31993L0022
L 141/27
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 93/22/ЕИО НА СЪВЕТА
от 10 май 1993 година
относно инвестиционните услуги в областта на ценните книжа
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 57, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
в сътрудничество с Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че настоящата директива представлява съществен инструмент за осъществяване на вътрешния пазар, както е определено от Единния европейски акт и изложено под формата на график в Бялата книга на Комисията, от гледна точка както на правото на установяване, така и на свободното предоставяне на финансови услуги от инвестиционните посредници;
като има предвид, че посредниците, които предоставят инвестиционните услуги, обхванати от настоящата директива, подлежат на разрешение, издадено от държавата-членка по произход на инвестиционния посредник, с цел да бъдат защитени инвеститорите и стабилността на финансовата система;
като има предвид, че възприетият подход e да се осъществи само съществената хармонизация, необходима и достатъчна за осигуряването на взаимното признаване на разрешенията и на системите за надзор върху финансовите институции, като позволява предоставянето на едно единствено разрешение, валидно в цялата Общност и прилагането на принципа на контрол от държавата-членка по произход; като има предвид, че по силата на взаимното признаване, инвестиционни посредници, на които са издадени разрешения в държавата-членка по произход, могат да осъществяват всички или част от услугите, обхванати от настоящата директива, за които са получили разрешение, в цялата Общност, като учредят клонове или по силата на свободата на предоставяне на услуги;
като има предвид, че принципите на взаимно признаване и на контрол, извършван от държавата-членка по произход, изискват компетентните власти на държавите-членки да не дават или да отнемат разрешението в случаите, когато фактори, като съдържанието на програмите на операциите, местоположението или дейностите, които реално са осъществени, посочват ясно, че инвестиционният посредник е избрал правната система на една държава-членка, с цел да избегне по-строгите стандарти, които са в сила в друга държава-членка, на чиято територия възнамерява да осъществява или осъществява по-голямата част от дейността си; като има предвид, че за целите на настоящата директива инвестиционният посредник, който е юридическо лице, трябва да има разрешение, издадено в държавата-членка, в която се намира седалището му; като има предвид, че инвестиционният посредник, който не е юридическо лице, трябва да има издадено разрешение в държавата-членка, където се намира централното му управление; като има предвид, че освен това държавите-членки трябва да изискват адресът на управление на инвестиционния посредник винаги да се намира в държавата-членка по произход, и действително да осъществява дейността си там;
като има предвид, че с цел защита на инвеститорите е необходимо да се гарантира вътрешният контрол на посредника, или посредством двучленно ръководство или когато това не се изисква от настоящата директива, чрез други, осигуряващи еквивалентен резултат механизми;
като има предвид, че за да бъде гарантирана лоялна конкуренция, трябва да бъде гарантирано, че инвестиционните посредници, които не са кредитни институции, имат същата свобода да учредяват клонове и предоставят услуги зад граница, както предвижда Втората директива на Съвета (89/646/ЕИО) от 15 декември 1989 г. относно съгласуване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до започване и осъществяване на дейност от кредитни институции (4);
като има предвид, че инвестиционният посредник не може да се позовава на настоящата директива, за да осъществява валутни спот или форуърд сделки, различни от услугите, свързани с предоставянето на инвестиционни услуги; като има предвид следователно, че използването на клон само за такива валутни сделки би представлявало неправилно използване на механизма на настоящата директива;
като има предвид, че инвестиционният посредник, който е получил разрешение, издадено в държавата-членка по произход, може да осъществява дейност в цялата Общност с всякакви средства, които счита за подходящи; като има предвид, че за тази цел, ако счете за необходимо, той може да използва свързани агенти, които получават и предават нареждания за своя сметка и на своя пълна и безусловна отговорност; като има предвид, че при тези обстоятелства дейността на тези агенти трябва да се разглежда като дейност на посредника; като има предвид освен това, че настоящата директива не препятства държавата-членка по произход да подчини статута на тези агенти на специални изисквания; като има предвид, че ако инвестиционният посредник осъществява трансгранична дейност, приемащата държава-членка трябва да третира тези агенти както самия посредник; като има предвид, че продажбата „от врата до врата“ на прехвърлими ценни книжа не трябва да се разглежда от настоящата директива и тяхното уреждане трябва да бъде предмет на националните разпоредби;
като има предвид, че „прехвърлими ценни книжа“ са тези класове ценни книжа, с които обикновено се търгува на капиталовия пазар, такива като държавни ценни книжа, акции на дружества, прехвърлими ценни книжа, даващи право на придобиване на акции чрез подписка или замяна, депозитарни разписки, облигации, издадени като част от серия, индексни варанти и ценни книжа, даващи право на придобиване на такива облигации чрез подписка;
като има предвид, че „инструменти на паричния пазар“ са тези класове инструменти, с които обикновено се търгува на паричния пазар, като съкровищни бонове, депозитни сертификати и търговски ценни книжа;
като има предвид, че общите определения на прехвърлими ценни книжа и инструменти на паричния пазар, включени в настоящата директива, са валидни само за настоящата директива и следователно по никакъв начин не засягат различните определения на финансови инструменти, използвани във вътрешните законодателства за други цели, например за целите на данъчното облагане; като има предвид, освен това, че определението за ценни книжа се отнася само за прехвърлими инструменти; като има предвид следователно, че акции и други еквивалентни на акции ценни книжа, издавани от институции, такива като „Building societies“ или „Industrial and provident societies“, чиято собственост на практика не може да бъде прехвърлена, освен чрез обратното им изкупуване от емитиращата ги институция, не се включват в настоящото определение;
като има предвид, че „инструмент, еквивалентен на финансово-фючърсен договор“ е договор, който се урежда чрез заплащане в брой, изчислен, като се отчитат промените в лихвените проценти или обменните курсове, стойността на всеки инструмент, посочен в раздел Б от приложението или индекс на един или друг от тези инструменти;
като има предвид, че за целите на настоящата директива дейността по приемане и предаване на поръчки също така включва свързването на двама или повече инвеститори, което води до сделка между тези инвеститори;
като има предвид, че нито една от разпоредбите на настоящата директива не засяга разпоредбите на Общността или при липса на такива - националните разпоредби, уреждащи публичното предлагане на инструментите, обхванати от настоящата директива, като има предвид, че същото се отнася за търгуването и дистрибуцията на тези инструменти;
като има предвид, че държавите-членки запазват пълна отговорност за осъществяването на мерките по валутната политика, без да се засягат мерките, необходими за укрепване на Европейската валутна система;
като има предвид, че е необходимо да се изключат застрахователни дружества, чиито дейности подлежат на подходящ контрол от страна на компетентните органи за надзор и които са съгласувани на равнище Общност, както и дружества, осъществяващи презастрахователна дейност и дейности по обратна цесия;
като има предвид, че посредници, които не предоставят услуги за трети страни, но чиято дейност се състои в предоставянето на инвестиционни услуги единствено за предприятия майки, за техните дъщерни предприятия или за други дъщерни предприятия на техните предприятия майки, не трябва да бъдат обхванати от настоящата директива;
като има предвид, че целта на настоящата директива е да обхваща посредници, чиято обичайна дейност е предоставянето на трети страни инвестиционни услуги на професионална основа; като има предвид, че следва поради това да се изключи от приложното ѝ поле всяко лице с друга професионална дейност (напр. адвокат или юрисконсулт), което предоставя инвестиционни услуги само на база отделни случаи в рамките на тази друга професионална дейност, при условие че тази дейност е регулирана и съответните правила не забраняват предоставянето на база отделни случаи на инвестиционни услуги; като има предвид, че е също така необходимо поради същата причина да се изключат от приложното поле на настоящата директива лица, които предоставят инвестиционни услуги само на производители или потребители на стоки в степен, необходима за осъществяване на сделки с тези изделия, в случаите, когато тези сделки съставляват основната им дейност;
като има предвид, че предприятия, които предоставят инвестиционни услуги, състоящи се изключително в управлението на схеми с участие на служители и които поради това не предоставят инвестиционни услуги на трети страни, не трябва да бъдат обхванати от настоящата директива;
като има предвид, че е необходимо да се изключат от приложното поле на настоящата директива централни банки и други изпълняващи подобни функции институции, както и публични институции, натоварени с или интервениращи в управлението на държавния дълг, чиято концепция включва инвестирането в него; като има предвид, че, в частност, това изключване не обхваща институции, които са частично или изцяло държавна собственост, чиято роля е търговска или е свързана с придобиването на участия;
като има предвид, че е необходимо да се изключат от приложното поле на настоящата директива предприятия или лица, чиято дейност се състои само в получаването и предаването на нареждания на контрагенти и които не държат средства или ценни книжа, принадлежащи на техните клиенти; като има предвид следователно, че те няма да се възползват от правото на учредяване и свободно предоставяне на услуги при условията, изложени в настоящата директива, като се подчиняват, когато искат да извършват дейност в друга държава-членка, на съответните приети в тази държава разпоредби;
като има предвид, че е необходимо да се изключат от приложното поле на настоящата директива предприятията за колективно инвестиране, независимо от това дали са съгласувани на общностно равнище, и депозитарите или управителите на такива предприятия, тъй като подлежат на специфични правила, директно адаптирани към тяхната дейност;
като има предвид, че ако сдруженията, създадени от пенсионни фондове на държава-членка, за да позволят управлението на активите им, се ограничават до такова управление и не предоставят инвестиционни услуги за трети страни, и като има предвид, че самите пенсионни фондове подлежат на контрол от страна на властите, които отговарят за надзора върху застрахователните дружества, не изглежда необходимо тези сдружения да се подложат на условията за достъп и упражняване на дейността, наложени от настоящата директива;
като има предвид, че настоящата директива не трябва да се прилага за „agenti di cambio“, както предвижда италианският закон, тъй като те принадлежат към категория, чието разрешение не следва да се подновява, дейността им се ограничава на националната територия и те не пораждат риск за нарушаване на конкуренцията;
като има предвид, че правата, предоставени на инвестиционните посредници по настоящата директива, не засягат правата на държавите-членки, централните банки и другите изпълняващи подобни функции национални органи, да избират контрагентите си на основата на обективни, недискриминационни критерии;
като има предвид, че отговорност за надзора върху финансовата стабилност на инвестиционните посредници ще носят компетентните власти на държавата-членка по произход, съгласно Директива 93/6/ЕИО на Съвета от 15 март 1993 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (5), която съгласува правилата, приложими към пазарния риск;
като има предвид, че държавата-членка по произход, може като общо правило да установи по-строги правила от тези, изложени в настоящата директива, в частност по отношение на условията за издаване на разрешение, изисквания, свързани с надзора, и правилата за докладване и прозрачност;
като има предвид, че изпълнението на дейности, които не са обхванати от настоящата директива, се ръководи от общите разпоредби на Договора относно правото на установяване и свободното предоставяне на услуги;
като има предвид, че за да бъдат защитени инвеститорите, собствеността на инвеститора и други подобни права, отнасящи се до ценни книжа и правата му относно поверени на посредника средства, трябва да бъдат специално защитени, като се държат отделно от тези на посредника; като има предвид, че този принцип въпреки това не препятства посредника да извършва дейност от свое име, но за сметка на инвеститора, когато това се изисква от самото естество на сделката и инвеститорът е съгласен, като например даването на акции в заем;
като има предвид, че процедурите за издаване на разрешения на клонове на инвестиционни посредници, с издадени разрешения в трети страни, ще продължат да се прилагат за тези посредници; като има предвид, че тези клонове няма да се възползват от свободното предоставяне на услуги съгласно член 59, втори параграф от Договора, или от правото на установяване в държави-членки, различни от тези, в които са учредени; като има предвид, обаче, че заявленията за издаване на разрешения на дъщерни предприятия или придобиването на участия от посредници, регулирани от правото на трети страни, подлежат на процедура, имаща за цел да гарантира, че инвестиционните посредници на Общността ще получават реципрочно третиране във въпросните трети страни;
като има предвид, че издадените на инвестиционните посредници разрешения от компетентните национални власти по настоящата директива ще имат приложение в цялата Общност, а не само в национален мащаб, и съществуващите клаузи за реципрочност от този момент нататък няма да бъдат валидни; като има предвид, че следователно е необходима гъвкава процедура, която да позволи да се оцени реципрочността на база Общност; като има предвид, че целта на тази процедура не е да се затворят финансовите пазари на Общността, а по-скоро, тъй като Общността възнамерява да държи финансовите си пазари отворени за останалата част от света, да се подобри либерализацията на глобалните финансови пазари в трети страни; като има предвид, че за тази цел настоящата директива предвижда процедури за преговаряне с трети страни и като последен изход, възможността за вземане на мерки, състоящи се в спирането на нови заявления за разрешения и ограничаването на нови разрешения;
като има предвид, че една от целите на настоящата директива е да се защитят инвеститорите; като има предвид, че следователно е целесъобразно да се отчетат различните изисквания за защита на различните категории инвеститори и на равнището им на професионална компетентност;
като има предвид, че държавите-членки трябва да следят да няма пречки, предотвратяващи взаимно признати дейности да се извършват по същия начин, както в държавата-членка по произход, доколкото те не са в противоречие със законовите и подзаконовите разпоредби от общ интерес, които са в сила в приемащата държава-членка;
като има предвид, че държавата-членка не трябва да ограничава правото на инвеститори, обичайно пребиваващи или установени в тази държава-членка, да се възползват от каквито и да са инвеститорски услуги, предоставяни от инвестиционния посредник, обхванат от настоящата директива, разположен извън тази държава-членка и действаща извън тази държава-членка;
като има предвид, че в някои държави-членки функциите по клиринг и сетълмент могат да се изпълняват от органи, отделни от пазарите, на които се извършват сделки; като има предвид, следователно, че всяко позоваване в настоящата директива на достъп до и членство на регулирани пазари трябва да се тълкува като включване на позоваване на достъп до и членство на органи, изпълняващи функции по клиринг и сетълмент за регулираните пазари;
като има предвид, че всяка държава-членка трябва да гарантира, че в рамките на територията ѝ третирането на всички инвестиционни посредници, които имат разрешения, издадени от която и да е държава-членка, както и всички финансови инструменти, регистрирани на регулираните пазари на държавите-членки, е недискриминационно; като има предвид, че инвестиционните посредници трябва да имат еднакви възможности да се включат или да получат достъп до регулирани пазари; като има предвид, че независимо от начина, по който сделките са организирани понастоящем в държавите-членки, е важно, следователно, при условията на настоящата директива да се премахнат техническите и правните ограничения за достъпа до регулираните пазари в рамките на настоящата директива;
като има предвид, че някои държави-членки разрешават на кредитните институции да станат членове на регулираните им пазари само индиректно, като учредят специализирани дъщерни предприятия; като има предвид, че възможността, която настоящата директива предоставя на кредитните институции, да станат директно членове на регулирани пазари, без да трябва да учредяват специализирани дъщерни предприятия, представлява значителна реформа за тези държави-членки и всички последствия от това трябва да бъдат отново оценени с оглед развитието на финансовите пазари; като има предвид, че с оглед на тези фактори докладът, който Комисията ще представи на Съвета по тези въпроси не по-късно от 31 декември 1998 г., ще трябва да се съобрази с всички фактори, необходими за Съвета, за да може да оцени отново последствията за тези държави-членки, и в частност опасността от конфликти на интереси и степента на защита, предоставяна на инвеститорите;
като има предвид, че е от първостепенна важност хармонизацията на системите за обезщетяване да влезе в сила на същата дата като тази на настоящата директива; като има предвид, освен това, че до датата, на която директива, осигуряваща хармонизацията на системите за обезщетение влезе в сила, приемащите държави-членки ще могат да налагат прилагането на тяхната система за обезщетяване на инвестиционните посредници, включително кредитни институции, които имат разрешения, от други държави-членки, когато държавите-членки по произход нямат системи за обезщетяване или когато системите им не предлагат еквивалентни нива на защита;
като има предвид, че структурата на регулираните пазари трябва да продължава да бъде определяна от националното право, без да представлява пречка за либерализацията на достъпа до регулираните пазари на приемащите държави-членки за инвестиционни посредници, които имат разрешение да предоставят съответните услуги в техните държави-членки по произход; като има предвид, че съгласно този принцип, правото на Федерална република Германия и правото на Кралство Нидерландия регулират дейностите на Kursmakler и hoekmannen съответно, така че да се гарантира, че те не изпълняват функциите си едновременно с други функции; като има предвид, че трябва да се отбележи, че Kursmakler и hoekmannen не могат да предоставят услуги в други държави-членки; като има предвид, че никой, независимо от държавата-членка по произход не би могъл да претендира, че действа като Kursmakler или hoekman, без да са му наложени същите правила за несъвместимост в резултат от статута на Kursmakler или hoekman;
като има предвид, че следва да се отбележи, че настоящата директива не може да засегне мерките, взети съгласно Директива 79/279/ЕИО на Съвета от 5 март 1979 г. за съгласуване на условията за допускането на ценни книжа до официална регистрация на фондова борса (6);
като има предвид, че стабилността и правилното функциониране на финансовата система и защитата на инвеститорите предполагат, че приемащата държава-членка има правото и отговорността, както да предотвратява, така и да санкционира всяко действие на територията си, извършено от инвестиционни посредници в противоречие с правилата за поведение и други правни или регулаторни разпоредби, които е приела в интерес на общото благо и да взима мерки в случай на спешност; като има предвид, че освен това компетентните власти на приемащата държава-членка трябва при изпълнение на отговорностите си да могат да разчитат на най-тясно сътрудничество с компетентните власти на държавата-членка по произход, по-специално по отношение на дейността, осъществявана съгласно режима за свободно предоставяне на услуги; като има предвид, че компетентните власти на държавата-членка по произход, имат право да бъдат информирани от компетентните власти на приемащата държава-членка за всякакви мерки, съдържащи санкции, наложени на инвестиционния посредник или ограничения върху дейността му, които последната е предприела по отношение на инвестиционните посредници, на които първата е издала разрешение, така че да могат ефикасно да изпълняват функциите си по надзор; като има предвид, че за тази цел трябва да бъде осигурено сътрудничество между компетентните власти на държавата-членка по произход и тези на приемащата държава-членка.
като има предвид, че с двойна цел - защита на инвеститорите и осигуряване безпрепятственото функциониране на пазарите за прехвърлими ценни книжа - е необходимо да се гарантира постигане на прозрачност на сделките и че правилата, предвидени за тази цел в настоящата директива относно регулирани пазари, се отнасят както за инвестиционни посредници, така и за кредитни институции, когато осъществяват дейността си на пазара;
като има предвид, че разглеждането на проблемите, възникващи в областите, обхванати от директивите на Съвета за инвестиционни услуги и ценни книжа, относно прилагането на съществуващите мерки, както и възможността за по-тясно съгласуване в бъдеще, изисква сътрудничество между националните органи и Комисията в рамките на един комитет; като има предвид, че създаването на такъв комитет не изключва други форми на сътрудничество между контролните органи в тази област;
като има предвид, че може да са необходими периодични технически изменения в подробните правила, посочени в настоящата директива, за да се отчетат новите насоки в сектора на инвестиционните услуги; като има предвид, че Комисията ще направи необходимите изменения, след като отнесе въпроса до комитета, който ще бъде създаден в областта на пазарите на ценни книжа,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ДЯЛ I
Определения и приложно поле
Член 1
По смисъла на настоящата директива:
1.
„инвестиционна услуга“ е всяка от услугите, изброени в раздел А на приложението, отнасящи се до инструментите, изброени в раздел Б на приложението, които се предоставят за трета страна;
2.
„инвестиционен посредник“ е всяко юридическо лице, чието обичайно занятие или дейност е предоставянето на инвестиционни услуги на трети страни на професионална основа;
За целите на настоящата директива държавите-членки могат да включват в понятието инвестиционни посредници, предприятия, които не са юридически лица, когато:
-
техният правен статус гарантира степен на защита на интересите на трети страни, еквивалентна на тази, предлагана от юридически лица, и
-
те подлежат на еквивалентен надзор, съответстващ на правната им форма.
Въпреки това, когато такива физически лица предоставят услуги, включващи държане на средства на трети страни или прехвърлими ценни книжа, те могат да се считат за инвестиционни посредници по смисъла на настоящата директива, само ако, без да се засягат другите изисквания, наложени от настоящата директива и от Директива 93/6/ЕИО, те спазват следните условия:
-
правата на собственост на трети страни върху инструменти и средства, които им принадлежат, трябва да бъдат защитени, по-специално в случай на неплатежоспособност на посредника или на собствениците, конфискация, прихващане или някакво друго действие на кредитори на предприятието или на неговите собственици,
-
инвестиционният посредник трябва да се подчинява на правила, имащи за цел да се контролира платежоспособността на посредника и тази на собствениците му;
-
годишните отчети на инвестиционния посредник трябва да бъдат одитирани от едно или повече лица, оправомощени, съгласно националното законодателство да одитират счетоводни отчети,
-
когато посредникът има само един собственик, той трябва да вземе мерки за защита на инвеститорите в случай, че посредникът преустанови дейността си в резултат на неговата смърт, недееспособност или друго такова събитие.
Не по-късно от 31 декември 1997 г. Комисията изготвя доклад за прилагането на втората и третата алинея на тази точка и при необходимост предлага да бъдат изменени или заличени.
В случаите, когато лице предоставя една от услугите, посочени в раздел А, точка 1, буква а) от приложението и когато тази дейност се извършва единствено за сметка на и при пълната и безусловна отговорност на инвестиционния посредник, тази дейност се счита за дейност не на това лице, а на самия инвестиционен посредник;
3.
„кредитна институция“ е кредитна институция, по смисъла на член 1, първото тире от Директива 77/780/ЕИО (7), с изключение на институциите, посочени в член 2, параграф 2 на същата;
4.
„прехвърлими ценни книжа“ са:
-
акции на дружества и други ценни книжа, еквивалентни на акции на дружества,
-
облигации и други форми на превърнат в прехвърлими ценни книжа дълг,
които се търгуват на капиталовия пазар, и
-
всякакви други ценни книжа, с които обикновено се търгува, даващи право на придобиване на такива прехвърлими ценни книжа чрез подписка или замяна или които водят до кеш сетълмент,
с изключение на платежните инструменти;
5.
„инструменти на паричния пазар“ са тези класове инструменти, с които обикновено се търгува на паричния пазар;
6.
„държава-членка по произход“ е:
а)
когато инвестиционният посредник е физическо лице, държавата-членка, в която се намира главното му управление;
б)
когато инвестиционният посредник е юридическо лице - държавата-членка, в която се намира седалището му по устройствения акт, или ако съгласно националното право няма седалище според устройствения акт - държавата-членка, в която е разположено главното му управление;
в)
по отношение на пазар - държавата-членка, в която се намира седалището според устройствения акт на органа, предоставящ търговски услуги, или в случай че съгласно националното му право няма седалище според устройствения акт - държавата-членка, в която се намира главното управление на този орган;
7.
„приемаща държава-членка“ е държавата-членка, в която инвестиционният посредник има клон или предоставя услуги;
8.
„клон“ е място на стопанска дейност, което представлява част от инвестиционния посредник, който няма правосубектност и който предоставя инвестиционни услуги, за които инвестиционният посредник е получил разрешение; всички места на дейност, учредени в една и съща държава-членка от инвестиционния посредник със седалище в друга държава-членка, се считат за един клон;
9.
„компетентни власти“ са властите, които всяка държава-членка определя съгласно член 22;
10.
„квалифицирано участие“ е всяко пряко или косвено участие в инвестиционния посредник, което представлява 10 % или повече от капитала или правата на глас или което прави възможно упражняването на значително влияние върху управлението на инвестиционния посредник, в който е това участие.
По смисъла на настоящото определение, в контекста на членове 4 и 9 и на другите нива на участие, посочени в член 9, се вземат предвид правата на глас, посочени в член 7 от Директива 88/627/ЕИО (8);
11.
„предприятие майка“ е предприятие майка по смисъла на членове 1 и 2 от Директива 83/349/ЕИО (9);
12.
„дъщерно предприятие“ е дъщерно предприятие по смисъла на членове 1 и 2 от Директива 83/349/ЕИО; всяко дъщерно предприятие на дъщерно предприятие също се счита за дъщерно предприятие на предприятието майка, което е главното предприятие майка за тези предприятия;
13.
„регулиран пазар“ е пазар за инструментите, посочени в раздел Б от приложението, който:
-
фигурира в списъка, посочен в член 16, изготвен от държавата-членка, която е държавата - членка по произход, по смисъла на член 1, параграф 6, буква в),
-
функционира редовно,
-
се характеризира с това, че разпоредбите, издадени или одобрени от компетентните власти, определят условията за работата на пазара, условията за достъп до пазара и, в случаите, в които е приложима Директива 79/279/ЕИО, условията, уреждащи допускането до регистрация, определени в настоящата директива и, когато тази директива не е приложима, условията, които трябва да бъдат изпълнени от финансов инструмент преди да може да се търгува ефективно на пазара.
-
изисква спазване на всички условия за докладване и прозрачност, определени съгласно членове 20 и 21;
14.
„контрол“ е контролът, определен в член 1 от Директива 83/349/ЕИО.
Член 2
1. Настоящата директива се прилага за всички инвестиционни посредници. Само параграф 4 от настоящия член и член 8, параграф 2, членове 10 и 11, член 12, първия параграф, член 14, параграфи 3 и 4, членове 15, 19 и 20 обаче се прилагат за кредитни институции, чието разрешение съгласно Директиви 77/780/ЕИО и 89/646/ЕИО, включва една или повече от инвестиционните услуги, изброени в раздел А от приложението към настоящата директива.
2. Настоящата директива не се прилага за:
а)
застрахователни дружества, определени в член 1 на Директива 73/239/ЕИО (10) или член 1 на Директива 79/267/ЕИО (11), или дружества, извършващи презастрахователни дейности или дейности по препродажба, посочени в Директива 64/225/ЕИО (12).
б)
предприятия, които предоставят инвестиционни услуги изключително за техните предприятия майки, за техните дъщерни предприятия или за други дъщерни предприятия на техните предприятия майки;
в)
лица, предоставящи инвестиционна услуга, когато тази услуга се предоставя в отделни случаи в процеса на професионалната им дейност и тази дейност се урежда от законови или подзаконови разпоредби или етичен кодекс, уреждащи тази професия, които не изключват предоставянето на тази услуга;
г)
предприятия, които предоставят инвестиционни услуги, състоящи се изключително в управление на схеми за участие на служители;
д)
предприятия, които предоставят инвестиционни услуги, състоящи се както в предоставяне на услугите, посочени в буква б), така и тези, посочени в буква г);
е)
централните банки на държавите-членки и други национални органи, изпълняващи подобни функции и други държавни органи, натоварени с управлението на държавния дълг или интервениращи в това управление;
ж)
предприятия:
-
които не могат да държат финансови средства или ценни книжа на клиенти и които поради тази причина не могат никога да изпаднат в дълг към клиентите си, и
-
които не могат да предоставят никакви инвестиционни услуги, с изключение на приемането и предаването на поръчки за прехвърлими ценни книжа и дялови единици в предприятия за колективно инвестиране, и
-
които в процеса на предоставяне на тези услуги могат да предават поръчки само на
i)
инвестиционни предприятия, които имат разрешения, издадени в съответствие с настоящата директива;
ii)
кредитни институции, които имат разрешения, издадени в съответствие с Директиви 77/780/ЕИО и 89/646/ЕИО;
iii)
клонове на инвестиционни посредници или на кредитни институции, които имат разрешения, издадени в трета страна и които подлежат на и спазват правилата за надзор, считани от компетентните власти за поне толкова строги, колкото тези, предвидени в настоящата директива, в Директива 89/646/ЕИО или в Директива 93/6/ЕИО;
iv)
предприятия за колективно инвестиране, които имат разрешения, издадени съгласно законодателството на държава-членка да продават дялови единици на обществеността и на управителите на тези предприятия;
v)
инвестиционни дружества с фиксиран капитал по смисъла на член 15, параграф 4 на Директива 77/91/ЕИО (13), чиито ценни книжа са регистрирани или търгувани на регулиран пазар в държава-членка;
-
чиято дейност се ръководи на национално ниво от правила или етичен кодекс;
з)
предприятия за колективно инвестиране, независимо от това дали са съгласувани или не на общностно равнище и депозитарите и управителите на тези предприятия;
и)
лица, чиято основна дейност е търговия със стоки помежду им или с производители, или професионални потребители на тези продукти, и които предоставят инвестиционни услуги само за тези производители и професионални потребители в степен, необходима за основната им дейност;
й)
предприятия, които предоставят инвестиционни услуги, състоящи се изключително от търгуване за тяхна сметка на пазарите на финансови фючърси или опции или които търгуват за сметка на други членове на тези пазари или определят цените за тях и които са гарантирани от клирингови членове на същите пазари. Отговорността за осигуряване изпълнението на сключените от тези предприятия договори трябва да бъде поета от клирингови членове на същите пазари;
к)
сдружения, създадени от датски пенсионни фондове с единствена цел управление на активите на пенсионните фондове, членове на тези сдружения;
л)
„agenti di cambio“ чиято дейност и функции се уреждат от Италианския кралски декрет № 222 от 7 март 1925 г., както и от последващите изменящи го разпоредби, и които са упълномощени да изпълняват дейността си съгласно член 19 на италианския закон № 1 от 2 януари 1991 г.
3. Не по-късно от 31 декември 1998 г. и редовно след това Комисията изготвя доклад за прилагането на параграф 2 във връзка с раздел А от приложението и когато е необходимо, предлага изменения на определенията относно изключенията и включените услуги в светлината на действието на настоящата директива.
4. Предоставените по настоящата директива права не обхващат предоставянето на услуги на държавата като контрагент, централната банка или други национални органи на държава-членка, изпълняващи подобни функции в рамките на управлението на валутната политика, валутните курсове, държавния дълг и резервите на съответната държава-членка.
ДЯЛ II
Условия за започване на дейност
Член 3
1. Всяка държава-членка прави достъпа до дейността на инвестиционни предприятия предмет на разрешение за инвестиционните предприятия, за които е държава-членка по произход. Това разрешение се издава от компетентните власти на държавата-членка по произход, определени в съответствие с член 22. В разрешението се определят инвестиционните услуги, посочени в раздел А от приложението, които посредникът ще предоставя. Разрешението може също така да включва една или повече от допълнителните услуги, посочени в раздел В от приложението. В никакъв случай не трябва да се дава разрешение по смисъла на настоящата директива за услуги, включени само в раздел В от приложението.
2. Всяка държава-членка изисква:
-
всеки инвестиционен посредник, който е юридическо лице и който съгласно националното си право има седалище според устройствения акт, да има главно управление в същата държава-членка, в която е седалището му според устройствения акт.
-
всеки друг инвестиционен посредник да има главно управление в държавата-членка, която е издала разрешението и в която той реално осъществява дейността си.
3. Без да се засягат други условия с общо приложение, предвидени от националното законодателство, компетентните власти не издават разрешение, освен ако:
-
инвестиционният посредник има достатъчен първоначален капитал в съответствие с правилата, посочени в Директива 93/6/ЕИО, като се отчита естеството на въпросната инвестиционна услуга,
-
лицата, които ефективно ръководят дейността на даден инвестиционен посредник са с достатъчно добра репутация и са достатъчно опитни.
Насоката на дейността на даден посредник трябва да се определя от най-малко две лица, отговарящи на горните условия. В случаите, когато подходящ механизъм гарантира, че същият резултат ще бъде постигнат, по-конкретно, в случаите предвидени в последното тире на трета алинея на член 1, параграф 2, компетентните власти могат да издадат разрешение на инвестиционни посредници, които са физически лица или, като се имат предвид естеството и обемът на дейността им, на инвестиционни посредници, които са юридически лица, когато тези посредници се управляват от едно физическо лице съгласно устава им и националното законодателство.
4. Държавите-членки също изискват всяко заявление за разрешение да бъде придружавано от програма за дейността, в която се посоча наред с другото предвиденият вид операции и организационната структура на съответния инвестиционен посредник.
5. Заявителят се информира в срок от шест месеца от представянето на заявлението, независимо дали е дадено или отказано разрешение. Отказът за издаване на разрешение се мотивира.
6. Инвестиционният посредник може да започне дейността си веднага след издаване на разрешението.
7. Компетентните власти могат да отнемат издаденото разрешение на инвестиционния посредник по настоящата директива само когато този инвестиционен посредник:
а)
не използва разрешението в срок от 12 месеца, изрично се отказва от разрешението или е преустановило предоставянето на инвестиционни услуги за повече от шест месеца, освен ако въпросната държава-членка не е предвидила анулиране на разрешението в тези случаи;
б)
е получил разрешението, като е представил неверни данни или по друг нередовен начин;
в)
вече не отговаря на условията, съгласно които е било издадено разрешението;
г)
вече не отговаря на разпоредбите на Директива 93/6/ЕИО;
д)
сериозно и систематично е нарушил разпоредбите, приети съгласно членове 10 или 11, или
е)
попада в някои от случаите, за които националното законодателство предвижда отнемане.
Член 4
Компетентните власти не издават разрешение за предприемане на дейност на инвестиционни посредници, докато не бъдат информирани за самоличността на акционерите или членовете, преки или косвени, физически или юридически лица, които имат квалифицирани участия, както и стойността на тези участия.
Компетентните власти отказват да издадат разрешение, ако предвид необходимостта от гарантиране на стабилно и разумно управление на инвестиционните посредници, те не са убедени, че горепосочените акционери или членове са подходящи.
Член 5
В случаите на клонове на инвестиционни посредници, чието седалище според устройствения акт е извън Общността и които започват или осъществяват дейност, държавите-членки не прилагат разпоредби, осигуряващи им по-благоприятен режим отколкото този, на който са подложени клоновете на инвестиционни посредници, чието седалище според устройствения акт е в държава-членка.
Член 6
Провеждат се предварително консултации с компетентните власти на другата заинтересована държава-членка при издаването на разрешение на инвестиционен посредник, който е:
-
дъщерно предприятие на инвестиционен посредник или кредитна институция, което има разрешение, издадено в друга държава-членка,
-
дъщерно предприятие на предприятието майка на инвестиционен посредник или кредитна институция, която има разрешение, издадено в друга държава-членка
или
-
се контролира от същите физически или юридически лица, които контролират инвестиционния посредник или кредитна институция, която има разрешение, издадено в друга държава-членка.
ДЯЛ III
Взаимоотношения с трети страни
Член 7
1. Компетентните власти на държавите-членки информират Комисията:
а)
за всяко разрешение, издадено на посредника, който е пряко или непряко дъщерно предприятие на предприятието майка, регламентирано от правото на трета страна;
б)
винаги когато такова предприятие майка придобие участие в инвестиционен посредник на Общността, което ще превърне последното в свое дъщерно предприятие.
В двата случая Комисията информира Съвета, докато бъде създаден комитет по прехвърлими ценни книжа от Съвета по предложение на Комисията.
Когато се издава разрешение на посредника, който е пряко или непряко дъщерно предприятие на предприятието майка, регламентирано от законодателството на трета страна, компетентните власти посочват структурата на групата в нотификацията, която изпращат на Комисията.
2. Държавите-членки информират Комисията за трудности от общ характер, които инвестиционните им посредници срещат при учредяването си или при предоставянето на инвестиционни услуги в трета страна.
3. Първоначално, не по-късно от шест месеца преди влизането на настоящата директива в сила, и след това периодично Комисията изготвя доклад, разглеждащ режима, предоставен на инвестиционните посредници от Общността в трети страни при условията, посочени в параграфи 4 и 5, по отношение на учредяването, извършването на дейност по предоставяне на инвестиционни услуги и придобиването на участия в инвестиционни посредници в трети страни. Комисията представя тези доклади в Съвета заедно със съответни предложения.
4. Когато Комисията констатира въз основа на докладите, предвидени в параграф 3 или на базата на друга информация, че трета страна не предоставя на инвестиционните посредници на Общността ефективен достъп до пазар, сравним с този, предоставян от Общността на инвестиционни посредници от тази трета страна, Комисията може да представи предложения на Съвета за съответен мандат за водене на преговори с оглед получаване на сравними конкурентни възможности за инвестиционните посредници на Общността. Съветът взима решение с квалифицирано мнозинство.
5. Когато Комисията констатира въз основа на докладите, предвидени в параграф 3 или въз основа на друга информация, че на инвестиционните посредници на Общността в трета страна не се предоставя национален режим, предлагащ същите конкурентни възможности, каквито са на разположение за местните инвестиционни посредници и че условията за ефективен достъп до пазар не са изпълнени, Комисията може да започне преговори за промяна на ситуацията.
В случаите по първата алинея може също да бъде решено по всяко време и едновременно със започването на преговори, в съответствие с процедурата, която следва да бъде предвидена в директивата, с която Съветът ще създаде посочения в параграф 1 комитет, компетентните власти на държавите-членки да ограничат или да преустановят вземането на решения относно заявления, по които не е взето решение или бъдещи заявления за разрешения и придобиването на участия от преки или непреки предприятия майки, регламентирани от правото на въпросната трета страна. Продължителността на тези мерки не трябва да надвишава три месеца.
Преди края на тримесечния период и въз основа на резултатите от преговорите, Съветът може по предложение на Комисията да вземе решение с квалифицирано мнозинство дали прилагането на мерките да бъде продължено.
Такова ограничение или преустановяване не може да се прилага за учредяването на дъщерни предприятия на инвестиционни посредници, с надлежно издадено разрешение в Общността, или от техни дъщерни предприятия, или за придобиване на участия в инвестиционни посредници на Общността от тези посредници или дъщерни предприятия.
6. Когато Комисията констатира една от ситуациите, описани в параграфи 4 и 5, държавите-членки я информират по нейна молба:
а)
за всяко заявление за разрешение на посредник, който е пряко или непряко дъщерно предприятие на предприятие майка, регламентирано от правото на въпросната трета страна;
б)
когато са информирани, в съответствие с член 10, че такова предприятие майка има намерение да придобие участие в инвестиционен посредник на Общността, като по този начин ще превърне последното в свое дъщерно предприятие.
Това задължение за предоставяне на информация се прекратява, когато се постигне споразумение с третата страна, посочена в параграфи 4 или 5, или когато мерките, посочени в параграф 5, втората и третата алинея, престанат да се прилагат.
7. Взетите по настоящия член мерки са в съответствие със задълженията на Общността по всички международни споразумения, двустранни или многостранни, регулиращи достъпа до или осъществяването на дейността на инвестиционния посредник.
ДЯЛ IV
Условия за осъществяване на дейността
Член 8
1. Компетентните власти на държавата-членка по произход, изискват инвестиционният посредник, на който са издали разрешение, да спазва във всеки момент условията, наложени в член 3, параграф 3.
2. Компетентните власти на държавата-членка по произход, изискват инвестиционният посредник, на който са издали разрешение, да спазва правилата, предвидени в Директива 93/6/ЕИО.
3. Финансовият надзор върху инвестиционния посредник се извършва от компетентните власти на държавата-членка по произход, независимо дали инвестиционният посредник учредява или не клон или предоставя или не услуги в друга държава-членка, без да се засягат тези разпоредби на настоящата директива, които възлагат компетентност на властите в приемащата държава-членка.
Член 9
1. Държавите-членки изискват всяко лице, което възнамерява да придобие, пряко или косвено, квалифицирано участие в инвестиционен посредник, да информира предварително компетентните власти, като им съобщи размера на това участие. Това лице трябва също да информира компетентните власти, ако възнамерява да увеличи квалифицираното си участие, така че съотношението на правата на глас или на дяловете от притежавания от него капитал да достигне или надвиши 20, 33 или 50 %, или така че инвестиционният посредник да стане негово дъщерно предприятие.
Без да се засяга параграф 2, компетентните власти разполагат с максимален срок до три месеца от датата на уведомлението, предвидено в първата алинея, да се противопоставят на такъв план, ако с оглед на необходимостта да се осигури правилно и разумно управление на инвестиционния посредник, те не са убедени, че посоченото в първата алинея лице е подходящо. Ако не се противопоставят на плана, те могат да определят краен срок за изпълнението му.
2. Ако приобретателят на участието, посочено в параграф 1, е инвестиционен посредник, който има разрешение, издадено в друга държава-членка или предприятие майка на инвестиционен посредник, който има разрешение, издадено в друга държава-членка или лице, контролиращо инвестиционен посредник, който има разрешение, издадено в друга държава-членка и ако, в резултат на това придобиване, посредникът, в който приобретателят възнамерява да придобие участие, стане дъщерно предприятие на приобретателя или премине под негов контрол, оценката на придобиването трябва да бъде предмет на предварителна консултация, предвидена в член 6.
3. Държавите-членки изискват всяко лице, което възнамерява да прехвърли пряко или косвено квалифицирано участие в инвестиционен посредник, да информира предварително за това компетентните власти, като посочи размера на участието си. Всяко лице трябва по същия начин да информира компетентните власти, ако възнамерява да намали квалифицираното си участие, така че съотношението на правата на глас или на дяловете от притежавания от него капитал да падне под 20, 33 или 50 %, или че инвестиционният посредник не желае да бъде негово дъщерно предприятие.
4. След като им станат известни, инвестиционните посредници съобщават на компетентните власти всички придобивания или прехвърляния на участия в техния капитал, в резултат на които участията превишават или падат под някой от праговете, посочени в параграфи 1 и 3.
Поне веднъж годишно посредниците съобщават на компетентните власти имената на акционерите и членовете, притежаващи квалифицирани участия и размера на тези участия, както например информацията, получавана на годишните общи събрания на акционерите и членовете или в резултат на спазване на разпоредбите, приложими към дружества, регистрирани на фондовите борси.
5. Държавите-членки изискват, когато упражняваното от лицата, посочени в параграф 1, влияние може да бъде в ущърб на разумното и правилно управление на даден инвестиционен посредник, компетентните власти да взимат съответните мерки, за да се прекрати тази ситуация. Тези мерки могат да включват например съдебни забрани, санкции срещу директорите и лицата, отговарящи за управлението, или преустановяване на упражняването на правата на глас, произтичащи от акциите, притежавани от въпросните акционери или членове.
Подобни мерки се прилагат за лица, които не са се съобразили със задължението да предоставят предварителната информация, предвидена в параграф 1. Ако бъде придобито участие въпреки забраната на компетентните власти, държавите-членки, независимо от други санкции, които следва да се приемат, предвиждат или преустановяване на упражняването на съответните права на глас, или недействителност на подадените гласове или възможност за тяхната унищожаемост.
Член 10
1. Всяка държава-членка по произход, изготвя правила за надзор върху финансовите институции, които се спазват по всяко време от инвестиционните посредници. По-конкретно тези правила изискват всеки инвестиционен посредник:
-
да има стабилни административни и счетоводни процедури, механизми за контрол и сигурност на електронната обработка на данни и подходящи механизми за вътрешен контрол, включвайки по-специално правила за личните сделки на заетите лица, и
-
да взима достатъчни мерки относно принадлежащи на инвеститори инструменти, с оглед защита на правата на собственост на последните, по-специално в случай на неплатежоспособност на инвестиционния посредник, и за да се попречи на инвестиционния посредник да използва инструменти на инвеститори за своя собствена сметка, освен с изричното съгласие на инвеститорите,
-
да предприеме достатъчно мерки за финансовите средства, принадлежащи на инвеститори, с оглед защита правата на последните и, с изключение на случаите на кредитни институции, да предотвратява използването на финансови средства на инвеститорите от инвестиционния посредник за негова собствена сметка.
-
да следи за това регистрирането на извършените сделки да бъде най-малкото достатъчно, за да позволи на органите на държава - членка по произход, да контролират спазването на правилата за надзор, за чието прилагане отговарят; регистрираните данни се съхраняват за период, който следва да бъде определен от компетентните органи,
-
да бъде структурирано и организирано по такъв начин, че да се сведе до минимум рискът да бъдат застрашени интересите на клиентите в резултат на конфликт на интереси между посредника и клиентите му или между самите му клиенти. Въпреки това при учредяването на клон редът и условията на организация не трябва да са в противоречие с правилата за поведение, предписани от приемащата държава-членка, отнасящи се до конфликта на интереси.
Член 11
1. Държавите-членки изготвят правила на поведение, които инвестиционните посредници спазват по всяко време. Тези правила трябва да въвеждат най-малко принципите, изложени в следващите тирета, и да се прилагат по такъв начин, че да се взима предвид професионалното качество на лицето, на което се предоставя услугата. Държавите-членки също прилагат тези правила по целесъобразност за допълнителните услуги, изброени в раздел В от приложението. Тези принципи гарантират, че инвестиционният посредник:
-
действа честно и безпристрастно при осъществяване на търговската си дейност във възможно най-голяма степен защитавайки интересите на клиентите си и целостта на пазара,
-
действа с необходимата компетентност, грижа и старание във възможно най-голяма степен защитавайки интересите на клиентите си и целостта на пазара,
-
има и използва ефективно ресурсите и процедурите, които са необходими за правилното осъществяване на дейността си,
-
информира се за финансовото състояние на клиентите си, инвеститорския им опит и цели по отношение на исканите услуги,
-
разкрива по подходящ начин важна информация по време на работата си с клиентите си,
-
избягва конфликти на интереси, а когато не могат да бъдат избегнати, гарантира справедливо третиране на клиентите, и
-
се съобразява с всички нормативни изисквания, приложими към осъществяване на стопанската ѝ дейност, и работи по най-добрия начин в интерес на клиентите си и на целостта на пазара.
2. Без да се засягат решения, които могат да бъдат взети в контекста на хармонизирането на правилата на поведение, тяхното въвеждане и контролът върху спазването им остават от компетенцията на държавата-членка, в която се предоставя услуга.
3. Когато инвестиционният посредник изпълнява поръчка, за целите на прилагане на правилата, посочени в параграф 1, се оценява професионалното качество на инвеститора, по отношение на инвеститора, от който произхожда поръчката, независимо дали поръчката е била направена пряко от самия инвеститор или косвено чрез инвестиционния посредник, предоставящо услугата, посочена в раздел А, точка 1, буква а) от приложението.
Член 12
Посредникът е длъжен да информира инвеститорите, преди да влезе в делови отношения с тях, кой фонд за обезщетяване или равностойна защита ще се прилага относно предвидените сделки, какво обезпечение се предлага от една или друга система, която се прилага или ако няма фонд или обезщетяване.
Съветът отбелязва факта, че Комисията посочва, че ще му представи предложения за хармонизирането на системи за обезщетяване, отнасящи се за сделки на инвестиционни посредници най-късно до 31 юли 1993 г. Съветът се произнася по тези предложения във възможно най-кратък срок с цел да приведе в действие предложените системи на същата дата като настоящата директива.
Член 13
Настоящата директива не препятства инвестиционни посредници, които имат разрешение, издадено в други държави-членки, да рекламират услугите си чрез всички налични средства за комуникация в приемащата държава-членка, при условие че спазват всички правила, уреждащи формата и съдържанието на тези реклами, приети в интерес на общото благо.
ДЯЛ V
Право на установяване и свободно предоставяне на услуги
Член 14
1. Държавите-членки осигуряват инвестиционните и други услуги, изброени в раздел В от приложението, да могат да се предоставят в рамките на техните територии в съответствие с членове 17, 18 и 19 или чрез установяване на клон или чрез свободно предоставяне на услуги от всеки инвестиционен посредник, който има разрешение и се контролира от компетентните власти на друга държава-членка в съответствие с настоящата директива, при условие че тези услуги са включени в разрешението.
Настоящата директива не засяга правомощията на приемащите държави-членки относно дялове от предприятия за колективни инвестиции, за които Директива 85/611/ЕИО (14) не се прилага.
2. Държавите-членки не могат да решат установяването на клон или предоставянето на услугите, посочени в параграф 1, да зависи от изискване за получаване на разрешение, някакво изискване за предоставяне на допълнителен капитал или от някаква друга мярка с еквивалентен ефект.
3. Държава-членка може да изиска сделките, отнасящи се до услугите, посочени в параграф 1, да се извършват на регулиран пазар, когато отговарят на всички посочени по-долу критерии:
-
инвеститорът трябва да пребивава или да се е установил в тази държава-членка,
-
инвестиционният посредник трябва да извършва тези сделки чрез основно учреждение, чрез клон, намиращ се в тази държава-членка или в рамките на свободно предоставяне на услуги в тази държава-членка.
-
сделката трябва да включва инструмент, с който се търгува на регулиран пазар в тази държава-членка.
4. Когато държава-членка прилага параграф 3, тя предоставя на инвеститорите, които обичайно пребивават или са се установили в тази държава-членка, правото да не спазват задължението, наложено с параграф 3, и да извършват сделките, посочени в параграф 3, на нерегулиран пазар. Държавите-членки могат да подчинят упражняването на това право на изрично разрешение, като се вземат предвид различните нужди на инвеститорите за защита, и по-конкретно способността на професионалните и институционални инвеститори да действат в свой най-добър интерес. Във всеки случай, трябва да е възможно това разрешение да бъде дадено при условия, които не застрашават точното изпълнение на нарежданията на инвеститорите.
5. Комисията докладва за действието на параграфи 3 и 4 не по-късно от 31 декември 1998 г. и ако е необходимо, предлага изменения на тези параграфи.
Член 15
1. Без да се засяга упражняването на правото на установяване или свободното предоставяне на услуги, посочени в член 14, приемащите държави-членки следят инвестиционните посредници, които имат разрешение, издадено от компетентните власти в държавите-членки по произход, да предоставят услугите, посочени в раздел А, точка 1, буква б) и точка 2 от приложението, да могат пряко или косвено да станат членове или да имат достъп до регулираните пазари в приемащите държави-членки, където се предоставят подобни услуги и също така да станат членове или да имат достъп до системите за клиринг и сетълмент, които се предоставят на членовете на тези регулирани пазари.
Държавите-членки отменят вътрешните правила или закони или правилници на регулираните пазари, които ограничават броя на лицата, на които е разрешен достъп до тях. Ако по силата на правната му структура или технически капацитет, достъпът до даден регулиран пазар е ограничен, съответната държава-членка осигурява структурата и капацитетът му да бъдат редовно привеждани в съответствие.
2. Членството или достъпът до регулиран пазар зависят от спазването от страна на инвестиционния посредник на изискванията за капиталова адекватност и контрола на това спазване от държавата-членка по произход, в съответствие с Директива 93/6/ЕИО.
Приемащите държави-членки имат право да налагат допълнителни изисквания за капитал само що се отнася до въпроси, които не са обхванати от настоящата директива.
Достъпът до регулиран пазар, допускането до членство в него или тяхното поддържане зависят от спазването на правилата на регулирания пазар във връзка със учредяването и управлението на регулирания пазар и от спазването на правилата, отнасящи се до сделки на пазара, с професионалните стандарти, наложени на персонала, работещ на и във връзка с пазара и с правилата и процедурите за клиринг и сетълмент. Подробните условия за въвеждане на тези правила и процедури могат съответно да бъдат приведени в съответствие, наред с другото, за да се осигури изпълнение на произтичащите задължения, при условие, обаче, че се спазва член 28.
3. За да изпълнят наложеното с параграф 1 задължение, приемащите държави-членки предоставят на инвестиционните посредници, посочени в този параграф, избора да станат членове или да имат достъп до регулираните им пазари или:
-
пряко, чрез установяването на клонове в приемащите държави-членки, или
-
непряко, чрез учредяването на дъщерни предприятия в приемащите държави-членки или чрез придобиването на предприятия в приемащите държави-членки, които са вече членове на регулираните им пазари или вече имат достъп до тях.
Тези държави-членки обаче, които при приемането на настоящата директива прилагат закони, които не позволяват на кредитни институции да стават членове или да имат достъп до регулирани пазари, освен ако нямат специализирани дъщерни предприятия, могат да продължат до 31 декември 1996 г. да прилагат същото задължение по недискриминационен начин по отношение на кредитни институции от други държави-членки за целите на достъпа до тези регулирани пазари.
Кралство Испания, Република Гърция и Република Португалия могат да удължат този период до 31 декември 1999 г. Една година преди тази дата Комисията изготвя доклад, като взема предвид придобития опит при прилагането на този член и, ако е необходимо, представя предложение. Съветът с квалифицирано мнозинство може на базата на това предложение да вземе решение за преразглеждане на този режим.
4. При условията на параграфи 1, 2 и 3, когато регулираният пазар на приемащата държава-членка извършва дейност без каквото и да било изискване за физическо присъствие, инвестиционните посредници, посочени в параграф 1, могат да станат членове или да имат достъп до него на същата основа, без да е необходимо да бъдат установени в приемащата държава-членка. За да дадат възможност на инвестиционните им посредници да станат членове или да имат достъп до регулираните пазари на приемащите държави-членки в съответствие с този параграф, държавите-членки по произход, разрешават на регулираните пазари на тези приемащи държави-членки да предоставят средствата, необходими за тази цел, на територията на държавите-членки по произход.
5. Настоящият член не засяга правото на държавите-членки да разрешават или забраняват създаването на нови пазари в рамките на техните територии.
6. Настоящият член няма действие:
-
във Федерална Република Германия при регулиране дейността на Kursmakler или
-
в Кралство Нидерландия при регулиране дейността на hoekmannen.
Член 16
За целите на взаимното признаване и прилагането на настоящата директива, всяка държава-членка изготвя списък на регулираните пазари, за които тя се явява държава-членка по произход, и които са в съответствие с нормативната ѝ база и изпраща този списък за информация, заедно със съответните правилници за работата и организацията на тези регулирани пазари, на другите държави-членки и на Комисията. Същото съобщение се прави за всяка промяна на гореспоменатия списък или правила. Комисията публикува списъците на регулираните пазари и тяхното актуализиране в Официален вестник на Европейските общности най-малко един път годишно.
Не по-късно от 31 декември 1996 г. Комисията изготвя доклад въз основа на така получената информация и, при необходимост, предлага изменения на определението за регулиран пазар по смисъла на настоящата директива.
Член 17
1. В допълнение към условията, наложени с член 3, всеки инвестиционен посредник, желаещ да учреди клон на територията на друга държава-членка, уведомява компетентните власти на държавата-членка по произход.
2. Държавите-членки изискват всеки инвестиционен посредник, желаещ да учреди клон в рамките на територията на друга държава-членка да предостави следната информация при извършване на уведомяването, предвидено в параграф 1:
а)
държавата-членка, на чиято територия планира да учреди клон;
б)
програма на дейностите, посочваща наред с другото предвидените видове дейности и организационната структура на клона;
в)
адреса в приемащата държава-членка, от където могат да бъдат поискани документи;
г)
имената на управителите на клона.
3. Освен ако компетентните власти на държавата-членка по произход, нямат основание да се съмняват в адекватността на административната структура или финансовото положение на инвестиционния посредник, като отчитат планираната дейност, те в срок от три месеца от получаването на цялата информация, посочена в параграф 2, съобщават тази информация на компетентните власти на приемащата държава-членка и информират съответно инвестиционния посредник.
Те съобщават също подробни данни за схемата за обезщетяване, имаща за цел да защити инвеститорите на клона.
Когато компетентните власти на държавата-членка по произход, откажат да предоставят информацията, посочена в параграф 2, на компетентните власти на приемащата държава-членка, те мотивират отказа си пред въпросния инвестиционен посредник в срок от три месеца от получаване на цялата информация. Този отказ или липса на отговор е предмет на съдебна защита в държавите-членки по произход.
4. Преди клонът на инвестиционен посредник да започне дейност, компетентните власти на държавата-членка по произход, в срок от два месеца от получаване на информацията, посочена в параграф 3, се подготвят за надзора на инвестиционния посредник в съответствие с член 19 и ако е необходимо, посочват условията, включително правилата за поведение, съгласно които в интерес на общото благо, тази дейност трябва да се осъществява в приемащата държава-членка.
5. При получаване на съобщение от компетентните власти на приемащата държава-членка или при изтичането на срока, предвиден в параграф 4, без да е получено каквото и да било съобщение от тези власти, клонът може да бъде учреден и да започне дейност.
6. В случай на промяна на данните, съобщени съгласно параграф 2, буква б), в) или г), инвестиционният посредник уведомява писмено за тази промяна компетентните власти на държавата-членка по произход, и приемащата държава-членка най-малко един месец преди осъществяване на промяната, така че компетентните власти на държавата-членка по произход, да могат да вземат решение по промяната съгласно параграф 3, а компетентните власти на приемащата държава-членка могат да направят това съгласно параграф 4.
7. В случай на промяна на данните, съобщени в съответствие с параграф 3, втора алинея, властите на държавата-членка по произход, информират съответно властите на приемащата държава-членка.
Член 18
1. Всеки инвестиционен посредник, желаещ да извършва дейност в рамките на територията на друга държава-членка за първи път при условията на свободното предоставяне на услуги, съобщава следната информация на компетентните власти на държавата-членка по произход:
-
държавата-членка, където възнамерява да извършва дейността си,
-
програма на дейността, в която се посочват, в частност инвестиционната услуга или услуги, които възнамерява да предоставя.
2. Компетентните власти на държавата-членка по произход, в срок от един месец от получаването на информацията, посочена в параграф 1, я съобщават на компетентните власти на държавата-членка по произход. Инвестиционният посредник може тогава да започне да предоставя въпросната инвестиционна услуга или услуги в приемащата държава-членка.
Когато е целесъобразно, компетентните власти на приемащата държава-членка при получаване на информацията, посочена в параграф 1, посочват на инвестиционния посредник условията, включително правилата за поведение, които в интерес на общото благо доставчиците на въпросните инвестиционни услуги трябва да спазват в приемащата държава-членка.
3. В случай че съдържанието на информацията, съобщена съгласно второто тире на параграф 1 бъде изменено, инвестиционният посредник уведомява писмено за извършените изменения компетентните власти на държавата-членка по произход и на приемащата държава-членка преди да осъществи промяната, така че компетентните власти на приемащата държава-членка да могат, ако е необходимо, да информират посредника за всяка промяна или допълнение, които следва да бъдат направени в съобщената по параграф 2 информация.
Член 19
1. Приемащите държави-членки могат за статистически цели да изискат всички инвестиционни посредници с клонове на тяхна територия периодично да докладват за дейността си в тези приемащи държави-членки на компетентните власти на тези приемащи държави-членки.
При изпълнение на отговорностите си за провеждане на валутната политика, без да се засягат мерките, необходими за укрепване на Европейската валутна система, приемащите държави-членки могат на териториите си да изискат всички клонове на инвестиционни посредници, произхождащи от други държави-членки, да предоставят за тази цел същите данни, като националните инвестиционни посредници.
2. При изпълнение на отговорностите си по настоящата директива приемащите държави-членки могат да изискат клонове на инвестиционни посредници да предоставят за тази цел същите данни като националните посредници.
Приемащите държави-членки могат да изискат инвестиционните посредници, осъществяващи дейност на териториите им при условията на свободното предоставяне на услуги, да предоставят информацията, необходима за контролиране на спазването от страна на тези посредници на стандартите, определени от приемащата държава-членка, които се прилагат за тях, въпреки че тези изисквания не могат да бъдат по-строги от тези, които същата държава-членка налага на учредени посредници относно контрола на спазването от тях на същите стандарти.
3. Когато компетентните власти на приемащата държава-членка констатират, че инвестиционният посредник, който има клон или предоставя услуги на територията ѝ, е в нарушение на законовите или подзаконовите разпоредби, приети в тази държава съгласно разпоредбите на настоящата директива, които предоставят правомощия на компетентните власти на приемащата държава-членка, тези власти изискват съответният инвестиционен посредник да прекрати това нарушение.
4. Ако съответният инвестиционен посредник не вземе необходимите мерки, компетентните власти на приемащата държава-членка информират компетентните власти на държавата-членка по произход. Последната при първа възможност взема всички необходими мерки, за да гарантира, че съответният инвестиционен посредник ще прекрати нарушението. Естеството на тези мерки се съобщава на компетентните власти на приемащата държава-членка.
5. Ако въпреки мерките, взети от държавата-членка по произход, или поради това, че тези мерки се окажат недостатъчни или не са налични във въпросната държава, инвестиционният посредник продължава да нарушава законовите или подзаконовите разпоредби, посочени в параграф 2, които са в сила в приемащата държава-членка, последната може, след като информира компетентните власти на държавата-членка по произход, да вземе съответни мерки, за да предотврати или санкционира по-нататъшни нередности и, доколкото е необходимо, да попречи на този инвестиционен посредник да извършва по-нататъшни сделки на територията му. Държавите-членки гарантират, че на техните територии е възможно да се връчат на инвестиционните посредници необходимите за приемането на тези мерки правни документи.
6. Предходните разпоредби не засягат правомощията на държавите-членки да взимат необходимите мерки за предотвратяване или санкциониране на нередностите, извършени на тяхна територия, които противоречат на правилата за поведение, въведени съгласно член 11, както и на други законови или подзаконови разпоредби, приети в интерес на общото благо. Това включва възможността да се попречи на инвестиционния посредник в нарушение да извърша други сделки на територията им.
7. Всяка мярка, приета съгласно параграфи 4, 5 или 6, която включва санкции или ограничения върху дейността на даден инвестиционен посредник, трябва да бъде надлежно обоснована и съобщена на съответния инвестиционен посредник. Всяка такава мярка е предмет на право на съдебна защита в държавата-членка, която я е приела.
8. Преди да приложат процедурата, предвидена в параграфи 3, 4 или 5, компетентните власти на приемащата държава-членка в спешни случаи могат да вземат предпазни мерки, необходими за защита на интересите на инвеститори и на други, за които се предоставят услуги. Комисията и компетентните власти на другите държави-членки трябва да бъдат информирани за тези мерки в най-кратък срок.
След консултации с компетентните власти на съответните държави-членки, Комисията може да реши, че въпросната държавата-членка трябва да коригира или да отмени тези мерки.
9. В случай на отнемане на разрешение, компетентните власти на приемащата държава-членка се информират и вземат съответните мерки за предотвратяване въпросният инвестиционен посредник да извършва нови сделки на територията ѝ и за защита интересите на инвеститорите. На всеки две години Комисията представя доклад за тези случаи на комитета по ценните книжа, който ще бъде учреден на по-късен етап.
10. Държавите-членки информират Комисията за броя и вида на случаите, в които е имало отказ съгласно член 17 или са били взети мерки в съответствие с параграф 5. На всеки две години Комисията представя доклад за тези случаи на комитета по ценните книжа, който ще бъде учреден на по-късен етап.
Член 20
1. За да се гарантира, че властите, отговорни за пазарите и за надзора, имат достъп до информацията, необходима за изпълнението на задълженията им, държавите-членки по произход, изискват поне:
а)
без да се засягат мерките, взети в изпълнение на член 10, инвестиционните посредници да съхраняват на разположение на властите за най-малко пет години съответните данни относно сделки, отнасящи се за услугите, посочени в член 14, параграф 1, които са извършили с инструменти, с които се търгува на регулиран пазар, дали тези сделки са били извършени на регулиран пазар или не.
б)
инвестиционните посредници да докладват на компетентните власти на държавата-членка по произход, за всички сделки, посочени в буква а), когато тези сделки включват:
-
акции или други инструменти, даващи достъп до капитал,
-
облигации и други форми на обърнат в прехвърлими ценни книжа дълг,
-
стандартизирани форуърдни договори, отнасящи се до акции или
-
стандартизирани опции за акции.
Тези доклади трябва да се предоставят на съответните власти във възможно най-кратък срок. Срокът се определя от тези власти. Той може да бъде продължен до края на следващия работен ден, когато това се налага по оперативни или практически причини, но при никакви обстоятелства не може да надвишава този срок.
Тези отчети трябва в частност да включват данни за названията и броя на закупените или продадени инструменти, дата и час на сделките, цени на сделките и начини за идентифициране на инвестиционните посредници.
Държавите-членки по произход, могат да предвидят задължението, наложено в буква б), в случая на облигации и други форми на превърнат в прехвърлими ценни книжа дълг да се прилага само за сделките със същите инструменти.
2. Когато инвестиционният посредник осъществява сделка на регулиран пазар в приемащата държава-членка, държавата-членка по произход, може да се откаже от изискванията си относно отчитането, ако за инвестиционния посредник важи същото изискване за докладване на въпросната сделка на отговорните за този пазар власти.
3. Държавите-членки предвиждат докладът, посочен в параграф 1, буква б) да бъде съставен или от самия инвестиционен посредник или от системата за съгласуване на нарежданията (trade maching system) или чрез властите на фондовата борса или от тези на друг регулиран пазар.
4. Държавите-членки гарантират, че наличната в съответствие с настоящия член информация е също така налична за правилното прилагане на член 23.
5. Всяка държава-членка може по недискриминационен начин да приеме или да запази по-строги разпоредби в областта, уредена от настоящия член относно съдържанието и формата за съхраняване и съобщаване на данните, свързани със сделки:
-
осъществявани на регулиран пазар, за които е държава-членка по произход, или
-
осъществявани от инвестиционни посредници, за които е държава-членка по произход.
Член 21
1. За да могат инвеститорите по всяко време да правят преценка на условията на сделка, която ще бъде извършена и след това да проверяват условията, при които е била извършена, всеки компетентен орган взема мерки да предостави на инвеститорите информацията, посочена в параграф 2 за всеки от регулираните пазари, които е включил в списъка, посочен в член 16. В съответствие с изискванията, посочени в параграф 2, компетентните власти определят формата и точните срокове, в които информацията следва да бъде предоставяна, както и по какъв начин следва да бъде предоставяна, като взема предвид естеството, размера и нуждите на съответния пазар и опериращите на този пазар инвеститори.
2. Компетентните власти изискват за всеки инструмент най-малко:
а)
публикуване в началото на всеки ден на функциониране на пазара на средната претеглена цена, най-високата и най-ниската цена и обема на търговията, извършена на съответния регулиран пазар за целия предишен ден;
б)
освен това за непрекъснатите пазари, основани на съгласуване на поръчки и за пазарите с котировки, публикуване:
-
в края на всеки час от функционирането на пазара на средната претеглена цена и на обема на търговията, извършена на въпросния регулиран пазар за шестчасов период на търговия, завършващ така че да останат два часа функциониране на пазара преди публикуването, и
-
на всеки 20 минути, на средната претеглена цена и най-високата и най-ниската цена на въпросния регулиран пазар за двучасов период на търговия, завършващ така че да остава един час функциониране на пазара преди публикуване.
Когато инвеститорите имат предварителен достъп до информация относно цените и количествата, за които могат да се осъществят сделки:
i)
тази информация трябва да е на разположение по всяко време през часовете на функциониране на пазара;
ii)
условията, съобщени за дадена цена и количество, трябва да бъдат условията, съгласно които е възможно инвеститорът да реализира такава сделка.
Компетентните власти могат да забавят или да прекратят публикуването, когато това се налага от изключителни пазарни условия или в случай на малки пазари - да запазят анонимността на посредниците и инвеститорите. Компетентните власти могат да прилагат специални разпоредби в случай на изключителни сделки, които са в много големи размери в сравнение със средните сделки с въпросните ценни книжа на този пазар и в случаите на силно неликвидни ценни книжа, определени по обективни критерии и оповестени публично. Компетентните власти могат също така да прилагат по-гъвкави условия, в частност по отношение на крайните срокове на публикуване, за сделките отнасящи се до облигации и други форми на трансформиран в прехвърлими ценни книжа дълг.
3. В уредената от настоящия член област всяка държава-членка може да приеме или да запази по-строги или допълнителни условия по отношение на съдържанието и формата, в която информацията трябва да бъде предоставяна на инвеститорите относно сделки, реализирани на регулирани пазари, за които това е държавата-членка по произход, при условие че тези разпоредби се прилагат независимо от държавата-членка, в която емитентът на финансовия инструмент се намира или държавата-членка, на чийто регулиран пазар инструментът е бил регистриран за пръв път.
4. Комисията докладва за прилагането на настоящия член не по-късно от 31 декември 1997 г.; Съветът може по предложение на Комисията да реши с квалифицирано мнозинство да измени настоящия член.
ГЛАВА VI
Власти, които отговарят за издаването на разрешение и за надзора
Член 22
1. Държавите-членки определят компетентните власти, които следва да изпълняват задълженията, предвидени в настоящата директива. Те информират Комисията за това, като посочват евентуално разпределение на тези задължения.
2. Властите, посочени в параграф 1, трябва да бъдат или държавни власти, органи, признати от националното право или органи, признати от държавните власти, изрично оправомощени за тази цел от националното право.
3. Въпросните власти трябва да имат всички правомощия, необходими за изпълнение на функциите им.
Член 23
1. Когато има два или повече компетентни органа в една и съща държава-членка, те си сътрудничат тясно при надзора върху дейността на инвестиционните посредници, извършващи дейност в тази държава-членка.
2. Държавите-членки гарантират, че такова сътрудничество се осъществява между компетентните власти и държавните органи, отговорни за надзора на финансовите пазари, кредитните и други финансови институции и застрахователни дружества, по отношение на контролираните от тези власти институции.
3. Когато чрез предоставянето на услуги или учредяването на клонове даден инвестиционен посредник извършва дейност в една или повече държави-членки, различни от държавата - членка по произход, компетентните власти на всички заинтересовани държави-членки си сътрудничат тясно помежду си, за да изпълняват по-ефективно съответните си задължения в областта, обхваната от настоящата директива.
Те си предоставят взаимно при поискване цялата информация относно управлението и собствеността на тези инвестиционни посредници, която би улеснила надзора над тях и цялата информация, която би улеснила контролирането на тези посредници. В частност властите в държавата-членка по произход, си сътрудничат, за да гарантират събиране на данните, посочени в член 19, параграф 2 от властите на приемащата държава-членка.
Доколкото е необходимо за целите на упражняване на правомощията им за надзор, компетентните власти на държавата-членка по произход се информират от компетентните власти на приемащата държавата-членка за мерките, взети от приемащата държава-членка съгласно член 19, параграф 6, които включват санкции, наложени на инвестиционния посредник или ограничения върху дейността на инвестиционния посредник.
Член 24
1. Всяка приемаща държава-членка гарантира, че когато инвестиционен посредник, който е получил разрешение в друга държава-членка, осъществява дейност в държава-членка чрез клон, компетентните власти да могат, след като са информирали компетентните власти на приемащата държава-членка, те самите или чрез посредничество на лица, които са оправомощили за тази цел, да извършват проверка на място на посочената в член 23, параграф 3 информация.
2. Компетентните власти на държавата-членка по произход, също така могат да поискат от компетентните власти на приемащата държава-членка да се извърши такава проверка. Властите, които получат такова искане трябва в рамките на правомощията си да действат в съответствие с тях, да извършват проверките сами, като разрешават на властите, които са се обърнали към тях, да ги извършат или да разрешат на одитори или експерти да ги извършат.
3. Настоящият член не засяга правото на компетентните власти в държавата-членка по произход, при изпълнение на отговорностите им по настоящата директива, да извършват проверки на място на създадените на тяхната територия клонове.
Член 25
1. Държавите-членки гарантират, че всички лица, които работят или са работили за компетентните власти, както и одитори и експерти, инструктирани от компетентните власти, са обвързани от задължението за пазене на професионална тайна. Съответно никаква конфиденциална информация, която те могат да получат по време на изпълнение на задълженията им, не може да бъде разкрита на каквито и да било лица или власти, с изключение в обобщена или съкратена форма, така че отделните инвестиционни посредници да не могат да бъдат идентифицирани, без да се засягат случаите, предмет на наказателното право.
Въпреки това, когато инвестиционният посредник бъде обявен в несъстоятелност или принудително е прекратен, конфиденциална информация, която не засяга трети страни, участващи в опити за спасяването на инвестиционния посредник, може да бъде разкрита в гражданско или търговско производство.
2. Параграф 1 не възпрепятства компетентните власти от различни държави-членки да обменят информация съгласно настоящата директива или други директиви, приложими към инвестиционни посредници. Тази информация съставлява професионална тайна и подлежи на условията наложени в параграф 1.
3. Държавите-членки могат да сключват споразумения за сътрудничество при обмен на информация с компетентните власти на трети страни, само ако разкриваната информация е защитена с гаранции за опазване на професионална тайна, поне равни на тези, постановени с настоящия член.
4. Компетентните власти, получаващи конфиденциална информация съгласно параграфи 1 или 2, могат да я използват само при изпълнение на задълженията си:
-
да проверяват дали са спазени условията, уреждащи достъпа до дейност на инвестиционни посредници и да улесняват контрола на консолидирана и неконсолидирана основа на осъществяването на тази дейност, по-специално по отношение на изискванията за капиталовата адекватност, предвидени в Директива 93/6/ЕИО, административни и счетоводни процедури, и механизмите за вътрешен контрол,
-
да налагат санкции,
-
при обжалване по административен ред на решения на компетентните власти, или
-
в съдебни производства, започнати съгласно член 26.
5. Параграфи 1 и 4 не изключват обмена на информация:
а)
в рамките на държава-членка, където има два или повече компетентни органа, или
б)
в рамките на държава-членка или между държави-членки, между компетентни власти и
-
властите, отговорни за надзора на кредитните институции, други финансови организации и застрахователни дружества и властите, отговорни за надзора на финансовите пазари,
-
органите, отговорни за ликвидацията и несъстоятелността на инвестиционни посредници и други подобни производства, и
-
лица, отговорни за извършване на постановени от закона одити на сметките на инвестиционни посредници и други финансови институции,
в изпълнение на надзорните им функции, или за разкриването на информация, необходима за изпълнението на функциите на органи, които управляват схеми за обезщетяване. Тази информация е предмет на служебна тайна, предвидена в параграф 1.
6. Настоящият член не препятства компетентните власти да разкриват на централните банки, които не извършват индивидуален надзор на кредитни институции или инвестиционни посредници, информацията, която може да им е необходима, за да действат като валутни институции. Получената в този контекст информация съставлява професионална тайна и подлежи на ограниченията, наложени в параграф 1.
7. Настоящият член не препятства компетентните власти да съобщават информацията, посочена в параграфи 1 до 4 на клирингова къща или друга подобна институция, призната съгласно националното законодателство за предоставянето на услуги по клиринг и сетълмент за пазарите на една от техните държави-членки, ако те считат, че е необходимо да се съобщи информацията, за да се осигури правилното функциониране на тези институции във връзка с неизпълнение или потенциално неизпълнение на задълженията на участници на пазара. Получената информация представлява професионална тайна по силата на параграф 1. Държавите-членки обаче трябва да гарантират, че информацията, получена съгласно параграф 2, няма да се разкрива при обстоятелствата, посочени в този параграф без изричното съгласие на компетентните власти, които са я предоставили.
8. Освен това, въпреки условията, посочени в параграфи 1 и 4, държавите-членки могат по силата на законови разпоредби да разрешат разкриването на известна информация на други отдели от централната им държавна администрация, отговорни за законодателството по надзора на кредитни, финансови институции, инвестиционни посредници и застрахователни дружества и на инструктираните от тези отдели инспектори.
Такова разкриване на информация обаче може да се извърши само когато е необходимо за надзор на финансовите институции.
Държавите-членки, обаче, предвиждат информацията, получена по параграфи 2 и 5 и тази, получена чрез проверките на място, посочени в член 24, никога да не се разкрива в посочените в настоящия параграф случаи, освен с изричното съгласие на компетентните власти, които са предоставили информацията или на компетентните власти на държавата-членка, в която е била извършена проверка на място.
9. Ако по време на приемането на настоящата директива държава-членка предвиди обмен на информация между властите, при проверка за спазването на законите, отнасящи се до надзора на финансовите институции, организацията, функционирането и поведението на търговските дружества и регулирането на финансовите пазари, тази държава-членка може да продължи да разрешава обмена на такава информация, докато бъдат съгласувани всички разпоредби, уреждащи обмена на информация между органите за целия финансов сектор, но във всеки случай не след 1 юли 1996 година.
Държавите-членки гарантират, че получената информация от друга държава-членка не може да бъде разкривана при обстоятелствата, посочени в първата алинея без изричното съгласие на компетентните власти, които са я разкрили и че може да бъде използвана само за целите, за които тези власти са дали съгласието си.
Съветът осъществява съгласуването съгласно първата алинея на базата на предложение на Комисията. Съветът отбелязва изявленията на Комисията с цел да представи предложения най-късно до 31 юли 1993 г. Съветът ще се произнесе във възможно най-кратък срок с намерението предложените правила да влязат в сила на същата дата като настоящата директива.
Член 26
Държавите-членки гарантират, че решенията, взети по отношение на инвестиционния посредник съгласно законови, подзаконови и административни разпоредби, приети в съответствие с настоящата директива, са предмет на съдебно обжалване; същото се прилага, когато не бъде взето решение в срок от шест месеца от представянето му относно заявление за разрешение, което съдържа цялата изисквана съгласно действащите разпоредби информация.
Член 27
Без да се засягат производствата по отнемане на разрешение или разпоредбите на наказателното право, държавите-членки гарантират, че съответните им компетентни власти могат да приемат или да налагат мерки или санкции спрямо инвестиционни посредници или тези, които ефективно контролират дейността на посредниците, които нарушават законовите, подзаконовите или административните разпоредби относно надзора или извършването на дейността им, имащи за цел конкретно наблюдаваните нарушения или причините за тези нарушения да бъдат преустановени.
Член 28
Държавите-членки гарантират, че настоящата директива се прилага без дискриминация.
ДЯЛ VII
Заключителни разпоредби
Член 29
До приемането на нова директива, определяща разпоредби, които привеждат настоящата директива в съответствие с техническия прогрес в по-долу посочените области, Съветът в съответствие с Решение 87/373/ЕИО (15), с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията приема промените, които могат да бъдат необходими, както следва:
-
разширяване на списъка в раздел В от приложението,
-
адаптиране на терминологията на списъците в приложението, за да се вземат предвид развитието на финансовите пазари,
-
областите, в които компетентните власти трябва да обменят информация, така както са изброени в член 23;
-
изясняване на определенията, за да се осигури еднакво прилагане на настоящата директива в Общността,
-
изясняване на определенията, за да се вземе предвид при прилагането на настоящата директива развитието на финансовите пазари,
-
привеждане на терминологията и определенията в съответствие с последващите мерки за инвестиционни посредници и свързани с тях въпроси.
-
другите задачи, предвидени с член 7, параграф 5.
Член 30
1. Счита се, че инвестиционните посредници, които вече имат разрешение в държавите-членки по произход да предоставят инвестиционни услуги преди 31 декември 1995 г., притежават разрешение за целите на настоящата директива, ако законите на тази държава-членка предвиждат, че за да започнат такава дейност те трябва да спазват условия, еквивалентни на тези, определени с член 3, параграфи 3 и 4.
2. Инвестиционните посредници, които вече осъществяват дейност на 31 декември 1995 г. и не са включени сред тези, посочени в параграф 1, могат да продължат дейността си, при условие че не по-късно от 31 декември 1996 г. и съгласно разпоредбите на държавите-членки по произход, те получат разрешение да продължат тези дейности в съответствие с разпоредбите, приети при прилагането на настоящата директива.
Само предоставянето на такова разрешение дава възможност на тези посредници съгласно разпоредбите на настоящата директива да получат правото на установяване и свободното предоставяне на услуги.
3. Когато преди датата на приемане на настоящата директива инвестиционните посредници са започнали дейност в други държави-членки или чрез клонове или при условията на свободата на предоставяне на услуги, властите на всяка държава-членка по произход съобщават между 1 юли и 31 декември 1995 г. за целите на член 17, параграф 1 и параграфи 2, и член 18, на властите на всяка от останалите заинтересовани държави-членки списъка на посредниците, които спазват настоящата директива и работят в тези страни, посочвайки извършваната дейност.
4. Физическите лица, на които е разрешено в държава-членка на датата на приемане на настоящата директива да предлагат инвестиционни услуги се счита, че имат издадено разрешение по настоящата директива, при условие че изпълняват изискванията, предвидени в член 1, параграф 2, втората алинея, второто тире и третата алинея, всичките четири тирета.
Член 31
Не по-късно от 1 юли 1995 г. държавите-членки приемат необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива.
Тези разпоредби влизат в сила не по-късно от 31 декември 1995 г. Държавите-членки информират незабавно Комисията за това.
Когато държави-членки приемат разпоредбите, посочени в първия параграф, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 32
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 10 май 1993 година.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 93/22/ETY,
annettu 10 päivänä toukokuuta 1993,
sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
tämä direktiivi on keskeinen keino sisämarkkinoiden toteuttamiseksi sijoituspalveluyritysten alalla sekä sijoittautumisoikeuden että rahoituspalvelujen tarjoamisen vapauden osalta; sisämarkkinoiden toteuttamisesta on päätetty Euroopan yhtenäisasiakirjassa ja sen aikataulu on määritelty komission valkoisessa kirjassa,
tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia sijoituspalveluja tarjoavien yritysten toiminnan on sijoittajien suojaamiseksi ja rahoitusjärjestelmän vakauden varmistamiseksi oltava sijoituspalveluyritysten kotijäsenvaltion antaman toimiluvan varaista,
omaksutun lähestymistavan mukaisesti tarkoituksena on saada aikaan ainoastaan sellainen olennainen yhdenmukaistaminen, joka on tarpeellinen ja riittävä varmistamaan toimilupien myöntämisen ja toiminnan vakauden valvontajärjestelmien vastavuoroisen tunnustamisen siten, että on mahdollista myöntää yksi koko yhteisön alueella hyväksytty toimilupa ja soveltaa kotijäsenvaltion valvonnan periaatetta; vastavuoroisen tunnustamisen perusteella sijoituspalveluyritykset, joille niiden kotijäsenvaltio on myöntänyt toimiluvan, voivat tarjota kaikkialla yhteisössä joko kaikkia tai joitakin niistä tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia palveluja, joita varten niille on myönnetty toimilupa, perustamalla sivuliikkeitä tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella,
vastavuoroisen tunnustamisen ja kotijäsenvaltion valvonnan periaatteet edellyttävät, että minkään jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät myönnä toimilupaa tai että ne peruuttavat toimiluvan, niissä tapauksissa, jolloin esimerkiksi toimintasuunnitelmien sisällön, toiminnan alueellisen sijainnin tai tosiasiassa harjoitetun toiminnan perusteella on ilmeistä, että sijoituspalveluyritys on valinnut yhden jäsenvaltion oikeusjärjestelmän kiertääkseen ankarammat vaatimukset, jotka ovat voimassa siinä jäsenvaltiossa, jossa se pääasiallisesti aikoo harjoittaa tai harjoittaa toimintaansa; tässä direktiivissä sijoituspalveluyrityksellä, joka on oikeushenkilö, on oltava sen jäsenvaltion myöntämä toimilupa, jossa sen sääntömääräinen kotipaikka on; sijoituspalveluyrityksellä, joka ei ole oikeushenkilö, on oltava sen jäsenvaltion myöntämä toimilupa, jossa sen hallinnollinen päätoimipaikka on; lisäksi jäsenvaltioiden on vaadittava, että sijoituspalveluyrityksen hallinnollinen päätoimipaikka sijaitsee aina sen kotijäsenvaltiossa ja että se tosiasiallisesti toimii siellä,
sijoittajien suojaamiseksi on tarpeen erityisesti varmistaa yrityksen sisäinen valvonta joko kaksihenkisen johdon avulla tai, jollei sitä edellytetä tässä direktiivissä, muilla järjestelyillä, jotka varmistavat vastaavan tuloksen,
yhdenvertaisten kilpailuedellytysten takaamiseksi on tarpeen, että muilla sijoituspalveluyrityksillä kuin luottolaitoksilla on sama vapaus perustaa sivuliikkeitä ja tarjota rajat ylittäviä palveluja, joista säädetään luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 15 päivänä joulukuuta 1989 annetussa neuvoston toisessa direktiivissä 89/646/ETY (4),
sijoituspalveluyritys ei voi vedota tähän direktiiviin tehdäkseen muita valuuttojen käteis- tai termiinikauppoja kuin sellaisia, jotka liittyvät sijoituspalvelujen tarjoamiseen; tämän vuoksi sivuliikkeen käyttäminen ainoastaan näihin valuuttakauppoihin on tämän direktiivin järjestelmän kiertämistä,
kotijäsenvaltioltaan toimiluvan saanut sijoituspalveluyritys voi harjoittaa toimintaansa kaikkialla yhteisössä aiheellisiksi katsominsa tavoin; tätä varten se voi, jos se katsoo sen tarpeelliseksi, käyttää yritykseen sidoksissa olevia asiamiehiä, jotka vastaanottavat ja välittävät toimeksiantoja sen lukuun ja ovat sille täysin ja ehdoitta vastuussa; näissä tilanteissa asiamiesten toimintaa on pidettävä yrityksen toimintana; lisäksi tämä direktiivi ei estä kotijäsenvaltiota asettamasta näiden asiamiesten asemaa koskevia erityisvaatimuksia; jos sijoituspalveluyritys harjoittaa rajat ylittävää toimintaa, vastaanottavan jäsenvaltion on kohdeltava näitä asiamiehiä kuten itse yritystä; tämä direktiivi ei koske myöskään arvopapereiden suoramyyntiä/kotimyyntiä ja niiden sääntely jää kansallisten säännösten varaan,
arvopapereilla tarkoitetaan sellaisia arvopaperiryhmiä, joilla tavallisesti käydään kauppaa pääomamarkkinoilla, kuten esimerkiksi valtion velkakirjoja, osakkeita, siirtokelpoisia arvopapereita, jotka oikeuttavat hankkimaan osakkeita merkitsemällä tai vaihtamalla, osakesäilytystodistuksia, jatkuvasti liikkeeseen laskettuja joukkovelkakirjoja, indeksivaihto-velkakirjoja ja arvopapereita, jotka oikeuttavat hankkimaan tällaisia joukkovelkakirjoja merkitsemällä,
rahamarkkinavälineillä tarkoitetaan sellaisia rahoitusvälineiden/arvopapereiden ryhmiä, joilla tavallisesti käydään kauppaa rahamarkkinoilla, kuten esimerkiksi valtion velkasitoumukset, sijoitustodistukset ja yritystodistukset,
tämän direktiivin erittäin laajat arvopapereiden ja rahamarkkinavälineiden määritelmät koskevat ainoastaan tätä direktiiviä eivätkä ne siten vaikuta millään tavalla kansallisessa lainsäädännössä käytettyihin erilaisiin rahoitusvälineiden määritelmiin, joita käytetään muihin tarkoituksiin, kuten nimenomaan verotusta varten; lisäksi arvopaperien määritelmä koskee ainoastaan siirtokelpoisia arvopapereita eikä se tämän vuoksi koske esimerkiksi sellaisten elinten, kuten "Building societies" tai "Industrial and Provident societies", liikkeeseen laskemia osakkeita tai muita osakkeita vastaavia arvopapereita joiden omistusta ei käytännössä voida siirtää muuten kuin siten, että liikkeeseen laskenut elin lunastaa ne takaisin,
rahoitusfutuurisopimusta vastaavalla rahoitusvälineellä tarkoitetaan sopimuksia, jotka maksetaan käteisellä laskettuna siten, että korko- tai valuuttakurssien, liitteen B osassa luetellun rahoitusvälineen arvon tai näihin rahoitusvälineisiin liittyvän indeksin vaihtelut otetaan huomioon,
tässä direktiivissä toimeksiantojen vastaanottamiseen ja välittämiseen liittyvään toimintaan kuuluu myös yhden tai useamman sijoittajan saattaminen yhteen niin, että näiden välillä on mahdollista toteuttaa liiketoimi,
tämän direktiivin säännökset eivät rajoita yhteisön säännösten soveltamista, tai jollei näitä ole, kansallisten säännösten, jotka koskevat tässä direktiivissä tarkoitettujen rahoitusvälineiden julkista tarjoamista; sama koskee näiden rahoitusvälineiden pitämistä kaupan ja niiden levittämistä,
jäsenvaltiot ovat edelleen täysimääräisesti vastuussa omien rahapoliittisten toimenpiteidensä toteuttamisesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan rahapoliittisen järjestelmän vahvistamiseksi tarvittavia toimenpiteitä,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää sellaiset vakuutusyritykset, joiden toiminnan vakautta asianmukaisesti valvovat toimivaltaiset valvontaviranomaiset ja joiden toiminta yhteensovitetaan yhteisön tasolla, sekä yritykset, jotka harjoittavat jälleenvakuutusta tai edelleenvakuutusta,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää sellaiset yritykset, jotka eivät tarjoa palveluja kolmansille, mutta joiden toimintaan kuuluu tarjota sijoituspalveluja ainoastaan emoyrityksilleen, tytäryrityksilleen tai emoyritystensä muille tytäryrityksille,
tarkoituksena on, että tämä direktiivi koskee yrityksiä, joiden tavanomaista liiketoimintaa on ammattimaisten sijoituspalvelujen tarjoaminen kolmansille; sen vuoksi on syytä jättää sen soveltamisalan ulkopuolelle kaikki sellaiset henkilöt, jotka harjoittavat muuta ammattitoimintaa (kuten esimerkiksi asianajajat tai notaarit) ja jotka tarjoavat sijoituspalveluja ainoastaan tämän muun ammattitoiminnan lisäksi, sillä edellytyksellä, että toiminta on säänneltyä ja että tämä sääntely ei estä sijoituspalvelujen tarjoamista satunnaisesti; samasta syystä on samoin jätettävä soveltamisalan ulkopuolelle henkilöt, jotka tarjoavat sijoituspalveluja ainoastaan hyödykkeiden tuottajille tai käyttäjille, sikäli kuin se on tarpeen näitä tuotteita koskevien liiketoimien toteuttamiseksi, kun nämä liiketoimet ovat heidän pääasiallista liiketoimintaansa,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää myös yritykset, joiden tarjoamat sijoituspalvelut koskevat ainoastaan työntekijöiden osallistumista koskevien järjestelmien hallintoa ja jotka eivät tämän vuoksi tarjoa sijoituspalveluja kolmansille,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää keskuspankit ja muut yhteisöt, jotka harjoittavat vastaavanlaista toimintaa sekä julkiset toimielimet, joiden tehtävänä on hoitaa julkista velkaa tai jotka osallistuvat kyseisen velan hoitoon, kun tämä käsittää myös sen sijoittamisen; tämä direktiivi koskee kuitenkin erityisesti valtion yhtiöitä, joilla on kaupalliset päämäärät tai joiden asema liittyy omistusyhteyksien hankintaan,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää yritykset tai henkilöt, joiden toiminta rajoittuu tiettyjen osapuolten toimeksiantojen vastaanottamiseen ja välittämiseen ilman, että nämä pitävät hallussaan niiden asiakkaille kuuluvia varoja tai arvopapereita; tämän vuoksi ne eivät voi käyttää hyväkseen sijoittautumisoikeutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta tässä direktiivissä vahvistetuin edellytyksin, kun niiden halutessa toimia jossain muussa jäsenvaltiossa niitä koskee kyseisessä jäsenvaltiossa voimassa olevat säännökset,
tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on syytä jättää yhteissijoitusyritykset, riippumatta siitä, ovatko ne yhteensovitettu yhteisön tasolla, sekä tällaisten yritysten omaisuudenhoitajat ja johtajat, koska heitä koskevat heidän toimintaansa mukautetut erityissäännöt,
jos jäsenvaltioiden eläkerahastojen varojensa hoitoa varten perustamat yhdistykset hoitavat ainoastaan tätä tehtävää tarjoamatta sijoituspalveluja kolmansille ja jos eläkerahastoja valvovat vakuutusyritysten valvontaviranomaiset, ei ole tarpeen saattaa tässä direktiivissä vahvistettuja liikkeenperustamista ja toimintaa koskevia edellytyksiä koskemaan näitä yrityksiä,
tätä direktiiviä ei ole syytä soveltaa Italian laissa määriteltyihin agenti di cambio -nimisiin toimielimiin, koska ne kuuluvat ryhmään, jonka toimilupaa ei voida uusia ja koska niiden toiminta on ainoastaan kansallista eikä voi aiheuttaa kilpailun vääristymistä,
tällä direktiivillä sijoituspalveluyrityksille uskotut oikeudet eivät rajoita jäsenvaltioiden, keskuspankkien ja muiden vastaavanlaista toimintaa harjoittavien kansallisten keskeisten toimielimien oikeutta valita vastapuoliaan puolueettomin perustein ja ketään syrjimättä,
kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on valvottava sijoituspalveluyritystensä talouden vakautta sijoitusyritysten ja luottolaitosten uusien varojen riittävyydestä 15 päivänä maaliskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/6/ETY (5) mukaisesti, jolla yhteensovitetaan markkinariskien alalla sovellettavat säännöt,
kotijäsenvaltio voi pääsääntöisesti antaa tässä direktiivissä vahvistettuja sääntöjä tiukempia sääntöjä, erityisesti toimiluvan myöntämisen, toiminnan vakautta koskevien vaatimusten sekä ilmoittamisvelvollisuuden ja avoimuuden osalta,
sellaisen toiminnan harjoittamista, jota tämä direktiivi ei koske, koskevat perustamissopimuksen sijoittautumisoikeutta ja palvelujen tarjoamista koskevat yleiset määräykset,
sijoittajien suojaamiseksi on syytä valvoa, että sijoittajan omistusoikeuksia ja muita sijoittajan vastaavanlaisia oikeuksia arvopapereihin sekä yritykselle uskottuja varoja koskevia oikeuksia suojataan pitämällä nämä erossa yrityksen varoista; tämä periaate ei kuitenkaan estä yritystä toimimasta omissa nimissään, mutta sijoittajan lukuun, jos toiminnan luonne sitä edellyttää ja jos sijoittaja siihen suostuu, kuten esimerkiksi osakkeiden lainauksessa,
kolmansissa maissa sijoituspalveluyritysten sivuliikkeille myönnettäviä toimilupia koskevia myöntämismenettelyjä sovelletaan edelleen tällaisiin yrityksiin; näitä sivuliikkeitä ei koske perustamissopimuksen 59 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu palvelujen tarjoamisen vapaus eikä sijoittautumisvapaus muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, johon ne jo ovat sijoittautuneet; kolmannen maan lainsäädännön alaisen yrityksen hakemukseen, joka koskee toimiluvan myöntämistä tytäryrityksille tai luvan saamista omistusyhteyden hankintaan, sovelletaan kuitenkin menettelyä, jolla pyritään varmistamaan, että yhteisön sijoituspalveluyritykset saavat vastavuoroisen kohtelun kyseisissä kolmansissa maissa,
toimivaltaisen kansallisen viranomaisen sijoituspalveluyritykselle tämän direktiivin mukaisesti myöntämä toimilupa koskee koko yhteisöä eikä enää ainoastaan yhtä valtiota, eikä olemassa olevilla vastavuoroisuuslausekkeilla siten vastedes ole vaikutusta; sen vuoksi joustava menettely vastavuoroisuuden arvioimiseksi koko yhteisössä on tarpeen; tämän menettelyn tavoitteena ei ole sulkea yhteisön rahoitusmarkkinoita ulkopuolisilta vaan, koska yhteisön tarkoituksena on pitää rahoitusmarkkinansa muulle maailmalle avoimina, ennemminkin edistää maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden vapautumista kolmansissa maissa; tässä direktiivissä säädetään neuvottelumenettelyistä kolmansien maiden kanssa ja viimeisenä keinona mahdollisuudesta toteuttaa toimenpiteet, joihin kuuluu uusien toimilupahakemusten lykkääminen tai uusien toimilupien rajoittaminen,
tämän direktiivin yhtenä tavoitteena on sijoittajien suojaaminen; tätä varten on aiheellista ottaa huomioon eri sijoittajaryhmien erilaiset suojan tarpeet ja ammattitaidon taso,
jäsenvaltioiden on huolehdittava, ettei sellaisia toimia estetä, joiden suorittamista samalla tavoin kuin kotijäsenvaltiossa koskee vastavuoroinen tunnustaminen, jolleivät nämä toimet ole ristiriidassa vastaanottavassa jäsenvaltiossa yleisen edun suojaamiseksi annettujen lakien ja asetusten kanssa,
jäsenvaltio ei saa rajoittaa sellaisten sijoittajien, joilla on tavanomainen asuinpaikka kyseisessä jäsenvaltiossa, tai tällaiseen valtioon sijoittautuneiden sijoittajien oikeutta käyttää hyväkseen tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien sellaisten sijoituspalveluyritysten sijoituspalveluja, jotka sijaitsevat ja toimivat kyseisen jäsenvaltion ulkopuolella,
tietyissä jäsenvaltioissa toimitus- ja maksutehtäviä voi hoitaa sellaisista markkinoista, joilla liiketoimet suoritetaan, erillään oleva toimielin; tämän vuoksi tämän direktiivin säännellyille markkinoille pääsyä ja osallistumista niiden toimintaan koskevien viittausten on katsottava tarkoittavan sitä, että niihin kuuluu myös pääsy säännellyillä markkinoilla tehtävistä toimitus- ja maksutehtävistä huolehtiviin toimielimiin sekä osallistuminen niiden toimintaan,
jäsenvaltion on huolehdittava, ettei sen alueella syrjitä mitään sijoituspalveluyritystä, jolle jokin jäsenvaltio on myöntänyt toimiluvan; jäsenvaltioiden säännellyillä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi otettuja rahoitusvälineitä on myös kohdeltava syrjimättä; sijoituspalveluyrityksillä on kuitenkin oltava samat mahdollisuudet tulla säänneltyjen markkinoiden jäseniksi tai osallistua niille; riippumatta siitä, millä tavalla liiketoimet järjestetään nykyisin jäsenvaltioissa, on kuitenkin tärkeää tässä direktiivissä asetetuin edellytyksin kumota säännellyille markkinoille pääsyä koskevat tekniset ja oikeudelliset rajoitukset tämän direktiivin mukaisesti,
jotkut jäsenvaltiot antavat luottolaitoksille luvan tulla niiden säänneltyjen markkinoiden jäseniksi ainoastaan välillisesti perustamalla erityisiä tytäryrityksiä; tässä direktiivissä luottolaitoksille annettu mahdollisuus tulla säänneltyjen markkinoiden jäseniksi suoraan ilman, että on perustettava erityistä tytäryritystä, on selvä parannus näiden jäsenvaltioiden kannalta ja kaikkia sen vaikutuksia olisi arvioitava uudelleen rahoitusmarkkinoiden kehityksen yhteydessä; ottaen huomioon nämä tekijät komission neuvostolle 31 päivään joulukuuta 1998 mennessä osoittamassa tätä asiaa koskevassa kertomuksessa on otettava huomioon kaikki seikat, jotka mahdollistavat sen, että neuvosto voi uudelleen arvioida näille jäsenvaltioille aiheutuvia seurauksia ja erityisesti eturistiriitojen vaaraa sekä sijoittajille tarjotun suojan tasoa,
on erittäin tärkeää, että korvausjärjestelmien yhdenmukaistaminen tulee voimaan samanaikaisesti tämän direktiivin kanssa, lisäksi vastaanottavat jäsenvaltiot voivat siihen asti kunnes korvausjärjestelmien yhdenmukaistamista koskeva direktiivi tulee voimaan, soveltaa korvausjärjestelmiään sijoituspalveluyrityksiin, mukaan lukien luottolaitokset, joille muut jäsenvaltiot ovat antaneet toimiluvan, jos kotijäsenvaltiolla ei ole korvausjärjestelmää tai jos sen järjestelmä ei tarjoa vastaavantasoista suojaa,
säänneltyjen markkinoiden rakennetta on säänneltävä edelleen kansallisessa lainsäädännössä ilman, että se estää vastaanottavan jäsenvaltion säännellyille markkinoille pääsyn vapauttamisen sellaisten sijoituspalveluyritysten osalta, joille on myönnetty toimilupa tarjota kyseisiä palveluja kotijäsenvaltiossaan; tämän periaatteen mukaisesti Saksan liittotasavallan ja Alankomaiden lainsäädännössä säännellään `Kursmaklerin` ja `hoekmanin` toimintaa sen varmistamiseksi, etteivät ne harjoita toimintaansa muiden toimien ohella; on kuitenkin huomattava, että `Kursmakler` ja `hoekman` eivät voi tarjota palveluja muissa jäsenvaltioissa; riippumatta siitä, mikä on kotijäsenvaltio, kukaan ei voi toimia `Kursmaklerina` tai `hoekmanina` olematta samojen vastaamattomuussääntöjen alainen, jotka johtuvat `Kursmaklerin` tai `hoekmanin` asemasta,
on syytä todeta, että tämä direktiivi ei vaikuta toimenpiteisiin, jotka on toteutettu arvopaperien viralliselle pörssilistalle ottamista koskevien vaatimusten yhteensovittamisesta 5 päivänä maaliskuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/279/ETY (6) mukaisesti,
rahoitusjärjestelmän vakaus ja moitteeton toiminta sekä sijoittajien suoja edellyttää, että vastaanottavalla jäsenvaltiolla on oikeus ja velvollisuus estää sijoituspalveluyrityksen sellainen toiminta alueellaan, joka on menettelytapasääntöjen ja muiden oikeudellisten tai hallinnollisten säännösten vastaista, jotka on annettu yleisen edun vuoksi ja hätätilanteissa, sekä määrätä tähän liittyviä seuraamuksia; lisäksi vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on voitava tehtäviään hoitaessaan luottaa mahdollisimman läheiseen yhteistyöhön kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten kanssa, erityisesti sen toiminnan osalta, joka tehdään palvelujen vapaan tarjoamisen puitteissa; kotijäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on oikeus saada tietoa vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta toimenpiteistä, jotka koskevat yritykselle määrättyä seuraamusta, tai sellaisen toiminnan rajoituksista, jotka viranomaiset ovat tehneet niiden sijoituspalveluyrityksien osalta, joille viranomaiset ovat myöntäneet toimiluvan, jotta ne voivat hoitaa toiminnan vakauden valvontaan liittyvät tehtävät tehokkaasti; tätä varten on syytä varmistaa, että kotijäsenvaltion ja vastaanottavan valtion toimivaltaiset viranomaiset toimivat yhteistyössä,
sijoittajien suojaamiseksi sekä arvopaperimarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi on syytä varmistaa liiketoimien avoimuus; sitä varten tässä direktiivissä säädettyjä säänneltyjä markkinoita koskevia sääntöjä sovelletaan sijoituspalveluyritysten lisäksi myös luottolaitoksiin kun ne toimivat markkinoilla,
sijoituspalveluja ja arvopapereita koskevissa neuvoston direktiiveissä tarkoitetuilla aloilla ilmenevien ongelmien tarkastelu sekä voimassa olevien toimenpiteiden soveltamisen että läheisemmän yhteistyön aikaansaamiseksi edellyttää kansallisten viranomaisten ja komission yhteistyötä komiteassa; tällaisen komitean perustaminen ei rajoita muita yhteistyön muotoja valvontaviranomaisten välillä tällä alalla, ja
tämän direktiivin yksityiskohtaisiin sääntöihin voi olla tarpeellista tehdä määräajoin teknisiä muutoksia sijoituspalvelujen alan uuden kehityksen huomioon ottamiseksi; komissio tekee tarpeelliset muutokset saatettuaan asian arvopaperimarkkinoiden alalla asetettavan komitean käsiteltäväksi,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I OSASTO
Määritelmät ja soveltamisala
1 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
1) `sijoituspalvelulla` liitteen A osassa lueteltuja palveluja, jotka liittyvät kolmansille tarjottuihin liitteen B osassa lueteltuihin rahoitusvälineisiin;
2) `sijoituspalveluyrityksellä` oikeushenkilöä, jonka tavanomainen ammatti tai tavanomaista liiketoimintaa on sijoituspalvelujen ammattimainen tarjoaminen kolmansille.
Tätä direktiiviä sovellettaessa jäsenvaltiot voivat pitää sijoituspalveluyrityksinä myös yrityksiä, jotka eivät ole oikeushenkilöitä, jos:
- niiden oikeudellinen asema varmistaa kolmansien eduille suojan tason, joka vastaa oikeushenkilön tarjoamaa suojaa
ja
- ne ovat sellaisen toiminnan vakauden valvonnan alaisia, joka soveltuu niiden oikeudelliseen rakenteeseen.
Kuitenkin jos luonnolliset henkilöt tarjoavat kolmansille palveluja, jotka koskevat kolmansien osapuolten varojen tai arvopapereiden hallintaa, voidaan näitä henkilöitä pitää tämän direktiivin mukaisina sijoituspalveluyrityksinä ainoastaan jos ne muiden tässä direktiivissä ja direktiivissä 93/6/ETY asetettujen vaatimusten sitä rajoittamatta täyttävät seuraavat edellytykset:
- kolmansien omistusoikeuksia arvopapereiden ja kolmansille kuuluvien varojen osalta on suojattava erityisesti yrityksen tai sen omistajien maksukyvyttömyystilanteessa, takavarikon, korvauksen tai muun yrityksen tai sen omistajien velkojien toimien ollessa kyseessä,
- sijoituspalveluyrityksen on noudatettava sellaisia sääntöjä, joiden tarkoituksena on valvoa yrityksen ja sen omistajien vakavaraisuutta,
- yhden tai useamman kansallisen lainsäädännön mukaan siihen pätevän tilintarkastajan on tarkastettava sijoituspalveluyrityksen tilinpäätös,
- jos yrityksellä on vain yksi omistaja, tämän on otettava toiminnassaan huomioon sijoittajien suojaa koskevat säännökset yrityksen toiminnan päättyessä omistajan kuoleman tai toimintakyvyttömyyden tai muun vastaavan tapahtuman vuoksi.
Komissio laatii kertomuksen 31 päivään joulukuuta 1997 mennessä tämän kohdan toisen ja kolmannen alakohdan soveltamisesta ja ehdottaa tarvittaessa niihin muutoksia tai niiden poistamista.
Jos henkilö harjoittaa liitteen A osan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua toimintaa ja jos tätä toimintaa harjoitetaan ainoastaan sijoituspalveluyrityksen lukuun ja sen täysimääräisellä ja rajoittamattomalla vastuulla, tätä toimintaa pidetään sijoituspalveluyrityksen toimintana eikä kyseisen henkilön toimintana;
3) `luottolaitoksella` direktiivin 77/780/ETY (7) 1 artiklan ensimmäisessä luetelmakohdassa määritelmän mukaista luottolaitosta, lukuun ottamatta kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja laitoksia;
4) `arvopapereilla`:
- osakkeita ja muita osakkeita vastaavia arvopapereita,
- joukkovelkakirjoja ja muita arvopaperisoituja velan muotoja, jotka ovat siirtokelpoisia pääomamarkkinoilla,
ja
- kaikkia muita arvopapereita, joilla tavallisesti käydään kauppaa ja jotka mahdollistavat sen, että näitä arvopapereita voi hankkia merkitsemällä tai vaihtamalla tai jotka mahdollistavat maksun käteisellä,
lukuun ottamatta maksuvälineitä;
5) `rahamarkkinavälineillä` sellaisten rahoitusvälineiden ryhmiä, joilla tavallisesti käydään kauppaa rahoitusmarkkinoilla;
6) `kotijäsenvaltiolla`:
a) kun sijoituspalveluyritys on luonnollinen henkilö, jäsenvaltiota, jossa sijaitsee sen hallinnollinen päätoimipaikka;
b) kun sijoituspalveluyritys on oikeushenkilö, jäsenvaltiota, jossa sijaitsee sen sääntömääräinen kotipaikka tai, jollei sillä ole kansallisen lainsäädännön mukaista kotipaikkaa, jäsenvaltiota, jossa sen hallinnollinen päätoimipaikka sijaitsee;
c) kun kyseessä ovat markkinat, jäsenvaltiota, jossa sijaitsee kaupan käyntipalveluja tarjoavan toimielimen kotipaikka tai, jollei sillä ole kansallisen lainsäädännön mukaista kotipaikkaa, jäsenvaltiossa, jossa sijaitsee tämän toimielimen hallinnollinen päätoimipaikka;
7) `vastaanottavalla jäsenvaltiolla` jäsenvaltiota, jossa sijoituspalveluyrityksellä on sivuliike tai jossa se tarjoaa palveluja;
8) `sivuliikkeellä` liiketoimipaikkaa, joka on sijoituspalveluyrityksen osa, joka ei ole oikeushenkilö ja joka tarjoaa sijoituspalveluja, joiden tarjoamista varten sijoituspalveluyritys on saanut toimiluvan; yhteen jäsenvaltioon perustettuja liiketoimipaikkoja pidetään yhtenä sivuliikkeenä niiden lukumäärästä riippumatta silloin, kun sijoituspalveluyrityksen kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa;
9) `toimivaltaisilla viranomaisilla` viranomaisia, jotka jäsenvaltio nimeää 22 artiklan nojalla;
10) `määräomistusyhteydellä` suoraa tai välillistä omistusyhteyttä sijoituspalveluyrityksessä, kun tämä omistusyhteys on vähintään 10 prosenttia pääomasta tai äänioikeuksista tai jonka nojalla on mahdollista vaikuttaa huomattavasti sellaisen yrityksen johtamiseen, jossa määräomistusyhteys on.
Tätä määritelmää sovellettaessa 4 ja 9 artiklan sekä 9 artiklassa tarkoitettujen muiden omistusyhteyksien osalta otetaan huomioon direktiivin 88/627/ETY (8) 7 artiklassa tarkoitetut äänioikeudet;
11) `emoyrityksellä` direktiivin 83/349/ETY (9) 1 ja 2 artiklan määritelmän mukaista emoyritystä;
12) `tytäryrityksellä` direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artiklan määritelmän mukaista tytäryritystä; myös mahdolliset tytäryrityksen tytäryritykset katsotaan näiden yritysten johdossa olevan emoyrityksen tytäryritykseksi;
13) `säännellyillä markkinoilla` liitteen B osassa tarkoitettujen rahoitusvälineiden markkinoita:
- jotka luetellaan sellaisen jäsenvaltion laatimassa 16 artiklassa tarkoitetussa listassa, joka on 1 artiklan 6 kohdan c alakohdassa määritelty kotijäsenvaltio,
- jotka toimivat säännöllisesti,
- joille on ominaista se, että toimivaltaisten viranomaisten antamissa tai hyväksymissä säännöksissä määritellään markkinoiden toiminnan edellytykset, markkinoille pääsyn edellytykset sekä direktiiviä 79/279/ETY sovellettaessa edellytykset, jotka koskevat kyseisessä direktiivissä asetettuja listalle ottamisen edellytyksiä ja jos kyseistä direktiiviä ei sovelleta, edellytykset, jotka rahoitusvälineiden on täytettävä, jotta niillä voitaisiin tehokkaasti käydä kauppaa markkinoilla,
- jotka edellyttävät, että kaikkia 20 ja 21 artiklassa asetettuja ilmoittamis- ja avoimuusvaatimuksia noudatetaan;
14) `määräysvallalla` direktiivin 83/349/ETY 1 artiklassa määriteltyä määräysvaltaa.
2 artikla
1. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin sijoituspalveluyrityksiin. Kuitenkin, ainoastaan tämän artiklan 4 kohtaa, 8 artiklan 2 kohtaa, 10 ja 11 artiklaa, 12 artiklan ensimmäistä kohtaa, 14 artiklan 3 ja 4 kohtaa sekä 15, 19 ja 20 artiklaa sovelletaan luottolaitoksiin, joiden toimintaa varten direktiivin 77/780/ETY ja 89/646/ETY mukaisesti myönnetty toimilupa kattaa yhden tai useamman tämän direktiivin liitteen A osassa luetelluista sijoituspalveluista.
2. Tätä direktiiviä ei sovelleta:
a) direktiivin 73/239/ETY (10) 1 artiklassa tai direktiivin 79/267/ETY (11) 1 artiklassa määriteltyihin vakuutuslaitoksiin eikä direktiivissä 64/225/ETY (12) tarkoitettuihin jälleen- tai edelleenvakuutusta harjoittaviin yrityksiin;
b) yrityksiin, jotka tarjoavat sijoituspalveluja ainoastaan emoyritykselleen, tytäryrityksilleen tai emoyrityksensä toisille tytäryrityksille;
c) henkilöihin, jotka tarjoavat sijoituspalveluja, jos tätä toimintaa harjoitetaan varsinaisen ammattitoiminnan lisäksi ja jos tätä ammattitoimintaa sääntelevät lainsäädännön tai hallinnolliset säännökset tai ammattikunnan eettiset säännöt, eikä niissä kielletä tällaisen palvelun tarjoamista;
d) yrityksiin, joiden tarjoamat sijoituspalvelut muodostuvat ainoastaan työntekijöiden osallistumisjärjestelmien hallinnosta;
e) yrityksiin, joiden sijoituspalvelut koostuvat sekä b että d kohdassa tarkoitettujen palvelujen tarjoamisesta;
f) jäsenvaltioiden keskuspankkeihin ja muihin kansallisiin toimielimiin, jotka harjoittavat vastaavanlaista toimintaa ja muihin julkisiin toimielimiin, joiden tehtävänä on julkisen velan hoitaminen tai jotka osallistuvat julkisen velan hoitoon;
g) yrityksiin
- jotka eivät voi pitää hallussaan asiakkailleen kuuluvia varoja tai arvopapereita ja jotka tämän vuoksi eivät voi missään vaiheessa olla velkaa asiakkailleen,
ja
- jotka voivat tarjota ainoastaan sijoituspalveluja, jotka koostuvat arvopapereita ja yhteissijoituspalveluyrityksien osuuksia koskevien toimeksiantojen vastaanottamisesta ja välittämisestä,
ja
- jotka tarjotessaan kyseistä palvelua voivat antaa määräyksiä ainoastaan:
i) sijoituspalveluyrityksille, joille on myönnetty toimilupa tämän direktiivin mukaisesti;
ii) luottolaitoksille, joille on myönnetty toimilupa direktiivien 77/780/ETY ja 89/646/ETY mukaisesti;
iii) sijoituspalveluyritysten tai luottolaitosten sivuliikkeille, joille kolmas valtio on myöntänyt toimiluvan ja joiden on noudatettava toimivaltaisten viranomaisten arvioinnin mukaan vähintään yhtä tiukkoja toiminnan vakautta koskevia sääntöjä kuin tässä direktiivissä tai direktiivissä 89/646/ETY tai 93/6/ETY säädetään;
iv) yhteissijoitusyrityksille, joille on myönnetty jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti toimilupa myydä osuuksiaan yleisölle sekä näiden yritysten johtajille;
v) direktiivin 77/91/ETY (13) 15 artiklan 4 kohdassa määritellyille kiinteäpääomaisille sijoitusyhtiöille, joiden arvopaperit on otettu kaupankäynnin kohteeksi tai joilla käydään kauppaa säännellyillä markkinoilla jäsenvaltiossa;
ja
- joiden toimintaa ohjaavat kansallisella tasolla säännökset tai ammattikunnan eettiset säännöt;
h) yhteissijoitusyrityksiin riippumatta siitä, ovatko ne yhteensovitettu yhteisön tasolla, sekä näiden yritysten omaisuudenhoitajiin ja johtajiin;
i) henkilöihin, joiden pääasiallinen toiminta on käydä kauppaa keskenään raaka-aineilla tai tällaisten tuotteiden tuottajien tai ammattimaisten käyttäjien kanssa ja jotka tarjoavat sijoituspalveluja ainoastaan tällaisille tuottajille ja ammattimaisille käyttäjille, sikäli kuin se on tarpeen heidän pääasiallisen toimintansa kannalta;
j) yrityksiin, joiden sijoituspalvelut muodostuvat ainoastaan kaupan käynnistä omaan lukuun optio- ja termiinimarkkinoilla, tai yrityksiin, jotka käyvät kauppaa näiden markkinoiden muiden jäsenten lukuun tai suorittavat hinnan muodostusta näiden markkinoiden muiden jäsenten puolesta ja jotka samojen markkinoiden selvitysosapuolena toimivat jäsenet takaavat. Tällaisten yritysten sopimusten toteuttamisesta vastaavat samojen markkinoiden selvitysosapuolina toimivat jäsenet;
k) tanskalaisten eläkerahastojen perustamiin yhdistyksiin, joiden ainoana tavoitteena on hoitaa näiden yhdistysten jäseninä olevien eläkerahastojen varoja;
l) agenti di cambio -nimisiin toimielimiin, joiden toiminta ja tehtävät määritellään 7 päivänä maaliskuuta 1925 annetussa Italian kuninkaallisessa asetuksessa n:o 222 ja sen jälkeen annetuissa asetusta muuttavissa säännöksissä ja jotka voivat harjoittaa toimintaansa 2 päivänä tammikuuta 1991 annetun Italian lain N:o 19 artiklan nojalla.
3. Viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1998 ja sen jälkeen säännöllisin väliajoin komissio laatii kertomuksen 2 kohdan soveltamisesta liitteen A osan osalta ja ehdottaa tarvittaessa tämän direktiivin toimivuuden perusteella muutoksia soveltamisalan poikkeuksia koskeviin määritelmiin ja tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluviin palveluihin.
4. Tällä direktiivillä asetettuja oikeuksia ei uloteta palvelujen tarjoamiseen, jos osapuoli on valtio, keskuspankki tai muu jäsenvaltion kansallinen toimielin, joka hoitaa samankaltaisia tehtäviä raha-asioita, valuuttakursseja, julkista velkaa koskevan politiikan tai kyseisen jäsenvaltion varantopolitiikan yhteydessä.
II OSASTO
Toiminnan aloittamisen edellytykset
3 artikla
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä sellaisilta sijoituspalveluyrityksiltä toimilupaa, joiden kotijäsenvaltio se on. Tämän luvan myöntävät jäsenvaltion sellaiset toimivaltaiset viranomaiset, jotka jäsenvaltio on nimennyt tähän tehtävään 22 artiklan mukaisesti. Toimiluvassa on nimenomaisesti mainittava ne liitteen A osassa tarkoitetut sijoituspalvelut, joita yrityksellä on lupa tarjota. Toimilupa voi myös kattaa yhden tai useamman liitteen C osassa tarkoitetuista liitännäispalveluista. Tässä direktiivissä tarkoitettua toimilupaa ei voida missään tapauksessa myöntää sellaisia palveluja varten, joita tarkoitetaan liitteen C osassa.
2. Jäsenvaltion on vaadittava,
- että sellaisen sijoituspalveluyrityksen hallinnollinen päätoimipaikka, joka on oikeushenkilö ja jolla on kotipaikka kansallisen lainsäädännön mukaan, on samassa jäsenvaltiossa kuin kotipaikka,
- että muiden sijoituspalveluyritysten hallinnollinen päätoimipaikka on siinä jäsenvaltiossa, joka on myöntänyt sille toimiluvan ja jossa se tosiasiallisesti harjoittaa toimintaansa.
3. Rajoittamatta kansallisessa lainsäädännössä asetettujen muiden yleisten edellytysten soveltamista, toimivaltaiset viranomaiset eivät saa myöntää toimilupaa:
- jollei sijoituspalveluyrityksellä ole, ottaen huomioon kyseisen sijoituspalveluyrityksen luonne, riittävästi alkupääomaa direktiivissä 93/6/ETY säädettyjen sääntöjen mukaisesti,
- jolleivät henkilöt, jotka tosiasiallisesti johtavat sijoituspalveluyrityksen toimintaa, ole hyvämaineisia ja riittävän kokeneita.
Yrityksen toiminnan suuntaviivoista päättää vähintään kaksi henkilöä, jotka täyttävät edellä mainitut edellytykset. Kuitenkin jos asianmukaisilla järjestelyillä varmistetaan, että päästään vastaavaan tulokseen erityisesti 1 artiklan 2 alakohdan kolmannen alakohdan viimeisessä luetelmakohdassa säädetyissä tapauksissa, toimivaltaiset viranomaiset voivat myöntää toimiluvan sijoituspalveluyrityksille, jotka ovat luonnollisia henkilöitä tai ottaen huomioon näiden luonteen tai toiminnan määrän, sijoituspalveluyrityksille, jotka ovat oikeushenkilöitä, silloin kun näitä yrityksiä johtavat yksittäiset luonnolliset henkilöt perussääntöjen ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
4. Jäsenvaltioiden on lisäksi vaadittava, että toimilupia koskevissa hakemuksissa on oltava liitteenä toimintaohjelma, jossa osoitetaan nimenomaisesti aiotun toiminnan laatu sekä kyseisen sijoituspalveluyrityksen organisaatiorakenne.
5. Hakijalle on ilmoitettava kuuden kuukauden kuluessa täydellisen hakemuksen jättämisestä, onko toimilupa myönnetty. Jos toimilupa evätään, on tämä perusteltava.
6. Sijoituspalveluyritys voi aloittaa toimintansa välittömästi sen jälkeen, kun toimilupa on myönnetty.
7. Toimivaltaiset viranomaiset voivat peruuttaa sijoituspalveluyritykselle myönnetyn toimiluvan tämän direktiivin mukaisesti ainoastaan jos sijoituspalveluyritys:
a) ei käytä toimilupaa 12 kuukauden aikana, kieltäytyy nimenomaisesti siitä tai on lopettanut sijoituspalvelujen tarjoamisen enemmän kuin kuusi kuukautta aikaisemmin, jollei kyseinen jäsenvaltio ole määrännyt, että näissä tapauksissa toimilupa raukeaa;
b) on saanut toimiluvan valheellisen ilmoituksen perusteella tai muin epärehellisin keinoin;
c) ei enää täytä toimiluvan myöntämisen edellytyksiä;
d) ei enää täytä direktiivin 93/6/ETY säännöksiä;
e) on vakavalla ja järjestelmällisellä tavalla rikkonut 10 ja 11 artiklan mukaisesti annettuja säännöksiä;
f) kuuluu muihin sellaisiin tapauksiin, joissa kansallisen lainsäädännön mukaan säädetään peruuttamisesta.
4 artikla
Toimivaltaiset viranomaiset eivät saa myöntää toimilupaa sijoituspalveluyritysten toiminnan aloittamista varten ennen kuin niille on ilmoitettu osakkeenomistajien tai jäsenten henkilöllisyys, riippumatta siitä ovatko ne suoraan tai välillisesti osakkeenomistajia tai jäseniä, luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, joilla on määräomistusyhteys, sekä näiden omistusyhteyksien määrä.
Toimivaltaisten viranomaisten on evättävä toimilupa, jos, ottaen huomioon tarve varmistaa sijoituspalveluyrityksen järkevä ja vakaa hoito, ne eivät ole vakuuttuneita edellä mainittujen osakkeenomistajien tai jäsenten sopivuudesta.
5 artikla
Jos kyse on sellaisen sijoituspalveluyrityksen sivuliikkeestä, jolla on kotipaikka yhteisön ulkopuolella ja sivuliike on aloittamassa toimintaansa tai harjoittaa jo sitä, jäsenvaltiot eivät saa soveltaa näihin sivuliikkeisiin säännöksiä, jotka johtavat suotuisampaan kohteluun kuin sen sijoituspalveluyrityksen sivuliikkeiden, joilla on kotipaikka jäsenvaltioissa.
6 artikla
Toisen jäsenvaltion, jota asia koskee, toimivaltaisia viranomaisia on kuultava edeltä käsin sellaisen sijoituspalveluyrityksen toimiluvan osalta:
- joka on toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneen sijoituspalveluyrityksen tai luottolaitoksen tytäryritys,
- joka on toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneen sijoituspalveluyrityksen tai luottolaitoksen emoyrityksen tytäryritys,
tai
- jossa määräysvaltaa käyttävät samat luonnolliset tai oikeushenkilöt, jotka käyttävät määräysvaltaa toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneessa sijoituspalveluyrityksessä tai luottolaitoksessa.
III OSASTO
Suhteet kolmansiin maihin
7 artikla
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava komissiolle:
a) toimiluvan myöntämisestä sellaiselle suoraan tai välillisesti omistetulle tytäryritykselle, jonka emoyritykseen sovelletaan kolmannen maan lakia;
b) jos tällainen emoyritys hankkii sellaisen osuuden yhteisön sijoituspalveluyrityksestä, että jälkimmäisestä tulee sen tytäryritys.
Kummassakin tapauksessa komissio antaa neuvostolle tiedon siihen asti, kunnes neuvosto asettaa komission ehdotuksesta arvopapereita käsittelevän komitean.
Milloin toimilupa myönnetään suoraan tai välillisesti omistetulle tytäryritykselle, jonka emoyrityksistä yhteen tai useampaan sovelletaan kolmannen maan lakia, toimivaltaisten viranomaisten on eriteltävä yritysryhmän rakenne komissiolle osoitettavassa ilmoituksessa.
2. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tieto niistä yleisistä vaikeuksista, joita niiden sijoituspalveluyritykset kohtaavat sijoittautumisen tai palvelujen tarjoamisen yhteydessä kolmannessa maassa.
3. Komissio laatii ensimmäisen kerran viimeistään kuusi kuukautta ennen tämän direktiivin voimaantuloa ja sen jälkeen määräajoin kertomuksen yhteisön sijoituspalveluyritysten kohtelusta kolmansissa maissa 4 ja 5 kohdassa tarkoitettujen seikkojen osalta niiden sijoittautuessa tai tarjotessa sijoituspalveluja sekä hankkiessa omistusyhteyksiä kolmannen maan sijoituspalveluyrityksissä. Komissio toimittaa nämä kertomukset, joihin liitetään tarvittaessa aiheelliset ehdotukset neuvostolle.
4. Jos komissio havaitsee joko 3 kohdassa tarkoitettujen kertomusten tai muiden tietojen perusteella, että jokin kolmas maa ei myönnä yhteisön sijoituspalveluyritykselle yhtä tehokasta markkinoille pääsyä kuin yhteisö on myöntänyt tuon kolmannen maan sijoituspalveluyrityksille, komissio voi tehdä neuvostolle ehdotuksia aiheellisista valtuuksista neuvottelujen käymiseksi vertailukelpoisten kilpailumahdollisuuksien aikaansaamiseksi yhteisön sijoituspalveluyrityksille. Neuvosto päättää asiasta määräenemmistöllä.
5. Jos komissio havaitsee joko 3 kohdassa tarkoitettujen kertomusten tai muiden tietojen perusteella, että yhteisön sijoituspalveluyritys ei saa kolmannessa maassa sellaista kansallista kohtelua, joka tarjoaisi samat kilpailumahdollisuudet kuin kotimaisilla sijoituspalveluyrityksillä on, ja että tehokkaan markkinoille pääsyn edellytyksiä ei ole täytetty, komissio voi aloittaa neuvottelut tilanteen korjaamiseksi.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa tilanteessa voidaan neuvottelujen aloittamisen ohella myös sellaisessa direktiivissä säädettyä menettelyä noudattaen, jonka mukaan neuvosto asettaa 1 kohdassa tarkoitetun komitean, päättää milloin tahansa, että jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on rajoitettava tai lykättävä ratkaisun tekemistä sellaisista vireillä olevista tai vireille tulevista toimilupahakemuksista ja omistusyhteyksien hankinnasta, joissa hakijana on suoraan tai välillisesti kolmannen maan lain alaisuuteen kuuluvien emoyritys. Tässä tarkoitetut toimenpiteet eivät saa olla voimassa kauempaa kuin kolme kuukautta.
Neuvottelun tuloksista riippuen neuvosto voi, ennen kuin edellä mainittu kolmen kuukauden aika on kulunut, päättää komission ehdotuksesta määräenemmistöllä toimenpiteiden jatkamisesta.
Rajoituksia tai lykkäystä ei sovelleta, kun yhteisössä asianmukaisen toimiluvan saanut sijoituspalveluyrityksen tytäryritys tai sen tytäryritys perustaa tytäryrityksen tai hankkii omistusyhteyden yhteisön sijoituspalveluyrityksessä.
6. Jos komissio havaitsee, että jokin 4 ja 5 kohdassa tarkoitettu tilanne on olemassa, jäsenvaltioiden on komission pyynnöstä ilmoitettava sille:
a) sellaisen suoraan tai välillisesti omistetun tytäryrityksen toimilupahakemuksesta, jonka yhteen tai useampaan emoyritykseen sovelletaan kyseessä olevan kolmannen maan lakia;
b) jäsenvaltiolle 9 artiklan mukaisesti ilmoitetusta tällaisen yrityksen suunnitelmasta hankkia sellaisen omistusyhteyden yhteisön sijoituspalveluyrityksestä, että jälkimmäisestä tulisi sen tytäryritys.
Tämä ilmoittamisvelvollisuus lakkaa, kun 4 tai 5 kohdassa tarkoitetun kolmannen maan kanssa tehdään sopimus tai kun 5 kohdan toisessa ja kolmannessa alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet lakkaavat olemasta voimassa.
7. Tämän artiklan mukaisesti toteutettujen toimenpiteiden on oltava niiden yhteisön velvoitteiden mukaisia, jotka johtuvat sijoituspalveluyrityksen toiminnan aloittamista ja harjoittamista koskevista kahden- tai monenvälisistä kansainvälisistä sopimuksista.
IV OSASTO
Toiminnan harjoittamisen edellytykset
8 artikla
1. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että sijoituspalveluyritys, jolle ne ovat myöntäneet toimiluvan, on jatkuvasti 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen edellytysten mukainen.
2. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että sijoituspalveluyritys, jolle ne ovat myöntäneet toimiluvan, on direktiivissä 93/6/ETY säädettyjen sääntöjen mukainen.
3. Sijoituspalveluyrityksen toiminnan vakauden valvonnasta vastaavat kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset riippumatta siitä, perustaako sijoituspalveluyritys sivuliikkeen vai tarjoaako se palveluja toisessa jäsenvaltiossa vai ei, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisten tämän direktiivien säännösten soveltamista, jotka antavat toimivallan vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisille.
9 artikla
1. Jäsenvaltioiden on määrättävä, että sen henkilön, joka aikoo suoraan tai välillisesti hankkia määräomistusyhteyden sijoituspalvelusyrityksessä, on ilmoitettava siitä ensin toimivaltaisille viranomaisille ilmaisemalla samalla omistusyhteyksien määrä. Tämän henkilön on myös ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille, jos hän aikoo kasvattaa määräomistusyhteyttään siten, että hänen hallussaan olevien äänioikeuksien osuus tai osuus pääomasta ylittää 20, 33 tai 50 prosenttia tai enemmänkin siten, että sijoituspalveluyrityksestä tulee sen tytäryritys.
Toimivaltaisten viranomaisten on kolmen kuukauden kuluessa ensimmäisessä alakohdassa säädetyn ilmoituksen päivämäärästä ilmoitettava vastustavansa tällaista suunnitelmaa, jos ne eivät pidä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua henkilöä riittävän soveltuvana ottaen huomioon sijoituspalveluyrityksen järkevän ja vakaan hoidon. Jos toimivaltaiset viranomaiset eivät vastusta suunnitelmaa, ne voivat vahvistaa määräajan, jonka kuluessa suunnitelma on toteutettava.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitetun omistusyhteyden haltija on sijoituspalveluyritys, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa tai joka on sellaisen sijoituspalveluyrityksen emoyritys, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa, tai henkilö, joka käyttää määräysvaltaa sellaisessa sijoituspalveluyrityksessä, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa, ja jos tämän omistusyhteyden hankkimisen seurauksena kyseisestä yrityksestä tulee hankkijan tytäryritys tai sen määräysvallan alainen, on hankintaa arvioitava 6 artiklassa tarkoitetun ennakolta tapahtuneen kuulemismenettelyn perusteella.
3. Jäsenvaltioiden on määrättävä, että henkilöiden, jotka aikovat luovuttaa suoraan tai välillisesti omistusyhteyden sijoituspalveluyrityksessä, on ilmoitettava tästä ennakkoon toimivaltaisille viranomaisille ja ilmoitettava omistusyhteyden määrä. Tällaisen henkilön on myös ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille, aikooko hän vähentää omistusyhteyttään siten, että hänen hallussaan olevien äänioikeuksien osuus tai osuus pääomasta on alle 20, 33 tai 50 prosenttia tai siten, että sijoituspalveluyritys ei enää ole hänen tytäryrityksensä.
4. Saadessaan tietää sellaisista pääomansa omistusyhteyksien hankinnoista tai luovuttamisista, jotka aiheuttavat sen, että omistusyhteydet kasvavat yli 1 ja 3 kohdassa tarkoitettujen kynnysten tai vähenevät niiden alle, on sijoituspalveluyritysten ilmoitettava tästä toimivaltaisille viranomaisille.
Lisäksi sijoituspalveluyritysten on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille vähintään kerran vuodessa sellaisten osakkeenomistajien tai jäsenten henkilöllisyys, joilla on määräomistusyhteyksiä sekä näiden omistusyhteyksien määrän sen mukaisesti, kuin ne esitetään osakkeenomistajien ja jäsenten vuosikokouksissa tai niiden tietojen mukaisesti, jotka saadaan pörssilistalla listattujen yrityksiin sovellettavien säännösten mukaisesti.
5. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että jos 1 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden vaikutusvalta saattaa estää sijoituspalveluyrityksen järkevän ja vakaan hoidon, toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava aiheelliset toimenpiteet tämän tilanteen korjaamiseksi. Nämä toimenpiteet voivat olla erityisesti kieltotoimenpiteitä, johtajiin tai hallinnosta vastaaviin henkilöihin kohdistuvia seuraamuksia tai kyseisten osakkeenomistajien tai jäsenten osakkeisiin tai osuuksiin liittyvien äänioikeuksien käyttämisen kieltämisiä.
Vastaavia toimenpiteitä sovelletaan sellaisiin henkilöihin, jotka eivät noudata 1 kohdassa säädettyä ennakolta annettavien tietojen antamisvelvollisuutta. Jos omistusyhteys hankitaan toimivaltaisten viranomaisten vastustuksesta huolimatta, jäsenvaltioiden on määrättävä, riippumatta muista mahdollisesti määrättävistä seuraamuksista, vastaavien äänioikeuksien käyttämättä jättämisestä, annettujen äänten mitättömyydestä tai niiden mitätöinnin mahdollisuudesta.
10 artikla
Kotijäsenvaltion on laadittava toiminnan vakautta koskevat säännöt, joita sijoituspalveluyritysten on aina noudatettava. Näissä säännöissä on erityisesti vaadittava, että:
- sijoituspalveluyrityksellä on järkevät hallinnolliset ja tilinpitomenettelyt, valvonta- ja turvallisuusjärjestelyt automaattisessa tietojenkäsittelyssä sekä riittävät sisäiset valvontamenettelyt, joihin kuuluvat nimenomaisesti yrityksen työntekijöiden henkilökohtaisia toimia koskevat järjestelyt,
- sijoituspalveluyritys tekee tarvittavat järjestelyt sijoittajille kuuluvien arvopapereiden osalta näiden omistusoikeuden suojaamiseksi erityisesti silloin, kun sijoituspalveluyritys joutuu selvitystilaan, ja sen estämiseksi, että sijoituspalveluyritys käyttää sijoittajien arvopapereita omaan lukuunsa ilman sijoittajien lupaa,
- sijoituspalveluyritys toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet sijoittajille kuuluvien varojen osalta näiden oikeuksien suojaamiseksi ja estää, lukuun ottamatta luottolaitoksia, sen että sijoituspalveluyritys käyttää sijoittajien varoja omaan lukuunsa,
- sijoituspalveluyritys huolehtii, että suoritetuista toimista pidetään sikäli riittävää rekisteriä, että kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat seurata, että niitä toiminnan vakauden valvontaa koskevia sääntöjä noudatetaan, joita yritykset ovat velvollisia soveltamaan; tällaisia rekistereitä on säilytettävä toimivaltaisten viranomaisten määräämä aika,
- sijoituspalveluyrityksen on oltava rakenteeltaan sellaisia ja siten järjestäytyneitä, että riskit, jotka saattavat aiheutua sen asiakkaille yrityksen ja sen asiakkaiden tai sen itse asiakkaiden välisistä eturistiriidoista, voidaan rajoittaa mahdollisimman pieniksi. Kuitenkaan hallintoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt sivuliikkeen perustamisen yhteydessä eivät saa olla ristiriidassa eturistiriitoja koskevien kotijäsenvaltion säätämien menettelytapasääntöjen kanssa.
11 artikla
1. Jäsenvaltion on laadittava menettelytapaohjeet, joita sijoituspalveluyritysten on jatkuvasti noudatettava. Näiden sääntöjen on pantava täytäntöön ainakin jäljempänä luetelluissa luetelmakohdissa esitetyt periaatteet ja niitä on sovellettava tavalla, jossa otetaan huomioon sen henkilön ammattiasema, jolle palveluja tarjotaan. Jäsenvaltiot soveltavat näitä sääntöjä tarvittaessa myös liitteen C osassa tarkoitettuihin lisäpalveluihin. Nämä periaatteet velvoittavat:
- sijoituspalveluyrityksen toimimaan liiketoimia harjoittaessaan rehdisti ja oikeudenmukaisesti asiakkaidensa etujen ja markkinoiden lahjomattomuuden hyväksi,
- sijoituspalveluyrityksen toimimaan asianmukaisen pätevästi, huolellisesti ja tarmokkaasti asiakkaidensa etujen ja markkinoiden lahjomattomuuden hyväksi,
- että sijoituspalveluyrityksellä on tarvittavat voimavarat ja menettelyt, jotta se voisi hoitaa oikein liiketoimiaan, ja että se käyttää näitä tehokkaasti,
- että sijoituspalveluyritys hankkii asiakkailtaan tietoja, jotka koskevat heidän taloudellista tilannettaan, sijoittamiskokemusta sekä pyydettyjä palveluja koskevia tavoitteita,
- että sijoituspalveluyritys toimittaa asianmukaisella tavalla tietoja, jotka ovat tarpeen neuvotteluissa niiden asiakkaiden kanssa,
- että sijoituspalveluyritys yrittää välttää eturistiriitoja ja, silloin kun ne eivät ole vältettävissä, varmistaa, että sen asiakkaita kohdellaan oikeudenmukaisesti,
- että sijoituspalveluyritys noudattaa kaikkia sen liiketoimintaan sovellettavia säännöksiä siten, että sen asiakkaiden etuja ja markkinoiden lahjomattomuutta edistetään.
2. Käytännesääntöjen täytäntöönpanosta ja niiden noudattamisen valvonnasta vastaa se jäsenvaltio, jossa palvelut tarjotaan, tämän kuitenkaan rajoittamatta sellaisten päätösten soveltamista, jotka tehdään käytännesääntöjen yhdenmukaistamisen yhteydessä.
3. Jos sijoituspalveluyritys toteuttaa toimeksiannon 1 kohdassa tarkoitettujen sääntöjen soveltamiseksi, sijoittajan ammattinimikkeen perusteita arvioidaan suhteessa sijoittajaan, jolta toimeksianto on lähtöisin riippumatta siitä, antoiko sijoittaja itse suoraan toimeksiannon vai välillisesti sellaisen sijoituspalveluyrityksen välityksellä, joka tarjoaa liitteen A osan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua palvelua.
12 artikla
Ennen kuin sijoituspalveluyritys ryhtyy liikesuhteeseen sijoittajien kanssa, sen on ilmoitettava näille, mitä korvausrahastoa tai vastaavaa suojaa sovelletaan aiottuihin toimiin, mitä suojaa mitkä tahansa muut järjestelmät tarjoavat tai onko ylipäänsä olemassa mitään rahastoa tai korvausjärjestelmää.
Neuvosto panee merkille komission lausunnon, että se toimittaa 31 päivään heinäkuuta 1993 mennessä neuvostolle ehdotukset sijoituspalveluyritysten liiketoimien korvausjärjestelmien yhdenmukaistamisesta. Neuvosto toteuttaa toimenpiteet näiden ehdotusten perusteella mahdollisimman nopeasti tarkoituksena saada ehdotetut järjestelmät voimaan samana päivänä kuin tämä direktiivi tulee voimaan.
13 artikla
Tämä direktiivi ei estä sellaisia sijoituspalveluyrityksiä, joille on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa, mainostamasta palvelujaan kaikin mahdollisin tiedonvälityksen keinoin vastaanottavassa jäsenvaltiossa, jos ne noudattavat yleisen edun vuoksi annettuja tämän mainonnan muotoa ja sisältöä koskevia sääntöjä.
V OSASTO
Sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus
14 artikla
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että sijoituspalveluyritys, jolle toisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat myöntäneet toimiluvan tai jota toisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset valvovat tämän direktiivin mukaisesti, saa tarjota sijoituspalveluja ja muita liitteen C osassa lueteltuja palveluja niiden alueella 17, 18 ja 19 artiklan mukaisesti joko perustamalla sivuliikkeen tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella edellyttäen, että näiden palvelujen tarjoamiseen on toimilupa.
Tämä direktiivi ei vaikuta vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaan, joka koskee sellaisten yhteissijoitusyritysten osuuksia, joihin ei sovelleta direktiiviä 85/611/ETY (14).
2. Jäsenvaltiot eivät saa edellyttää, että sivuliikkeen perustaminen tai 1 kohdassa tarkoitettujen palvelujen tarjoaminen edellyttää toimilupaa tai perustamispääomaa tai muita vaikutuksiltaan vastaavia toimenpiteitä.
3. Jäsenvaltio voi vaatia, että 1 kohdassa tarkoitettuihin palveluihin liittyvät liiketoimet on, silloin kun ne täyttävät kaikki jäljempänä esitetyt vaatimukset, suoritettava säännellyillä markkinoilla, siten että:
- sijoittajan tavanomaisen asuinpaikan on oltava kyseisessä jäsenvaltiossa tai hänen on oltava sijoittautunut sinne,
- sijoituspalveluyrityksen on suoritettava tällaiset liiketoimet pääasiallisen toimipaikan tai tässä jäsenvaltiossa sijaitsevan sivuliikkeen välityksellä tai palvelujen vapaan tarjoamisen yhteydessä kyseisessä jäsenvaltiossa,
- liiketoimen on tapahduttava sellaisen välineen välityksellä, jolla käydään kauppaa säännellyillä markkinoilla kyseisessä jäsenvaltiossa.
4. Jos jäsenvaltio soveltaa 3 kohtaa, sen on annettava sellaisille sijoittajille, joiden tavanomainen asuinpaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa tai jotka ovat sijoittautuneet sinne, lupa poiketa 3 kohdassa asetetusta velvollisuudesta ja harjoittaa 3 kohdassa tarkoitettuja liiketoimia säänneltyjen markkinoiden ulkopuolella kyseisessä jäsenvaltiossa. Jäsenvaltiot voivat edellyttää, että tämän oikeuden käyttämiseen tarvitaan nimenomainen lupa, ottaen huomioon sijoittajien erilaiset tarpeet suojaan sekä erityisesti ammattimaisten sijoittajien ja yhteisösijoittajien kyky toimia omien etujensa mukaisesti. Tämä lupa on aina voitava antaa edellytyksin, jotka eivät vaaranna sijoittajien toimeksiantojen nopeaa toteuttamista.
5. Komissio antaa tiedon 3 ja 4 kohdan säännösten toiminnasta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1998 ja tarvittaessa ehdottaa niihin muutoksia.
15 artikla
1. Vastaanottavan jäsenvaltion on huolehdittava, että sellaiset sijoituspalveluyritykset, joille niiden kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat myöntäneet toimiluvan tarjota liitteen A osan 1 kohdan b alakohdassa ja 2 kohdassa tarkoitettuja palveluja, voivat vastaanottavissa jäsenvaltioissa tulla joko suoraan tai välillisesti sellaisten säänneltyjen markkinoiden jäseniksi, joilla tarjotaan vastaavia palveluja, tai päästä joko suoraan tai välillisesti säännellyille markkinoille sekä tulla jäseniksi maksu- ja toimitusjärjestelmiin, joita siellä tarjotaan säänneltyjen markkinoiden jäsenille, tämän kuitenkaan rajoittamatta 14 artiklassa tarkoitetun sijoittautumisoikeuden ja palvelujen tarjoamisen vapauden käyttämistä.
Jäsenvaltioiden on kumottava kaikki sellaiset kansalliset säännöt tai lait taikka säänneltyjä markkinoita koskevat säännöt, jotka rajoittavat näille markkinoille pääsevien henkilöiden lukumäärää. Jos pääsyä säännellyille markkinoille rajoitetaan markkinoiden oikeudellisen rakenteen tai teknisen kapasiteetin nojalla, kyseisen jäsenvaltion on huolehdittava, että markkinoiden rakennetta ja kapasiteettia jatkuvasti mukautetaan.
2. Säänneltyjen markkinoiden jäsenyys tai pääsy niille riippuu siitä, noudattavatko sijoituspalveluyritykset pääoman riittävyyttä koskevia vaatimuksia ja valvovatko kotijäsenvaltiot pääoman riittävyyttä direktiivin 93/6/ETY mukaisesti.
Vastaanottavalla jäsenvaltiolla on oikeus asettaa muita pääomaa koskevia lisävaatimuksia ainoastaan asioissa, jotka eivät kuulu kyseisen direktiivin soveltamisalaan.
Pääsyssä säännellyille markkinoille, niiden jäseneksi tulossa tai oltaessa niiden jäsenenä on noudatettava säänneltyjä markkinoita koskevia sääntöjä säänneltyjen markkinoiden muodostamisessa ja hallinnossa sekä markkinoilla tapahtuvia liiketoimia koskevia sääntöjä sekä markkinoilla tai niiden yhteydessä toimivaa henkilöstöä koskevia ammatillisia vaatimuksia sekä toimituksia ja maksuja koskevien sääntöjen mukaisesti. Näiden sääntöjen ja menettelyjen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt voidaan hyväksyä asianmukaisella tavalla muun muassa sen varmistamiseksi, että niistä johtuvia velvollisuuksia noudatetaan, kuitenkin siten, että noudatetaan 28 artiklaa.
3. Edellä 1 kohdassa asetetun velvollisuuden täyttämiseksi vastaanottavien jäsenvaltioiden on tarjottava mainitussa kohdassa tarkoitetuille sijoituspalveluyrityksille mahdollisuus tulla säänneltyjen markkinoiden jäseneksi tai päästä niille joko:
- suoraan perustamalla sivuliike vastaanottavaan jäsenvaltioon, tai
- välillisesti perustamalla tytäryritys vastaanottavaan jäsenvaltioon tai hankkimalla vastaanottavassa jäsenvaltiossa sellaisen olemassa olevan yrityksen, joka on jo näiden markkinoiden jäsen tai jolla on pääsy niille.
Kuitenkin ne jäsenvaltiot, jotka soveltavat tämän direktiivin antamishetkellä lainsäädäntöä, joka ei salli luottolaitosten tulla säänneltyjen markkinoiden jäseniksi tai niiden pääsyä näille markkinoille, jollei niillä ole erityistytäryritystä, voivat edelleen soveltaa 31 päivään joulukuuta 1996 samaa velvoitetta syrjimättömällä tavalla toisesta jäsenvaltiosta oleviin luottolaitoksiin, jos on kyse pääsystä näille säännellyille markkinoille.
Espanjan kuningaskunta, Helleenien tasavalta ja Portugalin tasavalta voivat pidentää tätä aikaa 31 päivään joulukuuta 1999. Vuotta ennen kyseistä ajankohtaa komissio laatii kertomuksen ottaen huomioon tämän artiklan soveltamisesta saadut kokemukset ja tekee tarvittaessa ehdotuksen. Neuvosto voi päättää ehdotuksen pohjalta määräenemmistöllä tarkastella uudelleen näitä järjestelyjä.
4. Jollei 1, 2 ja 3 kohdassa toisin säädetä, 1 kohdassa tarkoitetut sijoituspalveluyritykset voivat tulla vastaanottavan jäsenvaltion säänneltyjen markkinoiden jäseniksi tai päästä niille samoin edellytyksin ilman, että niiden on oltava vastaanottavaan jäsenvaltioon sijoittautuneita, jos nämä markkinat toimivat ilman fyysisen läsnäolon vaatimusta. Jotta näistä sijoitusyrityksistä tulisi vastaanottavan jäsenvaltion säänneltyjen markkinoiden jäseniä tai ne pääsisivät säännellyille markkinoille tämän kohdan mukaisesti, kotijäsenvaltion on tehtävä mahdolliseksi se, että tämän alueella tarjotaan tätä varten asianmukaiset keinot.
5. Tämä artikla ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen antaa lupa uusien markkinoiden perustamiseen tai niiden kieltämiseen alueellaan.
6. Tämä artikla ei vaikuta:
- Saksan liittotasavallassa Kursmaklereista annettuihin säännöksiin, tai
- Alankomaissa hoekmannien toimintaan liittyviin säännöksiin.
16 artikla
Kunkin jäsenvaltion on laadittava vastavuoroista tunnustamista ja tämän direktiivin soveltamista varten luettelo säännellyistä markkinoista, joiden kotijäsenvaltio se on ja jotka noudattavat sen säännöksiä, sekä annettava tämä luettelo tiedoksi sekä näiden säänneltyjen markkinoiden järjestelmää ja toimintaa koskevat säännöt muille jäsenvaltioille ja komissiolle. Samalla tavalla on ilmoitettava kaikista edellä mainittuun luetteloon tai sääntöihin tehdyistä muutoksista. Komissio julkaisee säänneltyjä markkinoita koskevat luettelot ja pitää niitä ajan tasalla Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä vähintään kerran vuodessa.
Komissio laatii kertomuksen 31 päivään joulukuuta 1996 mennessä näin saatujen tietojen perusteella ja tarvittaessa ehdottaa muutoksia tässä direktiivissä tarkoitettujen säänneltyjen markkinoiden määritelmään.
17 artikla
1. Edellä 3 artiklassa säädettyjen edellytysten lisäksi sijoituspalveluyrityksen, joka haluaa perustaa sivuliikkeen toisen jäsenvaltion alueelle, on ilmoitettava siitä kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että sijoituspalveluyrityksen, joka haluaa perustaa sivuliikkeen toisen jäsenvaltion alueelle, on esitettävä 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen yhteydessä seuraavat tiedot:
a) jäsenvaltio, jonka alueelle se aikoo perustaa sivuliikkeen;
b) toimintasuunnitelma, jossa esitetään erityisesti aiotun toiminnan muodot ja sivuliikkeen organisatorinen rakenne;
c) vastaanottavassa jäsenvaltiossa osoite, josta asiakirjoja on mahdollista saada;
d) sivuliikkeen hoitamisesta vastuussa olevien nimet.
3. Jollei kotijäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla ole syytä epäillä sijoituspalveluyrityksen hallinnollisten rakenteiden tai taloudellisen tilanteen riittävyyttä, ottaen huomioon kyseiset suunnitelmat, viranomaisten on kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun ne ovat saaneet 2 kohdassa tarkoitetut tiedot, toimitettava nämä tiedot vastaanottavan valtion toimivaltaisille viranomaisille ja ilmoitettava siitä kyseiselle sijoituspalveluyritykselle.
Niiden on myös ilmoitettava sivuliikkeen sijoittajien suojaksi tarkoitetuista korvausjärjestelmistä.
Jos kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset kieltäytyvät toimittamasta 2 kohdassa tarkoitettuja tietoja vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, niiden on perusteltava kieltäytymisensä kyseiselle sijoituspalveluyritykselle kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun se on saanut kaikki tiedot. Kieltäytymiseen tai vastaamattomuuteen voi hakea muutosta kotijäsenvaltion tuomioistuimissa.
4. Ennen kun sijoituspalveluyrityksen sivuliike aloittaa toimintansa, vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat kahden kuukauden kuluessa siitä, kun ne ovat saaneet 3 kohdassa tarkoitetut tiedot, järjestää sijoituspalveluyrityksen tarkastuksen 19 artiklan mukaisesti ja tarvittaessa esittää ne edellytykset, mukaan lukien menettelytapasäännöt, joiden mukaisesti yleisen edun vuoksi tätä toimintaa voidaan harjoittaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
5. Vastaanottavan jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten annettua ilmoituksen tai, jollei tällaista tietoa saada, 4 kohdassa säädetyn ajanjakson päätyttyä, sivuliike voidaan perustaa ja se voi aloittaa toimintansa.
6. Jos 2 kohdan b, c ja d alakohdan mukaisesti toimitetut tiedot muuttuvat, sijoituspalveluyrityksen on ilmoitettava kirjallisesti muutoksesta sekä kotijäsenvaltion että vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille viimeistään kuukautta ennen muutoksen toteutumista siten, että kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat päättää muutoksesta 3 kohdan mukaisesti ja vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset 4 kohdan mukaisesti.
7. Jos 3 kohdan toisen alakohdan mukaisesti ilmoitetut tiedot muuttuvat, kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava siitä vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisille.
18 artikla
1. Sijoituspalveluyrityksen, joka aikoo harjoittaa liiketoimintaa toisen jäsenvaltion alueella ensimmäistä kertaa palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, on ilmoitettava kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille seuraavat tiedot:
- jäsenvaltio, jossa se aikoo toimia,
- toimintasuunnitelma, jossa esitetään erityisesti sijoituspalvelu tai sijoituspalvelut, joita se aikoo tarjota.
2. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on kuukauden kuluessa 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen saamisesta toimitettava ne vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Sijoituspalveluyritys voi siten aloittaa kyseisen sijoituspalvelun tai kyseisten sijoituspalvelujen tarjoamisen vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
Vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on tarvittaessa saadessaan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot esitettävä sijoituspalveluyritykselle ne edellytykset, mukaan lukien menettelytapasäännöt, joita kyseisten sijoituspalvelujen tarjoajien on yleisen edun hyväksi noudatettava vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
3. Jos 1 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti toimitettujen tietojen sisältö muuttuu, sijoituspalveluyrityksen on ilmoitettava muutoksesta kirjallisesti kotijäsenvaltion ja vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille ennen muutoksen täytäntöönpanoa siten, että vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat tarvittaessa ilmoittaa yritykselle 2 kohdan mukaisesti toimitettuihin tietoihin tehtävistä muutoksista tai lisäyksistä.
19 artikla
1. Vastaanottava jäsenvaltio voi tilastollisia tarkoituksia varten vaatia, että sijoituspalveluyritysten, joilla on sivuliike niiden alueella, on toimitettava määräajoin näissä valtioissa harjoittamaansa liiketoimintaa koskeva kertomus näiden valtioiden toimivaltaisille viranomaisille.
Hoitaessaan niitä velvollisuuksia, joita vastaanottaville jäsenvaltioille kuuluu rahapolitiikan harjoittamisen osalta, niiden kuitenkaan rajoittamatta Euroopan rahoitusjärjestelmän vahvistamisessa tarvittavien toimenpiteiden soveltamista, vastaanottavat jäsenvaltiot voivat vaatia alueillaan, että toisista jäsenvaltioista olevien sijoituspalveluyritysten sivuliikkeiden on toimitettava tätä varten samat tiedot kuin kansallisten sijoituspalveluyritysten.
2. Hoitaessaan tämän direktiivin mukaisia velvollisuuksiaan vastaanottavat jäsenvaltiot voivat vaatia, että sijoituspalveluyritysten sivuliikkeiden on toimitettava tätä varten samat tiedot kuin kansallisten sijoituspalveluyritysten.
Vastaanottavat jäsenvaltiot voivat vaatia palvelujen vapaan tarjoamisen perusteella niiden alueella toimintaa harjoittavia sijoituspalveluyrityksiä toimittamaan tarpeelliset tiedot sen valvomiseksi, että ne noudattavat vastaanottavan jäsenvaltion asettamia niihin sovellettavia normeja, vaikka nämä vaatimukset eivät ole tiukemmat kuin ne vaatimukset, jotka sama jäsenvaltio on asettanut sijoittautuneille yrityksille sen valvomiseksi, että ne noudattavat samoja normeja.
3. Jos vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset toteavat, että sellainen sijoituspalveluyritys, jolla on sivuliike, tai joka tarjoaa palveluja sen alueella, ei noudata sellaisia tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettuja lainsäädännön säännöksiä tai määräyksiä, joilla annetaan toimivalta vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, näiden viranomaisten on vaadittava kyseistä sijoituspalveluyritystä lopettamaan tämä sääntöjenvastainen tilanne.
4. Jos kyseinen sijoituspalveluyritys ei toteuta tarvittavia toimenpiteitä, vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava siitä kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Nämä toteuttavat mahdollisimman nopeasti aiheelliset toimenpiteet, jotta kyseinen sijoituspalveluyritys korjaisi tällaisen sääntöjenvastaisen tilanteen. Näiden toimenpiteiden luonteesta ilmoitetaan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
5. Jos sijoituspalveluyritys edelleen rikkoo 3 kohdassa tarkoitettuja vastaanottavassa jäsenvaltiossa voimassa olevia säännöksiä joko huolimatta kotijäsenvaltion suorittamista toimenpiteistä tai siksi, että sellaiset toimenpiteet osoittautuvat riittämättömiksi tai siksi, että niitä ei toteuteta kyseisessä jäsenvaltiossa, vastaanottava jäsenvaltio voi, ilmoitettuaan siitä kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, toteuttaa aiheelliset toimenpiteet estääkseen säännösten vastaisen toiminnan jatkumisen tai määrätäkseen niitä koskevan seuraamuksen ja, mikäli tarpeen, estääkseen sijoituspalveluyritystä aloittamasta uusia liiketoimia alueellaan. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden alueella voidaan antaa sijoituspalveluyrityksiin kohdistuvien toimenpiteiden kannalta tarpeellisia oikeudellisia asiakirjoja.
6. Edellä olevat säännökset eivät vaikuta vastaanottavan jäsenvaltion oikeuteen toteuttaa aiheelliset toimenpiteet ehkäistäkseen 11 artiklan soveltamiseksi annettujen menettelytapasääntöjen sekä muiden yleisen edun suojelemiseksi annettujen lainsäädännön säännösten tai määräysten vastaista toimintaa tai määrätä näistä seuraamuksia. Tähän kuuluu mahdollisuus estää rikkomuksen tehneitä sijoituspalveluyrityksiä aloittamasta uusia liiketoimia jäsenvaltion alueella.
7. Edellä 4, 5 tai 6 kohdan mukaiset toimenpiteet, joihin liittyy seuraamuksia tai sijoituspalveluyrityksen toiminnan rajoittamista, on perusteltava asianmukaisesti ja niistä on ilmoitettava kyseiselle sijoituspalveluyritykselle. Tällaisista toimenpiteistä voidaan valittaa päätöksen tehneessä jäsenvaltiossa.
8. Ennen kuin 3, 4 ja 5 kohdassa tarkoitettua menettelyä sovelletaan, vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat kiireellisissä tapauksissa toteuttaa ne varotoimenpiteet, jotka ovat tarpeen sijoittajien etujen suojaamiseksi ja muiden sellaisten henkilöiden etujen suojaamiseksi, joille palveluja on tarjottu. Komissiolle ja kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille on ilmoitettava näistä toimenpiteistä mahdollisimman nopeasti.
Kuultuaan kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia komissio voi päättää, että kyseisen jäsenvaltion on muutettava näitä toimenpiteitä tai kumottava ne.
9. Jos toimilupa peruutetaan, siitä on ilmoitettava vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille ja niiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sijoittajien suojaamiseksi sekä sen estämiseksi, että kyseinen sijoituspalveluyritys aloittaa uusia liiketoimia sen alueella. Kahden vuoden välein komissio laatii näistä tapauksista kertomuksen ja osoittaa sen arvopapereiden alalla myöhemmin asetettavalle komitealle.
10. Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle selvityksen sellaisista tapauksista, jossa on kieltäydytty 17 artiklan nojalla, ja näiden tapausten lukumäärän, sekä sellaisista toimenpiteistä, jotka on toteutettu 5 kohdan mukaisesti. Kahden vuoden välein komissio laatii näistä tapauksista kertomuksen arvopapereiden alalla myöhemmin asetettavalle komitealle.
20 artikla
1. Sen varmistamiseksi, että markkinoista ja niiden valvonnasta vastaavilla viranomaisilla on käytettävissään tehtäviensä hoidossa tarvittavat tiedot, jäsenvaltioiden on vaadittava vähintään, että:
2.1
a) sijoituspalveluyritykset pitävät viranomaisten saatavilla vähintään viisi vuotta 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin palveluihin liittyviä sellaisia liiketoimia koskevat asianmukaiset tiedot, jotka koskevat arvopaperien kauppaa säännellyillä markkinoilla riippumatta siitä, onko liiketoimet suoritettu säännellyillä markkinoilla vai ei, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 artiklan täytäntöönpanemiseksi annettujen toimenpiteiden soveltamista;
b) sijoituspalveluyritykset ilmoittavat kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille kaikista a kohdassa tarkoitetuista liiketoimista, silloin kun nämä liiketoimet koskevat:
- osakkeita ja muita pääomaan oikeuttavia välineitä,
- joukkovelkakirjoja ja muita arvopaperisoituja velan muotoja,
- vakioehtoisia osakkeisiin liittyviä termiinisopimuksia,
ja
- vakioehtoisia osakeoptioita.
Nämä ilmoitukset on toimitettava asianomaisille viranomaiselle mahdollisimman nopeasti. Viranomainen vahvistaa määräajan. Määräaikaa voidaan jatkaa seuraavan arkipäivän loppuun asti, jos toiminnalliset tai käytännölliset syyt sitä edellyttävät, mutta tätä aikarajaa ei voida missään tapauksessa ylittää.
Kyseisessä ilmoituksessa on oltava nimenomaan ostettujen tai myytyjen asiakirjojen nimi sekä lukumäärä, liiketoimien päivämäärät ja aika, liiketoimen hinta sekä kyseisen sijoituspalveluyrityksen tunnistamismahdollisuus.
Kotijäsenvaltiot voivat säätää, että b kohdassa tarkoitettua velvollisuutta sovelletaan joukkovelkakirjojen ja muiden arvopaperisoitujen velan muotojen osalta ainoastaan kaikkien saman asiakirjan osalta tehtyihin liiketoimiin.
2. Jos sijoituspalveluyritys tekee liiketoimen vastaanottavan jäsenvaltion säännellyillä markkinoilla, kotijäsenvaltio voi luopua omista vaatimuksistaan ilmoituksen antamisen osalta, jos sijoituspalveluyritys on velvollinen vastaavalla tavalla ilmoittamaan kyseisestä liiketoimesta kyseisistä markkinoista vastaaville viranomaisille.
3. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun ilmoituksen voi tehdä joko sijoituspalveluyritys itse tai kauppojen täsmäytysjärjestelmä tai sen voivat tehdä arvopaperipörssin tai toisten säänneltyjen markkinoiden viranomaiset.
4. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän artiklan mukaisesti saatavilla olevat tiedot ovat myös saatavilla 23 artiklan moitteettomaksi soveltamiseksi.
5. Jäsenvaltio voi ketään syrjimättä antaa tai pitää voimassa säännöksiä, jotka ovat tiukempia kuin tässä artiklassa esitetyt säännökset liiketoimiin liittyvien tietojen säilyttämisen ja ilmoittamisen sisällön ja muodon osalta, silloin kun liiketoimet:
- suoritetaan säännellyillä markkinoilla, joiden kotijäsenvaltio se on,
tai
- sellainen sijoituspalveluyritys suorittaa ne, joiden kotijäsenvaltio se on.
21 artikla
1. Jotta sijoittajat voisivat milloin tahansa arvioida sellaisen liiketoimen ehtoja, johon ne aikovat ryhtyä, sekä todentaa myöhemmin ne edellytykset, joiden vallitessa liiketoimi on suoritettu, toimivaltaisen viranomaisen on kaikkien sellaisten säänneltyjen markkinoiden osalta, jotka on otettu 16 artiklassa säädettyyn luetteloon, toteutettava toimenpiteet 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen toimittamiseksi sijoittajille. Edellä 2 kohdassa asetettujen velvollisuuksien mukaisesti toimivaltaisten viranomaisten on vahvistettava muoto ja määräaika, jossa ne on toimitettava, sekä tapa, jolla ne on asetettava saataville, ottaen huomioon kyseisten markkinoiden sekä näillä markkinoilla toimivien sijoittajien luonne, koko ja tarpeet.
2. Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että jokaisen rahoitusvälineen osalta vähintään:
a) julkaistaan joka päivä kaupankäynnin alkaessa markkinoilla painotettu keskihinta, ylin ja alin hinta sekä kaupankäynnin kohteena kyseisillä säännellyillä markkinoilla olleiden rahoitusvälineiden määrä edellisen kaupankäyntipäivän aikana;
b) lisäksi sellaisten markkinoiden osalta, jotka edelleen perustuvat jatkuvaan toimeksiantojen tai tarjousten antamiseen, tai ilmoitettuihin hintoihin markkinoiden osalta julkaistaan:
- kunkin kaupankäyntitunnin lopussa kyseisillä säännellyillä markkinoilla painotettu keskihinta ja määrä kuuden kaupankäyntitunnin aikana siten, että jää kaksi tuntia aikaa käydä kauppaa markkinoilla ennen julkaisemista,
ja
- joka 20 minuutti painotettu keskihinta, ylin ja alin hinta kyseisillä säännellyillä markkinoilla kahden kaupankäyntitunnin aikana siten, että jää tunti aikaa käydä kauppaa markkinoilla ennen julkaisemista.
Jos sijoittajat voivat saada ennakolta tietoja hinnoista ja määristä, joita koskevia liiketoimia tehdään:
i) tällaisten tietojen on oltava käytettävissä kaikkina aikoina kaupankäyntituntien aikana;
ii) annettua hintaa ja määrää koskevien ilmoitettujen ehtojen on oltava sellaiset, joiden perusteella sijoittaja voi tehdä tällaisen liiketoimen.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat lykätä tai kieltää näiden tietojen julkaisemisen, jos se on perusteltua poikkeuksellisten markkinaolosuhteiden vuoksi, tai pienten markkinoiden ollessa kyseessä, yritysten ja sijoittajien henkilöllisyyden suojaamiseksi. Toimivaltaiset viranomaiset voivat soveltaa erityissäännöksiä sellaisissa poikkeuksellisissa liiketoimissa, jotka ovat erittäin laajamittaisia verrattuna kyseisillä arvopapereilla käytäviin tavanomaisiin liiketoimiin näillä markkinoilla, sekä sellaisissa tapauksissa, jotka koskevat puolueettomin ja julkastuin perustein määriteltyjä ja julkaistuja erittäin vaikeasti rahaksi muutettavia arvopapereita. Toimivaltaiset viranomaiset voivat myös soveltaa joustavampia säännöksiä erityisesti julkaisua koskevien määräaikojen, joukkovelkakirjoja ja muiden arvopaperisoituja velan muotoja koskevien liiketoimien osalta.
3. Kukin jäsenvaltio voi antaa tai pitää voimassa tämän artiklan alaan liittyviä tiukempia määräyksiä tai sitä täydentäviä säännöksiä, jotka koskevat sekä sijoittajan kotijäsenvaltion säännellyillä markkinoilla tehtyjä liiketoimia koskevan sijoittajille toimitettavan tiedon sisältöä, että muotoa, jos näitä säännöksiä sovelletaan riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa rahoitusvälineen liikkeeseenlaskija sijaitsee taikka siitä, minkä jäsenvaltion säännellyillä markkinoilla rahoitusväline otettiin ensimmäisen kerran kaupankäynnin kohteeksi.
4. Komissio laatii kertomuksen tämän artiklan soveltamisesta 31 päivään joulukuuta 1997 mennessä; neuvosto voi komission ehdotuksesta päättää määräenemmistöllä muuttaa tätä artiklaa.
VI OSASTO
Toimiluvan myöntävät ja valvonnasta vastaavat viranomaiset
22 artikla
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä toimivaltaiset viranomaiset, joiden tehtävänä on hoitaa tässä direktiivissä säädettyjä tehtäviä. Niiden on ilmoitettava näistä viranomaisista sekä mahdollisesta tehtävien jaosta komissiolle.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen viranomaisten on oltava joko julkisia viranomaisia, kansallisen lainsäädännön mukaisia toimielimiä tai julkisten viranomaisten nimenomaisesti tätä varten kansallisen lainsäädännön nojalla valtuuttamia toimielimiä.
3. Kyseisillä viranomaisilla on oltava kaikki tehtävänsä hoitamiseksi tarvittavat valtuudet.
23 artikla
1. Jos samassa jäsenvaltiossa on useampia toimivaltaisia viranomaisia, nämä toimivat läheisessä yhteistyössä valvoessaan kyseisessä jäsenvaltiossa toimivien sijoituspalveluyritysten toimintaa.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että nämä toimivaltaiset viranomaiset ja rahoitusmarkkinoiden, luotto- ja muiden rahoituslaitosten sekä vakuutusyritysten valvonnasta vastaavat julkiset viranomaiset toimivat yhteistyössä, kun on kyse näiden viranomaisten valvomista toimielimistä.
3. Jos sijoituspalveluyritys toimii yhdessä tai useammassa muussa jäsenvaltiossa kuin sen kotijäsenvaltiossa tarjoamalla niissä palveluja tai perustamalla niihin sivuliikkeen, on kaikkien kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten toimittava tiiviissä yhteistyössä, jotta ne voisivat hoitaa tästä direktiivistä johtuvia velvollisuuksiaan tehokkaammin.
Niiden on toimitettava toisilleen pyynnöstä kaikki ne tiedot, jotka koskevat näiden sijoituspalveluyritysten johtoa ja omistuksen rakennetta ja jotka voivat helpottaa näiden yritysten valvontaa, sekä kaikki ne tiedot, jotka tekevät tällaisen yrityksen toiminnan tarkastamisen helpommaksi. Erityisesti kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä yhteistyötä sen varmistamiseksi, että vastaanottava jäsenvaltio kokoaa 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot.
Sikäli kuin se on tarpeen valvontaa koskevien valtuuksien käyttämiseksi, vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille kaikista niistä toimenpiteistä, jotka vastaanottava jäsenvaltio on toteuttanut 19 artiklan 6 kohdan mukaisesti ja jotka koskevat sijoituspalveluyritykselle määrättyjä seuraamuksia tai sen toiminnan rajoituksia.
24 artikla
1. Vastaanottavan jäsenvaltion on huolehdittava, että jos sijoituspalveluyritys, jolle toinen jäsenvaltio on myöntänyt toimiluvan, harjoittaa liiketoimintaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa sivuliikkeen välityksellä, kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat ilmoitettuaan siitä vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille joko itse tai sellaisen henkilön välityksellä, jonka he ovat valtuuttaneet tätä varten, suorittaa paikalla tehtäviä tarkastuksia 23 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen tietojen todentamiseksi.
2. Kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat myös pyytää vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia suorittamaan todentamisen. Tällaisen pyynnön saaneiden viranomaisten on toimivaltansa rajoissa toimittava niin, että ne suorittavat nämä tarkastukset itse, antamalla pyynnön esittäneiden viranomaisten taikka tilintarkastajien tai asiantuntijoiden suorittaa ne.
3. Tämä artikla ei rajoita vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten oikeutta suorittaa tämän direktiivin mukaisia tehtäviä hoitaessaan niiden alueelle sijoittautuneissa sijoituspalveluyrityksissä paikalla tehtäviä tarkastuksia.
25 artikla
1. Jäsenvaltioiden on määrättävä, että kaikki henkilöt, jotka ovat tai ovat olleet toimivaltaisten viranomaisten palveluksessa tai tilintarkastajina taikka asiantuntijoina toimivaltaisten viranomaisten lukuun, ovat salassapitovelvollisia. Tämä merkitsee, että näissä tehtävissä mahdollisesti saatuja tietoja ei saa ilmaista toiselle henkilölle tai viranomaiselle muutoin kuin tiivistetysti tai kootusti niin, ettei siitä voida tunnistaa yksittäistä sijoituspalveluyritystä, tämän kuitenkaan rajoittamatta rikoslainsäädännön alaan kuuluvien säännösten soveltamista.
Kuitenkin jos sijoituspalveluyritys on asetettu konkurssiin tai se on määrätty selvitystilaan, voidaan siviili- tai kauppaoikeudellisessa menettelyssä ilmaista luottamuksellisia tietoja, jotka eivät koske kyseisen sijoituspalveluyrityksen pelastamiseen pyrkiviä kolmansia.
2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei kuitenkaan estä eri jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia luovuttamasta toisilleen tietoja tämän direktiivin mukaisesti tai muiden sijoituspalveluyrityksiin sovellettavien direktiivien mukaisesti. Näitä tietoja koskee 1 kohdassa tarkoitettu salassapitovelvollisuus.
3. Jäsenvaltiot voivat tehdä tietojen vaihtamista koskevia yhteistyösopimuksia kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa ainoastaan, jos ilmaistavia tietoja koskee vähintään tässä artiklassa säädettyjä vaatimuksia vastaava salassapitovelvollisuus.
4. Toimivaltaiset viranomaiset, jotka saavat luottamuksellisia tietoja 1 tai 2 kohdan mukaisesti, voivat käyttää tietoja tehtäviensä hoitamisessa:
- tutkiakseen, että sijoituspalveluyritysten liiketoiminnan aloittamista koskevat edellytykset täyttyvät ja helpottaakseen tämän toiminnan harjoittamisen tarkastamista joko yrityskohtaisesti tai konsolidoinnin perusteella, erityisesti direktiivissä 93/6/ETY asetettujen pääoman riittävyyden edellytysten, sekä hallinto- ja kirjanpitomenettelyjen sekä sisäisen tarkastuksen järjestelmien osalta,
- määrätäkseen seuraamuksia,
- haettaessa muutosta toimivaltaisen viranomaisen päätökseen hallinnollisessa muutoksenhaussa,
- tuomioistuinkäsittelyssä, joka on saatettu vireille 26 artiklan mukaisesti.
5. Mitä 1 ja 4 kohdassa säädetään, ei estä tietojen vaihtamista:
a) samassa jäsenvaltiossa silloin, kun toimivaltaisia viranomaisia on useampia, tai
b) jäsenvaltiossa tai jäsenvaltioiden välillä toimivaltaisten viranomaisten ja
- sellaisten viranomaisten välillä, jotka vastaavat luottolaitosten, muiden rahoituslaitosten ja vakuutusyritysten valvonnasta, sekä sellaisten viranomaisten välillä, jotka vastaavat rahoitusmarkkinoiden valvonnasta,
- sellaisten toimielinten välillä, jotka vastaavat sijoituspalveluyritysten maksukyvyttömyydestä, konkurssimenettelystä sekä muista vastaavista menettelyistä ja
- sellaisten henkilöiden välillä, jotka vastaavat sijoituspalveluyritysten ja muiden rahoituslaitosten lakimääräisestä tilintarkastuksesta,
niiden valvontatehtävän suorittamiseksi tai sellaisten tietojen luovuttamiseksi korvausjärjestelmiä hoitaville toimielimille, jotka ovat tarpeen niiden tehtävien suorittamisessa. Näitä tietoja koskee 1 kohdassa tarkoitettu salassapitovelvollisuus.
6. Tämän artiklan säännökset eivät estä toimivaltaisia viranomaisia toimittamasta niille keskuspankeille, jotka eivät valvo luottolaitoksia tai sijoituspalveluyrityksiä yksittäin, sellaisia tietoja, joita ne saattavat tarvita raha-asioita hoitavina viranomaisina. Näin saatuja tietoja koskee 1 kohdassa tarkoitettu salassapitovelvollisuus.
7. Tämän artiklan säännökset eivät estä toimivaltaisia viranomaisia toimittamasta 1-4 kohdassa tarkoitettuja tietoja selvittely-yhteisölle tai muulle vastaavalle kansallisessa lainsäädännössä tunnustetulle toimielimelle sen varmistamiseksi, että niiden jäsenvaltioiden joillakin markkinoilla tarjotaan toimitus- tai maksupalveluja, jos ne pitävät tarpeellisena tällaista tiedottamista näiden toimielinten moitteettoman toiminnan varmistamiseksi suhteessa markkinaosapuolten rikkomisiin tai mahdollisiin rikkomisiin. Tällaisia tietoja koskee 1 kohdassa tarkoitettu salassapitovelvollisuus. Jäsenvaltioiden on kuitenkin huolehdittava, että 2 kohdan nojalla saatuja tietoja ei käytetä tässä kohdassa tarkoitetuissa olosuhteissa ilman tiedot antaneiden toimivaltaisten viranomaisten nimenomaista lupaa.
8. Lisäksi jäsenvaltiot voivat, sen estämättä, mitä 1 ja 4 kohdassa säädetään, antaa lainsäädännön nojalla luvan ilmaista tiettyjen tietojen ilmaisemiseen keskushallinnon muille viranomaisille, jotka vastaavat luottolaitosten, rahoituslaitosten, sijoituspalveluyritysten ja vakuutusyritysten valvontaa koskevasta lainsäädännöstä, sekä näiden viranomaisten ja näiden laitosten valtuuttamille tarkastajille.
Tietoja voidaan kuitenkin ilmaista vain, kun se on tarpeen toiminnan vakauden valvomiseksi.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin määrättävä, että 2 ja 5 kohdan mukaisesti sekä 24 artiklassa tarkoitetuista paikalla tehdyistä tarkastuksista saatuja tietoja ei saa milloinkaan ilmaista tässä kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa muutoin kuin tiedot luovuttaneiden toimivaltaisten viranomaisten tai sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, jossa paikalla tehtävä tarkastus on tehty, nimenomaisella suostumuksella.
9. Jos jäsenvaltio säätää tätä direktiiviä annettaessa tietojen luovuttamisesta viranomaisten kesken sen valvomiseksi, että toiminnan vakauden valvontaa, taloudellisten yhtiöiden rakennetta, toimintaa ja menettelyä sekä rahoitusalalla sääntelyä koskevaa lainsäädäntöä noudatetaan, jäsenvaltio voi edelleen antaa luvan tällaisten tietojen toimittamiseen, kunnes viranomaisten tietojenvaihtoa koko rahoitusalalla koskevat säännökset on yhdenmukaistettu, ja joka tapauksessa enintään 1 päivään heinäkuuta 1996 asti.
Jäsenvaltioiden on kuitenkin huolehdittava, että kun tietoja saadaan toisesta jäsenvaltiosta, niitä ei saa ilmaista ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa muutoin kuin tiedot antaneiden viranomaisten nimenomaisella suostumuksella, ja niitä voidaan käyttää ainoastaan sellaisiin tarkoituksiin, joita varten viranomaiset antoivat suostumuksensa.
Neuvosto toteuttaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun yhdenmukaistamisen komission ehdotuksen perusteella. Neuvosto panee merkille komission lausuman, että se toimittaa tätä koskevat ehdotuksensa 31 päivään heinäkuuta 1993 mennessä. Neuvosto tekee päätöksen näiden ehdotusten perusteella mahdollisimman nopeasti, jotta ehdotetut säännöt tulisivat voimaan samanaikaisesti tämän direktiivin kanssa.
26 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän direktiivin mukaisesti lakien, asetusten tai hallinnollisten määräysten nojalla annettuihin sijoituspalveluyrityksiä koskeviin päätöksiin voidaan hakea tuomioistuimesta muutosta; sama koskee tapauksia, joissa sellaista toimilupahakemusta koskevaa päätöstä, jossa on esitetty kaikki voimassa olevissa säännöksissä edellytetyt tiedot, ei ole tehty kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun hakemus on esitetty.
27 artikla
Jäsenvaltioiden on määrättävä, että niiden vastaavat toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat niiden sijoituspalveluyritysten tai niiden liiketoimia tosiasiallisesti hoitavien henkilöiden osalta, jotka rikkovat näiden yritysten valvontaa tai liiketoiminnan harjoittamista koskevia lakia, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä, sellaisia toimenpiteitä tai seuraamuksia, joiden nimenomaisena tarkoituksena on havaittujen rikkomuksien tai niiden syiden lopettaminen, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta, mitä toimiluvan peruuttamista koskevassa menettelyssä ja rikoslaissa säädetään.
28 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan ketään syrjimättä.
VII OSASTO
Loppusäännökset
29 artikla
Siihen asti kunnes annetaan direktiivi tämän direktiivin mukauttamisesta tekniikan kehitykseen jäljempänä luetelluilla aloilla, neuvosto päättää päätöksen 87/373/ETY (15) mukaisesti määräenemmistöllä komission ehdotuksesta seuraavista mahdollisesti tarpeellisista mukautuksista, jotka koskevat:
- liitteen C osassa olevan luettelon laajentamista,
- liitteen luettelojen sanaston mukauttamista rahoitusmarkkinoiden kehitykseen,
- aloja, joilla toimivaltaisten viranomaisten on vaihdettava 23 artiklassa lueteltuja tietoja,
- määritelmien selventämistä tämän direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi yhteisössä,
- määritelmien selventämistä rahoitusmarkkinoiden kehityksen huomioonottamiseksi tämän direktiivin soveltamisessa,
- sanaston yhdenmukaistamista sekä määritelmien muotoilua yhdenmukaiseksi sijoituspalveluyrityksiä ja niihin liittyviä seikkoja koskevien myöhempien toimenpiteiden kanssa, ja
- muita 7 artiklan 5 kohdassa säädettyjä tehtäviä.
30 artikla
1. Sijoituspalveluyrityksillä, joille niiden kotijäsenvaltio on myöntänyt 31 päivään joulukuuta 1995 mennessä toimiluvan tarjota sijoituspalveluja, katsotaan olevan tässä direktiivissä tarkoitettu toimilupa, jos näiden jäsenvaltioiden lainsäädännössä säädetään, että tällaisen toiminnan aloittamiseksi sijoituspalveluyritysten on noudatettava 3 artiklan 3 kohdassa ja 4 artiklassa säädettyjä vaatimuksia vastaavia vaatimuksia.
2. Sijoituspalveluyritykset, jotka jo harjoittavat liiketoimintaansa 31 päivänä joulukuuta 1995 ja joita ei koske 1 kohta, voivat harjoittaa edelleen toimintaansa, jos ne hankkivat 31 päivään joulukuuta 1996 mennessä kotijäsenvaltionsa säännösten mukaisesti toimiluvan liiketoiminnan jatkamiseksi tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi annettujen säännösten mukaisesti.
Ainoastaan tällaisen toimiluvan myöntäminen oikeuttaa yritykset hyödyntämään tämän direktiivin säännöksistä sijoittautumisvapauden ja palvelujen vapaan tarjoamisen alalla.
3. Jos sijoituspalveluyritykset ovat ennen tämän direktiivin antamista aloittaneet liiketoimintansa toisissa jäsenvaltioissa sivuliikkeen välityksellä tai palvelujen vapaan tarjoamisen nojalla, kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava 1 päivän heinäkuuta ja 31 päivänä joulukuuta 1995 välisenä aikana 17 artiklan 1 ja 2 kohdassa sekä 18 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa kunkin kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille luettelo tämän direktiivin mukaisista yrityksistä, jotka toimivat näissä valtioissa, ja ilmoitettava, mitä liiketoimintaa ne harjoittavat.
4. Luonnollisilla henkilöillä, joille tätä direktiiviä annettaessa on myönnetty toimilupa jäsenvaltiossa sijoituspalvelujen tarjoamista varten, katsotaan olevan tämän direktiivin mukainen toimilupa, jos ne täyttävät 1 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan toisessa luetelmakohdassa sekä kolmannen alakohdan kaikissa neljässä luetelmakohdassa asetetut vaatimukset.
31 artikla
Jäsenvaltioiden on viimeistään 31 päivänä heinäkuuta 1995 annettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset.
Näiden säännösten on tultava voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1995. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
32 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 10 päivänä toukokuuta 1993.