilidioksidipäästöjen rajoittamiseksi.
7 artikla
Jäsenvaltioiden on laadittava ja toteutettava ohjelmia, joiden tarkoituksena on kannustaa energiakatselmusten säännöllistä tekemistä teollisuusyrityksissä, joiden energiankulutus on suuri, jotta niiden energiatehokkuutta voitaisiin parantaa ja hiilidioksidipäästöjä rajoittaa, ja ne voivat antaa samanlaisia säännöksiä muille yrityksille, joilla on suuri energiankulutus.
8 artikla
Jäsenvaltioiden on määritettävä 1 P7 artiklassa tarkoitettujen ohjelmien laajuus mahdollisten energiatehokkuuden, kustannustehokkuuden teknisen toteutettavuuden ja ympäristövaikutusten parannusten perusteella.
9 artikla
Jäsenvaltioiden on annettava kertomus kahden vuoden välein komissiolle tässä direktiivissä tarkoitettujen ohjelmien täytäntöönpanemiseksi toteutettujen toimenpiteiden tuloksista. Näin tehdessään niiden on ilmoitettava komissiolle kaikkien toimenpiteiden osalta tekemänsä valinnat. Lisäksi niiden on toimitettava pyynnöstä komissiolle ohjelmien sisältöä koskevat perustelut ottaen huomioon 8 artiklan.
Jäsenvaltioiden kertomusten tutkimisessa komissiota avustaa päätöksessä 91/565/ETY tarkoitettu neuvoa-antava komitea päätöksen 6 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
10 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja/tai muut 1 artiklassa tarkoitetut aiheelliset toimenpiteet voimaan mahdollisimman pian ja viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1994. Jäsenvaltiot ovat velvollisia toteuttamaan kaikki aiheelliset toimenpiteet saavuttaakseen tämän direktiivin tavoitteet.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. Samaa sovelletaan myös silloin, kun ohjelmat on muutettu toiseen muotoon.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa tämän direktiivin 1 artiklassa tarkoitetut kansalliset säännökset ja/tai muut toimenpiteet kirjallisina komissiolle.
11 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 13 päivänä syyskuuta 1993.