МИТНИЧЕСКА КОНВЕНЦИЯ ОТНОСНО ВРЕМЕННИЯ ВНОС НА ЛИЧНИ ПЪТНИ ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА (1954 Г.)
ДОГОВАРЯЩИТЕ СТРАНИ,
КАТО ЖЕЛАЯТ да улеснят развитието на международните пътувания,
КАТО ИМАТ ПРЕДВИД целите на Конвенцията за движение по пътищата, приета от конференцията за автомобилния и сухопътен транспорт на Обединените нации, проведена в Женева от 23 август до 1 септември 1949 г. и открита за подписване в Женева на 19 септември 1949 г.,
РЕШИХА да сключат конвенция и се споразумяха за следните разпоредби:
ГЛАВА I
Дефиниции
Член 1
По смисъла на настоящата конвенция:
а)
терминът „вносни сборове“ означава мита и всякакви други митнически задължения, данъци, такси и други налози, които се отнасят пряко или са наложени във връзка с вноса на стоките, посочени в настоящата конвенция; в определението не се включват таксите и задълженията, които са обвързани с приблизителната стойност на предоставените услуги;
б)
терминът „превозни средства“ означава, освен ако контекстът не изисква друго тълкуване, всички пътни моторни превозни средства (в това число и мотоциклети) и ремаркета (независимо дали се внасят в страната заедно с превозното средство или отделно), както и техните резервни части и обичайни принадлежности и оборудване, внесени заедно с превозното средство;
в)
терминът „лично ползване“ изключва превоза на хора срещу заплащане, награда или друго възнаграждение и транспортирането на стоки с промишлена или търговска цел със или без заплащане;
г)
терминът „документи за временен внос“ включва митническите документи, сертифициращи обезпечението или депозита върху дължимите вносни сборове;
д)
терминът „лица“ включва както физически, така и юридически лица;
е)
терминът „издаваща асоциация“ означава асоциация, която е упълномощена да издава документи за временен внос;
ж)
терминът „гарантираща асоциация“ означава, асоциация, която е одобрена от митническите органи на някоя от договарящите се страни да действа като гарант за лицата, използващи документи за временен внос;
з)
терминът „международна организация“ означава организация, към която са се присъединили националните асоциации, които имат право да издават и обезпечават документи за временен внос;
и)
терминът „договаряща се страна“ означава държава или регионална организация за икономическа интеграция, която е страна по настоящата конвенция;
й)
терминът „регионална организация за икономическа интеграция“ означава организация, учредена от и състояща се от държави, както е посочено в член 33, параграф 1 от настоящата конвенция, която има правомощията да приема собствено законодателство, което е задължително за държавите-членки на тази организация, по отношение на въпросите, уредени от настоящата конвенция, а така също има и правомощията да решава, в съответствие с вътрешните ѝ процедури, да се присъедини към настоящата конвенция.
ГЛАВА II
Внос, освободен от вносни сборове, без вносни ограничения и забрани
Член 2
1. Всяка от договарящите се страни разрешава временно допускане, което е освободено от вносни сборове, а така също и от ограничения и забрани при внос, на превозни средства, подлежащи на повторен износ и отговарящи на другите условия, посочени в настоящата конвенция, които са собственост на лица, обикновено с постоянно местожителство извън територията на страната, внесени и използвани за лични дела във връзка с временно пребиваване на собствениците на превозните средства или на други лица, обикновено с постоянно местожителство извън територията на страната.
2. Договарящите се страни могат да поставят като изискване към тези превозни средства, при условията, изложени в настоящата конвенция, да бъдат под покритието на документи за временен внос, които гарантират плащането на вносни сборове или на еквивалентна на тях сума, съгласно специалните разпоредби на член 27, параграф 4, при условие че превозните средства под покритието на документи за временен внос, не са повторно изнесени в рамките на определения период.
Член 3
Горивото, което се съдържа в обикновените резервоари на превозните средства при режим временен внос, не се облага с вносни сборове и е освободено от ограничения и забрани при внос, при условие че обикновеният резервоар е проектиран от производителя специално за типа на съответното превозно средство.
Член 4
1. Резервните части, внесени за ремонта на определено превозно средство, което вече е внесено при режим временен внос, не се облагат с вносни сборове и са освободени от ограничения и забрани при внос. Договарящите се страни могат да поставят изискване тези части да бъдат под покритието на документи за временен внос.
2. Заменени части, които не са изнесени повторно, се облагат с вносни сборове. Изключение правят случаите, когато, в съответствие със законодателството на съответната страна, те могат да бъдат предоставени безвъзмездно на държавната хазна или да бъдат унищожени под официален надзор на разноски на заинтересованите страни.
Член 5
Не се облагат с вносни сборове и са освободени от ограничения и забрани при внос формулярите на документите за временен внос и документите за международни пътувания, предвидени да бъдат издадени на лица с постоянно местожителство в държавата, в която са внесени документите, желаещи да влязат в други държави, когато същите са изпратени до упълномощените асоциации за международни пътувания от съответните чуждестранни асоциации, от международни организации или от митническите органи на договарящите се страни.
ГЛАВА III
Издаване на документи за временен внос
Член 6
1. Ако е налице необходимото обезпечение и са изпълнени условията, които всяка договаряща се страна може сама да определи, всяка договаряща се страна може да упълномощи асоциации, и по-специално, такива, които членуват в международна организация, да издават, самите те или чрез съответни асоциации, документите, които са предмет на настоящата конвенция.
2. Документите за временен внос могат да са валидни за една държава или митническа територия, или за няколко държави или митнически територии.
3. Срокът на валидност на тези документи не надвишава една година от датата на издаването им.
Член 7
1. Документите за временен внос, които са валидни за териториите на всички или няколко от договарящите се страни, се наричат carnets de passage en douane и съответстват на стандартния формуляр, който се съдържа в приложение I към настоящата конвенция.
2. Ако carnet de passage en douane не е валиден за една или няколко територии, издаващата асоциация отбелязва факта върху корицата и на отрязъка за внос на карнета.
3. Документите за временен внос, които са валидни само за територията на една договаряща се страна, могат да съответстват на стандартния формуляр, съдържащ се в приложение II към настоящата конвенция. Договарящите се страни могат също така да използват и други документи в съответствие с тяхното законодателство или разпоредби.
4. Срокът на валидност на документите за временен внос, които се различават от тези, издадени от упълномощени асоциации съгласно член 6, се установява от всяка договаряща се страна в съответствие с нейното законодателство или разпоредби.
5. Всяка договаряща се страна предоставя на другите договарящи се страни, при поискване от тяхна страна, образци на документи за временен внос, валидни за нейната територия, които се различават от тези, които са представени в приложенията към настоящата конвенция.
ГЛАВА IV
Данни, съдържащи се в документите за временен внос
Член 8
Документи за временен внос, издадени от упълномощени асоциации, се издават на името на собствениците на превозното средство, внесено при режим временен внос или налицата, които ги прите жават или управляват. В случай, че превозното средство е било взето под наем, документите се издават на името на наемателя.
Член 9
1. Теглото, което се декларира върху документите за временен внос, е нетното тегло на превозните средства. То се изразява чрез единиците на метричната мерна система. При документи, валидни само за една държава, митническите органи на тази държава могат да установят употребата на друга система.
2. Стойността, която се декларира върху документите за временен внос, валидни само за една държава, се изразява във валутата на тази държава. Стойността, която се декларира върху carnet de passage en douane, се изразява във валутата на държавата, в която е издаден карнетът.
3. Комплектът от инструменти и части, който съставлява нормалното оборудване на превозните средства, не трябва специално да се декларира върху документите за временен внос.
4. Когато митническите органи го изискват, части (като колела, гуми и вътрешни гуми) и принадлежности, за които се счита, че не съставляват нормалното оборудване на превозното средство (като радиоапарати, ремаркета, които не са декларирани върху отделен документ или ремаркета за багаж), се декларират върху документите за временен внос с необходимите характеристики (такива като тегло и стойност) и се представят на излизане от посетената държава.
Член 10
Всяко сведение, вписано в документите за временен внос от издаващата асоциация, може да бъде променено единствено със съгласието на издаващата или гарантиращата асоциация. След като документите са преминали през митническите органи на държавата на вноса, в тях не могат да се правят никакви промени без съгласието на тези органи.
Член 11
1. Превозни средства, допуснати в страната под покритието на документи за временен внос, могат да бъдат използвани от трети лица, надлежно упълномощени от титулярите на документите, единствено за лични нужди и при условие че тези трети лица са с постоянно местожителство извън страната на вноса и отговарят и на другите условия, посочени в настоящата конвенция. Митническите органи на договарящите се страни имат правото да изискват доказателство, че тези лица са били надлежно упълномощени от титулярите на документите и отговарят на посочените по-горе условия. Ако това доказателство се стори недостатъчно, тогава, въпреки покритието на документите за временен внос, митническите органи могат да откажат да дадат разрешение превозното средство да се използва в тяхната страна. При превозни средства, които са били взети под наем, всяка договаряща се страна може да поиска от титуляра на документите за временен внос да присъства по време на вноса на превозното средство, когато съществуват опасения за злоупотреба.
2. Независимо от разпоредбите на предходния параграф, митническите органи на договарящите се страни, при наличие на специални обстоятелства и при определени условия, определени от тях самите, могат да разрешат превозно средство, пътуващо под покритието на документи за временен внос, да бъде управлявано от лице с постоянно местожителство в страната на вноса, по-специално, когато водачът управлява превозното средство от името на или съгласно разпорежданията на титуляра на документите за временен внос.
ГЛАВА V
Условия за временен внос
Член 12
1. Превозните средства, посочени в документите за временен внос се изнасят повторно в същото общо състояние в рамките на срока на валидност на тези документи, освен в случаите на война и злополука. При превозни средства, които за били взети под наем, митническите органи на договарящите се страни имат право да изискат повторния износ на превозното средство, в момента, в който наемателят напуска страната на временния внос.
2. Изходната виза, надлежно добавена към документите за временен внос от митническите органи на страната, в която превозните средства са били внесени при режим временен внос, представлява доказателство за повторния износ.
Член 13
1. Независимо от изискванията за повторен износ, посочени в член 12, повторният износ на силно повредени превозни средства не се изисква в случай на надлежно документирани злополуки, при положение че:
а)
превозните средства подлежат на облагане с дължимите вносни сборове; или
б)
превозните средства са предоставени безвъзмездно на държавната хазна на страната, в която са били внесени при режим временен внос. В този случай титулярът на документите за временен внос се освобождава от вносни сборове; или
в)
превозните средства са унищожени под официален надзор за сметка на заинтересованите страни, а всички запазени части и материали се облагат с дължимите вносни сборове;
изпълнението на които условия митническите органи могат да изискат.
2. Когато временно допуснато превозно средство не може да бъде изнесено повторно в резултат на конфискация, която не е конфискация при съдебно преследване на физически лица, изискването за повторен износ в рамките на срока на валидност на документите за временен внос временно се отменя за времето на конфискация.
3. Митническите органи нотифицират гарантиращата асоциация, веднага щом това стане възможно, за извършените конфискации от или от името на тези митнически органи на превозните средства, допуснати в страната под покритието на документи за временен внос, обезпечени от тази асоциация, и я известяват за мерките, които възнамеряват да предприемат.
4. Когато превозното средство или вещите, които са посочени в документите, са изгубени или откраднати по време на конфискацията, която не е конфискация при съдебно преследване на физически лица, титулярът на документите за временен внос не се облага с никакви вносни сборове. Той представя доказателство за конфискацията пред митническите органи.
Член 14
Превозни средства, внесени на територията на една от договарящите се страни под покритието на документи за временен внос, не могат да се използват за превоз срещу заплащане, награда или друго възнаграждение между точки, намиращи се вътре в границите на тази територия.
Член 15
Лицата, които имат право да ползват режима временен внос могат да влизат в страната с превозните средства под покритието на документи за временен внос толкова често, колкото е необходимо, през периода на валидност на тези документи, при условие че всяко преминаване през границата (влизане или излизане) е сертифицирано с виза от съответните митнически служители, ако това се изисква от митническите органи. Могат да бъдат издавани документи за временен внос, които да са валидни само за едно пътуване.
Член 16
Когато се използват документи за временен внос без отрязъци, които се откъсват при всяко преминаване през границата, визите, издавани от митническите служители между първото влизане и последното излизане, са условни. Независимо от това, когато последната виза е условна изходна виза, тя се приема като доказателство за повторния износ на превозното средство или резервните части, които са били внесени при режим временен внос.
Член 17
Когато се използват документи за временен внос с отрязъци, които се откъсват при всяко преминаване през границата, всяко влизане в страната води до откриване на режима на временен внос и всяко следващо напускане на страната представлява негово финално приключване, с изключение на разпоредбите на член 18.
Член 18
Когато митническите органи на дадена страна са приключили окончателно и безусловно документи за временен внос, те не могат повече да претендират пред гарантиращата асоциация за изплащането на вносни сборове, освен ако сертификатът за редовно приключване не е било получено неправомерно или с измама.
Член 19
Визите върху документите за временен внос, използвани съгласно установените в настоящата конвенция условия, не подлежат на облагане с такси за митническо обработване от служителите в митническите учреждения в рамките на установеното работно време.
ГЛАВА VI
Удължаване на срока на валидност и подновяване на документи за временен внос
Член 20
Липсата на доказателство за повторен износ на превозни средства, внесени при режим временен внос в рамките на разрешения период не се взема под внимание, когато превозните средства са представени пред митническите органи за повторен износ в рамките на 14 дни от изтичането на крайния срок за временен внос на превозните средства и са дадени задоволителни обяснения относно причината за закъснението.
Член 21
Всяка от договарящите се страни признава за валидни продълженията на срока на валидност на carnets de passage en douane, издадени от друга договаряща се страна в съответствие с процедурата, посочена в приложение 3 към настоящата конвенция.
Член 22
1. Искания за удължаване на срока на валидност на документите за временен внос се представят пред компетентните митнически органи преди изтичането на срока на валидност на тези документи, освен ако това стане невъзможно поради непреодолима сила. Ако документите за временен внос са били издадени от упълномощена асоциация, искането за удължаване на валидността се прави от асоциацията, която обезпечава документите.
2. Времето, което е необходимо за повторния износ на превозни средства или резервни части, временно внесени в страната, се удължава, когато заинтересованите лица могат да сертифицират пред митническите органи по задоволителен начин, че са били възпрепятствани от непреодолима сила да изнесат повторно въпросното превозно средство или резервни части в рамките на разрешения период.
3. Валидността на документите за временен внос може да бъде продължена само веднъж за не повече от една година. След този период трябва да се издаде нов карнет, който да замени предишния.
Член 23
Всяка от договарящите се страни може да постанови подновяването на документи за временен внос, издадени от упълномощени асоциации и отнасящи се до превозни средства или компоненти, временно внесени на нейна територия при мерки за контрол, каквито сметне за необходими, освен ако условията за временно допускане в страната не се изпълняват повече. Молби за подновяване се представят от гарантиращата асоциация.
ГЛАВА VII
Процедура по редовно приключване на документите за временен внос
Член 24
1. Ако документите за временен внос не са били приключени по редовен начин, митническите органи на страната на вноса приемат като доказателство за повторен износ на превозното средство или компоненти, независимо дали документите са с изтекъл срок на валидност или не, представянето на сертификат, издаден от официален държавен орган (консул, митници, полиция, кмет, съдебен пристав и др.), сертифициращ факта, че въпросното превозно средство или компоненти са били представени пред него и се намират извън страната на вноса. Сертификатът се издава въз основа на стандартния формуляр, представен в приложение 4 към настоящата конвенция. Като алтернатива на посочения сертификат, митническите органи могат да приемат и всяко друго валидно документирано доказателство, че въпросното превозно средство или компоненти се намират извън страната на временния внос. Когато става въпрос за документи, които не са различни от carnet de passage en douane, които не са с изтекъл срок на валидност, те се представят заедно с посоченото по-горе доказателство. В случай на карнети, митническите органи приемат като доказателство за повторен износ на превозното средство или компоненти визите, поставени върху тях от митническите органи на държавите, които са посетени след това.
2. В случай на унищожаване, загубване или кражба на документ за временен внос, който не е бил освободен редовно, но се отнася до превозно средство или компоненти, които са били повторно изнесени, митническите органи на страната на вноса приемат като доказателство за повторен износ представянето на сертификат, издаден от официален държавен орган (консул, митници, полиция, кмет, съдебен пристав и др.), сертифициращ факта, че въпросното превозно средство или компоненти са били представени пред него и се намират извън страната на вноса след датата, на която изтича срока на валидност на документа. Сертификатът се издава въз основа на стандартния формуляр, представен в приложение 4 към настоящата конвенция. Като алтернатива на посочения сертификат, митническите органи приемат и всяко друго валидно писмено доказателство, че превозното средство или компонентите се намират извън страната на временния внос.
3. В случай на унищожаване, загубване или кражба на carnet de passage en douane, докато превозното средство или компонентите, за които се отнася, се намират на територията на една от договарящите се страни, митническите органи на тази страна приемат по искане на заинтересованата асоциация документ, който замества карнета, и чиято валидност изтича в деня, в който изтича и срокът на валидност на карнета. Приемането на този документ анулира предишното приемане на карнета, който е бил унищожен, загубен или откраднат. В случай, че се злоупотреби с карнет след неговото анулиране от митническите органи и издаващата асоциация, последната не може да се държи отговорна за дължимите вносни сборове. Ако за повторния износ на превозното средство или компонентите, вместо документ, заменящ карнета, е издадена лицензия за износ или подобен документ, изходната виза върху тази лицензия или документ се счита за достатъчно доказателство за повторен износ.
4. Ако превозното средство е било откраднато, след като е било повторно изнесено от страната на временния внос, независимо, че документите за временен внос не са били редовно освободени и върху тях липсват и входни визи, които се поставят от митническите органи на държавите, посетени след това, документите могат да бъдат приключени, при условие че гарантиращата асоциация представи заедно с тях и достатъчно приемливо доказателство за кражба. Ако документите за временен внос не са с изтекъл срок на валидност, митническите органи могат да изискат те да бъдат предадени, без право за по-нататъшно ползване.
Член 25
В случаите, посочени в член 24, митническите органи имат правото да наложат такса за редовното приключване на документите.
Член 25а
Компетентните митнически органи няма да изискват заплащането на вносни сборове, когато е доказано по задоволителен начин, че превозно средство, което е внесено под покритието на документи за временен внос, не може да бъде повторно изнесено, защото е било унищожено или невъзвратимо изгубено в следствие на непреодолима сила.
Член 26
Митническите органи нямат право да изискват от гарантиращата асоциация да плаща вносни сборове за временно внесени превозни средства или компоненти, когато асоциацията не е била уведомена за задълженията, произтичащи от документите за временен внос в рамките на една година от датата на изтичане на срока на валидност на тези документи. Митническите органи предоставят на гарантиращата асоциация подробна информация за количеството на дължимите вносни сборове в рамките на една година от уведомлението за задълженията, произтичащи от документите. Задължението на гарантиращата асоциация за плащане на тези суми се прекратява, ако споменатата информация не ѝе била предоставена в рамките на този едногодишен период.
Член 27
1. Гарантиращите асоциации разполагат с период от една година от датата на уведомлението за задълженията, произтичащи от документите за временен внос, през който да представят доказателство за повторния износ на въпросното превозно средство или компоненти, съгласно условията, посочени в настоящата конвенция. Независимо от това, този период може да започне на тече само от датата, в която изтича срокът на валидност на документите за временен внос. Ако митническите органи оспорят валидността на представеното доказателство, те трябва да информират за това гаранта в рамките на период, не по-дълъг от една година.
2. Ако такова доказателство не бъде представено в рамките на определеното време, гарантиращата асоциация прави депозит или плаща условно дължимите вносни сборове в рамките на максимален период от три месеца. Този депозит или това плащане стават окончателни след период от една година от датата, на която са направени. През този период от една година, гарантиращата асоциация все още може да се възползва от възможностите, които ѝ дава предходния параграф, от гледна точка на възстановяването на депозираните или платени суми.
3. При страните, чиито вътрешни разпоредби не предоставят възможност за депозит или условно плащане на вносни мита, за плащанията, направени в съответствие с разпоредбите на предходния параграф се разглеждат като окончателни, като се има предвид, че платените суми могат да се възстановяват, когато са изпълнени условията, посочени в настоящия член.
4. В случай на възникване на задължения, произтичащи от документи за временен внос, от гарантиращата асоциация не се изисква да плати сума, по-голяма от общата сума на дължимите вносни сборове за превозното средство или компоненти, които не са повторно изнесени. В общата сума се включва и евентуалната лихва.
Член 28
В случай на измама, закононарушение или злоупотреба, договарящите се страни имат право, независимо от разпоредбите на настоящата конвенция, да заведат дело срещу лица, използващи документи за временен внос, за възстановяване на вносните сборове, а така също и за налагане на глоби, които те дължат. В подобни случаи, гарантиращите асоциации съдействат на митническите органи.
ГЛАВА VIII
Други разпоредби
Член 29
Договарящите се страни се стремят да не въвеждат митнически процедури, които биха възпрепятствали развитието на международните пътувания.
Член 30
За да ускорят митническите процедури, договарящите се страни, които граничат помежду си, се стремят да разположат митническите си пунктове близо един до друг и с еднакво работно време.
Член 31
Всяко нарушение на разпоредбите на настоящата конвенция, всяка подмяна, фалшива декларация или действие, вследствие на които лице или стока могат да се облагодетелстват неправомерно от системата за внос, предвидена в настоящата конвенция, прави нарушителя подвластен на наказанията, предвидени в законодателството на страната, в която нарушението е било извършено.
Член 32
Нищо в настоящата конвенция не възпрепятства договарящите се страни, които формират митнически или икономически съюз, да въведат в действие специални разпоредби, приложими за гражданите на страните, които формират този съюз.
Член 32а
Настоящата конвенция не възпрепятства прилагането на по-големи улеснения, които договарящите се страни предоставят или биха искали да предоставят с едностранни разпоредби или по силата на двустранни или многостранни спогодби, при условие че тези улеснения не възпрепятстват прилагането на разпоредбите на настоящата конвенция. На договарящите се страни се препоръчва да се въздържат от изискване на документи за временен внос и обезпечение.
ГЛАВА IХ
Заключителни разпоредби
Член 33
1. Настоящата конвенция е отворена за подписване до 31 декември 1954 г. от името на всяка държава-членка на Организацията на обединените нации и всяка друга държава, която е поканена да присъства на конференцията на Организацията на обединените нации за митническите формалности при временния внос на лични пътни моторни превозни средства и при туризъм, проведена в Ню Йорк през май и юни 1954 г., наричана по-долу „конференцията“.
2. Настоящата конвенция подлежи на ратификация и документите за ратификация се депозират при Генералния секретар на Организацията на обединените нации.
Член 34
1. От 1 януари 1955 г. всяка държава, спомената в член 33, параграф 1, и всяка друга държава, поканена от Икономическия и социален съвет на Организацията на обединените нации, може да се присъедини към настоящата конвенция. Към конвенцията може да се присъедини и всяка територия под опеката и административното управление на Организацията на обединените нации.
1а. Всяка регионална организация за икономическа интеграция може да стане договаряща се страна по настоящата конвенция, съгласно параграф 1 от настоящия член. Организация, която се е присъединила към настоящата конвенция, информира Генералния секретар на Организацията на обединените нации за своите компетенции по отношение на въпросите, третирани от настоящата конвенция и за всички следващи промени по тях. Организацията и нейните държави-членки могат, без да пренебрегват задълженията, които произтичат от настоящата конвенция, да вземат решение според техните съответни отговорности по изпълнение на задълженията им, които произтичат от настоящата конвенция.
2. Присъединяването се осъществява с депозиране на документите за присъединяване при Генералния секретар на Организацията на обединените нации.
Член 35
1. Настоящата конвенция влиза в сила на 90-ия ден от датата на депозирането на 15-ия документ за ратификация или присъединяване безрезервно или с резерви, приети в съответствие с член 39.
2. За всяка държава или регионална организация за икономическа интеграция, които ратифицират или се присъединяват към конвенцията след датата на депозирането на 15-ия документ за ратификация или присъединяване в съответствие с предходния параграф, конвенцията влиза в сила на 90-ия ден от датата на депозирането от страна на такава държава или регионална организация за икономическа интеграция на техен документ за ратификация или присъединяване без резерви или с резерви, приети в съответствие с член 39.
Член 36
1. Три години след влизането в сила на настоящата конвенция, всяка договаряща се страна може да денонсира настоящата конвенция, като уведоми за това Генералния секретар на Организацията на обединените нации.
2. Денонсирането влиза в сила 15 месеца след датата на получаване на уведомлението за денонсиране от Генералния секретар на Организацията на обединените нации.
Член 37
Настоящата конвенция прекратява действието си, ако за период от 12 последователни месеца след нейното влизане в сила броят на договарящите се страни е по-малък от осем.
Член 38
1. Всяка държава може при депозиране на документите си за ратификация или присъединяване или по всяко време след това, да нотифицира Генералния секретар на Организацията на обединените нации, че действието на настоящата конвенция се разпростира върху всички или някои оттериториите, за чиито международни отношения държавата отговаря. Действието на конвенцията се разпростира върху териториите, изброени в нотификацията, считано от 90-ия ден след получаването ѝ от Генералния секретар, ако нотификацията не е придружена от резерва или считано от 90-ия ден, след влизането в сила на нотификацията в съответствие с член 39, или считано от датата, от която конвенцията влиза в сила за заинтересованата държава, като определяща е по-късната от тези дати.
2. Всяка държава, която е направила декларация, при условията на предходния параграф, като разпростира действието на настоящата конвенция върху всяка територия, за чиито международни отношения държавата отговаря, може да денонсира конвенцията поотделно по отношение на всяка територия в съответствие с разпоредбите на член 36.
Член 39
1. Резерви към настоящата конвенция, формулирани преди подписването на заключителния акт, са допустими, ако са били приети от мнозинството от членовете на конференцията и са записани в заключителния акт.
2. Резерви, формулирани след подписването на заключителния акт, не се допускат, ако е изразено възражение от една трета от държавите, подписали настоящата конвенция или от договарящите се страни, при условията, посочени по-долу.
3. Генералният секретар на Организацията на обединените нации изпраща на всички договарящи се страни, които до този момент са подписали, ратифицирали или са се присъединили към конвенцията, текста на всяка резерва, който му е бил предоставен от държава или регионална организация за икономическа интеграция по време на процедурата по подписването, при депозирането на документ за ратификация или присъединяване или заедно с нотификация съгласно член 38. Резервата не се приема, ако една трета от тези договарящи се страни направят възражение в рамките на 90 дни от датата на разпространеното известие. Генералният секретар нотифицира всички договарящи се страни, посочени в този параграф, за всяко възражение, получено от него, а така също за приемането или отхвърлянето на резервата.
4. Възражение от държава, която е подписала, но не е ратифицирала конвенцията, прекратява своето действие, ако в рамките на период от девет месеца от датата, на която е било направено възражението, възразяващата държава не е ратифицирала конвенцията. Генералният секретар информира договарящите се страни, посочени в предходния параграф, за приемането на резерва, ако тя е приета съгласно предходния параграф, след като възражението е загубило сила. Текстът на направена резерва не се изпраща на държава, подписала конвенцията съгласно предходния параграф, ако тази държава не е ратифицирала конвенцията в рамките на три години от датата, на която е била подписана от нейно име.
5. Договарящата държава, която е формулирала резервата, може да я оттегли в рамките на период от дванайсет месеца от датата на нотифицирането на Генералния секретар, посочено в параграф 3, с което да отхвърли резервата в съответствие с процедурата, представена в посочения параграф. В този случай документът за ратификация или за присъединяване или нотификацията съгласно член 38, влиза в сила за тази договаряща се страна от датата на оттегляне на резервата. Докато не бъде оттеглена резервата, документът за ратификация или присъединяване или нотификацията нямат сила за договарящата се страна, освен ако впоследствие резервата не се приеме съгласно разпоредбите на параграф 4.
6. Резерви, приети в съответствие с настоящия член, могат да се оттеглят по всяко време с изпращането на нотификация до Генералния секретар.
7. Никоя договаряща се страна не е задължена да предостави на договаряща се страна, направила резерва, преимуществата, които дават разпоредбите, към които се отнася резервата. Всяка договаряща се страна, която се възползва от това си право, нотифицира Генералния секретар за това, а той, от своя страна, съобщава за решението всички държави, подписали конвенцията, и договарящите се страни.
Член 40
1. Всеки спор между две или повече договарящи се страни по тълкуването или прилагането на настоящата конвенция се урежда, доколкото това е възможно, с преговори между тях.
2. Всеки спор, който не може да бъде разрешен чрез преговори, се предава на арбитражен съд по искане на някоя от договарящите се страни и се разглежда съответно от един или повече арбитри, избрани със споразумение между спорещите страни. Ако в рамките на три месеца от датата на искането за арбитраж, спорещите страни не могат да се споразумеят за избор на арбитър или арбитри, всяка една от тези договарящи се страни може да се обърне към председателя на Международния съд с искане да назначи арбитър, към който спорът може да бъде отнесен с цел неговото решаване.
3. Решението за арбитър или арбитри, назначени в съответствие с предходния параграф, е задължително за заинтересованите договарящи се страни.
Член 41
1. Три години след влизането в сила на настоящата конвенция всяка договаряща се страна може с нотификация до Генералния секретар да отправи искане за свикване на конференция, която да преразгледа конвенцията. Генералният секретар нотифицира всички договарящи се страни за искането. Конференцията се свиква от Генералния секретар, ако в рамките на четири месеца от датата на уведомлението, изпратено от Генералния секретар, не по-малко от половината от договарящите се страни го известят, че поддържат искането.
2. Ако се свика конференция в съответствие с предходния параграф, Генералният секретар информира всички договарящи се страни и им отправя покана да представят своите предложения за обсъждане от конференцията в рамките на три месеца. Генералният секретар разпространява до всички договарящи се страни предварителния дневен ред на конференцията заедно с текстовете на всички направени предложения, не по-късно от три месеца преди датата за провеждане на конференцията.
3. Генералният секретар отправя покана за участие във всяка конференция, свикана в съответствие с настоящия член, до всички договарящи се страни и всички държави-членки на Организацията на обединените нации или членки на някои от специализираните агенции.
Член 42
1. Всяка договаряща се страна може да направи предложение за едно или повече изменения към настоящата конвенция. Текстът на всяко предложено изменение се предава на Генералния секретар на Организацията на обединените нации, който го изпраща до всички договарящи се страни.
2. Всяко предложение за изменение, изпратено в съответствие с предходния параграф, се счита за прието, ако нито една договаряща се страна не направи възражение в рамките на шест месеца от датата на изпращането на предложеното изменение от Генералния секретар. Регионалните организации за икономическа интеграция, които са договарящи се страни по настоящата конвенция, имат право да направят възражение по въпросите от тяхната компетентност. В този случай, държавите-членки на тези организации, които са договарящи се страни по настоящата конвенция, нямат право да упражнят това право самостоятелно.
3. Генералният секретар на Организацията на обединените нации нотифицира във възможно най-кратък срок всички договарящи се страни дали е направено възражение против предложението за изменение. Ако не е било направено никакво възражение, изменението влиза в сила за всички договарящи се страни три месеца след изтичане на срока от шест месеца, отбелязан в предходния параграф.
Член 43
Генералният секретар на Организацията на обединените нации нотифицира всички договарящи се страни и всички държави-членки на Организацията на обединените нации за:
a)
подписването, ратификацията и присъединяванията, направени съгласно член 33 и член 34;
аа)
информация относно компетенциите на регионалните организации за икономическа интеграция и за всички последващи изменения от този характер в съответствие с член 34, параграф 1а;
б)
датата, на която настоящата конвенция влиза в сила съгласно член 35;
в)
денонсиране, направено в съответствие с член 36;
г)
прекратяване на действието на настоящата конвенция в съответствие с член 37;
д)
нотификации, получени съгласно член 38;
е)
влизането в сила на изменения в съответствие с член 42.
Член 44
Оригиналът на настоящата конвенция се депозира при Генералния секретар на Организацията на обединените нации, който изпраща заверени копия на всички договарящи страни и всички държави-членки на Организацията на обединените нации.
В доказателство за което долуподписаните, надлежно упълномощени за целта, подписаха настоящата конвенция.
Съставено в Ню Йорк на четвъртия ден от месец юни хиляда деветстотин петдесет и четвърта година в един екземпляр на английски, френски и испански езици, като всички текстове са еднакво автентични.
Генералният секретар е помолен да подготви достоверен превод на настоящата конвенция на китайски и руски езици и да добави текстовете на китайски и руски езици към текстовете на английски, френски и испански езици, когато изпраща заверените копия на държавите в съответствие с член 44 от настоящата конвенция.
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
tehty 16 päivänä joulukuuta 1993,
yksityisten ajoneuvojen väliaikaista maahantuontia koskevan tulliyleissopimuksen (1954) tekemisestä ja yksityisiä ajoneuvoja koskevan tulliselvitysvihkon ja CPD-carnet'n soveltamisesta 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselman hyväksymisestä (94/110/EY)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 113 artiklan yhdessä 228 artiklan 2 kohdan kanssa,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
sekä katsoo, että
yksityisten ajoneuvojen väliaikaista maahantuontia koskeva yleissopimus, joka neuvoteltiin Yhdistyneissä Kansakunnissa ja allekirjoitettiin New Yorkissa 4 päivänä kesäkuuta 1954, koskee yksityisten maantieajoneuvojen väliaikaisen maahantuonnin edellytyksiä ja yksityiskohtaisia sääntöjä sekä yhteisön että kolmansien maiden tullialueella, ja on tullisopimus, joka voi myötävaikuttaa kansainvälisen vaihdon kehittymiseen,
yleissopimus on avoinna alueellisten taloudellisen yhdentymisen järjestöjen liittymistä varten sen 34 artiklan 1 a kohdan nojalla,
lisäksi Kreikkaa lukuun ottamatta kaikki yhteisön jäsenvaltiot ovat yleissopimuksen sopimuspuolia,
liittymisasiakirja on talletettava Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin haltuun, jotta yhteisöstä tulisi sopimuspuoli,
yksityisten maantieajoneuvojen väliaikaista maahantuontia koskevat tämänhetkiset yhteisön säännökset ovat yleissopimuksen mukaiset, minkä vuoksi yleissopimukseen ei ole tarvetta tehdä varaumia,
yleissopimus olisi hyväksyttävä, ja
samanaikaisesti olisi hyväksyttävä yksityisiä ajoneuvoja koskevan tulliselvitysvihkon ja CPD-carnet'n soveltamisesta 2 päivänä heinäkuuta 1993 annettu Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselma,
ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
1 artikla
1 Hyväksytään yhteisön puolesta yksityisten ajoneuvojen väliaikaista maahantuontia koskeva tulliyleissopimus.
Yleissopimuksen teksti on liitteessä I.
2 Hyväksytään yhteisön puolesta yksityisiä ajoneuvoja koskevan tulliselvitysvihkon ja CPD-carnet'n soveltamisesta 2 päivänä heinäkuuta 1993 annettu Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselma tämän päätöksen liitteessä II mainituin edellytyksin.
2 artikla
1 Neuvoston puheenjohtajalla on oikeus nimetä henkilö, joka on valtuutettu tallettamaan yleissopimuksen liittymisasiakirja yhteisön puolesta.
2 Valtuutetun henkilön on ilmoitettava Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerille päätöslauselman hyväksymisestä.
3 Komissiolla on oikeus jäsenvaltioita kuultuaan ja sen jälkeen, kun 1 kohdassa tarkoitettu liittymisasiakirja on talletettu, lähettää Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerille yleissopimuksen 34 artiklan 1 a kohdassa määrätyt tiedot.
Tehty Brysselissä 16 päivänä joulukuuta 1993.