РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1559/2007 НА СЪВЕТА
от 17 декември 2007 година
за установяване на многогодишен план за възстановяване на ресурсите от червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море и за изменение на Регламент (ЕО) № 520/2007
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че:
(1)
От 14 ноември 1997 г. Общността е страна по Международната конвенция за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (2).
(2)
На годишното си заседание през ноември 2006 г. Международната комисия за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (ICCAT) прие Препоръка 2006[05] за установяване на 15-годишен план за възстановяване на ресурсите от червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море.
(3)
За да се възстановят ресурсите, планът на ICCAT за възстановяване предвижда постепенно намаляване на равнището на общия допустим улов (ТАС) от 2007 до 2010 г., ограничения върху риболова в определени зони и периоди, нов минимален размер за червения тон, мерки относно спортните и любителски риболовни дейности, както и контролни мерки и изпълнение на схемата на ICCAT за съвместна международна инспекция, с цел да се гарантира ефективността на плана за възстановяване.
(4)
За да бъдат спазени произтичащите от препоръката на IССАТ международни задължения, планът на IССАТ за възстановяване на ресурсите от червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море бе въведен временно с Регламент (ЕО) № 643/2007 на Съвета от 11 юни 2007 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 41/2007 във връзка с плана за възстановяване на ресурсите от червен тон по препоръка на Международната комисия за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (3), докато бъде приет регламент за прилагане на многогодишни мерки за възстановяване на ресурсите от червен тон през 2007 г.
(5)
Необходимо е, следователно, планът на IССАТ за възстановяване да бъде въведен постоянно, посредством регламент относно установяване на план за възстановяване, както е предвидено в член 5 от Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 г. относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството (4), който ще се прилага от 1 януари 2008 г.
(6)
Някои технически мерки, приети от IССАТ по отношение на червения тон, са вече включени в правото на Общността, като Регламент (ЕО) № 520/2007 от 7 май 2007 г. за определяне на технически мерки за опазването на определени запаси от далекомигриращи видове риба (5).
(7)
Единствено с цел тяхното финансиране до 31 декември 2014 г. мерките за изпълнение на плана на ICCAT за възстановяване, приети с настоящия регламент, както и временно приетите с Регламент (ЕО) № 643/2007, следва да се смятат за план за възстановяване по смисъла на член 5 от Регламент (ЕО) № 2371/2002, считано от датата на влизане в сила на Регламент (ЕО) № 643/2007.
(8)
Приемането на новите технически мерки, приети от IССАТ по отношение на червения тон, и актуализирането на онези, които са в сила от приемането на посочения по-горе регламент, изискват заличаване на някои разпоредби на Регламент (ЕО) № 520/2007 и замяната им с настоящия регламент,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и обхват
Настоящият регламент определя общите правила за прилагане от Общността на многогодишен план за възстановяване на ресурсите от червен тон (Thunnus thynnus) по препоръка на Международната комисия за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (ICCAT). Регламентът се прилага за червения тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море.
Целта на плана за възстановяване е да се постигне биомаса, която да отговаря на максималния устойчив добив (Бмуд) с повече от 50 %-на вероятност.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„ДС“ означава договарящи страни по Международната конвенция за опазване на риба тон в Атлантическия океан, както и сътрудничещи страни, които не са договарящи страни по Конвенцията, а също така и институции или риболовни институции;
б)
„риболовен кораб“ означава всеки кораб, използван или предназначен за търговска експлоатация на ресурсите от риба тон, включително корабите за преработка на риба, корабите за транспорт, влекачите и корабите, извършващи претоварване;
в)
„съвместна риболовна операция“ е всяка операция, извършвана между два или повече кораба, плаващи под флага на различни ДС или на различни държави-членки, при която уловът на един кораб се приписва отчасти или изцяло на един или повече други кораби;
г)
„дейности по прехвърляне“ означава всяко прехвърляне на червен тон:
i)
от риболовния кораб до крайното угоително стопанство за червен тон, включително умрялата или изпуснатата при транспортирането риба;
ii)
от рибно стопанство за червен тон или капан за риба тон до кораб за преработка, кораб за транспортиране или до сушата.
д)
„капан за риба тон“ означава неподвижен, закотвен за дъното уред, обикновено снабден с направляваща мрежа, която насочва рибата към заградено място;
е)
„поставяне в садки“ означава, че живият червен тон не се качва на борда, и включва както угояването, така и отглеждането;
ж)
„угояване“ означава отглеждане в садки на червен тон за кратък период (обикновено 2-6 месеца), с цел най-вече увеличаване на съдържанието на мазнини на рибата;
з)
„отглеждане“ означава поставяне в садки на червен тон за повече от година с цел увеличаване на общата биомаса;
и)
„претоварване“ означава разтоварване на цялото или част от количеството червен тон, което е на борда на риболовен кораб, на друг риболовен кораб;
й)
„кораб за преработка“ означава кораб, на борда на който рибните продукти подлежат на една или повече от следните операции преди пакетирането им: филетиране или нарязване, замразяване и/или обработка;
к)
„спортен риболов“ означава риболов с нетърговска цел, практикуван от членове на национална спортна организация или от лица, които притежават национален спортен лиценз;
л)
„любителски риболов“ означава риболов с нетърговска цел, чиито участници не членуват в национална спортна организация, нито притежават национален спортен лиценз;
м)
„задача II“ означава задача II, определена от ICCAT в „Оперативно ръководство за статистика и изследване на рибата тон и подобните ѝ видове в Атлантическия океан“ (Трето издание, ICCAT, 1990 г.);
н)
„кораб за транспорт“ означава кораб, който получава диви екземпляри и ги транспортира до стопанства за угояване или отглеждане.
ГЛАВА II
ВЪЗМОЖНОСТИ ЗА РИБОЛОВ
Член 3
Общ допустим улов (ОДУ)
Общият допустим улов, определен от IССАТ по отношение на договарящите страни за запасите от червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море, е както следва:
-
през 2008 г.: 28 500 тона;
-
през 2009 г.: 27 500 тона;
-
през 2010 г.: 25 500 тона.
Когато обаче в рамките на IССАТ са договорени нови равнища на ТАС, Съветът, с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, адаптира съответно предвидения в първия параграф ТАС.
Член 4
1. Всяка държава-членка взема необходимите мерки риболовното усилие на нейните кораби и капани да бъде съразмерно на възможностите за улов на червен тон, с които държавата-членка разполага в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море.
2. Всяка държава-членка съставя годишен риболовен план за риболовните кораби и капани за улов на червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море. Държавите-членки, чиито квоти за червен тон са по-малко от 5 % от квотата на Общността, могат да приемат в своя риболовен план специфичен метод за управление на своята квота, при което разпоредбите на параграф 3 не се прилагат.
3. Годишният риболовен план определя:
а)
inter alia, риболовните кораби над 24 м, включени в списъка, посочен в член 12 и отпуснатата им индивидуална квота.
б)
по отношение на корабите под 24 м и капаните - поне квотата, отпусната на организации на производителите или на групи кораби, ловящи с подобен риболовен уред.
4. Годишният риболовен план се предава на Комисията не по-късно от 31 януари всяка година. Всяка последваща промяна в годишния риболовен план или в специфичния метод на управление на тяхната квота се предава на Комисията най-малко 10 дни преди да се пристъпи към дейността, съответстваща на промяната.
5. Държавата-членка на флага предприема действия по този параграф, когато кораб, плаващ под нейния флаг:
а)
не е спазил изискването за доклад, посочено в член 17, параграф 3;
б)
е извършил нарушение, посочено в член 26.
Държавата-членка на флага взема мерки да бъде извършена физическа инспекция под нейно ръководство в нейните пристанища или от друго лице, определено от държавата-членка на флага, когато корабът не е в пристанище на Общността.
Държавата-членка на флага може да изисква от кораба да се отправи незабавно към определено от нея пристанище, когато индивидуалната квота бъде счетена за изчерпана.
6. Не по-късно от 31 януари държавите-членки докладват на Комисията за изпълнението на годишните си риболовни планове за предходната година. Тези доклади включват:
а)
броя на корабите, действително извършващи риболов на червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море;
б)
улова на всеки кораб; и
в)
общия брой дни, през които всеки кораб е извършвал риболов в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море.
7. Частни търговски споразумения между граждани на държава-членка и ДС с цел използване на риболовен кораб, плаващ под флага на тази държава-членка, за риболовна дейност в рамките на квота за риба тон на ДС, се сключват само с разрешението на заинтересованата държава-членка, която информира за това Комисията, както и с разрешението на Комисията на ICCAT.
8. Преди 1 март всяка година държавите-членки изпращат на Комисията информация за всяко едно частно търговско споразумение между техните граждани и ДС.
9. Информацията, посочена в параграф 8, съдържа следните елементи:
а)
Списък на всички риболовни кораби, плаващи под флага на държавата-членка, която има разрешение да извършва активен улов на червен тон съгласно частно търговско споразумение;
б)
вътрешен номер на кораба съгласно приложение I към Регламент (ЕО) № 26/2004 на Комисията от 30 декември 2003 г. относно регистъра на риболовния флот на Общността (6);
в)
срок на частните търговски споразумения;
г)
съгласие на държавата-членка за частното споразумение;
д)
наименованието на съответната ДС.
10. Комисията изпраща незабавно информацията, посочена в параграф 9, на Изпълнителния секретариат на ICCAT.
11. Комисията гарантира, че процентът от квотата на всяка ДС за червен тон, който може да се използва за наемане на риболовни кораби на Общността съгласно член 8б от Регламент (ЕО) № 1936/2001 на Съвета (7), не надхвърля 60 %, 40 % и 20 % от общата квота съответно за 2007, 2008 и 2009 г.
12. Наемането на риболовни кораби на Общността за червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море се забранява през 2010 и следващите години.
13. Всяка държава-членка гарантира, че броят на наетите от нея риболовни кораби за червен тон и продължителността на периода на наемане е съвместим с квотата, отпусната на държавата по наемане.
ГЛАВА III
ТЕХНИЧЕСКИ МЕРКИ
Член 5
Затворени сезони за риболов
1. Риболовът на червен тон се забранява в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море за големи риболовни кораби с въже майка с пелагичен уред, които са над 24 m, през периода от 1 юни до 31 декември, с изключение на зоната, ограничена от следните координати: на запад 10° W и на север 42° N.
2. Риболовът на червен тон с гъргъри се забранява в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море за периода от 1 юли до 31 декември.
3. Риболовът на червен тон с кораби с подхранка се забранява в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море за периода от 15 ноември до 15 май.
4. Риболовът на червен тон с пелагични траулери се забранява в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море за периода от 15 ноември до 15 май.
Член 6
Използване на самолети
Използването на самолети и хеликоптери за търсене на червен тон в зоната, обхваната от конвенцията, се забранява.
Член 7
Минимални размери
1. Минималният размер за червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море се определя на 30 kg или 115 cm.
2. Чрез дерогация от параграф 1 и без да се засягат разпоредбите на член 9, минималният размер за червен тон (Thunnus thynnus) 8 kg или 75 cm се прилага за червен тон, както следва:
а)
червен тон, уловен в източната част на Атлантическия океан с кораби с подхранка, кораби за тралене и пелагични траулери;
б)
червен тон, уловен в Адриатическо море с цел отглеждане.
3. За целите на параграф 2, буква а) Съветът, с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, определя максималния брой кораби с подхранка и кораби за тралене, на които се разрешава да ловят червен тон, и пелагични траулери, на които се разрешава да ловят червен тон като съпътстващ улов. Броят на корабите с подхранка и на корабите за тралене се определя на броя кораби на Общността, участващи в пряк риболов на червен тон през 2006 г. Броят на пелагичните траулери се определя на броя кораби на Общността, на които се разрешава да ловят червен тон като съпътстващ улов през 2006 г.
4. За целите на параграф 2, буква а) Съветът, с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, разпределя между държавите-членки броя кораби, определени съгласно параграф 3.
5. За целите на параграф 2, буква а) не повече от 10 % от квотата на Общността за червен тон между 8 kg или 75 cm, и 30 kg или 115 cm, се разпределя между корабите с разрешение за риболов, посочени в параграфи 3 и 4, с до максимум 200 тона червен тон с тегло не по-малко от 6,4 kg или с дължина 70 cm, уловен от кораби с подхранка с обща дължина по-малко от 17 m. Съветът, с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, взема решение за разпределянето на квотата на Общността между държавите-членки.
6. Не повече от 2 % от квотата на Общността за червен тон между 8 и 30 kg може да бъде разпределена между нейния крайбрежен занаятчийски риболов на прясна риба в източната част на Атлантическия океан. Съветът, с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, взема решение за разпределянето на квотата на Общността между държавите-членки.
7. Допълнителните конкретни условия за червен тон, уловен в източната част на Атлантическия океан от кораби с подхранка, кораби за тралене и пелагични траулери, са изложени в приложение I.
Член 8
План за пробовземане по отношение на червения тон
1. Всяка държава-членка съставя програма за пробовземане с цел оценка на броя с необходим размер от уловения червен тон.
2. Пробовземането по размер при садките се извършва с една проба от 100 образеца на 100 тона жива риба или с една проба от 10 % от общия брой на рибата в садки. Пробовземането за размер въз основа на дължина или тегло се извършва по време на прибирането на улова в рибното стопанство, както и от рибата, умряла по време на транспортирането, в съответствие с методиката на ICCAT за докладване в рамките на задача II.
3. За риба, отглеждана повече от една година, се разработват допълнителни методи и пробовземания.
4. Пробовземането се извършва при прибирането на улова на случаен принцип и обхваща всички садки. Данните за извършените всяка година проби се съобщават на Комисията до 31 май следващата година.
Член 9
Съпътстващ улов
1. Съпътстващ улов от максимум 8 % червен тон, който тежи под 30 kg и не по-малко от 10 kg, се разрешава за всички риболовни кораби, които, активно или не, ловят червен тон, без да се засягат разпоредбите на член 7, параграф 2.
2. Посоченият в параграф 1 процент се изчислява или въз основа на общия съпътстващ улов в брой риби, които се разтоварват на сушата, от общия улов на червен тон на тези кораби, или въз основа на изразената в проценти тегловна еквивалентност.
3. Съпътстващият улов трябва да се извади от квотата на държавата-членка на флага. Изхвърлянето на умрялата риба от посочения в параграф 1 съпътстващ улов се забранява по времето, през което се извършва риболов на червен тон, и се изважда от квотата на държавата-членка на флага.
4. Разтоварването на суша на съпътстващ улов от червен тон става съгласно разпоредбите на член 14 и член 18, параграф 1.
Член 10
Риболов за забавление
1. В рамките на любителските риболовни дейности се забраняват уловът, съхраняването на борда, претоварването и разтоварването на сушата на повече от един екземпляр червен тон за всеки риболовен курс.
2. Продажбата на червен тон, уловен при любителски риболов, се забранява, с изключение на случаите с благотворителна цел.
3. Всяка държава-членка записва данни за улова от любителски риболов и ги предава на Комисията. Комисията изпраща тази информация на Постоянния комитет за изследвания и статистика на ICCAT.
4. Всяка държава-членка взема необходимите мерки, за да гарантира във възможно най-голяма степен освобождаването на уловения в рамките на любителския риболов жив червен тон, особено на младите екземпляри.
Член 11
Спортен риболов
1. Всяка държава-членка взема необходимите мерки за регламентиране на спортния риболов, по-конкретно посредством разрешения за риболов.
2. Продажбата на червен тон, уловен при състезания по спортен риболов, се забранява, с изключение на случаите с благотворителна цел.
3. Всяка държава-членка записва данни за улова при спортен риболов и ги съобщава на Комисията. Комисията изпраща тази информация на Постоянния комитет за изследвания и статистика на ICCAT.
4. Всяка държава-членка взема необходимите мерки да осигури във възможно най-голяма степен освобождаването на уловения в рамките на спортния риболов жив червен тон, особено на младите екземпляри.
ГЛАВА IV
КОНТРОЛНИ МЕРКИ
Член 12
Регистър на корабите с разрешение за активен риболов на червен тон
1. До 31 януари 2008 г. всяка държава-членка изпраща на Комисията по електронен път списък на всички риболовни кораби, плаващи под нейния флаг, на които е разрешено да извършват активен риболов на червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море посредством издаване на специално разрешение за риболов.
2. Комисията изпраща тази информация на Изпълнителния секретариат на ICCAT, за да може тези кораби да бъдат вписани в регистъра на ICCAT за кораби с разрешение за риболов на червен тон.
3. Риболовните кораби на Общността, засегнати от този член и невписани в регистъра на ICCAT, не могат да извършват риболов, да съхраняват на борда, да претоварват, транспортират, прехвърлят или разтоварват на сушата червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море.
4. Правилата относно разрешенията за риболов в член 8a, параграфи 2, 4, 6, 7 и 8 от Регламент (ЕО) № 1936/2001 се прилагат mutatis mutandis.
Член 13
Регистриране на капани за риба тон, чрез които е разрешено да се извършва риболов на червен тон
1. До 31 януари 2008 г. всяка държава-членка изпраща на Комисията по електронен път списък на всички капани за риба тон, чрез които е разрешено да се извършва риболов на червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море посредством издаване на специален лиценз за риболов. Списъкът включва името на капаните и регистрационния им номер.
2. Комисията изпраща списъка на Изпълнителния секретариат на ICCAT, за да може тези капани за риба тон да бъдат вписани в регистъра на ICCAT за капани за риба тон, с които е разрешено да се извършва риболов на червен тон.
3. С капаните за риба тон на Общността, невписани в регистрите на ICCAT, не може да се извършва риболов, да се съхранява, претоварва или разтоварва на сушата червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море.
4. Член 8a, параграфи 2, 4, 6, 7 и 8 от Регламент (ЕО) № 1936/2001 се прилагат mutatis mutandis.
Член 14
Определени пристанища
1. Държавите-членки определят място, което да се използва за разтоварване на суша, или място близо до брега (определени пристанища), където се разрешават операции по разтоварване на суша или претоварване на червен тон.
2. Държавите-членки предават на Комисията най-късно до 1 април всяка година списък на определените пристанища. Комисията изпраща тази информация на Изпълнителния секретариат на ICCAT преди 15 април всяка година. Всякакви последващи промени в списъка се съобщават на Комисията, за да бъдат предадени на Изпълнителния секретариат на ICCAT, най-малко 15 дни преди промяната да влезе в сила.
3. Забраняват се разтоварването на суша и претоварването от корабите, посочени в член 12, на каквото и да е количество червен тон, уловен в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море, на всяко място, различно от пристанищата, определени от ДС и от държавите-членки съгласно параграфи 1 и 2.
4. Настоящата разпоредба се прилага за операции по разтоварване на суша или прехвърляне, извършвани от кораби с подхранка, кораби за тралене и пелагични траулери, които са уловили червен тон в източната част на Атлантическия океан, в съответствие с конкретните условия, посочени в приложение I.
Член 15
Изисквания към документацията
1. Освен че трябва да спази условията от членове 6 и 8 от Регламент (ЕИО) № 2847/93 на Съвета от 12 октомври 1993 г. относно установяването на система за контрол, приложима към общата политика в областта на рибарството (8), капитанът на риболовен кораб на Общността, посочен в член 12, вписва в бордовия дневник, ако е приложимо, информацията, посочена в приложение II.
2. Капитанът на кораб на Общността, посочен в член 12, който участва в съвместна риболовна операция, вписва в бордовия си дневник следната допълнителна информация:
а)
къде уловът е качен на борда или е прехвърлен в садки:
-
датата и часа на улова при съвместната риболовна операция;
-
мястото (географска дължина/ширина) на улова при съвместна риболовна операция;
-
количеството на качения на борда или прехвърления в садки улов на червен тон;
-
името и международните радиопозивни на риболовния кораб.
б)
за корабите, които участват в съвместна риболовна операция, но не са ангажирани в прехвърлянето на рибата:
-
датата и часа на съвместната риболовна операция;
-
мястото (географската дължина/ширина) на съвместната риболовна операция;
-
заявление, че на борда не е качван улов, нито е преместван в садки от този кораб;
-
името(имената) и международната(ите) радиопозивна(и) на риболовния(ите) кораб(и) за улов.
3. Когато кораб за улов, включен в съвместна риболовна операция, декларира количеството червен тон, уловено с неговите риболовни уреди, за всеки улов капитанът посочва квотата, по която се отчита уловът за всеки(всички) кораб(и) и държава(и) на флага.
Член 16
Съвместни риболовни операции
1. Всякакви съвместни риболовни операции за червен тон, в които участват кораби, плаващи под флага на една или повече държава(и)-членка(и), се разрешават само със съгласието на заинтересованата(ите) държава(и)-членка(и) на флага.
2. При кандидатстване за разрешение всяка държава-членка взема необходимите мерки, за да получи от своите риболовни кораби, участващи в съвместната риболовна операция, подробна информация относно продължителността на съвместната операция, идентичността на ангажираните оператори и схемата на разпределение между корабите за съответния улов.
3. Всяка държава-членка предоставя посочената в параграф 2 информация на Комисията. Комисията незабавно изпраща тази информация на Секретариата на ICCAT.
Член 17
Доклади за улова
1. Капитанът на посочения в член 12 риболовен кораб изпраща на компетентните органи на държавата-членка, под чийто флаг плава, доклад за улова, в който посочва количествата червен тон, уловен от кораба, включително и при липса на улов.
2. Докладът за улова се предава за пръв път най-късно в края на десетия ден след навлизането в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море или след началото на риболовния курс. В случай на съвместни риболовни операции капитанът на кораба за улов посочва за всеки улов към кой кораб или кораби се причислява уловът според квотата на държавата(ите) на флага.
3. От 1 юни всяка година капитанът на риболовен кораб предава доклада за количеството улов на червен тон, включително и при липса на улов, на всеки пет дни.
4. При получаване на докладите за улов всяка държава-членка ги изпраща по електронен път или по друг начин на Комисията. Комисията незабавно изпраща тази информация на Секретариата на ICCAT.
5. Преди петнадесето число на всеки месец държавите-членки информират Комисията, посредством компютърночетим формуляр, за количествата улов на червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море, които през предходния месец са разтоварени на суша, претоварени, уловени в капан или поставени в садки от кораба, плаващ под техен флаг. Комисията незабавно изпраща тази информация на Секретариата на ICCAT.
Член 18
Разтоварване
1. Чрез дерогация от член 7 от Регламент (ЕИО) № 2847/93 най-малко четири часа преди очаквания час на пристигане в пристанището капитанът на кораб на Общността, посочен в член 12 от настоящия регламент, или негов представител съобщават на компетентния орган на държавата-членка (включително държавата-членка, под чийто флаг плава) или на ДС, чиито пристанища или съоръжение за разтоварване на сушата желаят да използват, следната информация:
а)
очакван час на пристигане;
б)
оценка на количеството съхраняван на борда червен тон;
в)
информация за зоната, където е извършен уловът.
2. При разтоварване на сушата в определено пристанище на държава-членка, различна от държавата-членка по флаг, съответният орган на тази държава-членка в срок от 48 часа след приключване на разтоварването изпраща протокол за разтоварването на сушата на органа на държавата, под чийто флаг плава риболовният кораб.
3. Настоящата разпоредба не се прилага по отношение на разтоварвания на суша от кораби с подхранка, кораби за тралене и пелагични траулери, уловили червения тон в източната част на Атлантическия океан.
Член 19
Прехвърляне
1. Чрез дерогация от член 11 от Регламент (ЕИО) № 2847/93 се забранява претоварването в морето на червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море, с изключение на големи риболовни кораби с въже-майка, които оперират в съответствие с Препоръка 2005[06] за установяване на програма за претоварване за големи риболовни кораби на ICCAT, със съответните изменения.
2. Преди влизането в пристанище капитанът на приемащия кораб (кораба за улов или кораба за преработка) или негов представител най-малко 48 часа преди очаквания час на пристигане предоставя на компетентните органи на държавата-членка, чието пристанище иска да използва, следната информация:
а)
очакван час на пристигане;
б)
оценка на количеството съхраняван на борда червен тон;
в)
информация за географските области, откъдето са уловите на червен тон, които ще бъдат претоварени;
г)
името на кораба за улов, който доставя рибата червен тон, и номера му в регистъра на ICCAT за риболовни кораби с разрешително за риболов на червен тон;
д)
името на приемащия кораб и номера му в регистъра на ICCAT за риболовни кораби с разрешение за риболов на червен тон;
е)
тонажа на червения тон, който ще бъде претоварен.
3. На риболовните кораби за улов не се разрешава претоварване, освен ако не са получили предварително разрешение от държавата, под чийто флаг плават.
4. Преди началото на претоварването капитанът на кораба за улов уведомява държавата, под чийто флаг плава, за следното:
а)
количествата червен тон, които предстои да бъдат претоварени;
б)
датата и пристанището на прехвърляне;
в)
името, регистрационния номер и флага на приемащия кораб и номера му в регистъра на ICCAT за риболовни кораби с разрешително за риболов на червен тон;
г)
географската зона, където е извършен уловът.
5. Компетентният орган на държавата-членка, в чието пристанище се извършва претоварването:
а)
инспектира приемащия кораб при пристигането и проверява товара и документацията, свързана с операцията по претоварване;
б)
изпраща на органа на държавата, под чийто флаг плава корабът за улов, протокол от претоварването до 48 часа след приключване на претоварването.
6. Капитанът на кораб на Общността, посочен в член 12, попълва декларацията на ICCAT за претоварване и я предава на компетентните органи на държавата-членка, под чийто флаг плават корабите. Декларацията се предава не по-късно от 15 дни след датата на претоварване в пристанището в съответствие с формата, определен в приложение III.
Член 20
Операции по поставяне в клетки
1. В рамките на една седмица от извършването на операцията по поставяне в садки държавата-членка, под чиято юрисдикция е рибното стопанство за угояване или отглеждане на червен тон, представя утвърден от наблюдател доклад за поставяне в садки на държавата-членка или на ДС, под чийто флаг плава корабът, уловил червения тон, и на Комисията. Комисията незабавно изпраща тази информация на Секретариата на ICCAT. Докладът съдържа информацията, включена в декларацията за поставяне в садки, съгласно член 4б от Регламент (ЕО) № 1936/2001.
2. Когато стопанствата за угояване или отглеждане се намират в открито море, разпоредбите на параграф 1 се прилагат, mutatis mutandis, към държавите-членки, където са установени физическите или юридическите лица, отговорни за стопанствата за угояване или отглеждане.
3. Преди всяко прехвърляне в садки държавата-членка или ДС, под чийто флаг плава корабът за улов, бива информиран от компетентния орган на държавата-членка, отговорна за рибното стопанство за угояване или отглеждане, относно прехвърлянето в садки на количествата, уловени от риболовни кораби, които плават под нейния флаг.
Държавата-членка, под чийто флаг плава корабът за улов, изисква от компетентния орган на държавата-членка, отговорна за рибното стопанство за угояване или отглеждане, да предприеме действия за конфискуване на улова и за връщане на рибата в морето, ако при получаването на тази информация прецени, че:
а)
риболовният кораб, декларирал, че е уловил рибата, няма достатъчно индивидуална квота за червен тон, който да се поставя в садки, или
б)
количеството риба не е надлежно докладвано и не е отчетено при изчисляването на която и да е приложима квота или
в)
риболовният кораб, декларирал, че е уловил рибата, няма разрешение за улов на червен тон.
4. Капитанът на риболовен кораб на Общността попълва и предава на държавата-членка по флаг или на ДС по флаг декларацията на ICCAT за прехвърляне не по-късно от 15 дни след датата на прехвърлянето във влекачи или в садки, в съответствие с формата, посочен в приложение III. Декларацията за прехвърляне придружава прехвърлената риба при транспортирането ѝ до садката.
Член 21
Дейности, свързани с капани за риба тон
1. Уловът с капан се регистрира след приключването на всяка риболовна операция с капани за риба тон и, в срок от 48 часа след приключването на всяка риболовна операция, се съобщава по електронен път или по друг начин на компетентния орган на държавата-членка, където се намира капанът.
2. При получаване на протокола за улов всяка държава-членка го изпраща по електронен път на Комисията. Комисията незабавно изпраща информацията на Секретариата на ICCAT.
Член 22
Контрол на пристанището или в рибното стопанство
1. Държавите-членки вземат необходимите мерки да гарантират, че всички посочени в регистъра на ICCAT кораби с разрешение за риболов на червен тон, влизащи в определено пристанище, за да разтоварят на сушата и/или да претоварят червен тон, уловен в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море, преминават през пристанищна инспекция.
2. Държавите-членки вземат необходимите мерки за контролиране на всяка операция по поставяне в садки в стопанствата за угояване или отглеждане, които са под тяхна юрисдикция.
3. Когато стопанствата за угояване или отглеждане се намират в открито море, разпоредбите на параграф 2 се прилагат, mutatis mutandis, към държавите-членки, където са установени физическите или юридическите лица, отговорни за стопанството за угояване или отглеждане.
Член 23
Насрещна проверка
1. Държавите-членки проверяват, включително чрез данните от VMS (Система за сателитно наблюдение на риболовни кораби), представянето на бордовите дневници и съответната информация, вписвана в бордовите дневници на корабите, в документа за прехвърлянето/претоварването и в документите за улова.
2. Държавите-членки извършват административни насрещни проверки при всяко разтоварване на сушата, всяко претоварване или поставяне в садки, като сравняват количествата по видове, вписани в бордовия дневник на корабите, или количествата по видове, вписани в декларацията за претоварване, и количествата, вписани в декларацията за разтоварване на сушата или в декларацията за поставяне в садки, както и всеки друг имащ отношение документ като фактура и/или документи за продажба.
Член 24
Схема на ICCAT за Съвместна международна инспекция
1. В Общността се прилага схемата на ICCAT за съвместна международна инспекция, приета от ICCAT на четвъртото ѝ редовно заседание (Мадрид, ноември 1975 г.) и посочена в приложение IV към настоящия регламент.
2. Държавите-членки, чиито риболовни кораби имат разрешение за улов на червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море, назначават инспектори и извършват инспекции по море в съответствие със схемата.
3. Комисията или определен от нея орган може да назначи инспектори на Общността по схемата.
4. Комисията или определен от нея орган координира дейностите по наблюдение и инспекция за Общността. Тя може да изготви, съгласувано със заинтересованите държави-членки, програми за съвместна инспекция за тази цел, което ще позволи на Общността да изпълни задължението си по схемата. Държавите-членки, чиито кораби участват в риболовни дейности за червен тон, приемат необходимите мерки, за да улеснят изпълнението на тези програми, особено с оглед на необходимите човешки и материални ресурси, както и на периодите и зоните, където тези ресурси трябва да се използват.
5. Държавите-членки съобщават на Комисията до 1 април всяка година имената на инспекторите и корабите за инспекция, които възнамеряват да включат в схемата през следващата година. Въз основа на тази информация Комисията изготвя, в сътрудничество с държавите-членки, прогнозен план за участието на Общността в схемата всяка година, който изпраща на секретариата на ICCAT и на държавите-членки.
Член 25
Програма за наблюдение
1. Всяка държава-членка гарантира обезпечаването на наблюдение на своите риболовни кораби с дължина над 15 м най-малко за:
а)
20 % от активните си кораби за риболов със сейнери с кош. При съвместни риболовни операции по време на изпълнението им присъства наблюдател;
б)
20 % от активните си пелагични траулери;
в)
20 % от активните си риболовни кораби с въже майка;
г)
20 % от активните си кораби с подхранка;
д)
100 % по време на прибиране на улова на риба от капаните за риба тон.
Задачите на наблюдателя са по-конкретно следните:
а)
да следи дали корабът отговаря на условията от настоящия регламент;
б)
да протоколира и докладва по риболовната дейност;
в)
да наблюдава и изчислява улова, както и да проверява вписаното в бордовия дневник;
г)
да следи и записва кораби, които може да извършват риболовни дейности в нарушение на мерките на ICCAT за опазване на рибата тон.
Освен това наблюдателят извършва научна работа, като събиране на данни по задача II, както е определено от ICCAT, когато това се изисква от ICCAT, въз основа на инструкциите от Постоянния комитет за изследвания и статистика на ICCAT.
2. Всяка държава-членка, под чиято юрисдикция е рибното стопанство за угояване или отглеждане на червен тон, осигурява присъствието на наблюдател по време на всяко прехвърляне на червен тон в садките и прибирането на улова на риба от стопанството.
Задачите на наблюдателя са по-конкретно следните:
а)
да наблюдава и контролира съответствието на операциите в стопанството съгласно членове 4a, 4б и 4в от Регламент (ЕО) № 1936/2001;
б)
да утвърждава посочения в член 20 от настоящия регламент доклад за поставяне в садки;
в)
да извършва научна дейност, например да събира проби, съгласно изискванията на ICCAT, основаващи се на указанията от Постоянния комитет за изследвания и статистика на ICCAT.
Член 26
Изпълнение
1. Държавите-членки вземат мерки за изпълнение по отношение на риболовен кораб, който плава под техен флаг, когато се установи в съответствие със законодателството им, че корабът не съответства на разпоредбите на членове 4, 5, 7, 14, 15, 16, 17 и 19. В зависимост от сериозността на нарушението и в съответствие с приложимите разпоредби на националното законодателство мерките могат да включват по-конкретно:
а)
глоби;
б)
конфискация на незаконния риболовен уред и на незаконния улов;
в)
запориране на съда;
г)
временно прекратяване или отнемане на разрешението за риболов;
д)
намаление или отнемане на квотата за риболов, ако е целесъобразно.
2. Всяка държава-членка, под чиято юрисдикция се намира рибното стопанство за червен тон, взема мерки за изпълнение по отношение на това рибно стопанство, когато съгласно законодателството ѝ се установи, че стопанството не съответства на разпоредбите на член 20 и член 25, параграф 2 от настоящия регламент и на членове 4a, 4б и 4в от Регламент (ЕО) № 1936/2001. В зависимост от сериозността на нарушението и в съответствие с приложимите разпоредби на националното законодателство мерките могат да включват по-конкретно:
а)
глоби;
б)
временно изваждане или заличаване от регистъра на рибните стопанства за угояване;
в)
забрана за поставяне в садки или за продажба на определени количества червен тон.
Член 27
Пазарни мерки
1. Забраняват се търговията в Общността, разтоварването на суша, вносът, износът, поставянето в садки за угояване или отглеждане, реекспортът и претоварването на червен тон (Thunnus thynnus) от източната част на Атлантическия океан и Средиземно море, за който няма точна, пълна и утвърдена документация, изисквана съгласно настоящия регламент.
2. Забраняват се търговията в Общността, вносът, разтоварването на суша, поставянето в садки за угояване или отглеждане, преработката, износът, реекспортът и претоварването на червен тон (Thunnus thynnus) от източната част на Атлантическия океан и Средиземно море, уловен от риболовни кораби, плаващи под флага на държава, която или няма квота, ограничение за улов или разпределен дял от риболовното усилие за червен тон от източната част на Атлантическия океан и Средиземно море, в съответствие с мерките на ICCAT за управление и опазване на червения тон, или риболовните ѝ възможности са изчерпани. Въз основа на информацията, получена от Секретариата на ICCAT, Комисията уведомява всички държави-членки, че квотата на ДС е изчерпана.
3. Забраняват се търговията в Общността, вносът, разтоварването на суша, преработката, износът на червен тон от рибни стопанства за угояване или отглеждане, които не отговарят на Препоръка 2006[07] на ICCAT за отглеждане на червен тон.
Член 28
Коефициенти за превръщане
Коефициентите за превръщане, приети от Постоянния комитет за изследвания и статистика на ICCAT, се прилагат за изчисляване на еквивалентното закръглено тегло на преработения червен тон.
Член 29
Финансиране
За целите на член 21, буква а), i) от Регламент (ЕО) № 1198/2006 на Съвета от 27 юли 2006 г. на Европейския фонд за рибарство (9) и до 31 декември 2014 г. многогодишният план за възстановяване на ресурсите от червен тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море се смята за план за възстановяване по смисъла на член 5 от Регламент (ЕО) № 2371/2002.
ГЛАВА V
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 30
Изменения на Регламент (ЕО) № 520/2007
Регламент (ЕО) № 520/2007 се изменя, както следва:
1.
Членове 6 и 11 се заличават;
2.
В приложение IV вписаното относно червения тон се заличава.
Член 31
Влизане в сила и приложение
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2008 година.
Въпреки това член 29 се прилага от 13 юни 2007 година.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2007 година.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1559/2007,
annettu 17 päivänä joulukuuta 2007,
tonnikalan monivuotisesta elvytyssuunnitelmasta Itä-Atlantilla ja Välimerellä ja asetuksen (EY) N:o 520/2007 muuttamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Yhteisö on ollut 14 päivästä marraskuuta 1997 lähtien Atlantin tonnikalojen suojelusta tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen (2) osapuoli.
(2)
Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio (International Commission for the Conservation of Atlantic Tunas, ICCAT) hyväksyi vuosikokouksessaan marraskuussa 2006 suosituksen 2006[05], joka koskee 15-vuotisen tonnikalan elvytyssuunnitelman käyttöön ottamista Itä-Atlantilla ja Välimerellä.
(3)
Kannan elvyttämiseksi ICCAT:n elvytyssuunnitelmassa on määräykset suurimman sallitun saaliin (TAC) tason asteittaisesta alentamisesta vuodesta 2007 vuoteen 2010, kalastuksen rajoittamisesta tietyillä alueilla ja tiettyinä aikoina, tonnikalan uudesta vähimmäiskoosta, urheilu- ja virkistyskalastusta koskevista toimenpiteistä sekä valvontatoimenpiteistä ja ICCAT:n yhteisen kansainvälisen tarkastus- ja valvontaohjelman täytäntöönpanosta elvytyssuunnitelman tehokkuuden varmistamiseksi.
(4)
ICCAT:n suosituksesta johtuvien kansainvälisten velvollisuuksien noudattamiseksi ICCAT:n tonnikalaa Itä-Atlantilla ja Välimerellä koskeva elvytyssuunnitelma on pantu täytäntöön väliaikaisesti asetuksen (EY) N:o 41/2007 muuttamisesta Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission suositteleman tonnikalan elvyttämissuunnitelman osalta 11 päivänä kesäkuuta 2007 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 643/2007 (3), kunnes on vuonna 2007 annettu asetus monivuotisten toimenpiteiden täytäntöönpanosta tonnikalakannan elvyttämiseksi.
(5)
Sen vuoksi on tarpeen panna ICCAT:n elvytyssuunnitelma täytäntöön pysyvästi elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 (4) 5 artiklassa säädetyn elvytyssuunnitelmasta annettavalla asetuksella, jota sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2008.
(6)
Eräät ICCAT:n hyväksymät tonnikalaa koskevat tekniset toimenpiteet on saatettu osaksi yhteisön lainsäädäntöä eräiden laajasti vaeltavien kalakantojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 7 päivänä toukokuuta 2007 annetulla asetuksella (EY) N:o 520/2007 (5).
(7)
Tämän asetuksen mukaisesti hyväksytyn ICCAT:n elvytyssuunnitelman täytäntöön panemiseksi toteutettuja toimenpiteitä sekä asetuksen (EY) N:o 643/2007 nojalla väliaikaisesti toteutettavia toimenpiteitä olisi ainoastaan niiden rahoittamiseksi 31 päivään joulukuuta 2014 saakka pidettävä asetuksen (EY) 2371/2002 5 artiklassa tarkoitettuna elvytyssuunnitelmana asetuksen (EY) N:o 643/2007 voimaantulopäivästä alkaen.
(8)
ICCAT:n hyväksymien uusien tonnikalaa koskevien teknisten toimenpiteiden vuoksi sekä edellä mainitun asetuksen antamisesta lähtien voimassa olleiden teknisten toimenpiteiden saattamiseksi ajan tasalle eräät asetuksen (EY) N:o 520/2007 säännökset olisi kumottava ja korvattava tällä asetuksella,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
Tässä asetuksessa annetaan Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) suositteleman tonnikalan (Thunnus thynnus) elvytyssuunnitelman soveltamista koskevat yleiset säännöt, joita yhteisön on noudatettava. Tätä asetusta sovelletaan tonnikalaan Itä-Atlantilla ja Välimerellä.
Elvytyssuunnitelman tavoitteena on saavuttaa kestävää enimmäistuottoa vastaava biomassa (biomass corresponding to the maximum sustainable yield, Bmsy) suuremmalla kuin 50 prosentin todennäköisyydellä.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a)
’sopimuspuolilla’ tarkoitetaan Atlantin tonnikalojen suojelusta tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen sopimuspuolia sekä yhteistyötä tekeviä muita kuin sopimuspuolia ja yhteisöjä tai kalastusyhteisöjä;
b)
’kalastusaluksella’ tarkoitetaan mitä tahansa alusta, jota käytetään tai aiotaan käyttää tonnikalavarojen kaupallisessa hyödyntämisessä, jalostusalukset, kuljetusalukset, hinaajat ja jälleenlaivausalukset mukaan luettuina;
c)
’yhteisellä kalastustoimella’ tarkoitetaan ICCAT:n eri sopimuspuolten tai eri jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivan yhden tai useamman aluksen välistä tointa, jonka yhteydessä yhden aluksen saalis osoitetaan kokonaan tai osittain yhteen tai useampaan muuhun alukseen;
d)
’siirtotoimilla’ tarkoitetaan tonnikalan siirtämistä:
i)
kalastusaluksesta tonnikalan lihotuslaitokseen loppulihotusta varten, kuljetuksen aikana kuolleet tai karanneet kalat mukaan luettuina;
ii)
tonnikalan lihotuslaitoksesta tai tonnikalarysästä jalostusalukseen, kuljetusalukseen tai maihin;
e)
’tonnikalarysällä’ tarkoitetaan pohjaan ankkuroitua kiinteää pyydystä, jossa on yleensä aitaverkko, joka johdattaa kalat rysän suljettuun peräosaan;
f)
’altaaseen panemisella’ tarkoitetaan sitä, että elävää tonnikalaa ei nosteta alukseen; siihen sisältyy sekä lihotus että kasvatus;
g)
’lihotuksella’ tarkoitetaan tonnikalan panemista altaaseen lyhyeksi ajaksi (yleensä kahdesta kuuteen kuukauteen) tavoitteena lähinnä nostaa kalan rasvapitoisuutta;
h)
’kasvatuksella” tarkoitetaan tonnikalan panemista altaaseen vuotta pitemmäksi ajaksi tavoitteena lisätä kalan kokonaisbiomassaa;
i)
’jälleenlaivauksella’ tarkoitetaan kaiken kalastusaluksella olevan tonnikalamäärän tai sen osan purkamista toiseen kalastusalukseen;
j)
’jalostusaluksella’ tarkoitetaan alusta, jolla kalastustuotteille tehdään yksi tai useampia seuraavista toimenpiteistä ennen tuotteiden pakkaamista: fileointi tai viipalointi, pakastus ja/tai jalostus;
k)
’urheilukalastuksella’ tarkoitetaan ei-kaupallista kalastusta, jonka harjoittajat kuuluvat kansalliseen urheilujärjestöön tai joilla on kansallinen urheilukalastuslupa;
l)
’virkistyskalastuksella’ tarkoitetaan ei-kaupallista kalastusta, jonka harjoittajat eivät kuulu kansalliseen urheilujärjestöön ja joilla ei ole kansallista urheilukalastuslupaa;
m)
’tehtävällä II’ tarkoitetaan ICCATin teoksessa ’Field manual for statistics and sampling Atlantic tunas and tuna-like fish’ (kolmas painos, ICCAT, 1990) määrittelemää tehtävää II;
n)
’kuljetusaluksella’ tarkoitetaan alusta, joka ottaa vastaan luonnonvaraisia yksilöitä ja kuljettaa ne lihotus- tai kasvatuslaitoksiin.
II LUKU
KALASTUSMAHDOLLISUUDET
3 artikla
Suurimmat sallitut saaliit (TACit)
ICCAT:n sopimuspuolille vahvistamat Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalakantaa koskevat TACit ovat seuraavat:
-
vuonna 2008: 28 500 tonnia,
-
vuonna 2009: 27 500 tonnia,
-
vuonna 2010: 25 500 tonnia.
Jos ICCAT sopii uusista TAC-tasoista, neuvosto kuitenkin mukauttaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta ensimmäisessä kohdassa säädettyjä TACeja tätä vastaavasti.
4 artikla
1. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että sen alusten ja niiden tonnikalarysien pyyntiponnistus on oikeassa suhteessa kyseisen jäsenvaltion Itä-Atlantilla ja Välimerellä käytettävissä oleviin tonnikalan kalastusmahdollisuuksiin.
2. Kunkin jäsenvaltion on laadittava tonnikalaa Itä-Atlantilla ja Välimerellä kalastavia aluksia ja niiden tonnikalarysiä koskeva vuosittainen kalastussuunnitelma. Ne jäsenvaltiot, joiden tonnikalakiintiö on alle viisi prosenttia yhteisön kiintiöstä, voivat kalastussuunnitelmassaan ottaa käyttöön erityisen menetelmän kiintiönsä hallinnoimiseksi, jolloin 3 kohdan säännöksiä ei sovelleta.
3. Vuosittaiseen kalastussuunnitelmaan sovelletaan seuraavia säännöksiä:
a)
kalastussuunnitelmassa on ilmoitettava muun muassa 12 artiklassa tarkoitettuun luetteloon merkityt yli 24 metrin pituiset alukset ja näille aluksille myönnetyt aluskohtaiset kiintiöt;
b)
korkeintaan 24 metrin pituisten alusten ja tonnikalarysien osalta kalastussuunnitelmassa on ilmoitettava ainakin tuottajaorganisaatioille tai vastaavanlaisilla pyydyksillä pyytävien kalastusalusten ryhmille myönnetty kiintiö.
4. Vuosittainen kalastussuunnitelma on toimitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden tammikuun 31 päivänä. Kaikki vuosittaiseen kalastussuunnitelmaan tai kiintiön hallinnoimista koskevaan erityiseen menetelmään myöhemmin tehtävät muutokset on toimitettava komissiolle vähintään kymmenen päivää ennen asianomaista muutosta vastaavan toiminnan harjoittamista.
5. Lippujäsenvaltion on toteutettava tässä kohdassa tarkoitetut toimet, kun sen lipun alla purjehtiva alus
a)
ei ole täyttänyt 17 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua ilmoitusvelvollisuuttaan;
b)
on syyllistynyt 26 artiklassa tarkoitettuun rikkomukseen.
Lippujäsenvaltion on varmistettava, että alusten fyysinen tarkastus tapahtuu lippujäsenvaltion satamissa sen viranomaisen valvonnassa tai että sen tekee muu lippujäsenvaltion nimeämä henkilö, jos alus ei ole yhteisön satamassa.
Kun aluskohtainen kiintiö on käytetty loppuun, lippujäsenvaltio voi vaatia alusta siirtymään viipymättä tämän jäsenvaltion osoittamaan satamaan.
6. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä tammikuuta edellisen vuoden kalastussuunnitelmiensa täytäntöönpanoa koskeva kertomus. Näihin kertomuksiin on sisällyttävä
a)
tonnikalan pyyntitoimintaa Itä-Atlantilla ja Välimerellä tosiasiallisesti harjoittavien alusten määrä;
b)
kunkin aluksen saaliit; ja
c)
niiden päivien kokonaismäärä, joina kukin alus on kalastanut Itä-Atlantilla ja Välimerellä.
7. Jonkin jäsenvaltion kansalaisten ja jonkin sopimuspuolen kansalaisten välisiä yksityisiä kauppajärjestelyjä kyseisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivan kalastusaluksen käyttämiseksi kalastuksessa jonkin sopimuspuolen tonnikalakiintiön puitteissa saa tehdä ainoastaan kyseisen jäsenvaltion ja ICCAT:n komission luvalla; jäsenvaltion on ilmoitettava asiasta komissiolle.
8. Jäsenvaltioiden on lähetettävä ennen kunkin vuoden maaliskuun 1 päivää komissiolle tiedot kansalaistensa ja jonkin sopimuspuolen kansalaisten välisistä yksityisistä kauppajärjestelyistä.
9. Edellä 8 kohdassa tarkoitettuihin tietojen on sisällettävä seuraavat seikat:
a)
luettelo kaikista kalastusaluksista, jotka purjehtivat sellaisen jäsenvaltion lipun alla, jolla on lupa kalastaa tonnikalaa yksityisen kauppajärjestelyn nojalla;
b)
yhteisön kalastuslaivastorekisteristä 30 päivänä joulukuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 26/2004 (6) liitteessä I määritelty aluksen sisäinen numero;
c)
yksityisten kauppajärjestelyjen kesto;
d)
jäsenvaltion suostumus yksityiseen järjestelyyn;
e)
kyseisen sopimuspuolen nimi.
10. Komissio lähettää 9 kohdassa mainitut tiedot viipymättä ICCAT:n toimeenpanevalle sihteeristölle.
11. Komissio varmistaa, että sopimuspuolen tonnikalakiintiön prosenttiosuus, joka voidaan käyttää yhteisön kalastusalusten rahtaukseen neuvoston asetuksen (EY) N:o 1936/2001 (7) 8 b artiklan mukaisesti, ei ylitä 60 prosenttia vuonna 2007, 40 prosenttia vuonna 2008 ja 20 prosenttia vuonna 2009.
12. Yhteisön kalastusalusten tonnikalaa koskeva rahtaus Itä- Atlantilla ja Välimerellä kielletään vuonna 2010 ja sitä seuraavina vuosina.
13. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että sen tonnikalaa kalastavien rahdattujen alusten määrä ja rahtauksen kesto ovat oikeassa suhteessa rahtausvaltiolle myönnettyyn kiintiöön.
III LUKU
TEKNISET TOIMENPITEET
5 artikla
Kalastuskieltokausi
1. Tonnikalan kalastus on kiellettyä Itä-Atlantilla ja Välimerellä suurilla pelagisilla pitkäsiima-aluksilla, joiden pituus on yli 24 metriä, 1 päivän kesäkuuta ja 31 päivän joulukuuta 2007 välisenä aikana lukuun ottamatta aluetta, joka sijaitsee pituuspiiriin 10°W länsipuolella ja leveyspiiriin 42°N pohjoispuolella.
2. Tonnikalan nuottakalastus on kiellettyä Itä-Atlantilla ja Välimerellä 1 päivän heinäkuuta ja 31 päivän joulukuuta välisenä aikana.
3. Tonnikalan kalastus vapapyydyksiä käyttävillä aluksilla on kiellettyä Itä-Atlantilla ja Välimerellä 15 päivän marraskuuta ja 15 päivän toukokuuta välisenä aikana.
4. Tonnikalan kalastus pelagisilla troolareilla on kiellettyä Itä-Atlantilla 15 päivän marraskuuta ja 15 päivän toukokuuta välisenä aikana.
6 artikla
Ilma-alusten käyttö
Lentokoneiden tai helikoptereiden käyttäminen tonnikalojen etsintään yleissopimusalueella on kielletty.
7 artikla
Vähimmäiskoko
1. Tonnikalan vähimmäiskoko on Itä-Atlantilla ja Välimerellä 30 kilogrammaa tai 115 senttimetriä.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tonnikalan (Thunnus thynnus) 8 kilogramman tai 75 senttimetrin vähimmäiskokoa sovelletaan seuraaviin tonnikaloihin, sanotun kuitenkaan estämättä 9 artiklan soveltamista:
a)
vapapyydyksiä käyttävillä aluksilla, uisteluveneillä ja pelagisilla troolareilla Itä-Atlantilla pyydetyt tonnikalat;
b)
Adrianmerellä kasvatustarkoituksiin pyydetyt tonnikalat.
3. Edellä 2 kohdan a alakohdan soveltamiseksi neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta vapapyydyksiä käyttävien alusten, tonnikalankalastusta harjoittavien uisteluveneiden ja sivusaaliina tonnikalaa pyytävien pelagisten troolarien enimmäismäärän. Vapapyydyksiä käyttävien alusten ja uisteluveneiden määräksi vahvistetaan niiden yhteisön alusten määrä, jotka osallistuivat vuonna 2006 tonnikalan kohdennettuun kalastukseen. Pelagisten troolareiden määräksi vahvistetaan niiden yhteisön alusten määrä, joilla oli lupa kalastaa vuonna 2006 sivusaaliina tonnikalaa.
4. Edellä 2 kohdan a alakohdan soveltamiseksi neuvosto jakaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta jäsenvaltioiden kesken 3 kohdan mukaisesti päätettävän alusten määrän.
5. Edellä 2 kohdan a alakohdan soveltamiseksi enintään 10 prosenttia yhteisön vähintään 8 kilogramman tai 75 senttimetrin ja enintään 30 kilogramman tai 115 senttimetrin kokoisten tonnikalojen kiintiöstä myönnetään 3 ja 4 kohdassa tarkoitetuille luvan saaneille aluksille; tästä enintään 200 tonnia vähintään 6,4 kilogramman painoisia tai 70 senttimetrin pituisia tonnikaloja saa olla pyydetty kokonaispituudeltaan alle 17 metrin pituisilla vapapyydyksiä käyttävillä aluksilla. Neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta yhteisön kiintiön jaosta jäsenvaltioiden kesken.
6. Enintään kaksi prosenttia yhteisön 8-30 kilogramman painoisten tonnikalojen kiintiöstä voidaan myöntää pienimuotoista tuoreen kalan rannikkokalastusta Itä-Atlantilla harjoittaville pienaluksille. Neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta yhteisön kiintiön jaosta jäsenvaltioiden kesken.
7. Vapapyydyksiä käyttävillä aluksilla, uisteluveneillä ja pelagisilla troolareilla Itä-Atlantilla pyydettyjä tonnikaloja koskevat erityiset lisäedellytykset ovat liitteessä I.
8 artikla
Tonnikalan näytteenottosuunnitelma
1. Kunkin jäsenvaltion on laadittava näytteenotto-ohjelma pyydettyjen tonnikalojen kappalemäärien arvioimiseksi kokoluokittain.
2. Kokonäytteet altaissa on otettava otoksesta, joka on 100 yksilöä 100:aa tonnia elävää kalaa kohti tai otoksesta, joka on 10 prosenttia altaaseen pantujen kalojen kokonaislukumäärästä. Kokonäytteet otetaan pituuden ja painon perusteella lihotuslaitoksella tapahtuvan altaasta nostamisen aikana ja kuolleiden kalojen osalta kuljetuksen aikana noudattaen ICCAT:n hyväksymää menetelmää tehtävästä II raportoimiseksi.
3. Lisämenetelmiä ja näytteenottoa on kehitettävä sellaisia kaloja varten, joita on kasvatettu yli vuoden ajan.
4. Näytteenotto on toteutettava satunnaisotannalla valitun altaasta nostamisen yhteydessä ja sen on koskettava kaikkia altaita. Kunkin vuoden näytteenottoa koskevat tiedot on toimitettava komissiolle viimeistään seuraavan vuoden toukokuun 31 päivänä.
9 artikla
Sivusaalis
1. Enintään kahdeksan prosentin sivusaalis alle 30 kilogramman mutta vähintään 10 kilogramman painoista tonnikalaa sallitaan kaikille kalastusaluksille riippumatta siitä, kalastavatko ne aktiivisesti tonnikalaa vai eivät, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 artiklan 2 kohdan soveltamista.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu prosenttiluku lasketaan joko kokonaissivusaaliin lukumäärän perusteella purettua saalista kohti näiden alusten kokonaistonnikalasaaliista tai vastaavan painon perusteella prosenttiosuutena.
3. Sivusaalis on vähennettävä lippujäsenvaltion kiintiöstä. Kuolleiden kalojen poisheittäminen 1 kohdassa tarkoitetusta sivusaaliista on kielletty tonnikalan kalastuskauden aikana, ja kuolleet kalat on vähennettävä lippujäsenvaltion kiintiöstä.
4. Tonnikalan sivusaaliiden purkamiseen sovelletaan 14 artiklaa ja 18 artiklan 1 kohtaa.
10 artikla
Virkistyskalastus
1. Virkistyskalastuksessa on kiellettyä pyytää, pitää aluksella, jälleenlaivata ja purkaa enemmän kuin yksi tonnikala kutakin merelle tehtävää matkaa kohti.
2. Virkistyskalastuksessa pyydetyn tonnikalan kaupan pitäminen on kielletty hyväntekeväisyystarkoituksia lukuun ottamatta.
3. Kunkin jäsenvaltion on kirjattava virkistyskalastusta koskevat saalistiedot ja toimitettava ne komissiolle. Komissio toimittaa tiedot ICCAT:n pysyvälle tutkimus- ja tilastokomitealle.
4. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen mahdollisimman laajasti, että virkistyskalastuksessa elävinä pyydetyt tonnikalat, erityisesti kalanpoikaset, vapautetaan.
11 artikla
Urheilukalastus
1. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet urheilukalastuksen sääntelemiseksi erityisesti lupamenettelyllä.
2. Urheilukalastuskilpailuissa pyydetyn tonnikalan kaupan pitäminen on kielletty hyväntekeväisyystarkoituksia lukuun ottamatta.
3. Kunkin jäsenvaltion on kirjattava urheilukalastusta koskevat saalistiedot ja toimitettava ne komissiolle. Komissio toimittaa tiedot ICCAT:n pysyvälle tutkimus- ja tilastokomitealle.
4. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen mahdollisimman laajasti, että urheilukalastuksessa elävinä pyydetyt tonnikalat, erityisesti kalanpoikaset, vapautetaan.
IV LUKU
VALVONTATOIMENPITEET
12 artikla
Rekisteri aluksista, joilla on lupa kalastaa aktiivisesti tonnikalaa
1. Jäsenvaltioiden on lähetettävä komissiolle sähköisessä muodossa viimeistään 31 päivänä tammikuuta 2008 luettelo kaikista lippunsa alla purjehtivista kalastusaluksista, jotka saavat niille myönnetyn erityiskalastusluvan nojalla kalastaa aktiivisesti tonnikalaa Itä-Atlantilla ja Välimerellä.
2. Komissio lähettää tiedot ICCAT:n toimeenpanevalle sihteeristölle, jotta nämä alukset voidaan kirjata ICCAT:n rekisteriin aluksista, joilla on lupa kalastaa tonnikalaa.
3. Tässä artiklassa tarkoitetut yhteisön alukset, joita ei ole kirjattu ICCAT:n rekisteriin, eivät saa kalastaa, pitää aluksella, jälleenlaivata, kuljettaa, siirtää tai purkaa tonnikalaa Itä-Atlantilla ja Välimerellä.
4. Asetuksen (EY) N:o 1936/2001 8 a artiklan 2, 4, 6, 7 ja 8 kohdan kalastuslisenssejä koskevia sääntöjä sovelletaan tarpeellisin muutoksin.
13 artikla
Rekisteri tonnikalarysistä, joilla saa kalastaa tonnikalaa
1. Jäsenvaltioiden on lähetettävä komissiolle sähköisessä muodossa viimeistään 31 päivänä tammikuuta 2008 luettelo kaikista sallituista tonnikalarysistä, joilla saadaan niille myönnetyn erityiskalastuslisenssin nojalla kalastaa aktiivisesti tonnikalaa Itä-Atlantilla ja Välimerellä. Luettelossa on oltava rysien nimet ja rekisterinumerot.
2. Komissio lähettää luettelon ICCAT:n toimeenpanevalle sihteeristölle, jotta nämä tonnikalarysät voidaan kirjata ICCAT:n rekisteriin tonnikalarysistä, joilla on lupa kalastaa tonnikalaa.
3. Yhteisön tonnikalarysillä, joita ei ole kirjattu ICCAT:n rekisteriin, ei saa kalastaa, säilyttää, jälleenlaivata tai purkaa tonnikalaa Itä-Atlantilla ja Välimerellä.
4. Asetuksen (EY) N:o 1936/2001 8 a artiklan 2, 4, 6, 7 ja 8 kohtaa sovelletaan tarpeellisin muutoksin.
14 artikla
Nimetyt satamat
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä saaliiden purkamiseen käytettävä paikka tai lähellä rannikkoa oleva paikka (nimetyt satamat), jossa tonnikalan purkamis- ja jälleenlaivaustoimet saadaan tehdä.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle luettelo nimetyistä satamista viimeistään kunkin vuoden huhtikuun 1 päivänä. Komissio toimittaa nämä tiedot ICCAT:n toimeenpanevalle sihteeristölle ennen kunkin vuoden huhtikuun 15 päivää. Kaikista myöhemmistä luetteloa koskevista muutoksista on ilmoitettava vähintään 15 päivää ennen muutoksen voimaantuloa komissiolle, joka toimittaa tiedot edelleen ICCAT:n toimeenpanevalle sihteeristölle.
3. Edellä 12 artiklassa tarkoitetuista aluksista on kiellettyä purkaa tai jälleenlaivata Itä-Atlantilla ja Välimerellä pyydettyä tonnikalaa muualla kuin sopimuspuolen ja jäsenvaltioiden 1 ja 2 kohdan mukaisesti nimeämissä satamissa.
4. Tätä säännöstä sovelletaan vapapyydyksiä käyttävien alusten, uisteluveneiden ja pelagisten troolareiden Itä-Atlantilla liitteessä I säädettyjen erityisten edellytysten mukaisesti pyytämien tonnikalojen purkamiseen ja jälleenlaivaamiseen.
15 artikla
Kirjaamista koskevat vaatimukset
1. Sen lisäksi, että 12 artiklassa tarkoitetun yhteisön kalastuspäällikön on toimittava yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 (8) 6 ja 8 artiklan mukaisesti, hänen on tarvittaessa kirjattava kalastuspäiväkirjaan liitteessä II luetellut tiedot.
2. Yhteiseen kalastustoimeen osallistuvan 12 artiklassa tarkoitetun yhteisön aluksen päällikön on kirjattava seuraavat lisätiedot kalastuspäiväkirjaansa:
a)
jos saalis on otettu alukselle tai siirretty altaisiin:
-
yhteisessä kalastustoimessa pyydetyn saaliin päivämäärä ja kellonaika,
-
yhteisessä kalastustoimessa pyydetyn saaliin sijainti (pituus-/leveyspiiri),
-
alukselle otetun tai altaisiin siirretyn tonnikalasaaliin määrä,
-
pyyntialuksen nimi ja kansainvälinen radiokutsutunnus;
b)
niiden alusten osalta, jotka osallistuvat yhteiseen kalastustoimeen mutta eivät kalojen siirtoon:
-
yhteisen kalastustoimen päivämäärä ja kellonaika,
-
yhteisen kalastustoimen sijainti (pituus-/leveyspiiri),
-
ilmoitus siitä, että saaliita ei ole otettu alukselle tai siirretty altaisiin kyseisellä aluksella,
-
pyyntialuksen nimi ja kansainvälinen radiokutsutunnus tai pyyntialusten nimet ja kansainväliset radiokutsutunnukset.
3. Kun yhteiseen kalastustoimeen osallistuva pyyntialus ilmoittaa pyydyksillään kalastetun tonnikalan määrän, päällikön on ilmoitettava kunkin saaliin osalta, minkä aluksen tai alusten saalis on kyseessä ja minkä lippuvaltion tai lippuvaltioiden kiintiöön saalis on luettava.
16 artikla
Yhteiset kalastustoimet
1. Tonnikalaa koskevat yhteiset kalastustoimet, joissa on mukana yhden tai useamman jäsenvaltion lipun alla purjehtivia aluksia, ovat sallittuja ainoastaan kyseisen yhden tai useamman lippujäsenvaltion suostumuksella.
2. Kunkin jäsenvaltion on lupaa haettaessa toteutettava tarvittavat toimenpiteet saadakseen yhteiseen kalastustoimeen osallistuvilta kalastusaluksiltaan yksityiskohtaiset tiedot yhteisen toimen kestosta, toimeen osallistuvien toimijoiden henkilöllisyydestä ja saaliiden jakoperusteesta toimeen osallistuvien alusten välillä.
3. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava 2 kohdassa tarkoitetut tiedot komissiolle. Komissio toimittaa tiedot viipymättä ICCAT:n sihteeristölle.
17 artikla
Saalisilmoitukset
1. Edellä 12 artiklassa tarkoitetun pyyntialuksen päällikön on lähetettävä lippujäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille saalisilmoitus, jossa ilmoitetaan hänen aluksensa saalistamat tonnikalamäärät, myös silloin, kun saalista ei ole.
2. Saalisilmoitus on annettava ensimmäisen kerran viimeistään 10 päivän kuluttua Itä-Atlantille tai Välimerelle saapumisesta tai kalastusmatkan alkamisesta. Jos on kyse yhteisistä kalastustoimista, pyyntialuksen päällikön on ilmoitettava kunkin saaliin osalta, minkä aluksen tai alusten osalta saaliit on luettava lippuvaltion tai lippuvaltioiden kiintiöön.
3. Kalastusalusten päällikön on toimitettava kunkin vuoden kesäkuun 1 päivästä alkaen tonnikalan määriä koskeva saalisilmoitus viiden päivän välein, myös jos saalista ei ole.
4. Kunkin jäsenvaltion on ilmoitukset saatuaan toimitettava ne joko sähköisessä muodossa tai muulla tavoin komissiolle. Komissio toimittaa tiedot viipymättä ICCAT:n sihteeristölle.
5. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle sähköisessä muodossa ennen kunkin kuukauden 15 päivää Itä-Atlantilla ja Välimerellä pyydetyt tonnikalamäärät, jotka on purettu, jälleenlaivattu, pyydetty tai pantu altaaseen niiden lipun alla purjehtivien alusten toimesta edellisen kuukauden aikana. Komissio toimittaa tiedot viipymättä ICCAT:n sihteeristölle.
18 artikla
Purkaminen
1. Poiketen siitä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 7 artiklassa säädetään, tämän asetuksen 12 artiklassa tarkoitetun yhteisön kalastusaluksen päällikön tai hänen edustajansa on ilmoitettava sen jäsenvaltion (myös lippujäsenvaltion) tai sen sopimuspuolen, jonka satamia tai purkamislaitteistoja he haluavat käyttää, toimivaltaiselle viranomaiselle vähintään neljä tuntia ennen arvioitua satamaan saapumisaikaa seuraavat tiedot:
a)
arvioitu saapumisaika;
b)
aluksella olevan tonnikalan arvioitu määrä;
c)
sitä aluetta koskevat tiedot, jolta saaliit on pyydetty.
2. Jos purkaminen tapahtuu muun jäsenvaltion kuin lippujäsenvaltion nimetyssä satamassa, tämän jäsenvaltion asianomaisen viranomaisen on lähetettävä selvitys purkamisesta aluksen lippuvaltion viranomaiselle 48 tunnin kuluessa purkamisen päättymisestä.
3. Tätä säännöstä ei sovelleta vapapyydyksiä käyttävien alusten, uisteluveneiden ja pelagisten troolareiden Itä-Atlantilla pyytämien tonnikalojen purkamiseen.
19 artikla
Jälleenlaivaus
1. Poiketen siitä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 11 artiklassa säädetään, tonnikalan jälleenlaivaus merellä on Itä-Atlantilla ja Välimerellä kielletty lukuun ottamatta tonnikalaa pyytäviä suuria pitkäsiima-aluksia, jotka toimivat tonnikalaa pyytäviä suuria pitkäsiima-aluksia koskevasta ohjelmasta vuonna 2005[06] annetun ICCAT:n suosituksen, sellaisena kuin se on muutettuna, mukaisesti.
2. Vastaanottavan aluksen (pyynti- tai jalostusaluksen) päällikön tai hänen edustajansa on ennen aluksen satamaan saapumista ilmoitettava sen jäsenvaltion, jonka satamaa hän aikoo käyttää, toimivaltaisille viranomaisille vähintään 48 tuntia ennen arvioitua saapumisaikaa seuraavat tiedot:
a)
arvioitu saapumisaika;
b)
aluksella olevan tonnikalan arvioitu määrä;
c)
niitä maantieteellisiä alueita koskevat tiedot, joilta jälleenlaivattavat tonnikalasaaliit on pyydetty;
d)
tonnikalaa luovuttavan pyyntialuksen nimi ja sen numero ICCAT:n niiden alusten rekisterissä, joilla on lupa kalastaa tonnikalaa;
e)
vastaanottavan aluksen nimi ja sen numero ICCAT:n niiden alusten rekisterissä, joilla on lupa kalastaa tonnikalaa;
f)
jälleenlaivattavan tonnikalan määrä.
3. Pyyntialusten ei saa antaa jälleenlaivata, elleivät ne ole saaneet ennakkolupaa lippuvaltioltaan.
4. Pyyntialuksen päällikön on ennen jälleenlaivauksen alkamista ilmoitettava lippuvaltiolleen seuraavat tiedot:
a)
jälleenlaivattavan tonnikalan määrät;
b)
jälleenlaivauksen päivämäärä ja jälleenlaivaussatama;
c)
vastaanottavan aluksen nimi, rekisterinumero ja lippuvaltio sekä sen numero ICCAT:n niiden alusten rekisterissä, joilla on lupa kalastaa tonnikalaa;
d)
maantieteellinen alue, jolta tonnikalasaaliit on pyydetty.
5. Sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen, jonka satamassa jälleenlaivaus tehdään, on
a)
tarkastettava vastaanottava alus sen saapuessa ja tarkastettava jälleenlaivaustoimeen liittyvä lasti ja asiakirjat;
b)
lähetettävä selvitys jälleenlaivaamisesta pyyntialuksen lippuvaltion viranomaisille 48 tunnin kuluessa jälleenlaivaamisen päättymisestä.
6. Edellä 12 artiklassa tarkoitetun yhteisön kalastusaluksen päällikön on täytettävä ICCAT:n jälleenlaivausilmoitus ja toimitettava se sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jonka lipun alla kyseiset alukset purjehtivat. Ilmoitus on toimitettava 15 päivän kuluessa satamassa tapahtuneesta jälleenlaivauspäivästä liitteessä III olevan mallin mukaisesti.
20 artikla
Altaaseenpanotoimet
1. Jäsenvaltion, jonka lainkäyttövaltaan kuuluvalla alueella tonnikalan lihotus- tai kasvatuslaitos sijaitsee, on toimitettava viikon kuluessa altaaseenpanon päättymisestä tarkkailijan vahvistama altaaseenpanoraportti sille jäsenvaltiolle tai sopimuspuolelle, jonka lipun alla purjehtivat alukset ovat tonnikalat kalastaneet, ja komissiolle. Komissio toimittaa tiedot viipymättä ICCAT:n sihteeristölle. Raportissa on oltava tiedot, jotka sisältyvät asetuksen (EY) N:o 1936/2001 4 b artiklassa tarkoitettuun altaaseenpanoilmoitukseen.
2. Jos lihotus- tai kasvatuslaitokset sijaitsevat aavalla merellä, 1 kohdan säännöksiä sovelletaan tarpeellisin muutoksin niihin jäsenvaltioihin, joihin lihotus- tai kasvatuslaitoksista vastaavat luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt ovat sijoittautuneet.
3. Ennen altaaseen siirtoa lihotus- tai kasvatuslaitoksen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava pyyntialuksen lippujäsenvaltiolle tai lippusopimuspuolelle sen lipun alla purjehtivien kalastusalusten pyytämien määrien altaaseen siirtämisestä.
Pyyntialuksen lippujäsenvaltion on pyydettävä lihotus- tai kasvatuslaitoksen jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista takavarikoimaan saaliit ja päästämään kalat takaisin mereen, jos se tiedot saatuaan katsoo, että
a)
kalastusaluksella, jonka ilmoitettiin pyytäneen kalat, ei ollut riittävää aluskohtaista kiintiötä kattamaan altaaseen pannut tonnikalat; tai
b)
kalamäärää ei ole asianmukaisesti ilmoitettu eikä otettu huomioon mitään sovellettavaa kiintiötä laskettaessa; tai
c)
kalastusaluksella, jonka ilmoitettiin pyytäneen kalat, ei ole lupaa pyytää tonnikalaa.
4. Yhteisön kalastusaluksen päällikön on täytettävä ja toimitettava lippujäsenvaltiolle tai lippusopimuspuolelle ICCAT:n siirtoilmoitus 15 päivän kuluessa päivästä, jona saalis on siirretty hinaajille tai altaaseen liitteessä III olevan mallin mukaisesti. Siirtoilmoituksen on seurattava siirrettävien kalojen mukana altaaseenkuljetusmatkan ajan.
21 artikla
Rysäpyynti
1. Rysällä pyydetyt saalit on kirjattava tonnikalarysän jokaisen kalastustoimen jälkeen ja ilmoitettava joko sähköisessä muodossa tai muulla tavoin 48 tunnin kuluessa kunkin kalastustoimen päättymisestä sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa rysä sijaitsee.
2. Kunkin jäsenvaltion on saalisilmoitukset saatuaan toimitettava ne sähköisessä muodossa komissiolle. Komissio toimittaa tiedot viipymättä ICCAT:n sihteeristölle.
22 artikla
Tarkastus satamassa tai laitoksessa
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että satamassa tarkastetaan kaikki ICCAT:n rekisterissä tarkoitetut alukset, joilla on lupa kalastaa tonnikalaa ja jotka saapuvat nimettyyn satamaan purkamaan aluksesta ja/tai jälleenlaivaamaan Itä-Atlantilla tai Välimerellä pyydettyä tonnikalaa.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tarkastaakseen kaikki altaaseenpanotoimet niiden lainkäyttövaltaan kuuluvissa lihotus- tai kasvatuslaitoksissa.
3. Jos lihotus- tai kasvatuslaitokset sijaitsevat aavalla merellä, 2 kohtaa tarpeellisin muutoksin osin niihin jäsenvaltioihin, joihin lihotus- tai kasvatuslaitoksista vastaavat luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt ovat sijoittautuneet.
23 artikla
Ristiintarkastus
1. Jäsenvaltioiden on tarkistettava - myös satelliittiseurantajärjestelmää (vessel monitoring system, VMS) käyttäen - että niiden alukset ovat toimittaneet kalastuspäiväkirjansa ja että kalastuspäiväkirjoihin, siirto-/jälleenlaivausasiakirjaan ja saalisasiakirjoihin on kirjattu asianmukaiset tiedot.
2. Jäsenvaltioiden on tehtävä kaikkia saaliiden purkamisia, jälleenlaivaamisia tai altaaseenpanoja koskevia hallinnollisia ristiintarkastuksia alusten kalastuspäiväkirjaan tai jälleenlaivausilmoitukseen lajeittain kirjattujen määrien ja purkamisilmoitukseen tai altaaseenpanoilmoitukseen ja mihin tahansa muuhun asiaa koskevaan asiakirjaan, kuten kauppalaskuun ja/tai myynti-ilmoitukseen, kirjattujen määrien välillä.
24 artikla
ICCAT:n yhteinen kansainvälinen tarkastusjärjestelmä
1. ICCAT:n neljännessä sääntömääräisessä kokouksessaan (Madridissa marraskuussa 1975) hyväksymää ja tämän asetuksen liitteessä IV olevaa ICCAT:n yhteistä kansainvälistä tarkastusjärjestelmää sovelletaan yhteisössä.
2. Jäsenvaltioiden, joiden kalastusaluksilla on lupa kalastaa tonnikalaa Itä-Atlantilla ja Välimerellä, on nimettävä tarkastajat ja tehtävä mainitun järjestelmän mukaisia tarkastuksia merellä.
3. Komissio tai sen nimeämä elin voi osoittaa järjestelmään yhteisön tarkastajia.
4. Komission tai sen nimeämän elimen on sovitettava yhteen valvonta- ja tarkastustoimet yhteisössä. Sitä varten se voi laatia yhteistyössä kyseisten jäsenvaltioiden kanssa yhteisiä tarkastusohjelmia, joiden avulla yhteisö voi täyttää järjestelmän mukaiset velvollisuutensa. Niiden jäsenvaltioiden, joiden alukset harjoittavat tonnikalan kalastusta, on toteutettava tarvittavat toimenpiteet näiden ohjelmien täytäntöönpanon helpottamiseksi erityisesti tarvittavien aineellisten ja henkilöresurssien osalta sekä näiden resurssien käyttöaikojen ja -alueiden osalta.
5. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden huhtikuun 1 päivänä niiden tarkastajien ja tarkastusalusten nimet, jotka ne aikovat osoittaa järjestelmään seuraavana vuonna. Näiden tietojen avulla komissio laatii yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ennakkosuunnitelman yhteisön osallistumisesta järjestelmään kunakin vuonna sekä toimittaa tämän suunnitelman ICCAT:n sihteeristölle ja jäsenvaltioille.
25 artikla
Tarkkailijaohjelma
1. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että sen yli 15 metrin pituisten kalastusalusten tarkkailijaohjelma kattaa ainakin
a)
20 prosenttia sen aktiivisista nuotta-aluksista. Jos on kyse yhteisistä kalastustoimista, tarkkailijan on oltava läsnä kalastustoimen aikana;
b)
20 prosenttia sen aktiivisista pelagisista troolareista;
c)
20 prosenttia sen aktiivisista pitkäsiima-aluksista;
d)
20 prosenttia sen aktiivisista vapapyydyksiä käyttävistä aluksista;
e)
100 prosenttia tonnikalarysistä niitä koettaessa.
Tarkkailijan tehtävänä on erityisesti
a)
seurata, että alus noudattaa tätä asetusta;
b)
kirjata kalastustoimet ja raportoida niistä;
c)
tarkkailla ja arvioida saaliita ja tarkistaa kalastuspäiväkirjaan tehdyt merkinnät;
d)
tarkkailla ja kirjata aluksia, jotka mahdollisesti kalastavat ICCAT:n säilyttämistoimenpiteiden vastaisesti.
Lisäksi tarkkailijan on tehtävä tieteellistä työtä, kuten kerättävä ICCAT:n pysyvän tutkimus- ja tilastokomitean ohjeiden perusteella ICCAT:n määrittelemiä tehtävän II mukaisia tietoja, kun ICCAT sitä pyytää.
2. Kunkin jäsenvaltion, jonka lainkäyttövaltaan kuuluvalla alueella tonnikalan lihotus- tai kasvatuslaitos sijaitsee, on varmistettava, että tarkkailija on läsnä aina kun tonnikaloja siirretään altaisiin ja kun niitä nostetaan altaasta laitoksella.
Tarkkailijan tehtävänä on erityisesti
a)
tarkkailla ja seurata, että kasvatustoiminnassa noudatetaan asetuksen (EY) N:o 1936/2001 4 a, 4 b ja 4 c artiklaa;
b)
vahvistaa tämän asetuksen 20 artiklassa tarkoitettu altaaseenpanoraportti;
c)
tehdä tieteellistä työtä - esimerkiksi kerätä näytteitä - Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission pyynnöstä ja ICCAT:n pysyvän tutkimus- ja tilastokomitean ohjeiden perusteella.
26 artikla
Soveltamisen valvonta
1. Jäsenvaltion on toteutettava sen lipun alla purjehtivaa kalastusalusta koskevia soveltamisen valvontatoimenpiteitä, jos sen lakien mukaisesti on todettu, ettei alus noudata 4, 5, 7, 14, 15, 16, 17 ja 19 artiklaa. Toimenpiteisiin voi sisältyä rikkomisen vakavuudesta riippuen ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti erityisesti seuraavia:
a)
sakko;
b)
laittomien pyydysten ja saaliiden takavarikointi;
c)
aluksen takavarikointi;
d)
kalastusluvan keskeyttäminen tai peruuttaminen;
e)
kalastuskiintiön pienentäminen tai peruuttaminen, jos sovellettavissa.
2. Kunkin jäsenvaltion, jonka lainkäyttövaltaan kuuluvalla alueella tonnikalan lihotuslaitos sijaitsee, on toteutettava kyseistä laitosta koskevia soveltamisen valvontatoimenpiteitä, jos sen lakien mukaisesti on todettu, ettei laitos noudata tämän asetuksen 20 artiklaa tai 25 artiklan 2 kohtaa taikka asetuksen (EY) N:o 1936/2001 4 a, 4 b tai 4 c artiklaa. Toimenpiteisiin voi sisältyä erityisesti rikkomisen vakavuudesta riippuen ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti seuraavia:
a)
sakko;
b)
poistaminen väliaikaisesti tai pysyvästi lihotuslaitosrekisteristä;
c)
tonnikalan altaassa pitämisen tai kaupan pitämisen kieltäminen.
27 artikla
Markkinatoimenpiteet
1. Itä-Atlantilta ja Välimereltä pyydetyn tonnikalan (Thunnus thynnus), jonka mukana ei ole tässä asetuksessa vaadittuja tarkkoja, täydellisiä ja vahvistettuja asiakirjoja, yhteisössä tapahtuva kauppa, purkaminen, tuonti, vienti, altaaseen lihotettavaksi tai kasvatettavaksi paneminen, jälleenvienti ja jälleenlaivaaminen on kielletty.
2. Sellaisten kalastusalusten, joiden lippuvaltiolla joko ei ole ICCAT:n hoito- ja säilyttämistoimenpiteiden mukaista Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalaa koskevaa kiintiötä, saalisrajaa tai myönnettyä pyyntiponnistusta taikka kun lippuvaltion kalastusmahdollisuudet on käytetty loppuun, Itä-Atlantilta ja Välimereltä pyytämän tonnikalan yhteisössä tapahtuva kauppa, tuonti, purkaminen, altaaseen lihotettavaksi tai kasvatettavaksi paneminen, jalostaminen, vienti, jälleenvienti ja jälleenlaivaaminen on kielletty. Komissio ilmoittaa ICCAT:n sihteeristöltä saamiensa tietojen perusteella kaikille jäsenvaltioille sopimuspuolen kiintiön käyttämisestä loppuun.
3. Tonnikalan yhteisössä tapahtuva kauppa, tuonti, purkaminen, jalostaminen ja vienti lihotus- tai kasvatuslaitoksilta, jotka eivät noudata ICCAT:n tonnikalan kasvatusta koskevaa suositusta 2006 [07], on kielletty.
28 artikla
Muuntokertoimet
ICCAT:n pysyvän tutkimus- ja tilastokomitean hyväksymiä muuntokertoimia sovelletaan, kun jalostetun tonnikalan paino muunnetaan vastaavaksi kokonaisen kalan painoksi.
29 artikla
Rahoitus
Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalan monivuotista elvytyssuunnitelmaa pidetään 31 päivään joulukuuta 2014 Euroopan kalatalousrahastosta 27 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen(EY) N:o 1198/2006 (9) 21 artiklan a alakohdan i alakohdan soveltamiseksi asetuksen (EY) N:o 2371/2002 5 artiklassa tarkoitettuna elvytysohjelmana.
V LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
30 artikla
Asetuksen (EY) N:o 520/2007 muuttaminen
Muutetaan asetus (EY) N:o 520/2007 seuraavasti:
1)
kumotaan 6 ja 11 artikla;
2)
poistetaan liitteestä IV tonnikalaa koskeva merkintä.
31 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2008.
Sen 29 artiklaa sovelletaan kuitenkin 13 päivästä kesäkuuta 2007.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 17 päivänä joulukuuta 2007.