РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 7 февруари 2007 година
за освобождаване от акциз на минералните масла, използвани като гориво в алуминиевото производство в Гардан, в регион Шанън и в Сардиния, прилагано съответно от Франция, Ирландия и Италия (C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)
(нотифицирано под номер C(2007) 286)
(само текстовете на английски, френски и италиански език са автентични)
(текст от значение за ЕИП)
(2007/375/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 88, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
след като покани заинтересованите страни да изпратят своите мнения съгласно разпоредбите, цитирани по-горе (1), и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
Данъчното облагане на минералните масла е обект на хармонизация на общностно равнище от влизането в сила на Директива 92/81/EИО на Съвета от 19 октомври 1992 г. за хармонизиране на структурата на акцизите на минералните горива (2). Използването на минерални горива в алуминиевото производство не е изключено от обхвата на Директива 92/81/EИО, нито е обект на принудително или доброволно освобождаване по член 8 от същата директива. Член 6 от Директива 92/82/EИО на Съвета от 19 октомври 1992 г. за сближаване на акцизните ставки върху минералните масла (3) установява минимална ставка на акциза върху тежките котелни горива, която държавите-членки трябваше да приложат от 1 януари 1993 г. С различни решения обаче Съветът разреши на Франция, Ирландия и Италия да освободят минералните масла, използвани в алуминиевото производство съответно в Гардан, в регион Шанън и в Сардиния, от акциз, който в противен случай би бил наложен. Последно е Решение 2001/224/EО на Съвета от 12 март 2001 г. относно намалените ставки на акциза и освобождаването от него на определен вид минерални масла, когато те се използват за специфични цели (4), което разрешава освобождаването им от акциз до 31 декември 2006 г.
(2)
Директива 2003/96/EО на Съвета от 27 октомври 2003 г. за преструктуриране на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електрическата енергия (5) отмени Директива 92/82/EИО от 31 декември 2003 г. В член 2, параграф 4, буква б) от Директива 2003/96/EО е определено, че директивата не се отнася до някои случаи на използване на енергия, включително двойната употреба на енергийните продукти. В член 2, параграф 4, буква б), второ тире от същата директива е определено, че използването на енергийни продукти за химическа редукция и в електролитни и металургични процеси следва да се счита за двойна употреба. Използването на тежко гориво за производството на алуминий попада в тази категория. Следователно, считано от 31 декември 2003 г., минималният акциз върху тежкото гориво вече не се прилага към горивата, използвани в производството на алуминий. Дерогациите, предвидени в Решение 2001/224/EО, и другите подобни дерогации са включени в приложение II към Директива 2003/96/EО.
(3)
С Решения C(2001) 3296, C(2001) 3300 и C(2001) 3295 от 30 октомври 2001 г. (6) Комисията откри процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора по отношение на тези освобождавания. С Решение 2006/323/EО (7) от 7 декември 2005 г. (нотифицирано под номер C(2005) 4436) Комисията закри процедурата по повод помощта, предоставена в периода до 31 декември 2003 г., като обяви част от помощта за несъвместима с общия пазар. Що се отнася до периода след 1 януари 2004 г., процедурата беше удължена. Съображения от 6 до 15 от Решение 2006/323/EО дават подробно описание на кореспонденцията между Комисията, заинтересованите държави-членки, бенефициерите на помощта и Европейската асоциация в областта на алуминия (наричана по-долу „ЕАА“) преди декември 2005 г.
(4)
Решение 2006/323/ЕО беше изпратено на Франция, Ирландия и Италия с писма от 8 декември 2005 г. (D/206670, D/206671, D/206673). То бе изпратено на заинтересованите бенефициери и на EAA с писма от 23 януари 2006 г. (D/50525, D/50526, D/50527 и D/50528). Трите държави-членки и двама от бенефициерите обжалваха решението (8). Освен това ирландският бенефициер Aughinish Alumina Ltd (наричан по-долу „Aughinish“) поиска от Съда отлагане на действието на решението. Това искане беше регистрирано като дело T-69/06R. Със заповед от 2 август 2006 г. (9) Първоинстанционният съд отхвърли искането за прилагане на временни мерки.
(5)
Решение 2006/323/ЕО беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз на 4 май 2006 г., а с известие, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз на 9 май 2006 г. (10), третите страни бяха поканени да представят своите мнения. Комисията получи мнения от Aughinish с писмо от 9 юни 2006 г. (заведено същия ден под номер A/34490), и от Eurallumina SpA (наричана по-долу „Eurallumina“), италианският бенефициер, с писмо от 24 юли 2006 г. (заведено на 25 юли 2006 г. под номер A/35967). Последното бе изпратено и получено едва след закъснението от един месец, определено в поканата за представяне на мнения, публикувана в Официален вестник на Европейския съюз, и затова Комисията по принцип не е задължена да вземе предвид тези мнения в рамките на настоящата процедура. Комисията информира Eurallumina за това в писмо от 2 август 2006 г. (D/56648). Eurallumina отговори с писмо от 3 август 2006 г. (заведено на 4 август 2006 г. под номер A/36269). Независимо от това Комисията отбелязва, че мненията на Eurallumina повтарят много от мненията, които Комисията вече е получила в контекста на предишното решение и са сходни с тези, получени в определеното време, които са разгледани в настоящото решение.
(6)
Мненията на Aughinish бяха изпратени на Франция, Ирландия и Италия с писма от 20 юни 2006 г. (D/55106, D/55107 и D/55109).
(7)
Франция и Ирландия поискаха удължаване на срока за отговор на Решение 2006/323/ЕО, което бе разрешено от Комисията. Комисията напомни на Ирландия и Италия за поканата си за представяне на мнения с писма от 9 март 2006 г. (D/52054 и D/52055). Франция, Ирландия и Италия изразиха мнения по решението на Комисията с писма съответно от 14 февруари 2006 г. (заведено на 15 февруари 2006 г. под номер A/31248), от 12 април 2006 г. (заведено на 18 април 2006 г. под номер A/32940) и от 17 май 2006 г. (заведено на 18 май 2006 г. под номер A/33852).
(8)
Франция даде становище относно мненията на Aughinish с писмо от 27 юли 2006 г. (заведено на 28 юли 2006 г. под номер A/35952). С електронна поща от 24 юли 2006 г. Италия информира Комисията, че няма други бележки.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ВЪПРОСНИТЕ МЕРКИ
(9)
Мерките се състоят в пълното освобождаване от акциз на индустриалното тежко гориво, когато то се използва в производството на алуминий. Бенефициери на френската, ирландската и италианската мярка са съответно Alcan, Aughinish и Eurallumina (11).
(10)
Освобождаването за Ирландия се съдържа в раздел 100, параграф 1, буква e) от Ирландския финансов закон от 1999 г., който предоставя данъчно облекчение върху минералните масла „горивата, предназначени за използване във или във връзка с производството на алуминий, или за поддръжка на завода, в който се произвежда алуминий“. В обяснителния меморандум на финансовия закон се казва, че „раздел 100 предвижда данъчно облекчение върху минералните масла за горивата, използвани за специални цели или в специални ситуации. Това включва използване за цели, различни от използването им като гориво за автомобили и за отопление, за експорт, като гориво в алуминиевото производство, като гориво в мореплаването, тежките котелни горива, използвани в търговската авиация и рециклираните масла“. Освобождаването от акциз на минералните горива, използвани за производството на алуминий, е в сила в Ирландия от 1983 г. Въпреки че първоначалният правен инструмент, който предоставя освобождаване, бе отменен през 1999 г., освобождаването се запази с финансовия закон от 1999 г.
(11)
Освобождаването от акциз в Италия се прилага към всички предприятия, които използват минерални горива за производството на алуминий по смисъла на точка 14 от таблица А на Единния текст за акцизите. Освобождаването е въведено със закон от 12 ноември 1990 г. № 331, в изпълнение на декрета-закон от 15 септември 1990 г. № 261, член 8, параграф 5. Този текст се възпроизвежда в последващите законови текстове в този смисъл, включително и в националните мерки за транспониране на Директива 92/81/EИО и последващия Единен текст за акцизите.
(12)
Правното основание за освобождаването от акциз във Франция се съдържа в Закона за коригиране на финансите за 1997 г. Той постановява в член 6, че „доставките на тежко гориво със съдържание на сяра под 2 %, включено в идентификационен индекс 28а от таблица Б на член 265, параграф 1 от Митническия кодекс, са допустими за освобождаване от вътрешния данък върху потреблението на петролни продукти, когато те са предназначени за използване като гориво за производството на алуминий“. Член 265а от Митническия кодекс се отнася до продуктите, предназначени за употреби, различни от автомобилно гориво и отопление, но той не съдържа същите разпоредби за минералните масла, използвани в други сектори на промишлеността.
(13)
В съображения от 16 до 23 от Решение 2006/323/ЕО е дадено по-пълно описание на мерките и съответните бенефициери. Въпросните държави-членки не посочват дали ще продължат да прилагат освобождаването след 2006 г., нито са информирали Комисията за някакви промени в действащото законодателство, особено за промени в резултат от транспонирането на Решение 2003/96/ЕО, които биха оказали влияние върху оценката на Комисията.
(14)
Съответните данъчни ставки се промениха от времето, когато бе открита процедурата. На 1 юли 2006 г. ставката на акциза върху тежкото котелно гориво, използвано за стопански цели, във Франция и Ирландия беше съответно 18,50 EUR и 15 EUR . На същата дата действащата ставка в Италия беше 63,75 EUR за тон тежко гориво със съдържание на сяра над 1 % и 31,39 EUR за тон тежко гориво със съдържание на сяра под 1 %.
3. ПРИЧИНИ ЗА ОТКРИВАНЕ И УДЪЛЖАВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА, ПРЕДВИДЕНА В ЧЛЕН 88, ПАРАГРАФ 2 ОТ ДОГОВОРА
(15)
В решението си от 30 октомври 2001 г. за откриване на процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора, Комисията изрази съмненията си относно съвместимостта на помощта с Насоките на Общността за националната регионална помощ (12) и особено с правилата за операционната помощ, съдържащи се в тези насоки. Комисията също така се съмнява в съвместимостта на помощта в светлината на Насоките на Общността относно използването на държавна помощ за опазването на околната среда от 1994 г. (13) и тези от 2001 г. (14) (наричани по-долу „Насоки за помощ за околната среда“).
(16)
В Решение 2006/323/ЕО Комисията обяснява, че има подобни съмнения и по отношение на периода след 1 януари 2004 г. Като се има предвид, че държавите-членки и заинтересованите страни не са имали възможност да представят мненията си относно правната ситуация, създадена от Директива 2003/96/ЕО, Комисията счете за необходимо да удължи официалната процедура по разследване.
4. МНЕНИЯ ОТ ФРАНЦИЯ, ИРЛАНДИЯ И ИТАЛИЯ И ОТ ТРЕТИ СТРАНИ
(17)
Държавите-членки и бенефициерите най-общо поддържат мненията, които са изразили по-рано и които са обобщени в съображения от 26 до 56 от Решение 2006/323/ЕО. Някои аргументи са развити по-подробно. Като допълнение те изразяват следните мнения.
(18)
Мерките не представляват държавна помощ и това се потвърждава от Директива 2003/96/ЕО. По характер и логика те попадат в рамките на съответните данъчни системи. Ако представляваха държавна помощ, Директива 2003/96/ЕО изрично разрешава тази помощ, поне в периода до 31 декември 2006 г. Във всеки случай директивата е породила законни очаквания от страна на бенефициерите. Искането за възстановяване на помощта също така е в нарушение на принципа за правна сигурност и принципа за добро администриране, като се има предвид противоречието с решенията на Съвета, които се основават на предложения на Комисията, както и значителното забавяне и начина, по който Комисията води разследването. Бенефициерите са направили дългосрочни капиталови инвестиции, разчитайки на решенията на Съвета и на директивата. За Комисията следователно е недопустимо да приеме акт, който е в явно противоречие с поведението ѝ през един дълъг период от време.
(19)
Правилата в Директива 2003/96/ЕО отменят правилата за държавни помощи. Комисията може до оспори валидността на мерките само съгласно член 18, параграф 1 от Директива 2003/96/ЕО, но не и съгласно правилата за държавни помощи. Прилагането на правилата за държавни помощи ще наруши принципа на effet utile.
(20)
Ирландия и Aughinish твърдят, че ирландската мярка представлява съществуваща помощ и че интерпретацията на Комисията на член 15 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (15), е погрешна: след изтичане на 10-годишния ограничителен период писмото на Комисията от 17 юли 2000 г. не може да представлява акт, с който се прекъсва ограничителният период, и мярката ще представлява съществуваща помощ и за периода след 17 юли 1990 г. Те също така твърдят, че оценката на Комисията за характера на споразуменията между Aughinish и ирландските власти от 1970 г. е неоснователна: обвързващите ангажименти са били поети преди присъединяването на Ирландия към Общностите.
(21)
Италия твърди, че мярката е тясно свързана с реализирането на целите по опазване на околната среда, свързани с проблемите от алуминиевото производство. Aughinish твърди, че освобождаването от акциз попада поне в духа на Насоките за помощ за околната среда и че „тя, макар да не плаща „значителна част от данъците“, има повече от достатъчно стимули да подобрява защитата на околната среда“.
(22)
Ирландия твърди, че от 1 януари 2004 г. насам биха могли да се приложат алтернативни мерки, ако се е знаело, че е възможно освобождаването от акциз да бъде прието за несъвместимо с общия пазар. Ирландия споменава възможността за разширяване на обхвата на облекченията, така че те да покрият употребата на тежко гориво с двойна употреба, или още по-общо - енергийните продукти с двойна употреба. По този начин според Ирландия освобождаването от акциз би могло да се превърне в обща мярка или в допустима държавна помощ, например съгласно Насоките за помощ за околната среда. Предвид тези възможности, ретроспективното възстановяване на средства ще бъде прекомерна мярка. Ирландия подчертава освен това, че Aughinish е направила различни инвестиции въз основа на разумното очакване освобождаването от акциз да продължи поне до декември 2006 г.
(23)
Комисията би трябвало да разреши помощта въз основа на икономическа оценка на ефекта на алуминиевите пазари и конкурентната им структура. Комисията следва да вземе предвид външните аспекти на конкуренцията при оценка на държавната помощ, както се предлага в плана за действие за държавните помощи. Представена е подробна информация относно пазарите.
(24)
Комисията трябва да преустанови официалната процедура по разследване, докато Съдът не се произнесе по въпросите, които са повдигнати от настоящото оспорване на Решение 2006/323/ЕО. Aughinish също отбелязва в допълнение, че не е редно Комисията да вземе решение за удължаване на процедурата по член 88, параграф 2 посредством съображение от Решение 2006/323/ЕО. Комисията би трябвало да приеме отделно решение по въпроса.
(25)
ЕИП не е представило коментари в допълнение към направените по-рано, които са обобщени в съображение 50 от Решение 2006/323/ЕО.
(26)
Коментарите на държавите-членки и на бенефициерите съвпадат до голяма степен с изложенията им пред Съда на Европейските общности за висящото оспорване на Решение 2006/323/ЕО (16).
5. ОЦЕНКА
5.1 Процедурни опасения, повдигнати от страните
(27)
Страните твърдят, че Комисията трябва да отложи официалната процедура по разследване, докато Съдът не се произнесе по въпросите, които повдига сегашното оспорване на Решение 2006/323/ЕО (17). Посоченото решение обаче се отнася за периода до 31 декември 2003 г., докато настоящото решение се отнася за периода след 1 януари 2004 г. Освен това, настоящото решение се счита за валидно, освен ако и докато не бъде отменено от Първоинстанционния съд. Следователно, и като се има предвид продължаващото нарушаване на конкуренцията, което държавната помощ причинява, Комисията не вижда основание да отложи приключването на процедурата.
(28)
Комисията не е взела решението за удължаване на процедурата по член 88, параграф 2, позовавайки се само на съображение. Специално внимание е отделено на това удължаване в заключението към преамбюла на Решение 2006/323/ЕО. Решението да се открие процедура за разследване по член 88, параграф 2 от Договора има формата на писмо до държавите-членки и следователно не налага използването на структурата на нормативно решение с оперативна част и номерирани членове. Освен това, от оспорването на Решение 2006/323/ЕО и от получените коментари относно удължаването на процедурата става ясно, че заинтересованите страни са имали възможност да се запознаят изцяло с всички аспекти на съдържанието на споменатото решение.
5.2 Съществуване на държавна помощ след 1 януари 2004 г.
(29)
Член 87, параграф 1 от Договора предвижда, че „всяка помощ, предоставяна от държава-членка или с държавни средства под каквато и да било форма, която изкривява или заплашва с изкривяване конкуренцията, като фаворизира определени предприятия или производството на определени стоки, се явява, доколкото се отразява на търговията между държавите-членки, несъвместима с общия пазар“.
(30)
Ясно е, че освобождаването от акциз се финансира с държавни средства, тъй като държавата се отказва от известно количество пари, което иначе би събрала.
(31)
Както е изложено в съображения 60, 61 и 62 от Решение 2006/323/ЕО, мерките създават предимства за бенефициерите и може да се приеме, че влияят на търговията вътре в Общността и нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията. Освобождаването от акциз намалява цената на един от основните фактори на производството и с това създава предимство за бенефициерите, които са поставени при по-благоприятни финансови условия от другите предприятия, които използват минерални горива в други сектори на икономиката или в други региони. Фактът, че конкурентите в алуминиевата индустрия в други държави-членки може да не са обложени със същите данъци и че бенефициерите са извършили разходи за намаляване на вредата от своето производство върху околната среда, не намалява значението на тази оценка.
(32)
Мерките облагодетелстват определени предприятия, тъй като се отнасят само за предприятия, които използват тежко гориво в производството на алуминий, и на практика във всяка държава-членка има само по една фирма, ползваща се от изключението: Aughinish в регион Шанън, Eurallumina в Сардиния и Alcan в Гардан. Поради причините, изложени в съображения от 33 до 40, не може да се приеме, че това е оправдано от характера и общата схема на съответните данъчни системи.
(33)
Двойната употреба, използването на енергията за употреби, различни от автомобилно гориво и отопление, както и за минералогични процеси остават извън обхвата на Директива 2003/96/ЕО и считано от 1 януари 2004 г. държавите-членки имат правото на избор дали да облагат тези видове употреба или не. Всъщност освобождаването от акциз на тези видове използване на енергията може да представлява една обща мярка, която не включва държавна помощ, ако по характер и логика попада в рамките на местната данъчна система. Съображение 22 от преамбюла на Директива 2003/96/ЕО гласи, че „енергийните продукти следва основно да бъдат предмет на рамката на Общността, когато се използват като гориво за отопление или моторно гориво. В тази връзка същността и логиката на данъчната система изключва от обхвата на рамката двойната употреба на енергията и употребата ѝ за нещо различно от гориво, както и за минералогични процеси.“
(34)
Освен това, когато беше приета Директива 2003/96/ЕО, Съветът и Комисията заедно заявиха (18), че „енергийните продукти следва основно да бъдат предмет на рамката на Общността, когато се използват като гориво за отопление или моторно гориво. В тази връзка същността и логиката на данъчната система изключва от обхвата на рамката двойната употреба на енергията и употребата ѝ за нещо различно от гориво, както и за минералогични процеси. Тогава държавите-членки могат да вземат мерки да облагат или да не облагат, или да прилагат пълно или частично облагане към всеки отделен начин на употреба. Електрическата енергия, използвана по подобен начин, трябва да се третира по същия начин. Подобни изключения от общата система или разграничения вътре в нея, които са оправдани от същността и общата схема на данъчната система, не представляват държавни помощи“.
(35)
Съветът освен това заяви, че „Съветът освен това заявява, че той разбира правната ситуация, създадена с приемането на настоящата директива, във връзка с правилата на Договора по отношение на държавните помощи, по същия начин, както бе изложено от Комисията на заседанието на работната група по въпросите на данъчното облагане на 14 ноември 2002 г.“. В работния документ, който бе обсъден на заседанието (19), Комисията разясни понятието за общи мерки, посочвайки как трябва да се анализира ситуацията във всяка от държавите-членки, за да се определи общата система на акцизите, която е приложима на национално равнище, и също заяви, че „проектодирективата за данъчно облагане на енергоносителите съдържа множество варианти и затова е невъзможно да се определи предварително дали начинът на транспонирането ѝ от държавите-членки ще създаде ситуация на предоставяне на държавна помощ по смисъла на член 87“. Съображение 32 от преамбюла и член 26, параграф 2 от Директива 2003/96/ЕО съответно напомнят на държавите-членки за задължението, определено в член 88, параграф 3 от Договора, за уведомяване при предоставяне на държавна помощ.
(36)
В този конкретен случай нито Франция, нито Ирландия, нито Италия, нито някой от бенефициерите са показали, че освобождаването от акциз се вписва в същността и логиката на националната им данъчна система. Например, никой от тях не е обяснил дали двойната употреба на енергийни продукти в други производствени процеси също е освободена от акциз и ако не е, по какви причини. Нито пък са обяснили как освобождаването от акциз се отнася към националното облагане на електрическата енергия, която се използва основно за целите на химическата редукция и в електролитните и металургичните процеси, които са другите начини на употреба на енергия, оставащи извън обхвата на Директива 2003/96/ЕО съгласно член 2, параграф 4, буква б) от същата.
(37)
Италия обясни, че ако някой друг индустриален оператор бе помолил за същата привилегия, той не би срещнал никакви трудности при достъпа си до съответния пазар. Но не става ясно какво точно се има предвид в това заявление и дали то означава, че същите привилегии биха могли да бъдат дадени на всички други индустрии, освен алуминиевата. Във всички случаи привилегията не би била дадена автоматично, както в случая с алуминиевата промишленост. Що се отнася до причините за освобождаването от акциз, Италия например в писмото си от 7 декември 2000 г. се позовава на „признаването на острова (Сардиния) за изключително необлагодетелстван регион и възможния негативен ефект върху заетостта“ („reconoscimento dell'isola (Sardegna) quale area fortemente disagiata, ed i possibili effetti negative sull'occupazione“).
(38)
Що се отнася до освобождаването от акциз в Ирландия, член 100 от Финансовия закон от 1999 г. съдържа някои специфични изключения, но това не поставя освобождаването от акциз на алуминиевото производство в логиката на цялата система. То по-скоро показва, че освобождаването от акциз на алуминиевото производство е особено изключение сред другите специфични изключения, както е потвърдено и в преамбюла на закона (20). Освен това ирландският закон също така изключва потенциални нови кандидати за освобождаване от акциз, когато двойната употреба на енергия се отнася до други производствени процеси. По отношение на ситуацията в Ирландия Aughinish потвърди, че „не вярва да има други подобни индустрии (ползващи се от намаление на акциза като алуминиевата индустрия)“ и „не са ѝ известни никакви обвинения в дискриминация“. Това по-скоро потвърждава селективния характер на мярката.
(39)
В писмото си от 7 август 1998 г. френските власти посочват, че молят за дерогация от Директива 92/81/ЕИО, за „да наложат акцизен режим, който не е наказателен за сектора“ („pour pouvoir instaurer un regime d'accise non pénalisant pour le secteur“) (курсивът е добавен за акцентиране). Изключението ще се ограничава само до възстановяване на конкурентните условия между Péchiney, придобита от Alcan, и другите производители в Общността. В член 265а от Митническия кодекс няма подобни разпоредби за употребата на енергоносители в другите сектори.
(40)
Фактически държавите-членки и бенефициерите не можаха да определят някаква обща логика в техните данъчни системи. Въз основа на наличната информация на Комисията стана ясно, че причините за предоставяне на тази помощ произтичат преди всичко от условията на алуминиевото производство в съответния регион. Тези аргументи не произтичат от същността и логиката на съответните национални данъчни системи. Следователно Комисията заключава, че изключенията са крайно селективни, облагодетелстващи производството на определен продукт и de facto, определени предприятия, което не може да бъде оправдано от логиката на националните данъчни системи.
(41)
В заключение въпросните освобождавания от акциз представляват държавна помощ.
5.3 Нова помощ, а не съществуваща помощ
(42)
Както е обяснено в съображения от 65 до 70 от Решение 2006/323/ЕО, помощта, предоставена след 1 януари 2004 г., не представлява съществуваща помощ по смисъла на член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(43)
Твърдението на Ирландия и Aughinish, че освобождаването от акциз представлява предприсъединителна помощ, е в противоречие с писмото от май 1983 г., с което Ирландия приема, че помощта следва да бъде обявена в съответствие с член 88, параграф 3 от Договора. Освен това, поемането на ангажимент да се приемат разпоредби за възможно освобождаване от акциз не е същото, като фактическото предоставяне на помощ преди присъединяването. И накрая, въпросното законодателство е променено съществено след присъединяването.
(44)
Както е обяснено в съображение 70 от Решение 2006/323/ЕО, помощта, предоставена от Ирландия до 17 юли 1990 г., представлява съществуваща помощ по силата на ограничителния период, предвиден в член 15 от Регламент (ЕО) № 659/1999. Изтичането на 10-годишния ограничителен период не означава, че всяка отпускана след изтичането му помощ също представлява съществуваща помощ. Помощта не е предоставена на Aughinish веднъж завинаги през 1983 г. Законовият инструмент, използван от Ирландия за освобождаване от акциз, е формулиран най-общо като изключение за алуминиевата промишленост, така че, докато това законодателство е в сила, изключението се разпростира и върху всеки друг производител на алуминий, който започне производство в Ирландия. Освен това, освобождаването от акциз за Aughinish не е било определено в момента, в който е приет законовият инструмент, нито е било възможно да се определи стойността му по това време: законовият инструмент не определя нито развитието на акцизната ставка, от чието плащане Aughinish е освободена, нито пък продължителността на това изключение. Освобождаването от акциз следователно попада в дефиницията за схема за помощ в член 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 659/1999 като „акт, въз основа на който, без да се изискват допълнителни мерки за прилагането му, може да се дава индивидуална помощ на предприятия, определени в акта в най-общ абстрактен план“. Следователно помощта се състои от серия от помощни мерки, прилагани всеки път, когато Aughinish извършва митническа операция, която, ако не съществуваше това изключение, би създала задължение за плащане на акциз. Помощта, предоставената след 17 юли 1990 г., следователно не представлява съществуваща помощ по смисъла на член 15 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
5.4 Съвместимост на държавна помощ, предоставена след 1 януари 2004 г.
5.4.1 Съвместимост според правилата за помощ за околната среда.
(45)
Комисията разгледа въпроса, дали помощта, предоставена от Франция, Ирландия и Италия след 1 януари 2004 г., спада към освобождаването от забрана за предоставяне на държавна помощ, съдържащо се в член 87, параграф 1 от Договора. Помощта се състои в освобождаване от плащане на данък върху енергоносителите, като този данък не цели само набиране на средства за властите, но и намаляване на потреблението на енергия, с което се опазва околната среда. Насоките за помощ за околната среда от 2001 г. съдържат правилата за освобождаване от екологични данъци. За целите на еднаквото третиране, прозрачността и правната сигурност, тези правила са задължителни за Комисията.
(46)
Що се отнася до периода след 1 януари 2004 г., раздел Д.3.2, съображения от 47 до 52 от Насоките за помощ за околната среда от 2001 г. определят правилата, прилагани към всякакъв вид операционна помощ под формата на намаление и освобождаване от данъци. Както е обяснено в съображения 73 и 74 от Решение 2006/323/ЕО, акцизите върху минералните масла могат да се считат за екологични данъци, те могат да се считат за съществуващи данъци по смисъла на точка 51.2 от насоките, те имат значителен положителен ефект по отношение на защитата на околната среда по смисъла на точка 51.2, буква a) и може да се счита, че решението за това е било взето още по времето на приемането на акциза. Следователно разпоредбите на точка 51.1 могат да бъдат прилагани в съответствие с точка 51.2 от насоките.
(47)
Съгласно точка 51.1 могат да бъдат разрешени данъчни освобождавания за период от 10 години. След изтичането на този период, в съответствие с точка 23 от Насоките за помощ за околната среда, държавите-членки могат да обявят продължаване на въпросните мерки пред Комисията, която може да възприеме същия подход при анализа на мерките, какъвто се излага тук, като взема предвид положителните резултати за околната следа, получени в резултат на приемането на данъци. Освобождаванията за Ирландия и Италия са разрешени през 1993 г., а за Франция - през 1997 г., което означава, че мерките са в сила повече от 10 години.
(48)
Никоя от държавите-членки не потвърди или не отрече, че мерките ще продължат да се прилагат и след 31 декември 2006 г. Никоя от държавите-членки не посочи наличието на времево ограничение на сега прилаганите освобождавания, освен датата 31 декември 2006 г., което съгласно данъчното право на Общността не е обвързващо ограничение, тъй като изключенията не попадат в обхвата на действие на Директива 2003/96/ЕО. Нито пък някоя от държавите-членки е уведомила за продължаване на въпросните мерки съгласно Насоките за помощ за околната среда. Разпоредбите в данъчното законодателство на съответните държавите-членки също изглежда съдържат подобни ограничения. Комисията счита, че в този случай все още са налице обстоятелствата, посочени в точка 23 от насоките. Следователно, съгласно точка 51.1 от насоките, Комисията би могла да разреши продължаване на помощта, но само при условие че то подлежи на времево ограничение от максимум 10 години.
(49)
Както е обяснено в съображение 75 от Решение 2006/323/ЕО, условията за прилагане на точка 51.1, буква a) от Насоките за помощ за околната среда не са изпълнени и затова в този случай могат да бъдат приложени само разпоредбите на точка 51.1, буква б).
(50)
От 1 януари 2004 г. данъчното облагане на минералните масла, предназначени за двойна употреба, за употреба, различна от горива, както и за минералогични процеси, попада извън обхвата на действие на хармонизираните мерки на Общността и следователно, считано от тази дата, освобождаванията касаят налаганите национални данъци при липса на данък на Общността по смисъла на точка 51.1, буква б), второ тире от Насоките за помощ за околната среда. Тази разпоредба изисква фирмите, които се ползват от освобождаването, да плащат „значителна част“ от националните данъци. Причината за това е да се стимулира подобряването на екологичната им политика. Това следва от текста на точка 51.1, буква б), първо тире от насоките, който разрешава редукции на хармонизираните данъци, ако бенефициерите плащат повече от минималните за Общността ставки „за да стимулират фирмите да подобрят защитата на околната среда“. Това се прилага и в случаите, когато националните данъчни ставки са значително по-високи от сравнимите с тях в (някои от) другите държави-членки, какъвто е случаят с Италия. От практиката на Комисията (21) става ясно, че най-общо 20 % от националната данъчна ставка или минимумът за Общността, който се отнася до другите видове употреба на енергия, които не попадат в обхвата на действие на Директива 2003/96/ЕО (15 EUR/тон), може да се счита за значителна част, макар че минимумът за Общността не се отнася до въпросния вид употреба. Следователно Комисията счита, че само освобождаване с над 20 % от националната данъчна ставка или над 15 EUR/тон, което от двете е по-малко, може да се счита за съвместимо с общия пазар; освобождаване под 20 % или до 15 EUR/тон представлява несъвместима помощ.
5.4.2 Съвместимост на помощта съгласно член 87, параграф 4, буква а) от Договора и съгласно други разпоредби
(51)
По причините, обяснени в съображения 78-81 и 82-86 от Решение 2006/323/ЕО, помощта не може да се счита за съвместима с общия пазар съгласно член 87, параграф 3, буква а) от Договора, нито за обхваната от изключенията, установени в член 87, параграфи 2 и 3 от Договора.
(52)
Основаването на оценката на раздел Д.3.2 от Насоките за помощ за околната среда е подходящо, тъй като правилата, изложени в този раздел, вземат под внимание икономически фактори, по-специално риска от загуба на конкурентноспособност в международен мащаб поради липсата на данъчна хармонизация и дори възможността за пълно освобождаване на определени фирми от данък, ако те влязат в споразумение с държавите-членки за подобряване на екологичното им представяне. Но в разглежданите случаи не съществуват такива споразумения и затова пълното освобождаване от данък съгласно точка 51.1, буква a) от Насоките за помощ за околната среда не може да бъде оправдано. Независимо от това, информацията за състоянието на алуминиевите пазари, предоставена на Комисията, потвърждава, че разрешаването на голяма част от помощта е правилно и както бе заключено по-горе, може да бъде оправдано по точка 51.1, буква б) от Насоките за помощ за околната среда с преобладаващите позитивни резултати в екологичната сфера, получени чрез възприетите данъци. Такова разрешение обаче зависи от това дали бенефициерите плащат повече от минималните за Общността ставки или значителна част от националния данък, което се счита необходимо за поддържане на стимула за фирмите да подобряват защитата на околната среда. Няма основания да се разчита на други разпоредби в други съобщения на Комисията по отношение на тази част от помощта, която не може да се определи като съвместима на основата на Насоките за помощ за околната среда.
(53)
Тъй като няма други основания за приемане на помощта за съвместима с общия пазар, то само тази част от нея, която отговаря на изискванията на Насоките за помощ за околната среда, посочени в съображение 50, може да се счита за съвместима.
6. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ НА НЕСЪВМЕСТИМАТА ПОМОЩ
(54)
Съгласно член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999, когато се вземат негативни решения в случай на незаконно предоставена помощ, Комисията трябва да реши засегнатите държави-членки да вземат всички необходими мерки за възстановяване на помощта от страна на бенефициера.
(55)
В съображения 95-100 от Решение 2006/323/ЕО е обяснено защо принципите на законните очаквания или на правната сигурност, или другите общи принципи на правото на Общността изключват възможността за възстановяване на незаконната и несъвместима помощ от страна на бенефициерите, ако тя е предоставена преди 2 февруари 2002 г. Но съображения 101-102 от решението обясняват защо тези принципи не изключват възможността за възстановяване на незаконната и несъвместима помощ от страна на бенефициерите, ако тя е предоставена между 3 февруари 2002 г. и 31 декември 2003 г. Аргументите на последните съображения са еднакво приложими и за помощта, предоставена след 1 януари 2004 г.
(56)
Освен това, подготовката и приемането на Директива 2003/96/ЕО не създават законни очаквания от страна на бенефициерите, нито пък изключват възможността за възстановяване на помощта според принципа на правната сигурност. Съображение 32 от преамбюла на посочената директива се отнася до задължението, определено в член 88, параграф 3 от Договора, на държавите-членки да уведомят за отпусканата държавна помощ и изрично постановява, че Директивата „не засяга последствията от евентуалните бъдещи процедури по повод предоставянето на държавна помощ, които могат да бъдат предприети в съответствие с членове 87 и 88 от Договора“. Посочването на евентуални бъдещи процедури по повод предоставянето на държавна помощ в това съображение не може да се разбира като разрешение за предоставяне на помощ, разглеждано в процедура, която вече е започнала към момента на приемане на директивата. Всъщност, същият текст присъства в съображение 6 от преамбюла на Решение 2001/224/ЕО, което удължава дерогациите до края на 2006 г. Обяснителният меморандум, който съпровожда предложението на Комисията за вземане на посоченото решение (22), гласи: „Комисията предлага да (...) се удължи с две години срокът на (...) дерогациите, които изискват подробно разследване, особено в светлината на правилата за държавни помощи (...) Независимо от това, нищо в настоящото решение не отменя изискването държавите-членки да уведомяват Комисията за случаите на евентуално предоставяне на държавна помощ съгласно член 88 от Договора. Тези нотификации ще се разглеждат според условията на член 87 на Договора“. Освен това, през лятото на 2000 г. Комисията вече беше помолила държавите-членки да нотифицират въпросните мерки.
(57)
Съображение 22 от преамбюла на Директива 2003/96/ЕО гласи, че „енергийните продукти подлежат основно на данъчно облагане в рамките на Общността, когато се използват като гориво за отопление или за моторно гориво. Поради това, същността и логиката на данъчната система изключва от обхвата на своята рамка двойната употреба на енергия и употребата ѝ не като гориво, както и за минералогични процеси. […]“ Това съображение, макар че не се позовава на членове 87 и 88 от Договора, не може да се разбира като ограничаващо определението за държавна помощ, предвидено в член 87, параграф 1 от Договора. Комисията обяснява понятието за общи мерки в работния документ по следния начин: „По този начин следва да се анализира ситуацията във всяка от държавите-членки, за да се определи общата система на акцизите, прилагана на национално равнище“ (23). Този документ е бил обсъден на заседанието на работната група на Съвета, състояло се на 14 ноември 2002 г. Документът продължава с обяснение на условията, при които помощта под формата на данъчни мерки може да се счита за съвместима с общия пазар. Протоколът от заседанието на Съвета от 27 октомври 2003 г., когато е приета Директива 2003/96/ЕО, изрично посочва разясненията, дадени по време на заседанието на работната група на Съвета на 14 ноември 2002 г.
(58)
Макар „двойната употреба на енергията“ да не попада в обхвата на действие на Директива 2003/96/ЕО, член 18 от тази директива разрешава на държавите-членки да продължат прилагането на освобождаванията, посочени в приложение II. Това приложение включва трите освобождавания, за които се отнася директивата, за периода, предвиден в последното удължаване през 2001 г., тоест до 31 декември 2006 г. Това обаче не е разрешение съгласно правилата за държавна помощ, което Комисията е компетентна да приложи. Напротив, то точно показва потенциалната значимост на съображение 32. Аргументът, представен от държавите-членки и бенефициерите, че разрешението на Съвета отменя процедурата по предоставянето на държавна помощ, е грешен.
(59)
След приемането на Директива 2003/96/ЕО Комисията и Съветът заедно декларираха, че „Комисията следва да направи всичко възможно, за да гарантира, че предприетите от държавите-членки мерки в съответствие с данъчните облекчения и освобождаването от данък, предвидени в директивата, могат да бъдат считани за съвместими с правилата за държавна помощ“. Разбира се, Комисията следва да действа в рамките на приложимите правила за държавни помощи, конкретно в този случай - Насоките за помощ за околната среда. Във всеки случай това становище не се отнася до освобождаванията, за които се отнася настоящото решение, тъй като те не попадат в обхвата на директивата.
(60)
Директива 2003/96/ЕО, работният документ и общото заявление на Комисията и Съвета, посочени по-горе, никога не са потвърждавали отсъствието на несъвместима държавна помощ. Трябва да бъде припомнено, че Комисията е започнала процедурата, предвидена в член 88, параграф 2, и всяка заинтересована страна би могла да помоли Комисията да приеме окончателно решение. Започването на процедура по член 88, параграф 2 прави невъзможно съществуването на законни очаквания (ако има такива) за отсъствието на несъвместима помощ.
(61)
Решение 2001/224/ЕО и по-ранните решения на Съвета относно освобождаването от данъци не са решения относно предоставянето на държавна помощ. Всъщност Комисията отдавна е изразила съмненията си относно съвместимостта на тези освобождавания с правилата за държавни помощи.
(62)
Що се отнася до продължителността на разследването по това дело, Комисията счита, че времето е било необходимо за изчакване на приемането на Директива 2003/96/ЕО и за удължаване на процедурата с Решение 2006/323/ЕО, за да се поиска мнението на държавите-членки относно ситуацията във всяка една от тях, произтичаща от транспонирането на Директива 2003/96/ЕО, която позволява няколко възможни резултата. Във всеки случай, всеки „разумен бизнесмен“ следва да е наясно, че след като веднъж е започнало разследване за незаконна държавна помощ, то, ако разследването докаже, че помощта е несъвместима с Договора, почти неизбежното последствие ще бъде Комисията да разпореди възстановяване на помощта. Държавите-членки и бенефициерите биха могли да подтикнат Комисията да приключи процедурата по-рано, ако искаха да предприемат други инвестиции или да разгледат алтернативни мерки за съобразяване с Насоките за помощ за околната среда.
(63)
По тези причини бенефициерите не могат да имат някакви законни очаквания, които да правят невъзможно възстановяването на несъвместимата държавна помощ след 31 декември 2003 г., нито пък възстановяването става невъзможно въз основа на принципа на правната сигурност.
7. ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ПЛАЩАНИЯТА НА СЪВМЕСТИМА ПОМОЩ
(64)
В решението си по дело C-355/95P, Textilwerke Deggendorf GmbH (TWD) срещу Комисията, Съдът на Европейските общности заявява, че „когато Комисията разследва съвместимостта на определена държавна помощ с общия пазар, тя трябва да вземе предвид всички имащи отношение фактори, включително, ако е подходящо, обстоятелствата, вече разгледани в предишно решение, както и задълженията, които това решение евентуално е наложило на държавите-членки“. Според Съда на Европейските общности, съвместимостта на дадена нова помощ зависи от съществуването на предишна незаконна помощ, която не е възстановена, тъй като кумулативният ефект на двете може да изкриви в значителна степен конкуренцията в общия пазар. Следователно, когато разследва съвместимостта на дадена държавна помощ с общия пазар, Комисията има правото да вземе под внимание както кумулативния ефект на двете помощи, така и факта, че старата помощ не е била възстановена (24).
(65)
Следователно, прилагайки това решение от практиката на Съда, когато Комисията оценява дадена мярка за предоставяне на нова помощ, тя взема предвид факта, че бенефициерите може да не са изпълнили нейни предишни решения, с които им е било разпоредено да възстановят сумите на предишна незаконна и несъвместима помощ. В такива случаи Комисията разглежда ефекта върху бенефициерите на комбинацията от новата и старата несъвместима помощ, която още не е възстановена.
(66)
Франция, Ирландия и Италия все още не са възстановили ефективно помощта, която Комисията определи за несъвместима с Решение 2006/323/ЕО (25). Сумите за възстановяване, както са изчислени от държавите-членки и без лихвите, възлизат съответно на 786 668 EUR, 8 095 881,43 EUR и 6 612 489,02 EUR. Нещо повече, настоящото решение също така определя за несъвместима помощта, предоставена през един допълнителен период, която също подлежи на възстановяване. Общият ефект на тези две суми от помощи и иначе съвместимата помощ ще продължи да изкривява конкуренцията до степен, противоречаща на общия интерес, и не бяха намерени никакви аргументи , които да оправдаят едно такова изкривяване. Така че всички плащания на съвместима помощ, описани в съображение 50 по-горе, трябва да бъдат прекратени, докато не бъде възстановена цялата несъвместима помощ, получена от бенефициерите.
8. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(67)
Заключава се, че освобождаването от акцизен данък на тежкото гориво, използвано в производството на алуминий, дадено от Франция, Ирландия и Италия след 1 януари 2004 г., представлява предоставяне на държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора. Помощта е отчасти несъвместима с общия пазар, тъй като бенефициерите не са изплатили значителна част от полагащия се данък. Тази част от редукцията на данъка, която надвишава 20 % от ставката, която иначе би била дължима, или 15,00 EUR на 1 000 kg, което от двете е по-малко, може да се приеме за съвместима с общия пазар, при положение че се разрешава за период от максимум 10 години, след което съвместимостта на помощта отново трябва да се прецени. Останалата част от помощта следва да се обяви за несъвместима с общия пазар.
(68)
От Франция, Ирландия и Италия се изисква да предприемат всички необходими мерки за възстановяване от страна на бенефициерите на несъвместимата помощ, предоставена им от 1 януари 2004 г. нататък.
(69)
От Франция, Ирландия и Италия се изисква да прекратят прилагането на данъчните отстъпки, докато съответните бенефициери не възстановят помощта, обявена в Решение 2006/323/ЕО и в настоящото решение за несъвместима с общия пазар.
(70)
Френските, ирландските и италианските органи следва да изпратят незабавно копие от настоящото решение на бенефициерите на съответните мерки,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Освобождаването от акцизен данък на тежкото гориво, използвано в производството на алуминий, дадено от Франция, Ирландия и Италия след 1 януари 2004 г., представлява предоставяне на държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора.
Член 2
Посочената в член 1 помощ е съвместима с общия пазар, доколкото бенефициерите плащат поне 20 % от акцизната ставка, която иначе би била дължима, или минималния данък, определен с Директива 2003/96/ЕО (15,00 EUR на 1 000 kg), което от двете е по-малко, при положение че помощта се ограничава до период от максимум 10 години.
Член 3
Посочената в член 1 помощ е несъвместима с общия пазар, доколкото бенефициерите не плащат поне 20 % от акцизната ставка, която иначе би била дължима, или минималния данък (15,00 EUR на 1 000 kg), което от двете е по-малко.
Член 4
1. Франция, Ирландия и Италия предприемат всички необходими мерки за възстановяване от страна на бенефициерите на помощта, посочена в член 3, предоставена им незаконно.
2. Възстановяването се извършва без никакво забавяне и съгласно процедурите на националното им законодателство, ако то позволява незабавно и ефективно изпълнение на настоящото решение.
3. Сумите за възстановяване включват лихва, считано от датата на предоставяне на помощта на бенефициерите до датата на възстановяването ѝ. Лихвата е сложна и се изчислява в съответствие с разпоредбите, предвидени в глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (26).
4. Франция, Ирландия и Италия прекратяват изплащането на остатъка от помощта, посочена в член 3, считано от датата на нотифициране на настоящото решение.
5. Франция, Ирландия и Италия гарантират изпълнение на настоящото решение в рамките на четири месеца от датата на нотифицирането му.
Член 5
Франция, Ирландия и Италия прекратяват изплащането на помощта, посочена в член 2, на бенефициерите, които все още не са възстановили сумата на помощта, която е определена с Решение 2006/323/ЕО като несъвместима с общия пазар, както и на помощта, посочена в член 3 от настоящото решение, доколкото тя е била незаконно предоставена на бенефициерите, заедно с дължимата лихва.
Член 6
1. Франция, Ирландия и Италия информират Комисията за развитието на националните процедури по изпълнение на настоящото решение, докато те не приключат.
2. В рамките на два месеца от нотифицирането на настоящото решение Франция, Ирландия и Италия информират Комисията за общата сума, която следва да бъде възстановена от бенефициерите, включително главницата и лихвите, като използват таблицата в приложението, и представят подробно описание на мерките, които вече са предприети, и планираните такива за изпълнение на настоящото решение. В същия срок те изпращат на Комисията всички документи, показващи, че е разпоредено на бенефициерите да възстановят помощта.
3. В рамките на два месеца от нотифицирането на настоящото решение Франция, Ирландия и Италия следва да предоставят на Комисията доказателства, показващи, че те изпълняват член 6.
4. След изтичане на сроковете, определени в параграфи 2 и 3, Франция, Ирландия и Италия следва да представят, при обикновено поискване от страна на Комисията, доклад за вече предприетите мерки и планираните такива за изпълнение на настоящото решение. Докладът следва да съдържа и подробна информация за размера на помощта и лихвите, които вече са възстановени от бенефициерите.
Член 7
Адресати на настоящото решение са Френската република, Ирландия и Италианската република.
Съставено в Брюксел на 7 февруари 2007 година.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 7 päivänä helmikuuta 2007,
Gardannessa, Shannonin alueella ja Sardiniassa alumiinioksidin valmistuksessa polttoaineena käytettävien kivennäisöljyjen valmisteverovapautuksesta, jonka Ranska, Irlanti ja Italia ovat myöntäneet (C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01))
(tiedoksiannettu numerolla K(2007) 286)
(Ainoastaan englannin-, ranskan- ja italiankieliset tekstit ovat todistusvoimaisia)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2007/375/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
1 MENETTELY
(1)
Kivennäisöljyjen verotusta on yhdenmukaistettu yhteisön tasolla kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/81/ETY (2) voimaantulosta lähtien. Kivennäisöljyjen käyttöä alumiinioksidin valmistuksessa ei jätetty direktiivin 92/81/ETY soveltamisalan ulkopuolelle eikä siihen sovellettu kyseisen direktiivin 8 artiklan mukaista pakollista tai vapaaehtoista verovapautusta. Kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/82/ETY (3) 6 artiklassa vahvistettiin raskaiden polttoöljyjen valmisteveron vähimmäismäärä, jota jäsenvaltioiden oli sovellettava 1 päivästä tammikuuta 1993 lähtien. Neuvosto valtuutti kuitenkin useilla päätöksillä Ranskan, Irlannin ja Italian vapauttamaan Gardannessa, Shannonin alueella ja Sardiniassa alumiinioksidin valmistuksessa käytettävät kivennäisöljyt valmisteverosta, joka niistä muuten olisi kannettu. Uusin päätös on erityistarkoituksiin käytettäviin tiettyihin kivennäisöljyihin sovellettavista valmisteveron alennetuista määristä ja valmisteverovapautuksista 12 päivänä maaliskuuta 2001 tehty neuvoston päätös 2001/224/EY (4), jonka mukaan vapautukset sallitaan 31 päivään joulukuuta 2006 saakka.
(2)
Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annetulla neuvoston direktiivillä 2003/96/EY (5) kumottiin direktiivi 92/82/ETY 31 päivästä joulukuuta 2003 lähtien. Direktiivin 2003/96/EY 2 artiklan 4 kohdan b alakohdassa todetaan, että direktiiviä ei sovelleta useisiin energian käyttötapoihin, mukaan lukien energiatuotteiden kaksoiskäyttöön. Direktiivin 2 artiklan 4 kohdan b alakohdan toisessa luetelmakohdassa todetaan, että energiatuotteiden käyttöä kemiallisessa pelkistyksessä sekä elektrolyyttisissä ja metallurgisissa prosesseissa pidetään kaksoiskäyttönä. Kyseistä kohtaa sovelletaan raskaiden polttoöljyjen käyttöön alumiinioksidin valmistuksessa. Sen vuoksi raskaiden polttoöljyjen valmisteveron vähimmäismäärää ei enää 31 päivästä joulukuuta 2003 sovelleta alumiinioksidin valmistuksessa käytettävään polttoöljyyn. Päätöksessä 2001/224/EY säädetyt verovapautukset ja muut samantyyppiset verovapautukset otettiin osaksi direktiivin 2003/96/EY liitettä II.
(3)
Komissio aloitti 30 päivänä lokakuuta 2001 tehdyillä päätöksillä C(2001)3296, C(2001)3300 ja C(2001)3295 (6) perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, joka koskee asianomaisia vapautuksia. Joulukuun 7 päivänä 2005 tekemällään päätöksellä 2006/323/EY (7) (tiedoksiannettu numerolla K(2005) 4436) komissio lopetti kyseisen menettelyn 31 päivänä joulukuuta 2003 päättyneen ajanjakson aikana myönnetyn tuen osalta ja ilmoitti, että osa tuesta ei sovellu yhteismarkkinoille. Tammikuun 1 päivästä 2004 alkaneen ajanjakson osalta menettelyä laajennettiin. Päätöksen 2006/323/EY johdanto-osan 6-15 kappaleessa annetaan yksityiskohtainen kuvaus komission, asianomaisten jäsenvaltioiden, tuensaajien ja Euroopan alumiinijärjestön, jäljempänä ’EAA’, ennen joulukuuta 2005 käymästä kirjeenvaihdosta.
(4)
Päätös 2006/323/EY lähetettiin kirjeitse Ranskalle, Irlannille ja Italialle (D/206670, D/206671, D/206673) 8 päivänä joulukuuta 2005. Se lähetettiin kirjeitse asianomaisille tuensaajille ja EAA:lle (D/50525, D/50526, D/50527 ja D/50528) 23 päivänä tammikuuta 2006. Kolme jäsenvaltiota ja kaksi tuensaajaa valittivat päätöksestä (8). Irlantilainen tuensaaja Aughinish Alumina Ltd, jäljempänä ’Aughinish’, haki myös päätöksen soveltamisen keskeyttämistä. Kyseinen hakemus kirjattiin asiaksi T-69/06R. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi hakemuksen väliaikaisista toimenpiteistä 2 päivänä elokuuta 2006 antamallaan määräyksellä (9).
(5)
Päätös 2006/323/EY julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä4 päivänä toukokuuta 2006 ja kolmansia kehotettiin esittämään huomautuksensa Euroopan unionin virallisessa lehdessä9 päivänä toukokuuta 2006 julkaistulla ilmoituksella (10). Komissio vastaanotti Aughinishin huomautukset 9 päivänä kesäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellä (kirjattu saapuneeksi samana päivänä viitteellä A/34490) ja italialaisen tuensaajan Eurallumina SpA:n, jäljempänä ’Eurallumina’, huomautukset 24 päivänä heinäkuuta 2006 (kirjattu saapuneeksi 25 päivänä heinäkuuta 2006 viitteellä A/35967). Viimeksi mainittu kirje lähetettiin ja vastaanotettiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistussa huomautusten esittämistä koskevassa kehotuksessa asetetun kuukauden määräajan jälkeen. Tämän vuoksi komissio ei periaatteessa ole velvoitettu ottamaan kyseisiä huomautuksia huomioon tässä menettelyssä. Komissio ilmoitti asiasta Euralluminalle 2 päivänä elokuuta 2006 päivätyllä kirjeellä (viite D/56648). Eurallumina vastasi 3 päivänä elokuuta 2006 päivätyllä kirjeellä (joka kirjattiin saapuneeksi 4 päivänä elokuuta 2006 viitteellä A/36269). Komissio katsoo kuitenkin, että Euralluminan huomautukset ovat samoja kuin useat niistä, joita komissio on jo vastaanottanut aiempien päätösten yhteydessä ja samanlaisia kuin määräajassa vastaanotetut huomautukset, joita käsitellään tässä päätöksessä.
(6)
Aughinishin huomautukset lähetettiin Ranskalle, Irlannille ja Italialle 20 päivänä kesäkuuta 2006 päivätyillä kirjeillä (D/55106, D/55107 ja D/55109).
(7)
Ranska ja Irlanti pyysivät määräajan pidennystä päätökseen 2006/323/EY vastaamiseksi. Komissio myönsi pidennyksen. Komissio muistutti Italiaa ja Ranskaa huomautuksia koskevasta kehotuksestaan 9 päivänä maaliskuuta 2006 päivätyillä kirjeillä (D/52054 ja D/52055). Ranska esitti huomautuksia komission päätöksestä kirjeellä, joka oli päivätty 14 päivänä helmikuuta 2006 (kirjattu saapuneeksi 15 päivänä helmikuuta 2006 viitteellä A/31248), Irlanti kirjeellä, joka oli päivätty 12 päivänä huhtikuuta 2006 (kirjattu saapuneeksi 18 päivänä huhtikuuta 2006 viitteellä A/32940) ja Italia kirjeellä, joka oli päivätty 17 päivänä toukokuuta 2006 (kirjattu saapuneeksi 18 päivänä toukokuuta 2006 viitteellä A/33852).
(8)
Ranska vastasi Aughinishin huomautuksiin 27 päivänä heinäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellä (kirjattu saapuneeksi 28 päivänä heinäkuuta 2006 viitteellä A/35952). Italia vahvisti 24 päivänä heinäkuuta 2006 komissiolle lähettämällään sähköpostilla, että sillä ei ollut enää muita huomautuksia.
2 YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS KYSEISISTÄ TOIMENPITEISTÄ
(9)
Toimenpiteet koskevat alumiinioksidin valmistuksessa käytettävien teollisuuden raskaiden polttoöljyjen täyttä vapauttamista valmisteverosta. Ranskaa koskevan vapautuksen saaja on Alcan, Irlantia koskevan vapautuksen saaja on Aughinish ja Italiaa koskevan vapautuksen saaja on Eurallumina (11).
(10)
Irlantia koskeva vapautus sisältyy Irlannin vuoden 1999 rahoituslain 100(1)(e) § :ään, jossa vapautus kivennäisöljyverosta myönnetään alumiinioksidin valmistuksessa tai valmistuksen yhteydessä käytettävälle polttoöljylle taikka alumiinioksidin valmistuslaitoksen huoltoon käytettävälle polttoöljylle. Rahoituslain perusteluissa selitetään, että 100 §:ssä säädetään vapautus kivennäisöljyverosta silloin, kun öljyä käytetään erityistarkoituksiin tai erityistilanteissa. Tähän kuuluu öljyn käyttö muuhun kuin moottori- tai lämmityspolttoaineeksi, vienti, polttoöljyn käyttö alumiinioksidin valmistuksessa, merenkulussa käytettävä öljy, lentoliikenteessä käytettävä raskas polttoöljy ja uudelleen käytettävä öljy. Alumiinioksidin valmistuksessa käytettävien kivennäisöljyjen verovapautus on ollut voimassa Irlannissa vuodesta 1983. Säädös, jonka mukaisesti verovapautus alun perin myönnettiin, kumottiin vuonna 1999, mutta vapautus säilyi voimassa vuoden 1999 rahoituslain nojalla.
(11)
Italiaa koskevaa vapautusta valmisteverosta sovelletaan kaikkiin yrityksiin, jotka käyttävät kivennäisöljyjä alumiinioksidin valmistuksessa valmisteveroja koskevan kodifikaation taulukossa A olevassa 14 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä. Verovapautus otettiin käyttöön 12 päivänä marraskuuta 1990 annetulla lailla nro 331, jolla pantiin täytäntöön 15 päivänä syyskuuta 1990 annetun asetuksen (Decreto Legge) nro 261 8(5) § . Kyseinen teksti on sisällytetty myöhemmin laadittuihin asiaa koskeviin lakiteksteihin mukaan lukien kansallisia toimenpiteitä koskevat säädökset direktiivin 92/81/ETY saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä ja myöhemmin laadittu valmisteveroja koskeva kodifikaatio.
(12)
Ranskaa koskevan vapautuksen oikeusperusta on vuoden 1997 korjaava rahoituslaki (”Loi de finances rectificative pour 1997”). Kyseisen lain 6 §:ssä säädetään, että tullikoodeksin 265 artiklan 1 kohdassa olevan taulukon B 28 a kohtaan sisältyvän rikkipitoisuudeltaan alle 2 prosenttia olevan raskaan polttoöljyn toimitukset voidaan vapauttaa sisäisestä polttoaineiden kulutusverosta silloin, kun niitä on tarkoitus käyttää polttoaineena alumiinioksidin valmistuksessa. Tullikoodeksin 265 a artiklaa sovelletaan tuotteisiin, jotka on tarkoitettu muuhun käyttöön kuin moottori- tai lämmityspolttoaineeksi, mutta kyseisessä artiklassa ei esimerkiksi ole samanlaisia säädöksiä kivennäisöljyjen käytöstä muilla teollisuudenaloilla.
(13)
Päätöksen 2006/323/EY johdanto-osan 16-23 kappaleessa kuvataan yksityiskohtaisemmin asianomaisia toimenpiteitä ja tuensaajia. Asianomaiset jäsenvaltiot eivät ole ilmoittaneet, jatkavatko ne vapautuksen soveltamista vuoden 2006 jälkeen. Ne eivät myöskään ole ilmoittaneet komissiolle mistään sellaisista sovellettavan lainsäädännön muutoksista, jotka voisivat vaikuttaa komission arvioon. Tällaisia muutoksia ovat erityisesti direktiivin 2003/96 saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä johtuvat muutokset.
(14)
Asianmukaiset verokannat ovat muuttuneet menettelyn aloittamisen jälkeen. Liikekäyttöön tarkoitettuun raskaaseen polttoöljyyn sovellettava valmisteverokanta oli heinäkuun 1 päivänä 2006 Ranskassa 18,50 euroa ja Irlannissa 15,00 euroa. Saman päivän verokanta Italiassa oli 63,75 euroa tonnilta raskasta polttoöljyä, jonka rikkipitoisuus on yli 1 prosentti ja 31,39 euroa tonnilta raskasta polttoöljyä, jonka rikkipitoisuus on alle 1 prosentti.
3 PERUSTAMISSOPIMUKSEN 88 ARTIKLAN 2 KOHDAN MUKAISEN MENETTELYN ALOITTAMISEN JA SEN LAAJENTAMISEN SYYT
(15)
Perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisesta lokakuun 30 päivänä 2001 tehdyissä päätöksissään komissio ilmaisi epäilyksensä siitä, oliko tuki alueellista tukea koskevien yhteisön suuntaviivojen (12) ja erityisesti niihin sisältyvien toimintatukea koskevien sääntöjen mukaista. Komissio esitti myös epäilyksensä siitä, olivatko tuet valtiontuesta ympäristönsuojelulle vuonna 1994 (13) ja vuonna 2001 (14) annettujen yhteisön suuntaviivojen, jäljempänä ’ympäristönsuojelutuen suuntaviivat’, mukaisia.
(16)
Päätöksessä 2006/323/EY komissio esitti samanlaisia epäilyksiä 1 tammikuuta 2004 alkaneen ajanjakson osalta. Koska jäsenvaltioilla ja asianomaisilla osapuolilla ei ole ollut tilaisuutta esittää huomautuksiaan direktiivistä 2003/96/EY johtuvasta oikeudellisesta tilanteesta, komissio katsoo aiheelliseksi laajentaa muodollista tutkintamenettelyä.
4 RANSKAN, IRLANNIN, ITALIAN JA KOLMANSIEN HUOMAUTUKSET
(17)
Jäsenvaltiot ja tuensaajat esittävät pääosin jo aiemmin esittämänsä huomautukset, joiden tiivistelmä on päätöksen 2006/323/EY johdanto-osan 26-56 kappaleessa. Joitakin huomautuksia esitetään yksityiskohtaisemmin. Lisäksi on esitetty seuraavat huomautukset.
(18)
Toimenpiteet eivät ole valtiontukea ja tämä vahvistetaan direktiivissä 2003/96/EY. Ne ovat kyseisten maiden verojärjestelmien luonteen ja rakenteen mukaisia. Jos kyseessä kuitenkin olisi valtiontuki, direktiivin 2003/96/EY mukaisesti tuki sallittaisiin ainakin 31 päivään joulukuuta 2006 päättyvän ajanjakson osalta. Joka tapauksessa kyseinen direktiivi antoi tuensaajille perustellun luottamuksen. Tuen takaisin perinnän vaatiminen rikkoo myös oikeusvarmuuden sekä asianmukaisen hallinnon periaatetta, kun otetaan huomioon komission ehdotuksiin perustuvissa neuvoston päätöksissä olevat ristiriitaisuudet, tutkimuksen viivästymisen ja tavan, jolla komissio on toteuttanut tutkimuksen. Tuensaajat ovat tehneet pitkäaikaisia pääomasijoituksia luottaen neuvoston päätöksiin ja direktiiviin. Komissio ei sen vuoksi voi antaa säädöstä, joka on selvästi sen pitkäaikaisen käytännön vastainen.
(19)
Direktiivin 2003/96/EY sääntöjä sovelletaan ensisijaisina valtiontukisääntöihin verrattuna. Komissio voi asettaa kyseenalaiseksi toimenpiteiden voimassaoloajan ainoastaan direktiivin 2003/96/EY 18 artiklan 1 kohdan mutta ei valtiontukisääntöjen nojalla. Valtiontukisääntöjen soveltaminen rikkoisi ”tehokkaan vaikutuksen” periaatetta.
(20)
Irlanti ja Aughinish väittävät, että Irlannin toimenpide on voimassa olevaa tukea ja että komissio tulkitsee väärin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (15) 15 artiklaa: 10 vuoden vanhentumisajan päätyttyä komission 17 päivänä heinäkuuta 2000 päivätty kirje ei ole voinut keskeyttää vanhentumisaikaa ja toimenpide muodostaa voimassa olevan tuen myös 17 päivän heinäkuuta 1990 jälkeisen ajanjakson osalta. Ne väittävät myös, että komission arvio Aughinishin ja Irlannin viranomaisten vuonna 1970 tekemien sopimusten luonteesta on väärä: sitoumukset tehtiin ennen Irlannin liittymistä Euroopan yhteisöön.
(21)
Italian mukaan toimenpide liittyy läheisesti alumiinioksidin tuotantoon liittyvien ympäristötavoitteiden toteuttamiseen. Aughinish väittää, että verovapautus on ainakin ympäristönsuojelutuen suuntaviivojen hengen mukainen ja että huolimatta siitä, että yritys ei maksa merkittävää osaa verosta, sille on annettu riittävän paljon kannustimia ympäristönsuojelun parantamiseksi.
(22)
Irlanti väittää, että vaihtoehtoisia toimenpiteitä olisi voitu panna täytäntöön 1 päivästä tammikuuta 2004, jos olisi tiedetty, että vapautus todettaisiin yhteismarkkinoille soveltumattomaksi. Irlanti viittaa mahdollisuuteen laajentaa vapautus koskemaan kahteen eri tarkoitukseen käytettävää raskasta polttoöljyä tai laajemmin yleensä kaksoiskäyttöön tarkoitettuja energiatuotteita. Tällä tavoin vapautus olisi voitu Irlannin mukaan muuttaa yleiseksi toimenpiteeksi tai hyväksytyksi valtiontueksi esimerkiksi ympäristönsuojelutuen suuntaviivojen nojalla. Kyseiset mahdollisuudet huomioon ottaen verojen jälkiperintä olisi kohtuutonta. Irlanti korostaa lisäksi, että Aughinish teki useita investointeja luottaen siihen, että vapautus jatkuisi ainakin joulukuuhun 2006 saakka.
(23)
Komission olisi hyväksyttävä tuki alumiinioksidimarkkinoiden ja niiden kilpailurakenteen vaikutuskeskeisen taloudellisen arvioinnin perusteella. Komission olisi otettava valtiontukea arvioidessaan huomioon kilpailukyvyn ulkoiset näkökohdat kuten valtiontukea koskevassa toimintasuunnitelmassa ehdotetaan. Markkinoita koskevat yksityiskohtaiset tiedot on annettu.
(24)
Komission olisi keskeytettävä muodollinen tutkintamenettely siihen saakka, kun yhteisöjen tuomioistuin on määritellyt ne kysymykset, jotka ovat päätöstä 2006/323/EY koskevan oikeuskäsittelyn aiheena. Aughinish katsoo lisäksi, että komission ei ole soveliasta tehdä päätöstä perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn laajentamisesta lisäämällä johdanto-osan kappale päätökseen 2006/323/EY. Komission olisi pitänyt tehdä asiasta erillinen päätös.
(25)
EAA ei esittänyt muita huomautuksia aiemmin esitettyjen huomautusten lisäksi, jotka esitetään tiivistettyinä päätöksen 2006/323/EY johdanto-osan 50 kappaleessa.
(26)
Jäsenvaltioiden ja tuensaajien huomautukset ovat suurelta osin samoja kuin niiden yhteisöjen tuomioistuimelle esittämät valitukset meneillään olevassa päätöstä 2006/323/EY koskevassa oikeuskäsittelyssä (16).
5 ARVIOINTI
5.1 Osapuolten esittämät menettelyä koskevat kysymykset
(27)
Osapuolten mielestä komission olisi keskeytettävä muodollinen tutkintamenettely siihen saakka, kun yhteisöjen tuomioistuin on määritellyt ne kysymykset, jotka ovat päätöstä 2006/323/EY koskevan oikeuskäsittelyn aiheena (17). Kyseinen päätös koskee 31 päivänä joulukuuta 2003 päättynyttä ajanjaksoa, kun taas tämä päätös koskee 1 päivästä tammikuuta 2004 alkanutta ajanjaksoa. Lisäksi tämä päätös on voimassa siihen saakka, kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa sen. Tämän vuoksi ja ottaen huomioon sen, että valtiontuki vääristää kilpailua jatkuvasti, komissio ei katso perustelluksi keskeyttää menettelyn loppuun saattamista.
(28)
Komissio ei tehnyt päätöstä laajentaa perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä pelkästään viittaamalla kyseiseen johdanto-osan kappaleessa. Päätöksen 2006/323/EY johdanto-osan päätelmissä menettelyn laajentamiseen kiinnitettiin erityistä huomiota. Perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen tutkintamenettelyn aloittamispäätös tehdään jäsenvaltiolle lähetettävällä kirjeellä eikä normatiivinen päätös artiklaosineen ja numeroituine artikloineen ole sen vuoksi tarpeen. Lisäksi päätöstä 2006/323/EY koskevasta oikeuskäsittelystä ja menettelyn laajentamista koskevista huomautuksista käy selväksi, että asianomaiset osapuolet olivat täysin tietoisia kyseisen päätöksen sisällön kaikista näkökohdista.
5.2 Valtiontuen olemassaolo 1 päivästä tammikuuta 2004
(29)
Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa määrätään, että ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”.
(30)
On selvää, että vapautukset rahoitetaan valtion varoista, koska valtio luopuu tietystä määrästä varoja, jotka se muutoin keräisi.
(31)
Kuten päätöksen 2006/323/EY johdanto-osan 60, 61 ja 62 kappaleessa on esitetty, toimenpiteet antavat etua tuensaajille ja niiden voidaan olettaa vaikuttavan yhteisön sisäiseen kauppaan sekä vääristävän tai uhkaavan vääristää kilpailua. Valmisteverosta myönnetyt vapautukset vähentävät yhden tärkeän tuotantopanoksen kustannuksia ja antavat siten etua tuensaajille, jotka asetetaan edullisempaan taloudelliseen asemaan kuin kivennäisöljyjä muilla teollisuudenaloilla tai alueilla käyttävät muut yritykset. Tähän arviointiin ei vaikuta se, että alumiinioksiditeollisuuden kilpailijat muissa jäsenvaltioissa eivät ehkä maksa samantyyppisiä veroja lainkaan tai että tuensaajat ovat investoineet toimiin, joilla niiden tuotannon ympäristövaikutuksia vähennetään.
(32)
Toimenpiteet antavat etua tietyille yrityksille, sillä niitä sovelletaan ainoastaan yrityksiin, jotka käyttävät raskasta polttoöljyä alumiinioksidin tuotannossa. Käytännössä kussakin jäsenvaltiossa on ainoastaan yksi yritys, joka hyötyy verovapautuksesta. Aughinish Shannonin alueella, Eurallumina Sardiniassa ja Alcan Gardannessa. Johdanto-osan 33-40 kappaleessa esitetyistä syistä vapautuksia ei voida perustella asianomaisten verojärjestelmien luonteella ja yleisellä rakenteella.
(33)
Energian kaksoiskäyttö ja käyttö muuna kuin polttoaineena sekä mineralogiset prosessit eivät kuulu direktiivin 2003/96/EY soveltamisalaan. Jäsenvaltiot ovat voineet päättää 1 päivästä tammikuuta 2004, verottavatko ne tällaisia käyttötarkoituksia. Tällaista energian käyttöä koskeva verovapautus voi olla yleinen toimenpide, joka ei ole valtiontukea, jos se on kansallisen verojärjestelmän luonteen ja rakenteen mukainen. Direktiivin 2003/96/EY johdanto-osan 22 kappaleessa todetaan, että ”yhteisön kehyksen olisi koskettava energiatuotteita pääasiassa silloin, kun niitä käytetään lämmitys- tai moottoripolttoaineina. Verotusjärjestelmän luonteen ja johdonmukaisuuden vuoksi energiatuotteiden käyttö kaksikäyttötuotteina ja käyttö muuhun kuin polttoaineeksi sekä mineralogiset prosessit on siten jätettävä yhteisön kehyksen soveltamisalan ulkopuolelle”.
(34)
Lisäksi kun direktiivi 2003/96/EY annettiin, neuvosto ja komissio julistivat yhdessä (18), että ”yhteisön kehyksen olisi koskettava energiatuotteita pääasiassa silloin, kun niitä käytetään lämmitys- tai moottoripolttoaineina. Verotusjärjestelmän luonteen ja johdonmukaisuuden vuoksi voidaan harkita, että energiatuotteiden käyttö kaksoiskäyttötuotteina ja käyttö muuhun kuin polttoaineeksi sekä mineralogiset prosessit jätetään yhteisön kehyksen soveltamisalan ulkopuolelle. Jäsenvaltiot voivat sen jälkeen toteuttaa toimenpiteitä näiden käyttötarkoitusten verottamiseksi tai verottamatta jättämiseksi tai verottaa kutakin käyttötarkoitusta kokonaisuudessaan tai osittain. Vastaavilla tavoilla käytettävää sähköä olisi käsiteltävä samalla tavalla. Nämä yleiseen järjestelmään tehtävät poikkeukset tai eriyttäminen järjestelmän sisällä, jotka ovat perusteltuja verotusjärjestelmän luonteen tai yleisen järjestelyn vuoksi, eivät koske valtiontukia.”
(35)
Neuvosto totesi lisäksi, että ”se ymmärtää tämän direktiivin antamisesta syntyvän oikeudellisen tilanteen suhteessa perustamissopimuksen valtiontukia koskeviin määräyksiin samalla tavalla kuin komissio esitti sen verotustyöryhmän kokouksessa 14.11.2002”. Komission sisäisessä valmisteluasiakirjassa, josta keskusteltiin kyseisessä kokouksessa (19), komissio selitti yleisten toimenpiteiden käsitettä. Se huomautti, että tilannetta kussakin jäsenvaltiossa on analysoitava yleisen valmisteverojärjestelmän soveltamiseksi kansallisella tasolla, ja totesi myös, että luonnos energiaverotuksesta annettavaksi direktiiviksi sisältää useita vaihtoehtoja, minkä vuoksi on mahdotonta etukäteen määritellä, tulkitaanko tapa, jolla jäsenvaltiot panevat ne täytäntöön, 87 artiklassa tarkoitetuksi valtiontueksi. Direktiivin 2003/96/EY johdanto-osan 32 kappaleessa ja 26 artiklan 2 kohdassa muistutetaankin jäsenvaltioita perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa määrätystä velvollisuudesta ilmoittaa valtiontuesta.
(36)
Tässä käsiteltävänä olevassa tapauksessa eivät Ranska, Irlanti, Italia eivätkä mitkään tuensaajat ole osoittaneet, että vapautukset ovat kansallisten järjestelmien luonteen ja rakenteen mukaisia. Mikään niistä ei ole esimerkiksi selittänyt, onko energiatuotteiden kaksoiskäyttö muissa tuotantoprosesseissa vapautettu verosta, ja jos ei niin ole, mitkä ovat syyt siihen. Ne eivät ole myöskään selittäneet, millaisia vapautukset ovat verrattuina kansallisiin veroihin, joita kannetaan pääasiassa kemialliseen pelkistykseen ja elektrolyyttisiin ja metallurgisiin prosesseihin käytettävästä sähköstä sekä mineralogisiin prosesseihin käytettävästä energiasta, jotka ovat muita direktiivin 2003/96/EY soveltamisalan ulkopuolelle kyseisen direktiivin 2 artiklan 4 kohdan b alakohdan mukaisesti jääviä energiankäyttötarkoituksia.
(37)
Italian mukaan mikään muu teollisuuden toimija ei olisi samaa etua pyytäessään törmännyt mihinkään esteisiin asianomaisille markkinoille pääsyssään. Ei ole kuitenkaan selvää, mitä tällä tarkoitetaan vai tarkoittaako tämä sitä, että sama etu voitaisiin myös myöntää muille teollisuudenaloille kuin alumiinioksiditeollisuudelle. Joka tapauksessa etua ei myönnettäisi automaattisesti kuten alumiinioksidin osalta tehtiin. Verovapautuksen perustelujen osalta Italia viittasi 7 päivänä joulukuuta 2000 päivätyssä kirjeessään saaren [Sardinian] tunnustamiseen erittäin epäsuotuisaksi alueeksi ja mahdollisiin kielteisiin vaikutuksiin työllisyydelle (”reconoscimento dell'isola [Sardegna] quale area fortemente disagiata, ed i possibili effetti negative sull'occupazione”.)
(38)
Irlantia koskevan vapautuksen osalta voidaan todeta, että vuoden 1999 rahoituslain 100 § :ssä säädetään tietyistä muista erityisvapautuksista, mutta alumiinioksidin tuotantoa koskevan vapautuksen ei sillä perusteella katsota kuuluvan verojärjestelmän rakenteen piiriin. Se kuitenkin osoittaa, että alumiinioksidia koskeva vapautus on erityisvapautus muiden erityisvapautusten rinnalla, mikä myös vahvistetaan lain johdanto-osassa (20). Lisäksi Irlannin lain mukaan uusia verovapautuksia ei myönnetä, jos energian kaksoiskäyttö koskee muita tuotantoprosesseja. Irlannin tilanteen osalta Aughinish ei usko, että on olemassa muita teollisuudenaloja [jotka saavat valmisteveroalennuksia kuten alumiinioksiditeollisuus] ja se ei myöskään ole tietoinen syrjintäväitteistä. Tämä pikemminkin vahvistaa toimenpiteen valikoivan luonteen.
(39)
Ranskan viranomaiset toteavat 7 päivänä elokuuta 1998 päivätyssä kirjeessään, että he pyysivät poikkeusta direktiivistä 92/81 perustaakseen valmisteverojärjestelmän, joka ei rankaise alaa (”pour pouvoir instaurer un regime d'accise non pénalisant pour le secteur”) (kursiivi lisätty). Vapautus rajattaisiin olemaan voimassa siihen saakka, kun kilpailuolosuhteet Péchineyn, joka on nyt Alcanin määräysvallassa, ja muiden yhteisön tuottajien välillä olisivat palautuneet. Tullikoodeksin 265 a artiklaan ei sisälly samanlaisia säännöksiä energian käytöstä muilla aloilla.
(40)
Jäsenvaltiot ja tuensaajat eivät itse asiassa pystyneet osoittamaan verojärjestelmiensä yleistä johdonmukaisuutta. Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan on selvää, että tuen myöntämisen perusteena ovat pikemminkin asianomaisten alueiden alumiinioksidin tuotanto-olosuhteet. Tämä ei ole kansallisten verojärjestelmien luonteen ja rakenteen mukaista. Sen vuoksi komissio päättelee, että vapautukset ovat erittäin rajallisia, ne myönnetään yhden tietyn tuotteen tuotannolle ja siten ainoastaan tietyille yrityksille eikä niille ole kansallisten verojärjestelmien johdonmukaisuuteen liittyviä perusteita.
(41)
Täten voidaan päätellä, että kyseessä olevat vapautukset ovat valtiontukea.
5.3 Uusi tuki, ei voimassa oleva tuki
(42)
Kuten päätöksen 2006/323/EY johdanto-osan 65-70 kappaleessa selitettiin 1 päivästä tammikuuta 2004 myönnetty tuki ei ole asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan b kohdassa tarkoitettua voimassa olevaa tukea.
(43)
Irlannin ja Aughinishin väite, jonka mukaan vapautukset ovat liittymistä valmistelevaa tukea, on ristiriidassa toukokuussa 1983 päivätyn kirjeen kanssa, jolla Irlanti hyväksyi sen, että tuesta oli ilmoitettava perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Lisäksi vapautusta koskeva sitoumus ei ole sama kuin liittymistä valmistelevan tuen myöntäminen. Asianomaista lainsäädäntöä muutettiin lisäksi perusteellisesti liittymisen jälkeen.
(44)
Kuten päätöksen 2006/323/EY johdanto-osan 70 kappaleessa selitettiin, Irlannin 17 päivään heinäkuuta 1990 saakka myöntämä tuki on voimassa olevaa tukea asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklassa säädetyn vanhentumisajan perusteella. 10-vuotisen vanhentumisajan päättyminen ei tarkoita sitä, että kaikki kyseisen ajanjakson jälkeen myönnetty tuki olisi voimassa olevaa tukea. Aughinishille ei myönnetty vuonna 1983 kaikkea tukea yhdellä kertaa. Irlannin säätämä säädös vapautuksen myöntämiseksi on yleisemmin ilmaistuna alumiinioksidin valmistusta koskeva verovapautus, joten lainsäädännön mukaisesti vapautusta voidaan soveltaa myös kaikkiin muihin Irlannissa tuotantonsa aloittaneisiin alumiinioksidin tuottajiin. Lisäksi Aughinishiä koskevaa vapautusta ei ollut määritetty säädöksen antamisen aikaan eikä vapautuksen arvoa ole voitu arvioida. Säädöksessä ei myöskään määritetty sen valmisteveron kehitystä, josta Aughinish vapautettiin, eikä vapautuksen kestoa. Vapautus kuuluu sen vuoksi asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan d kohdassa annetun tukiohjelmaa koskevan määritelmän piiriin, jonka mukaan tukiohjelmalla tarkoitetaan ”säädöstä tai päätöstä, jonka perusteella yksittäisiä tukia voidaan myöntää yrityksille, jotka määritellään säädöksessä tai päätöksessä yleisesti ja käsitteellisesti ilman, että edellytetään muita täytäntöönpanotoimenpiteitä”. Tuki koostuu tämän vuoksi useista eristä, jotka myönnettiin aina, kun Aughinish suoritti tullimenettelyn, joka vapautuksen puuttuessa olisi aiheuttanut sille velvollisuuden maksaa valmisteveron. Heinäkuun 17 päivästä 1990 myönnetty tuki ei näin ollen ole voimassa olevaa tukea asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklan nojalla.
5.4 Tammikuun 1 päivästä 2004 myönnetyn tuen soveltuvuus yhteismarkkinoille
5.4.1 Soveltuvuus ympäristönsuojelutukea koskevien sääntöjen nojalla
(45)
Komissio on tutkinut, muodostaako Ranskan, Irlannin ja Italian 1 päivästä tammikuuta 2004 myöntämä tuki poikkeuksen perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohtaan sisältyvästä valtiontukia koskevasta kiellosta. Tuki koostuu energiaveron vapautuksesta. Energiaveron tyyppisten verojen kantamisen tarkoituksena on verorahojen saamisen lisäksi energiankulutuksen vähentäminen ja sitä kautta ympäristön suojeleminen. Vuoden 2001 ympäristönsuojelutuen suuntaviivat sisältävät ympäristöveron vapautuksia koskevia sääntöjä. Tasapuolisen kohtelun, avoimuuden ja oikeusvarmuuden vuoksi kyseiset säännöt sitovat komissiota.
(46)
Tammikuun 1 päivästä 2004 alkaneen ajanjakson osalta ympäristönsuojelutuen suuntaviivojen E.3.2 jakson 47-52 kohdassa vahvistetaan veronhuojennuksina tai verovapautuksina myönnettävään toimintatukeen sovellettavat säännöt. Kuten päätöksen 2006/323/EY johdanto-osan 73 ja 74 kappaleessa selitetään, kivennäisöljyjen valmisteveroja voidaan pitää ympäristöveroina, niitä on pidettävä voimassa olevana tukena suuntaviivojen 51.2 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä, niillä on selkeästi 51.2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu myönteinen vaikutus ympäristönsuojeluun ja niitä voidaan tarkastella ikään kuin niistä olisi päätetty valmisteveron käyttöönoton yhteydessä. Tämän vuoksi suuntaviivojen 51.2 kohdan mukaisesti voidaan soveltaa suuntaviivojen 51.1 kohdan määräyksiä.
(47)
Suuntaviivojen 51.1 kohdan mukaisesti verovapautukset voidaan sallia 10 vuoden ajanjaksolle. Kyseisen ajanjakson päättymisen jälkeen, ja ympäristönsuojelutuen suuntaviivojen 23 kohdan mukaisesti, jäsenvaltiot voivat ilmoittaa komissiolle toimenpiteiden jatkamisesta. Komissio voi omaksua arvioinnissaan saman lähestymistavan kuin kyseisessä kohdassa ottaen samalla huomioon veroista johtuvat ympäristölle myönteiset vaikutukset. Irlantia ja Italiaa koskevia vapautuksia on myönnetty vuodesta 1993 ja Ranskaa koskevia vapautuksia on myönnetty vuodesta 1997, mikä tarkoittaa sitä, että toimenpiteet ovat olleet voimassa yli 10 vuotta.
(48)
Jäsenvaltiot eivät ole vahvistaneet tai kieltäneet vapautusten jatkamista 31 päivän joulukuuta 2006 jälkeen. Jäsenvaltiot eivät ole ilmoittaneet voimassa oleville vapautuksille muuta määräaikaa kuin 31 päivä joulukuuta 2006, mikä yhteisön verolainsäädännön mukaan ei ole sitova, sillä vapautukset eivät kuulu direktiivin 2003/96/EY soveltamisalaan. Jäsenvaltiot eivät myöskään ilmoittaneet kyseessä olevan toimenpiteen jatkamisesta ympäristönsuojelutuen suuntaviivojen mukaisesti. Asianomaisten jäsenvaltioiden verolainsäädännössä ei myöskään näytä olevan säännöksiä määräajoista. Komissio katsoo, että tässä tapauksessa suuntaviivojen 23 kohdassa tarkoitetut olosuhteet ovat yhä voimassa. Sen vuoksi komissio voi suuntaviivojen 51.1 kohdan mukaisesti sallia lisätuen, mutta ainoastaan sillä ehdolla, että siihen sovelletaan enintään 10 vuoden määräaikaa.
(49)
Kuten päätöksen 2006/323/EY johdanto-osan 75 kappaleessa esitettiin, ympäristönsuojelutuen suuntaviivojen 51.1 kohdan a alakohdan soveltamiselle asetetut edellytykset eivät täyty ja tapaukseen voidaan soveltaa ainoastaan 51.1 kohdan b alakohdan määräyksiä.
(50)
Kaksoiskäyttötuotteina ja muuhun tarkoitukseen kuin polttoaineina käytettyjen kivennäisöljyjen verottaminen sekä mineralogiset prosessit ovat 1 päivästä tammikuuta 2004 yhdenmukaistettujen yhteisön toimenpiteiden soveltamisalan ulkopuolella. Sen vuoksi vapautukset koskevat kyseisestä päivämäärästä lähtien ympäristönsuojelutuen suuntaviivojen 51.1 kohdan b alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettuja yhteisön veron puuttuessa kannettuja kansallisia veroja. Tämän määräyksen mukaan yrityksen, joka hyötyy vapautuksesta, on maksettava vähintään merkittävä osa kansallisesta verosta. Tarkoituksena on kannustaa yritystä parantamaan ympäristönsuojeluun vaikuttavaa toimintaansa. Tämä perustuu suuntaviivojen 51.1 kohdan b alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan sanamuotoon, jossa sallitaan huojennus yhdenmukaistetusta yhteisön verosta, jos yrityksen maksaman veron määrä on yhteisön vähimmäisverokantaa korkeampi, ”jotta yrityksiä kannustettaisiin parantamaan ympäristönsuojelua”. Tämä koskee myös tilanteita, joissa kansallinen vero on huomattavasti korkeampi kuin vastaavat verot (joissakin) muissa jäsenvaltioissa, kuten esimerkiksi Italian tapauksessa. Komission käytännön mukaisesti (21) on käynyt selväksi, että yleensä ottaen 20:ta prosenttia kansallisesta verosta tai yhteisön vähimmäisverokantaa (15 euroa tonnilta), jota sovelletaan muihin direktiivin 2003/96/EY soveltamisalaan kuuluviin energiankäyttötarkoituksiin, voidaan pitää merkittävänä osana, vaikka yhteisön vähimmäisverokantaa ei sovelleta kyseessä olevaan energiankäyttöön. Sen vuoksi komissio katsoo, että ainoastaan vapautusta, joka on yli 20 prosenttia kansallisesta verosta tai joka on yli 15 euroa tonnilta, sen mukaan kumpi näistä on alempi, voidaan pitää soveltuvana yhteismarkkinoille. 20 prosenttia alittavalta määrältä tai 15 euroa tonnilta alittavalta määrältä myönnetty vapautus on siten yhteismarkkinoille soveltumatonta tukea.
5.4.2 Tuen soveltuvuus yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla
(51)
Päätöksen 2006/323/EY johdanto-osan 78-81 ja 82-86 kappaleessa esitetyistä syistä johtuen tukea ei voida pitää yhteismarkkinoille soveltuvana perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla eikä siihen voida soveltaa perustamissopimuksen 87 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrättyjä poikkeuksia.
(52)
Arvioinnin perustaminen ympäristönsuojelutuen suuntaviivojen E.3.2 jaksoon on tarkoituksenmukaista, sillä kyseisessä jaksossa esitetyissä säännöissä otetaan huomioon taloudelliset tekijät, erityisesti kansainvälisen kilpailukyvyn menettämisen riski verotuksen yhdenmukaistamisen puutteen vuoksi. Siinä sallitaan jopa täydet verovapautukset tietyille yrityksille edellyttäen, että ne sopivat asianomaisen jäsenvaltion kanssa parantavansa ympäristönsuojeluun vaikuttavaa toimintaansa. Kyseessä olevissa tapauksissa ei kuitenkaan ole tehty mitään sopimuksia ja sen vuoksi ympäristönsuojelutuen suuntaviivojen 51.1 kohdan a alakohdan mukainen täysi verovapautus ei ole perusteltu. Komissiolle annetut alumiinioksidimarkkinoita koskevat tiedot vahvistavat kuitenkin, että suurin osa tuesta voidaan hyväksyä ja kuten edellä esitettiin tukea voidaan perustella ympäristönsuojelutuen suuntaviivojen 51.1 kohdan b alakohdan mukaisesti, sillä verojen kannolla on myönteisiä vaikutuksia ympäristönsuojeluun. Lupa annetaan kuitenkin vain, jos tuensaajat maksavat enemmän kuin yhteisön vähimmäisverokannan tai merkittävän osan kansallisesta verosta. Tätä pidetään välttämättömänä yritysten kannustamiseksi parantamaan ympäristönsuojeluun vaikuttavia toimiaan. Komission muissa tiedonannoissa olevia säännöksiä ei voida soveltaa siihen osaan tukea, joka ei ole yhteismarkkinoille sopivaa ympäristönsuojeluun myönnettävää tukea koskevien suuntaviivojen nojalla.
(53)
Koska tukea ei voida katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi minkään muiden syiden perusteella, ainoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi katsottavissa oleva tuki on se osa tuesta, joka on ympäristönsuojelutuen suuntaviivojen mukaista johdanto-osan 50 kappaleessa on määritellyllä tavalla.
6 YHTEISMARKKINOILLE SOVELTUMATTOMAN TUEN TAKAISINPERINTÄ
(54)
Asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan mukaan komission on päätettävä sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta.
(55)
Päätöksen 2006/323/EY johdanto-osan 95-100 kappaleessa selitetään, miksi perustellun luottamuksen ja oikeusvarmuuden periaatteet tai muu yhteisön lainsäädännön yleinen periaate estävät 2 päivään helmikuuta 2002 saakka myönnetyn sääntöjenvastaisen ja yhteismarkkinoille soveltumattoman tuen takaisinperinnän tuensaajilta. Päätöksen johdanto-osan 101 ja 102 kappaleessa kuitenkin selitetään, miksi kyseiset periaatteet eivät estä 3 päivän helmikuuta 2002 ja 31 päivän joulukuuta 2003 välisenä ajanjaksona myönnetyn sääntöjenvastaisen ja yhteismarkkinoille soveltumattoman tuen takaisinperintää. Edellä mainituissa johdanto-osan kappaleissa esitetyt seikat ovat myös sovellettavissa 1 päivästä tammikuuta 2004 myönnettyyn tukeen.
(56)
Lisäksi direktiivin 2003/96/EY valmistelu ja hyväksyminen ei ole voinut luoda tuensaajille perusteltua luottamusta eikä oikeusvarmuuden periaate estä takaisinperintää. Direktiivin johdanto-osan 32 kappaleessa viitataan perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa jäsenvaltioille määrättyyn velvollisuuteen ilmoittaa valtiontuesta ja siinä säädetään selvästi, että kyseinen direktiivi ”ei rajoita perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan mukaisesti myöhemmin toteutettavien valtiontukia koskevien menettelyjen soveltamista”. Kyseisessä johdanto-osan kappaleessa olevaa viittausta myöhemmin toteutettaviin valtiontukia koskeviin menettelyihin ei voida pitää sellaisen tuen hyväksymisenä, jota koskeva menettely oli jo aloitettu, kun direktiivi hyväksyttiin. Itse asiassa sama teksti oli jo päätöksen 2001/224/EY (jolla jatkettiin poikkeuksia vuoden 2006 loppuun) johdanto-osan 6 kappaleessa. Kyseisen päätösehdotuksen (22) perusteluissa mainitaan, että komissio ehdottaa, että ”jatketaan kahdella vuodella (...) poikkeuksen soveltamisaikaa, joita on tarkasteltava perusteellisesti ottaen erityisesti huomioon valtiontukisäännöt (…). Tämä päätös ei kuitenkaan poista jäsenvaltioille perustamissopimuksen 88 artiklan nojalla kuuluvaa velvoitetta ilmoittaa komissiolle mahdollisesti annettavista valtiontuista. Tällaiset ilmoitukset tutkitaan perustamissopimuksen 87 artiklan määräysten mukaisesti”. Komissio oli jo kesällä 2000 pyytänyt jäsenvaltioita ilmoittamaan kyseessä olevista toimenpiteistä.
(57)
Direktiivin 2003/96/EY johdanto-osan 22 kappaleessa mainitaan, että ”yhteisön kehyksen olisi koskettava energiatuotteita pääasiassa silloin, kun niitä käytetään lämmitys- tai moottoripolttoaineina. Verotusjärjestelmän luonteen ja johdonmukaisuuden vuoksi energiatuotteiden käyttö kaksikäyttötuotteina ja käyttö muuhun kuin polttoaineeksi sekä mineralogiset prosessit on siten jätettävä yhteisön kehyksen soveltamisalan ulkopuolelle. […]” Vaikka kyseisessä johdanto-osan kappaleessa ei viitata perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklaan, sen ei voida katsoa rajoittavan perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa vahvistettua valtiontuen käsitettä. Komissio selitti yleisten toimenpiteiden käsitettä komission sisäisessä valmisteluasiakirjassa, jonka mukaan tilannetta kussakin jäsenvaltiossa on analysoitava yleisen valmisteverojärjestelmän soveltamiseksi kansallisella tasolla (23). Asiakirjaa käsiteltiin neuvoston työryhmän kokouksessa 14 päivänä marraskuuta 2002. Asiakirjassa selvitetään edelleen, millä edellytyksillä verotuet voidaan katsoa yhteismarkkinoille soveltuviksi. Direktiivi 2003/96/EY hyväksyttiin 27 päivänä lokakuuta 2003 pidetyssä neuvoston kokouksessa, jonka pöytäkirjassa viitataan nimenomaisesti neuvoston työryhmän 14 päivänä marraskuuta 2002 pidetyssä kokouksessa annettuihin selvityksiin.
(58)
Vaikka energian kaksoiskäyttö ei kuulu direktiivin 2003/96/EY soveltamisalaan, direktiivin 18 artiklassa sallitaan jäsenvaltioiden jatkaa liitteessä II lueteltujen vapautusten soveltamista. Kyseisessä liitteessä on lueteltu ne kolme vapautusta, joita tämä päätös koskee, ja joiden voimassaoloaikaa pidennettiin viimeksi vuonna 2001 31 päivään joulukuuta 2006. Vapautuksia ei kuitenkaan ole sallittu valtiontukisääntöjen nojalla, joita komission on valta panna täytäntöön. Tämä osoittaa johdanto-osan 32 kappaleen mahdollisen merkittävyyden. Jäsenvaltioiden ja tuensaajien väite, jonka mukaan neuvoston lupaa sovelletaan ensisijaisesti valtiontukimenettelyihin verrattuna, on väärä.
(59)
Kun direktiivi 2003/96/EY annettiin, komissio ja neuvosto antoivat yhteisen julkilausuman, jonka mukaan komission olisi varmistettava kaikin mahdollisin tavoin, että direktiivissä säädettyjä vapautuksia ja veronalennuksia koskevat jäsenvaltioiden toimenpiteet ovat yhdenmukaisia valtiontukisääntöjen kanssa. Komission on tietenkin toimittava sovellettavien valtiontukisääntöjen puitteissa, ja tässä tapauksessa etenkin ympäristönsuojelutuen suuntaviivojen mukaisesti. Joka tapauksessa kyseinen lausuma ei koske tässä päätöksessä käsiteltäviä vapautuksia, koska ne eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan.
(60)
Direktiivissä 2003/96/EY, komission sisäisessä valmisteluasiakirjassa ja edellä mainitussa komission ja neuvoston julkilausumassa ei ole vahvistusta sille, että kyseessä eivät ole yhteismarkkinoille soveltumattomat valtiontuet. Olisi muistettava, että komissio oli aloittanut 88 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn ja asianomaiset osapuolet olisivat voineet pyytää komissiota tekemään lopullisen päätöksen. Edellä mainitun 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittaminen vähensi edelleen perusteltua luottamusta siitä, että kyseessä eivät olisi yhteismarkkinoille soveltumattomat valtiontuet.
(61)
Päätös 2001/224/EY ja aiemmat vapautuksia koskevat neuvoston päätökset eivät olleet valtiontukipäätöksiä. Komissio on jo pitkään esittänyt epäilyjä vapautusten yhdenmukaisuudesta valtiontukisääntöjen kanssa.
(62)
Kyseessä olevassa tapauksessa komissio katsoi tutkinnan keston vuoksi tarpeelliseksi odottaa direktiivin 2003/96/EY hyväksymistä ja laajentaa menettelyä päätöksellä 2006/323/EY jäsenvaltioiden näkökantojen saamiseksi kussakin jäsenvaltiossa vallitsevasta tilanteesta sen jälkeen, kun direktiivi 2003/96/EY, jolla oli useita mahdollisia seurauksia, otettiin osaksi kansallista lainsäädäntöä. Joka tapauksessa ”huolellisen liikemiehen” olisi oltava tietoinen siitä, että jos sääntöjenvastaista tukea koskevassa tutkinnassa havaitaan, että kyseessä on perustamissopimuksen kanssa ristiriidassa oleva tuki, melkein väistämätön seuraus siitä on se, että komissio määrää tuen perittäväksi takaisin. Jäsenvaltiot ja tuensaajat olisivat voineet kannustaa komissiota saattamaan menettelyn päätökseen aiemmin, jos ne olisivat halunneet tarkastella vaihtoehtoisia investointeja tai vaihtoehtoisia menettelyjä ympäristönsuojelutuen suuntaviivojen noudattamiseksi.
(63)
Näistä syistä tuensaajilla ei voi olla perusteltua luottamusta siihen, että yhteismarkkinoille soveltumatonta valtiontukea ei peritä 31 päivän joulukuuta 2003 jälkeen takaisin tai että oikeusvarmuuden periaate estää takaisinperinnän.
7 YHTEISMARKKINOILLE SOVELTUVAN TUEN MAKSUN KESKEYTTÄMINEN
(64)
Asiassa C-355/95P, Textilwerke Deggendorf GmbH (TWD) vastaan komissio, yhteisöjen tuomioistuin totesi, että ”kun komissio tutkii tietyn valtiontuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille, sen on otettava huomioon kaikki asiaan vaikuttavat seikat ja tarvittaessa myös aikaisemmin tehdyssä päätöksessä jo arvioidut seikat sekä siinä jäsenvaltiolle mahdollisesti asetetut velvoitteet.” Yhteisöjen tuomioistuimen mukaan uuden tuen soveltuvuus voi olla riippuvainen aiemman sääntöjenvastaisen palauttamattoman tuen olemassaolosta, sillä tukien kumulatiivinen vaikutus voi vääristää merkittävästi kilpailua yhteismarkkinoilla. Tarkastellessaan valtiontuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille komissio voi sen vuoksi ottaa huomioon kumulatiivisen vaikutuksen, joka kyseisellä tuella on aiemman tuen kanssa sekä sen, että aiempaa tukea ei ole maksettu takaisin (24).
(65)
Kyseisen oikeuskäytännön mukaisesti komissio ottaa uutta tukitoimenpidettä arvioidessaan huomioon sen, että tuensaajat eivät ehkä ole noudattaneet komission aiempia päätöksiä, jossa ne määrättiin maksamaan takaisin aiemmat sääntöjenvastaiset ja yhteismarkkinoille soveltumattomat tuet. Tällaisissa tapauksissa komissio tarkastelee, mitä vaikutuksia tuensaajiin on sillä, että uusi tuki yhdistetään vanhan, yhteismarkkinoille soveltumattoman tuen kanssa, jota ei ole vielä maksettu takaisin.
(66)
Ranska, Irlanti ja Italia eivät vielä ole tosiasiallisesti maksaneet takaisin tukea, jonka komissio päätöksessä 2006/323/EY havaitsi olevan yhteismarkkinoille soveltumatonta (25). Jäsenvaltioittain lasketut takaisin maksettavat määrät, korko poislukien, ovat seuraavat: Ranska 786 668 euroa, Irlanti 8 095 881,43 euroa ja Italia 6 612 489,02. Tässä päätöksessä on myös todettu, että on olemassa yhteismarkkinoille soveltumatonta tukea, joka on myönnetty ylimääräiseksi ajanjaksoksi; tämäkin olisi maksettava takaisin. Kyseisten tukien kumulaatio yhteismarkkinoille soveltuvien tukien kanssa vääristäisi kilpailua yhteisen edun vastaisesti. Mitään hyväksyttäviä perusteita vääristymiselle ei löydetty. Tämän vuoksi johdanto-osan 50 kappaleessa kuvattujen yhteismarkkinoille soveltuvien tukien maksaminen olisi keskeytettävä kunnes tuensaajat ovat maksaneet takaisin kaikki soveltumattomat tuet.
8 PÄÄTELMÄT
(67)
Päätelmänä todetaan, että Ranskan, Irlannin ja Italian 1 päivästä tammikuuta 2004 myöntämät vapautukset alumiinioksidin valmistuksessa käytetyn raskaan polttoöljyn valmisteverosta ovat perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Tuki on osittain yhteismarkkinoille soveltumatonta, sillä tuensaajat eivät maksaneet merkittävää osaa verosta. Sen osan vapautuksesta, joka ylittää 20 prosenttia verosta, joka olisi muuten tullut maksettavaksi, tai 15,00 euroa 1 000 kilogrammalta, sen mukaan kumpi näistä on alempi, voidaan katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille sillä edellytyksellä, että se myönnetään enintään 10 vuodeksi, jonka jälkeen tuen soveltuvuutta on tarkasteltava uudelleen. Jäljelle jäävän tuen olisi katsottava olevan yhteismarkkinoille soveltumatonta.
(68)
Ranskan, Irlannin ja Italian on tämän vuoksi toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 1 päivästä tammikuuta 2004 lähtien myönnetyn yhteismarkkinoille soveltumattoman tuen perimiseksi takaisin tuensaajilta.
(69)
Ranskan, Irlannin ja Italian olisi keskeytettävä vapautusten soveltaminen kunnes ne ovat perineet tuensaajilta päätöksessä 2006/323/EY ja tässä päätöksessä yhteismarkkinoille soveltumattomiksi arvioidut tuet.
(70)
Ranskan, Irlannin ja Italian viranomaisten olisi toimitettava välittömästi jäljennös tästä päätöksestä tuensaajille,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Ranskan, Irlannin ja Italian 1 päivästä tammikuuta 2004 myöntämät vapautukset alumiinioksidin valmistuksessa käytetyn raskaan polttoöljyn valmisteverosta ovat perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
2 artikla
Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki on yhteismarkkinoille soveltuvaa, jos tuensaajat maksavat vähintään 20 prosenttia siitä valmisteverosta, joka muuten olisi tullut maksettavaksi, tai direktiivissä 2003/96/EY määritellyn vähimmäisveron (15,00 euroa 1 000 kilogrammalta), sen mukaan kumpi näistä on alempi, ja jos tuki myönnetään enintään 10 vuodeksi.
3 artikla
Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki ei ole yhteismarkkinoille soveltuvaa, jos tuensaajat eivät maksa vähintään 20 prosenttia siitä valmisteverosta, joka muuten olisi tullut maksettavaksi, tai yhteisön vähimmäisveron (15,00 euroa 1 000 kilogrammalta), sen mukaan kumpi näistä on alempi.
4 artikla
1. Ranskan, Irlannin ja Italian on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet 3 artiklassa tarkoitetun, sääntöjenvastaisesti tuensaajille myönnetyn tuen perimiseksi takaisin tuensaajilta.
2. Tuki on maksettava viipymättä takaisin kansallisen lainsäädännön mukaisten menettelyjen mukaisesti, jos niissä mahdollistetaan päätöksen välitön ja tehokas täytäntöönpano.
3. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajien käyttöön, tuen todelliseen takaisinperintään asti. Korolle on laskettava korkoa komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (26) V luvun säännösten mukaisesti.
4. Ranskan, Irlannin ja Italian on peruutettava kaikkien 3 artiklassa tarkoitettujen maksamatta olevien tukien maksut tämän päätöksen tiedoksi antamisesta alkaen.
5. Ranska, Irlanti ja Italia varmistavat tämän päätöksen täytäntöönpanon neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta.
5 artikla
Ranskan, Irlannin ja Italian on keskeytettävä 2 artiklassa tarkoitetun tuen maksaminen tuensaajille, jotka eivät vielä ole maksaneet takaisin korkojen kanssa päätöksessä 2006/323/EY yhteismarkkinoille soveltumattomaksi arvioitua tukea sekä tämän päätöksen 3 artiklassa tarkoitettua tukea, jos se on myönnetty tuensaajille sääntöjenvastaisesti.
6 artikla
1. Ranskan, Irlannin ja Italian on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöön panemiseksi tarvittavien kansallisten menettelyjen edistymisestä siihen saakka, kun ne on saatettu loppuun.
2. Kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta Ranskan, Irlannin ja Italian on ilmoitettava komissiolle tuensaajilta takaisin perityn tuen kokonaismäärä ja mainittava sekä tuen että koron määrä liitteessä olevan taulukon avulla sekä annettava yksityiskohtainen selostus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Samassa määräajassa niiden on lähetettävä komissiolle kaikki asiakirjat, joista käy ilmi, että tuensaajien on määrätty maksaa tuki takaisin.
3. Kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta Ranskan, Irlannin ja Italian on osoitettava komissiolle, että ne ovat noudattaneet 6 artiklaa.
4. Edellä 2 ja 3 kohdassa mainittujen määräaikojen päättymisen jälkeen Ranskan, Irlannin ja Italian on annettava komission pyynnöstä kertomus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Kertomuksessa on myös oltava yksityiskohtaisia tietoja tuensaajilta jo perityistä tukimääristä ja koroista.
7 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle, Irlannille ja Italian tasavallalle.
Tehty Brysselissä 7 päivänä helmikuuta 2007.