31972R0574
L 074/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕИО) № 574/72 НА СЪВЕТА
от 21 март 1972 година
относно определяне на реда за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1408/71 за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и техните семейства, които се движат в рамките на Общността
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 2, 7 и 51 от него,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 1408/71 (1) на Съвета от 14 юни 1971 г. за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и техните семейства, които се движат в рамките на Общността, и по-специално на член 97 от него,
като взе предвид предложението на Комисията, прието след консултации с Административната комисия за социално осигуряване на работници мигранти,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет,
като има предвид, че Регламент № 3 (2) за социалното осигуряване на работници мигранти, заменен от Регламент (ЕИО) № 1408/71, член 99 от който също отмени Регламент № 4 (3), който определи процедурите за прилагане и допълни разпоредбите на Регламент № 3 за социалното осигуряване на работниците мигранти, е необходимо да се осигурят процедури за прилагане, приведени в съответствие с новите основни правила и с опита, натрупан при прилагането на тези текстове за период от дванадесет години;
като има предвид, че е необходимо в частност да се определят компетентните институции на всяка държава-членка, документите, които трябва да се представят, и формалностите, които трябва да извършат съответните лица, за да получат обезщетения, процедурите за административни проверки и условията за изплащане на социалните обезщетения, предоставени от институцията на една държава-членка за сметка на институцията на друга държава-членка и задълженията на Ревизионната комисия,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Определения
По смисъла на настоящия регламент:
а)
„регламент“ означава Регламент (ЕИО) № 1408/71;
б)
„регламент за прилагане“ означава настоящия регламент;
в)
определенията в член 1 от настоящия регламент имат значението, което им е определено в посочения член.
Член 2
Печатни типови образци - Информация за законодателствата - Ръководства
1. Административната комисия изготвя образци на удостоверенията, заверените заявления, декларациите, молбите и други документи, които са необходими за прилагането на регламента и на регламента за прилагане. Две държави-членки или техните компетентни органи могат, по взаимно съгласие и след като са получили становището на Административната комисия, да приемат опростени образци за употреба помежду им.
2. За да подпомогне компетентните органи на всяка държава-членка, Административната комисия може да събира информация за разпоредбите от националните законодателства, които попадат в приложното поле на настоящия регламент.
3. Административната комисия изготвя ръководства с цел информиране на заинтересованите лица за техните права и за административните формалности, които следва да се извършат за упражняването на тези права.
Преди да се изготвят такива ръководства, се провеждат консултации с Консултативния комитет.
Член 3
Органи за връзка - Обмяна на информация между институциите и между бенефициентите и институциите
1. Компетентните органи могат да определят органи за връзка, които да могат пряко да обменят информация помежду си.
2. Всяка институция на държава-членка и всяко лице, което пребивава или има престой на територията на държава-членка, могат пряко или чрез органите за връзка да подават молба до институцията на друга държава-членка.
Член 4
Приложения
1. Компетентният орган или органи на всяка държава-членка са изброени в приложение 1.
2. Компетентните институции на всяка държава-членка са изброени в приложение 2.
3. Институциите по място на пребиваване и институциите по място на престой на всяка държава-членка са изброени в приложение 3.
4. Органите за връзка, които са назначени в съответствие с разпоредбите на член 3, параграф 1 от регламента за прилагане, са изброени в приложение 4.
5. Разпоредбите, посочени в член 5, член 53, параграф 3, член 104, член 105, параграф 2, член 116 и 121 от регламента за прилагане, са изброени в приложение 5.
6. Избраната процедура за изплащане на обезщетения от институциите, които отговарят за изплащането във всяка държава-членка, в съответствие с разпоредбите на член 53, параграф 1 от регламента за прилагане, е посочена в приложение 6.
7. Наименованията и седалищата на банките, посочени в член 55, параграф 1 от регламента за прилагане, са изброени в приложение 7.
8. Държавите-членки, за които се прилагат разпоредбите на член 10, параграф 2, алинея г) от регламента за прилагане по отношение на взаимоотношенията помежду им, са изброени в приложение 8.
9. Схемите, които следва да бъдат взети предвид при изчисляване на средните годишни разходи за обезщетения в натура в съответствие с разпоредбите на член 94, параграф 3, алинея а) и член 95, параграф 3, алинея а) от регламента за прилагане, са изброени в приложение 9.
10. В приложение 10 са изброени институциите или органите, които са назначени от компетентните органи, по-специално съгласно следните членове на регламента за прилагане: член 6, параграф 1, член 11, параграф 1, член 13, параграфи 2 и 3, член 14, параграфи 1, 2 и 3, член 38, параграф 1, член 70, параграф 1, член 80, параграф 2, член 81, член 82, параграф 2, член 85, параграф 2, член 89, параграф 1, член 91, параграф 2, член 102, параграф 2, член 110, член 113, параграф 2.
ДЯЛ II
ПРИЛАГАНЕ НА ОБЩИТЕ РАЗПОРЕДБИ НА РЕГЛАМЕНТА
Прилагане на разпоредбите на членове 6 и 7 от регламента
Член 5
Замяна на споразуменията за прилагане на конвенции с регламента за прилагане
Разпоредбите на регламента за прилагане заменят разпоредбите на споразуменията за прилагане на конвенциите, посочени в член 6 от регламента; те заменят и разпоредбите за прилагане на разпоредбите на конвенциите, посочени в член 7, параграф 2, алинея в) от регламента, доколкото същите не са изброени в приложение 5 от регламента.
Прилагане на член 9 от регламента
Член 6
Придобиване на право на доброволно или продължено осигуряване по избор на лицето
1. Ако по силата на член 9 и член 15, параграф 3 от регламента, дадено лице отговаря на условията за придобиване на право на доброволно или продължено осигуряване по избор за инвалидност, старост и смърт (пенсии) в няколко схеми съгласно законодателството на една държава-членка, и ако не е подлежало на задължително осигуряване съгласно една от тези схеми по силата на последната си заетост, съгласно разпоредбите на посочените членове лицето може да се включи в определената от законодателството на тази държава-членка схема за доброволно или продължено осигуряване по избор или, ако това условие не бъде изпълнено, в схема по свой избор.
2. За да се позове на разпоредбите на член 9, параграф 2 от регламента, лицето представя на институцията на въпросната държава-членка заверено заявление за завършените осигурителни периоди или периоди на пребиваване съгласно законодателството на която и да е друга държава-членка. Такова заверено заявление се издава по искане на заинтересованото лице от институцията или институциите, които прилагат законодателството, съгласно което лицето е завършило тези осигурителни периоди.
Прилагане на разпоредбите на член 12 от регламента
Член 7
Общи правила за прилагане на разпоредбите за избягване на припокриване на обезщетения - Прилагане на тези разпоредби във връзка с инвалидност, старост или смърт (пенсии)
1. Когато лице, което има право на обезщетение, дължимо съгласно законодателството на една държава-членка, има право също на обезщетение съгласно законодателствата на една или повече други държави-членки, се прилагат следните правила:
а)
ако прилагането на член 12, параграфи 2 или 3 от регламента води до намаляване или едновременно спиране на изплащането на тези обезщетения, нито едно от тях не може да бъде намалено или спряно със сума, по-голяма от сумата, получена при разделянето на сумата, която подлежи на намаление или спиране съгласно законодателството, според което обезщетението е дължимо, броя на обезщетенията, подлежащи на намаление или спиране, на които заинтересованото лице има право;
б)
по отношение на обезщетенията, свързани с инвалидност, старост или смърт (пенсии), отпускани по член 46, параграф 2 от регламента от институцията на държавата-членка, тази институция трябва да вземе предвид всички обезщетения от различен вид и всеки доход или възнаграждение, които биха могли да доведат до намаление или спиране изплащането на обезщетението, дължимо от тази институция, не за изчислението на теоретичната сума, посочена в член 46, параграф 2, алинея а) от регламента, а изключително за намалението или суспендирането на сумата, посочена в член 46, параграф 2, алинея б) от регламента. Независимо от това, само част от общата сума на такива обезщетения, доход или възнаграждение, трябва да се вземат предвид, и тази част се определя пропорционално на продължителността на завършените осигурителни периоди в съответствие с член 46, параграф 2, алинея б) от регламента;
в)
що се отнася до обезщетенията за инвалидност, старост или смърт (пенсии), отпускани съгласно първа алинея на член 46, параграф 1 от регламента от институцията на държава-членка, тази институция трябва, когато се прилагат разпоредбите на член 46, параграф 3 от регламента, да отчита всички обезщетения от различен вид и всеки приход или възнаграждение, които биха могли да доведат до намаляване или суспендиране на обезщетението, дължимо от институцията, не за изчислението на теоретичната сума, посочена в член 46, параграф 1 от регламента, а изключително за намаление или спиране изплащането на сумата, посочена в член 46, параграф 3 от регламента. Независимо от това, само част от общата сума на такива обезщетения, доход или възнаграждение трябва да се вземат предвид; тази част се получава, като се умножи сумата с коефициент, равен на съотношението между сумата на обезщетенията в резултат на прилагането на член 46, параграф 3 от регламента и сумата в резултат на прилагането на първа алинея от член 46, параграф 1 от регламента.
2. За целите на член 12, параграфи 2, 3 и 4 от регламента, компетентните заинтересовани институции, при поискване, обменят цялата необходима информация.
Член 8
Приложими правила в случай на припокриване на права на обезщетения за майчинство съгласно законодателството на няколко държави-членки
Ако работник или член на неговото семейство има право на обезщетение за майчинство съгласно законодателствата на две или повече държави-членки, тези обезщетения ще се отпускат изключително съгласно законодателството на държавата-членка, на чиято територия е станало раждането, или, ако раждането не е станало на територията на една от тези държави, изключително съгласно законодателството на държавата-членка, на която работникът е бил последно субект.
Член 9
Приложими правила в случай на припокриване на права на помощи при смърт съгласно законодателствата на няколко държави-членки
1. При настъпване на смъртта на територията на дадена държава-членка, се запазва само придобитото право на помощи при смърт съгласно законодателството на тази държава-членка, докато придобитото право съгласно законодателството на която и да е друга държава-членка се погасява.
2. При настъпване на смъртта на територията на дадена държава-членка, когато правото на помощи при смърт е било придобито съгласно законодателството на две или повече други държави-членки, или когато смъртта настъпи извън територията на държавите-членки и споменатото право е било придобито съгласно законодателството на две или повече държави-членки, се запазва само придобитото право съгласно законодателството на държавата-членка, по силата на което е завършил последния осигурителен период на починалото лице, докато придобитото право съгласно законодателството на която и да е друга държава-членка се погасява.
Член 10
Приложими правила в случай на припокриване на права на семейни обезщетения или семейни помощи или когато, през същия период или през част от периода, работникът последователно е субект на законодателството на няколко държави-членки
1. Ако по време на същия период семейни помощи или семейни обезщетения се дължат на две лица по отношение на същия член на семейството по силата на член 73, параграфи 1 или 2 или член 74, параграфи 1 или 2 от регламента и съгласно законодателството на страната по пребиваване на този член на семейството, разпоредбите, приложими по отношение на припокриване на права на семейни обезщетения или семейни помощи, са тези, предвидени от законодателството на страната по пребиваване на члена на семейството. За тази цел, правото на семейни помощи или семейни обезщетения по член 73, параграфи 1 или 2 или член 74, параграфи 1 или 2 от регламента се вземат предвид, както ако бяха право, придобито съгласно законодателството на страната по пребиваване на въпросния член на семейството.
2. Ако работник е бил субект последователно на законодателството на две държави-членки през период, разделящ две дати за изплащане на семейни помощи или семейни обезщетения, както е предвидено от законодателството на едната или двете заинтересовани държави-членки, се прилагат следните правила:
а)
семейните помощи или семейните обезщетения, за които може да претендира такъв работник съгласно законодателството на всяка от тези държави, съответстват на броя на дневните помощи или обезщетения, дължими съгласно съответните законодателства. Когато тези законодателства не предвиждат дневни помощи или обезщетения, семейните помощи или семейните обезщетения се отпускат пропорционално на срока, през който такъв работник е бил субект на законодателството на всяка една от държавите-членки по отношение на срока, определен от съответното законодателство;
б)
когато семейните помощи или семейните обезщетения са били предоставени от институция през период, когато те е трябвало да бъдат предоставени от друга институция, между двете споменати институции се извършва корекция на сметките;
в)
за целите на алинеи а) и б), когато периодите на заетост, завършени съгласно законодателството на една държава-членка, са изразени в единици, различни от тези, използвани за изчисляване на семейните помощи или семейните обезщетения съгласно законодателството на друга държава-членка, на която работникът също е бил субект през същия период, преобразуването се осъществява в съответствие с член 15, параграф 3 от регламента за прилагане;
г)
независимо от разпоредбите на алинея а) по отношение на взаимоотношенията между държавите-членки, определени в приложение 8 към регламента за прилагане, институцията, която поема разходите за семейни помощи или семейни обезщетения въз основа на първата заетост през съответния период, поема техните разходи през целия текущ период.
3. Ако членовете на семейството на работник, субект на френското законодателство, или на безработен, който получава обезщетения за безработица съгласно френското законодателство, прехвърлят тяхното пребиваване от територията на една държава-членка на територията на друга държава-членка през същия календарен месец, институцията, отговаряща за предоставяне на семейни помощи в началото на този месец, продължава да ги предоставя през целия текущ месец.
ДЯЛ III
ПРИЛАГАНЕ НА РАЗПОРЕДБИТЕ НА РЕГЛАМЕНТА ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ПРИЛОЖИМОТО ЗАКОНОДАТЕЛСТВО
Прилагане на разпоредбите на членове 13 до 16 от регламента
Член 11
Формалности в случай на командироване
1. В случаите, посочени в член 14, параграф 1, алинея а), i) и параграф 2, алинея а) от регламента, институцията, определена от компетентния орган на държавата-членка, чието законодателство остава приложимо, издава на работника, по негово искане или по искане на неговия работодател, ако са изпълнени изискваните условия, удостоверение за командироване, което потвърждава, че работникът остава субект на законодателството до определената дата.
2. Съгласието, предвидено в член 14, параграф 1, алинея а), ii) от регламента, се иска от работодателя.
Член 12
Особени разпоредби за осигуряване по германската схема за социално осигуряване
1. Когато, съгласно условията на член 14, параграф 1, алинеи б) и в) или параграф 2, алинея а) от регламента, германското законодателство се прилага за работник, нает от предприятие или работодател, чието седалище или място на дейност не се намират на германска територия, това законодателство се прилага все едно работникът е нает в неговото място на пребиваване на германска територия.
2. Когато се плащат вноски за определен период съгласно законодателството на държава-членка, различна от Германия, съгласно задължителна схема за инвалидност, старост или смърт (пенсии), за същия период могат също така да бъдат плащани допълващи вноски за допълнително осигуряване съгласно германското законодателство (Höherversicherung).
Член 13
Упражняване на правото на избор от лица, наети в дипломатически мисии и консулски служби
1. Правото на избор, предвидено в член 16, параграф 2 от регламента, трябва да се упражни за първи път в срок от три месеца след датата на наемане на работника от съответната дипломатическа мисия или консулска служба или след датата, на която лицето е встъпило в отношения на заетост с представители на такава мисия или служба. Изборът влиза в сила в деня на встъпване в горните отношения.
Когато работникът подновява правото си на избор в края на календарната година, изборът влиза в сила на първия ден от следващата календарна година.
2. Лицето, което упражнява правото си на избор, информира институцията, определена от компетентния орган на държавата-членка, чието законодателство то е избрало, като същевременно уведомява за това работодателя си. При необходимост, посочената институция изпраща тази информация до всички други институции на същата държава-членка, съобразно издадените указания от компетентния орган на въпросната държава-членка.
3. Институцията, определена от компетентния орган на държавата-членка, чието законодателство е избрал съответния работник, издава на лицето удостоверение, че за периода, през който лицето е наето във въпросната дипломатическа мисия или консулска служба, или от представители на такава мисия или служба, то е субект на законодателството на тази държава-членка.
4. Когато съответният работник е избрал за него да се прилага германското законодателство, разпоредбите на това законодателство се прилагат все едно, че работникът е нает на мястото, където се намира седалището на германското правителство. Компетентният орган определя компетентната осигурителна институция за болест.
Член 14
Упражняване на право на избор от служители от помощния персонал на Европейските общности
1. Правото на избор, предвидено в член 16, параграф 3 от регламента, трябва да се упражни в момента на сключване на договора за наемане. Органът, който е оправомощен да сключва такъв договор, информира институцията, определена от компетентния орган на държавата-членка, чието законодателство е избрал служителят от помощния персонал. При необходимост, посочената институция изпраща тази информация до всички други институции на същата държава-членка.
2. Институцията, определена от компетентния орган на държавата-членка, чието законодателство е избрал служителят от помощния персонал, му издава удостоверение, че за периода, през който е нает като служител от помощния персонал на Европейските общности, той е субект на законодателството на тази държава-членка.
3. При необходимост, компетентните органи на държавите-членки определят компетентните институции по отношение на служителите от помощния персонал на Европейските общности.
4. Когато служител от помощния персонал, който е нает на територията на държава-членка, различна от Германия, е избрал за него да се прилага германското законодателство, разпоредбите на това законодателство се прилагат все едно, че служителят от помощния персонал е нает на работа на мястото, където се намира седалището на германското правителство. Компетентният орган определя компетентната осигурителна институция за болест.
ДЯЛ IV
ПРИЛАГАНЕ НА РАЗПОРЕДБИТЕ НА РЕГЛАМЕНТА ВЪВ ВРЪЗКА С РАЗЛИЧНИТЕ КАТЕГОРИИ ОБЕЗЩЕТЕНИЯ
ГЛАВА 1
ОБЩИ ПРАВИЛА ЗА СУМИРАНЕТО НА ПЕРИОДИ
Член 15
1. В случаите, посочени в член 18, параграф 1, член 38, член 45, параграфи 1 и 2, член 64 и член 67, параграфи 1 и 2 от регламента, сумирането на периоди се извършва съобразно следните правила:
а)
към осигурителните периоди, завършени съгласно законодателството на една държава-членка, се прибавят осигурителните периоди, завършени съгласно законодателството на всяка друга държава-членка, доколкото това е необходимо, за да се добавят осигурителните периоди, завършени съгласно законодателството на първата държава-членка, за целите на придобиване, запазване или възстановяване на правата на обезщетения, при условие, че тези осигурителни периоди не се припокриват. Когато обезщетения за инвалидност, старост или смърт (пенсии) трябва да се отпускат от институции на две или повече държави-членки в съответствие с член 46, параграф 2 от регламента, всяка заинтересована институция извършва отделно сумиране, като взема предвид осигурителните периоди, завършени от работника съгласно законодателствата на всички държави-членки, на чиито законодателства той е бил субект, без да се накърняват, когато е необходимо, разпоредбите на член 45, параграф 2 и член 46, параграф 2, алинея в) от регламента;
б)
когато период на задължително осигуряване, завършен съгласно законодателството на една държава-членка, съвпада с период на доброволно или продължено осигуряване по избор съгласно законодателството на друга държава-членка, се взема предвид само първото;
в)
когато осигурителен период, различен от период, считан за такъв, завършен съгласно законодателството на една държава-членка, съвпадне с период, считан като осигурителен период съгласно законодателството на друга държава-членка, само първия период се взема предвид;
г)
всеки период, който се счита за осигурителен съгласно законодателството на две или повече държави-членки, се взема под внимание само от институцията на държавата-членка, съгласно чието законодателство осигуреното лице последно е било задължително осигурено преди споменатия период; когато осигуреното лице не е било задължително осигурено съгласно законодателството на държава-членка преди споменатия период, последният се взема под внимание от институцията на държавата-членка, съгласно чието законодателство лицето е било за първи път задължително осигурено след споменатия период;
д)
когато е невъзможно да се определи точно периода от време, през който определени осигурителни периоди са завършени съгласно законодателството на една държава-членка, се приема, че тези периоди не се припокриват със завършени осигурителни периоди съгласно законодателството на друга държава-членка, и когато това е благоприятно, се вземат под внимание;
е)
когато, съгласно законодателството на една държава-членка определени осигурителни периоди се вземат предвид само ако са завършени в рамките на определен срок, институцията, която прилага това законодателство:
i)
взема предвид осигурителните периоди, завършени съгласно законодателството на друга държава-членка, ако те са завършени в рамките на посочения срок, или
ii)
удължава този срок за продължителността на осигурителните периоди, които изцяло или отчасти са завършени в рамките на посочения срок съгласно законодателството на друга държава-членка, когато съответните осигурителни периоди съгласно законодателството на втората държава-членка дават основание единствено за спиране на срока, през който трябва да бъдат завършени осигурителните периоди.
2. Завършените осигурителни периоди съгласно законодателството на държава-членка, за която не се прилага регламентът, но които се вземат под внимание съгласно законодателството на тази държава-членка, за която се прилага настоящият регламент, се считат за осигурителни периоди, които следва да бъдат взети предвид за целите на сумирането.
3. Когато завършените осигурителни периоди съгласно законодателството на една държава-членка се изразяват в различни единици спрямо тези, които се използват от законодателството на друга държава-членка, необходимото превръщане за целите на сумирането се извършва съобразно следните правила:
а)
когато работникът е работил при условията на шестдневна работна седмица:
i)
един ден е равен на осем часа, и обратно;
ii)
шест дни са равни на една седмица, и обратно;
iii)
26 дни са равни на един месец, и обратно;
iv)
три месеца или 13 седмици, или 78 дни са равни на едно тримесечие, и обратно;
v)
за превръщането на седмици в месеци и обратно, седмиците и месеците се превръщат в дни;
vi)
прилагането на предходните правила не води до образуването на обща сума на осигурителните периоди, завършени през една календарна година, по-голяма от 312 дни или 52 седмици, или 12 месеца, или четири тримесечия;
б)
когато работникът е работил при условията на петдневна работна седмица:
i)
един ден е равен на девет часа, и обратно;
ii)
пет дни са равни на една седмица, и обратно;
iii)
22 дни са равни на един месец, и обратно;
iv)
три месеца или 13 седмици, или 66 дни, са равни на едно тримесечие, и обратно;
v)
за превръщането на седмици в месеци и обратно, седмиците и месеците се превръщат в дни;
vi)
прилагането на предходните правила не води до образуването на обща сума на завършените осигурителни периоди през една календарна година по-голяма от 264 дни или 52 седмици, или 12 месеца, или четири тримесечия.
ГЛАВА 2
БОЛЕСТ И МАЙЧИНСТВО
Прилагане на разпоредбите на член 18 от регламента
Член 16
Удостоверяване на осигурителни периоди
1. За да се позове на разпоредбите на член 18 от регламента, работникът представя на компетентната институция заявление, в което са посочени завършените осигурителни периоди съгласно законодателството, чийто субект е било лицето.
2. Това заявление се издава по искане на работника от институцията или институциите на държавата-членка, на чието законодателство той последно е бил субект. Ако той не представи посоченото заявление, компетентната институция го получава директно от съответната институция или институции.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия, ако, за да се удовлетворят изискванията на законодателството на компетентната държава, е необходимо да се вземат предвид преди това завършени осигурителни периоди съгласно законодателството на която и да е друга държава-членка.
Прилагане на разпоредбите на член 19 от регламента
Член 17
Обезщетения в натура в случай на пребиваване в държава-членка, различна от компетентната държава
1. За да получава обезщетения в натура съгласно член 19 от регламента, работникът трябва да регистрира себе си и членовете на семейството си в институцията по мястото на своето пребиваване, като представи заявление, че той и членовете на семейството му имат право на посочените обезщетения. Това заявление, което по целесъобразност се основава на предоставената от работодателя информация, се издава от компетентната институция. Ако работникът или членовете на неговото семейство не представят посоченото заявление, институцията по място на пребиваване го получава директно от компетентната институция.
2. Това заявление важи, докато институцията по място на пребиваване не получи уведомление за анулирането му. Въпреки това, когато посоченото заявление е издадено от френска институция, то важи само за срок от три месеца след датата на издаването му и трябва да се подновява на всеки три месеца.
3. Ако работникът е сезонен работник, посоченото в параграф 1 заявление важи за целия срок на очакваната продължителност на сезонната работа, освен ако междувременно компетентната институция не уведоми институцията по място на пребиваване за неговото анулиране.
4. Институцията по място на пребиваване информира компетентната институция за всяка извършена регистрация в съответствие с разпоредбите на параграф 1.
5. При всяка молба за обезщетения в натура съответното лице представя необходимите документи с доказателствена стойност за отпускането на обезщетения в натура съгласно законодателството на държавата-членка, на чиято територия лицето пребивава.
6. В случай на болнично лечение, институцията по място на пребиваване, в срок от три дни от узнаването на горния факт, уведомява компетентната институция за датата на постъпване в болница, за вероятната продължителност на болничното лечение и за датата на изписване от болницата. Въпреки това, не е необходимо да се извършва уведомление, когато разходите за обезщетенията в натура се изплащат на институцията по място на пребиваване под формата на еднократна сума.
7. Институцията по място на пребиваване предварително уведомява компетентната институция за всяко решение във връзка с отпускането на обезщетения в натура, включени в списъка, посочен в член 24, параграф 2 от регламента. Компетентната институция разполага с 15 дни от датата на изпращане на такава информация, в които да направи мотивирано възражение; ако до изтичането на този срок не бъде направено такова възражение, институцията по място на пребиваване отпуска обезщетенията в натура. Когато такива обезщетения трябва да се отпуснат в изключително спешни случаи, институцията по място на пребиваване незабавно информира за това компетентната институция. Въпреки това, не е необходимо да се извършва уведомление за мотивираното възражение на компетентната институция, когато разходите за обезщетенията в натура се изплащат на институцията по място на пребиваване под формата на еднократна сума.
8. Работникът или членовете на неговото семейство информират институцията по място на пребиваване за всяка промяна в положението им, която има вероятност да промени правото им на обезщетения в натура, по-специално за прекратяване или смяна на заетостта на работника или смяна на пребиваването или престоя на този работник или на член на неговото семейство. По същия начин, ако работникът престане да бъде осигурен или престане да има право на обезщетения в натура, компетентната институция съответно информира институцията по място на пребиваване. Институцията по място на пребиваване може по всяко време да изисква от компетентната институция да ѝ предоставя всякаква информация за осигуряването на работника или за правото му на обезщетения в натура.
9. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки, могат,след получаване на становището на Административната комисия, да договарят други разпоредби за прилагане.
Член 18
Парични обезщетения в случай на пребиваване в държава-членка, различна от компетентната държава
1. За да получава парични обезщетения съгласно член 19, параграф 1, алинея б) от регламента, работник, в срок от три дни от началото на неработоспособността, подава молба до институцията по място на пребиваване, като представя уведомление, че е преустановил работа или удостоверение за неработоспособност, издадено от лекуващия лекар на съответния работник, ако това се предвижда от законодателството, което се прилага от компетентната институция или от институцията по мястото на пребиваване.
2. Когато лекуващите лекари в страната по място на пребиваване не издават удостоверения за неработоспособност, съответният работник директно подава молба до институцията по място на пребиваване в определения срок от законодателството, прилагано от тази институция.
Тази институция незабавно изисква медицинско потвърждение на неработоспособността и съставяне на удостоверението, посочено в параграф 1. В това удостоверение се посочва предполагаемата продължителност на неработоспособността и същото незабавно се изпраща до компетентната институция.
3. В случаите, в които не се прилагат разпоредбите на параграф 2, институцията по място на пребиваване възможно най-бързо, но във всички случаи в срок от три дни след датата, на която работникът е подал молба до нея, подлага лицето на медицински преглед, както ако въпросното лице бе осигурено в тази институция. В доклада на лекаря, извършил прегледа, се посочва по-специално предполагаемата продължителност на неработоспособността и в срок от три дни след датата на прегледа, институцията по място на пребиваване изпраща доклада на компетентната институция.
4. Институцията по място на пребиваване впоследствие извършва всички необходими административни проверки или медицински прегледи на съответния работник, както ако той е бил осигурен в тази институция. Веднага щом установи, че работникът отново е годен за работа, тя съответно незабавно уведомява лицето и компетентната институция, като посочва датата на преустановяване на неговата неработоспособност. Без да се нарушават разпоредбите на параграф 6, уведомлението до съответния работник се счита за решение, взето от компетентната институция.
5. Във всички случаи компетентната институция си запазва правото да подлага съответния работник на преглед от лекар по неин избор.
6. Ако компетентната институция реши да не изплаща паричните обезщетения поради това, че работникът не е изпълнил формалностите, определени от законодателството на страната по място на пребиваване, или ако установи, че работникът отново е годен за работа, тя уведомява работника за решението си и едновременно с това изпраща екземпляр от това решение до институцията по място на пребиваване.
7. Когато работникът започне отново работа, той съответно уведомява компетентната институция, ако такова уведомление се изисква съгласно прилаганото от тази институция законодателството.
8. Компетентната институция изплаща паричните обезщетения по подходящ начин, по-конкретно чрез международен паричен превод и съответно информира институцията по място на пребиваване и работника. Когато паричните обезщетения се изплащат от институцията по място на пребиваване от името на компетентната институция, последната информира работника за правата му и уведомява институцията по място на пребиваване за размера на паричните обезщетения, датите за изплащане и максималния период, през който те следва да бъдат отпускани в съответствие със законодателството на компетентната държава.
9. Две или повече държави-членки, или компетентните органи на тези държави-членки, могат, след получаване на становището на Административната комисия, да договарят други разпоредби за прилагане.
Прилагане на разпоредбите на член 20 от регламента
Член 19
Особени разпоредби за погранични работници и членове на техните семейства
В случай на погранични работници или на членове на техните семейства, могат да се изписват лекарствени средства, превръзки, очила и малки устройства и да се извършват лабораторни анализи и изследвания само на територията на държавата-членка, в която те са предписани или препоръчани, в съответствие с разпоредбите на законодателството на тази държава-членка.
Прилагане на разпоредбите на член 22 от регламента
Член 20
Обезщетения в натура в случай на престой в държава-членка, различна от компетентната държава - Специална хипотеза на работници, командировани другаде, и на работници, заети в международния транспорт, и членове на техните семейства
1. За да получава обезщетения в натура за себе си или за членовете на неговото семейство, които го придружават по време на командировка, работник, който е включен в приложното поле на член 14, параграф 1, алинея а), i) или параграф 2, алинея а) от регламента, представя в институцията по място на престой удостоверението, посочено в член 11 от регламента за прилагане. Работник, който е представил такова удостоверение, се приема, че отговаря на условията за придобиване на правото на обезщетения в натура.
2. За да получава обезщетения в натура за себе си или за придружаващите го членове на неговото семейство, работник в международния транспорт, който е включен в приложното поле на член 14, параграф 2, алинея б) от регламента, и който в хода на своята заетост отива на територията на държава-членка, различна от компетентната държава, възможно най-бързо представя на институцията по място на престой специално заявление, издадено от неговия работодател или негов представител през текущия календарен месец или през двата календарни месеца, предхождащи датата на подаване. В това заявление по-специално се посочва датата, от която работникът е нает от въпросния работодател, и името и адреса на компетентната институция; все пак, ако съгласно законодателството на компетентната държава от работодателя не се изисква да знае коя е компетентната институция, работникът писмено съобщава името и адреса на тази институция при подаване на завереното си заявление до институцията по място на престой. Работник, който е представил такова заявление, се приема, че отговаря на условията за придобиване на правото на обезщетения в натура. Ако работник не е в състояние да се свърже с институцията по място на престой преди да получи медицинско лечение, независимо от това той получава такова лечение при представяне на посоченото заявление все едно, че е осигурен в тази институция.
3. Институцията по място на престой в тридневен срок изпраща запитване до компетентната институция, дали съответното лице отговаря на условията за придобиване на право на обезщетения в натура. Институцията по място на престой предоставя обезщетенията в натура до получаването на отговор от компетентната институция, но в продължение на не повече от 30 дни.
4. Компетентната институция изпраща отговора си на институцията по място на престой в 10-дневен срок от получаване на запитването от тази институция. Ако отговорът е положителен, при необходимост, компетентната институция посочва максималния период, през който могат да се отпускат обезщетенията в натура съобразно прилаганото от нея законодателство, и институцията по място на престой продължава да предоставя въпросните обезщетения.
5. Вместо удостоверението или завереното заявление, предвидени съответно в параграфи 1 и 2, работниците, включени в приложното поле на посочените параграфи, може да представят на институцията по място на престой заявление, в което се посочва, че са изпълнени условията за придобиване на правото на обезщетения в натура. При необходимост, в това заявление, което се издава от компетентната институция, по-конкретно се посочва максималния период, през който могат да се отпускат обезщетения в натура, съгласно законодателството на компетентната държава. В такъв случай не се прилагат разпоредбите на параграфи 1, 2, 3 и 4.
6. Разпоредбите на член 17, параграфи 6, 7 и 9 от регламента за прилагане, се прилагат по аналогия.
7. Обезщетенията в натура, които се предоставят по силата на презумпцията по параграфи 1 или 2, се възстановяват съгласно разпоредбите на член 36, параграф 1 от регламента.
Член 21
Обезщетения в натура в случай на престой в държава-членка, различна от компетентната държава - Работници, освен включените в приложното поле на член 20 от регламента за прилагане
1. За да получава обезщетения в натура съгласно член 22, параграф 1, алинея а), i) от регламента, освен в случай, посочен в член 20 от регламента за прилагане, работник представя на институцията по място на престой заявление, в което се посочва, че лицето има право на обезщетения в натура. При необходимост, в това заявление, което се издава от компетентната институция по искане на заинтересованото лице, по възможност преди да напусне територията на държавата-членка, в която пребивава, по-конкретно, по целесъобразност, се посочва максималния период, през който могат да се отпускат обезщетения в натура съгласно законодателството на компетентната държава. Ако работникът не представи посоченото заверено заявление, институцията по място на престой го получава директно от компетентната институция.
2. Разпоредбите на член 17, параграфи 6, 7 и 9 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия.
Член 22
Обезщетения в натура за работници, които сменят пребиваването си или се завръщат в страната си на пребиваване, и за работници, които са получили разрешение да отидат в друга държава-членка с цел медицинско лечение
1. За да получава обезщетения в натура съгласно член 22, параграф 1, алинея б), i) от регламента, работникът представя на институцията по място на пребиваване заверено заявление, че има право да продължава да получава въпросните обезщетения. При необходимост, в това заверено заявление, което се издава от компетентната институция, по-конкретно се посочва максималния период, през който могат да продължават да се отпускат такива обезщетения съгласно разпоредбите от законодателството на компетентната държава. По искане на заинтересованото лице, завереното заявление може да се издаде след неговото отпътуване, ако поради форсмажорни обстоятелства същото не може да се изготви преди това.
2. Разпоредбите на член 17, параграфи 6, 7 и 9 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия по отношение на разпоредбите за обезщетения в натура в случая, посочен в член 22, параграф 1, алинея в), i) от регламента.
Член 23
Обезщетения в натура за членове на семейството
Разпоредбите на членове 21 или 22 от регламента за прилагане, в зависимост от случая, се прилагат по аналогия по отношение на отпускането на обезщетения в натура на членове на семейството, в съответствие с предвиденото в член 23, параграф 3 от регламента.
Член 24
Парични обезщетения за работници в случай на престой в държава-членка, различна от компетентната държава
Разпоредбите на член 18 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия по отношение на получаването на парични обезщетения съгласно член 22, параграф 1, алинея а), ii) от регламента. Въпреки това, без да се нарушава изискването за представяне на удостоверение за неработоспособност, работникът, който има престой на територията на държава-членка, без да упражнява там никаква професионална или търговска дейност, не е длъжен да представя уведомлението за преустановяване на работа, посочено в член 18, параграф 1 от регламента за прилагане.
Прилагане на разпоредбите на член 23, параграф 3 от регламента
Член 25
Заверено заявление за членовете на семейството, които следва да се вземат предвид при изчисляването на парични обезщетения
1. За да получава обезщетения в съответствие с разпоредбите на член 23, параграф 3 от регламента, работникът представя на компетентната институция заверено заявление за членовете на семейството му, които пребивават на територията на държава-членка, различна от тази, в която се намира посочената институция.
2. Това заверено заявление се издава от институцията по място на пребиваване на членовете на семейството.
То важи 12 месеца от датата на издаването му. То може да бъде подновявано, като в такъв случай същото ще бъде валидно от датата на подновяването му.
Работникът незабавно уведомява компетентната институция за настъпването на всяко обстоятелство, което налага изменение на въпросното заверено заявление. Това изменение влиза в сила от датата на настъпване на обстоятелството.
3. Вместо завереното заявление, предвидено в параграф 1, компетентната институция може да изисква от работника да представи актуални документи за гражданско състояние във връзка с членовете на семейството му, които пребивават на територията на държава-членка, различна от тази, в която се намира посочената институция.
Прилагане на разпоредбите на член 25, параграф 1 от регламента
Член 26
Обезщетения за безработни лица, които отиват в държава-членка, различна от компетентната държава, за да търсят заетост там
1. За да получава парични обезщетения и обезщетения в натура съгласно член 25, параграф 1 от регламента, за себе си и за членовете на своето семейство, безработното лице представя на институцията за осигуряване за болест на мястото, където е отишло, заверено заявление, което преди отпътуването си същото е изискало от компетентната институция за осигуряване за болест. Ако безработното лице не представи въпросното заверено заявление, институцията на мястото, където е отишло лицето, го получава от компетентната институция.
Това заверено заявление трябва да удостоверява наличието на право на посочените обезщетения при условията, определени в член 69, параграф 1, алинея а) от регламента; в него трябва да се посочва срока на действие на това право, като се отчитат разпоредбите на член 69, параграф 1, алинея в) от регламента; и да се посочва размера на паричните обезщетения, които следва да се предоставят, по целесъобразност, под формата на осигуровка за болест през гореспоменатия период в случай на неработоспособност или постъпване в болница.
2. Институцията за осигуряване за безработица на мястото, където е отишло безработното лице, удостоверява върху екземпляр от завереното заявление, посочено в член 83 от регламента за прилагане, който се изпраща на институцията за осигуряване за болест на същото място, че са изпълнени условията, определени в член 69, параграф 1, алинея б) от регламента, и посочва датата, от която безработното лице получава обезщетения за осигуряване за безработица за сметка на компетентната институция.
Това заверено заявление важи за срока, определен в член 69, параграф 1, алинея в) от регламента, докато се изпълняват условията. Институцията за осигуряване за безработица на мястото, където е отишло безработното лице, в тридневен срок информира посочената институция за осигуряване за болест, ако условията престанат да бъдат удовлетворени.
3. Разпоредбите на член 17, параграфи 6 и 7 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия.
Прилагане на разпоредбите на член 25, параграф 3 от регламента
Член 27
Обезщетения в натура за членове на семейството на безработни лица в случай на пребиваване в държава-членка, различна от компетентната държава
Разпоредбите на член 17 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия по отношение на отпускането на обезщетения в натура на членовете на семейството на безработни лица, когато въпросните членове на семейството пребивават на територията на държава-членка, различна от компетентната държава. При регистрирането на членовете на семейството на безработни лица, които получават обезщетения съгласно член 69, параграф 1 от регламента, трябва да се представи завереното заявление, посочено в член 26, параграф 1 от регламента за прилагане. Това заверено заявление важи за периода от време, през който могат да се отпускат обезщетенията съгласно член 69, параграф 1 от регламента.
Прилагане на разпоредбите на член 26 от регламента
Член 28
Обезщетения в натура за лица, претендиращи пенсия и за членове на техните семейства
1. Съгласно разпоредбите на член 26, параграф 1 от регламента, за да получава обезщетения в натура на територията на държавата-членка, в която пребивава, лице, което претендира пенсия и членовете на неговото семейство се регистрират в институцията по място на пребиваване, като представят заверено заявление, че съгласно законодателството на друга държава-членка лицето има право на посочените обезщетения за себе си и за членовете на неговото семейство. Това заверено заявление се издава от институцията на въпросната друга държава-членка, която отговаря за обезщетенията в натура.
2. Институцията по място на пребиваване информира институцията, която е издала завереното заявление, за всяка извършена регистрация в съответствие с разпоредбите на параграф 1.
Прилагане на разпоредбите на член 28 от регламента
Член 29
Обезщетения в натура за пенсионери и членове на техните семейства, които не пребивават в държава-членка, съгласно чието законодателство те имат право на обезщетения
1. Съгласно член 28, параграф 1 от регламента, за да получава обезщетения в натура на територията на държавата-членка, в която пребивава, пенсионер и членовете на неговото семейство се регистрират в институцията по място на пребиваване, като представят заверено заявление, удостоверяващо, че пенсионерът има право на посочените обезщетения за себе си и за членовете на неговото семейство съгласно законодателството или едно от законодателствата, според които се дължи пенсия.
2. Това заверено заявление се издава по искане на пенсионера от институцията или една от институциите, които отговарят за изплащането на пенсията, или по целесъобразност, от институцията, която е оправомощена да определя правото на обезщетения в натура, веднага щом пенсионерът отговаря на условията за придобиване на право на такива обезщетения. Ако пенсионерът не представи завереното заявление, институцията по място на пребиваване го получава директно от институцията или институциите, които отговарят за изплащането на пенсията, или по целесъобразност, от институцията, която е оправомощена да издава такова заверено заявление. Докато чака да получи това заверено заявление, институцията по място на пребиваване може, въз основа на приетите от нея документи с доказателствена стойност, временно да регистрира пенсионера и членовете на неговото семейство. Тази регистрация не се прилага от институцията, която отговаря за изплащането на обезщетения в натура, докато институцията по място на пребиваване е издала предвиденото в параграф 1 заверено заявление.
3. Институцията по място на пребиваване информира институцията, която е издала предвиденото в параграф 2 заверено заявление, за всяка извършена регистрация в съответствие с разпоредбите на посочения параграф.
4. При подаване на молба за обезщетения в натура пенсионерът трябва да докаже на институцията по място на пребиваване, чрез разписката или извлечение от паричен превод за последното извършено плащане, че той продължава да има право на пенсия.
5. Пенсионерът или членовете на неговото семейство информират институцията по място на пребиваване за всяка промяна в положението им, която би повлияла на правото им на обезщетения в натура, по-специално за всяко спиране или отнемане на пенсията и за всяка промяна на пребиваването им. Институциите, които отговарят за пенсията, също информират институцията по място на пребиваване на пенсионера за всяка такава промяна.
6. Административната комисия определя, доколкото е необходимо, процедурата за определяне на институцията, за чиято сметка са разходите за изплащането на обезщетения в натура в случая, посочен в член 28, параграф 2, алинея б) от регламента.
Прилагане на разпоредбите на член 29 от регламента
Член 30
Обезщетения в натура за членове на семейството, които пребивават в държава-членка, различна от държавата, в която пребивава пенсионерът
1. Съгласно разпоредбите на член 29, параграф 1 от регламента, за да получават обезщетения в натура на територията на държавата-членка, в която пребивават, членовете на семейството се регистрират в институцията по мястото на пребиваване, като подават документите с доказателствена стойност, които се изискват от прилаганото от тази институция законодателство за отпускането на такива обезщетения на членове на семейството на пенсионер, заедно със заверено заявление, че пенсионерът има право на обезщетения в натура за себе си и за членовете на неговото семейство. Това заверено заявление, което се издава от институцията по място на пребиваване на пенсионера, важи докато институцията по място на пребиваване на членовете на неговото семейство не бъде уведомена за анулирането му. Въпреки това, когато посоченото заверено заявление е издадено от френска институция, то важи само за срок от една година след датата на издаването му и трябва да се подновява ежегодно.
2. При подаване на молба за обезщетения в натура членовете на семейството представят на институцията по мястото на пребиваването им завереното заявление, посочено в параграф 1, ако прилаганото от тази институция законодателство предвижда такава молба да се придружава от доказателства за наличие на право на пенсия.
3. Институцията по място на пребиваване на пенсионера информира институцията по място на пребиваване на членовете на семейството за спирането или отнемането на пенсията, както и за всяка промяна на пребиваването на пенсионера. Институцията по място на пребиваване на членовете на семейството може по всяко време да изисква от институцията по място на пребиваване на пенсионера да ѝ предоставя всякаква информация относно правото на обезщетения в натура.
4. Членовете на семейството информират институцията по мястото на тяхното пребиваване за всяка промяна в положението им, която има вероятност да промени правото им на обезщетения в натура, по-специално за всяка промяна на пребиваването.
Прилагане на разпоредбите на член 31 от регламента
Член 31
Обезщетения в натура за пенсионери и членове на техните семейства, които имат престой в държава-членка, различна от държавата на тяхното пребиваване
1. За да получава обезщетения в натура съгласно член 31 от регламента, пенсионер представя пред институцията по място на престой заверено заявление, че има право на такива обезщетения. По целесъобразност, в това заверено заявление, което се издава от институцията по място на пребиваване на пенсионера, по възможност преди той да напусне територията на държавата-членка, в която пребивава, по-конкретно се посочва максималния период, през който могат да се отпускат обезщетения в натура съгласно законодателството на тази държава-членка. Ако пенсионерът не представи въпросното заверено заявление, институцията по място на престой го получава директно от институцията по място на пребиваване.
2. Разпоредбите на член 17, параграфи 6, 7 и 9 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия. В такъв случай, институцията по място на пребиваване на пенсионера се счита за компетентна институция.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия по отношение на отпускането на обезщетения в натура на членовете на семейството, включени в приложното поле на член 31 от регламента.
Прилагане на разпоредбите на член 35, параграф 1 от регламента
Член 32
Институции, в които работниците в мини и сходни предприятия и членовете на техните семейства могат да подават молби, когато имат престой или пребивават в държава-членка, различна от компетентната държава
1. В случаите, посочени в член 35, параграф 1 от регламента, и когато в страната на престой или пребиваване предвидените обезщетения по схемата за здравно осигуряване или осигуряване за майчинство за работници, извършващи физически труд в стоманодобивната промишленост, са еднакви с предвидените обезщетения по специалната схема за работниците в мини и сходни предприятия, работниците, които спадат към последната категория, и членовете на техните семейства могат да подават молби в най-близката институция, посочена в приложение 3 към регламента за прилагане, намираща се на територията на държавата-членка, в която имат престой или пребивават, дори и ако последната е институция по приложимата схема за работници, извършващи труд в стоманодобивната промишленост, която в такъв случай предоставя тези обезщетения.
2. Когато предвидените обезщетения по специалната схема за работниците в мини и сходни предприятия са по-благоприятни, такива работници или членовете на техните семейства имат право да избират да подават молби или в институцията, която отговаря за прилагането на тази схема, или в най-близката институция на територията на държавата-членка, в която те имат престой или пребивават, която прилага схемата за работниците в стоманодобивната промишленост. В последния случай, въпросната институция обръща внимание на съответното лице на факта, че при подаване на молба до институцията, която отговаря за прилагането на гореспоменатата специална схема, то ще получава по-благоприятни обезщетения; освен това, тя трябва да го информира за името и адреса на тази институция.
Прилагане на разпоредбите на член 35, параграф 3 от регламента
Член 33
Отчитане на периода, през който вече са предоставяни обезщетения от институцията на друга държава-членка
С цел прилагане на разпоредбите на член 35, параграф 3 от регламента, институцията на държава-членка, която следва да предоставя обезщетения, може да изисква от институцията на друга държава-членка да ѝ предостави информация за периода, през който последната институция вече е предоставяла обезщетения за същия случай на болест или майчинство.
Възстановяване от компетентната институция на една държава-членка на извършените разходи по време на престой в друга държава-членка
Член 34
1. Ако по време на престоя на работника в държава-членка, различна от компетентната държава, е невъзможно да се изпълнят формалностите, предвидени в член 20, параграфи 1, 2 и 5 и членове 21, 23 и 31 от регламента за прилагане, при подаване на молба от съответното лице, разходите му се възстановяват от компетентната институция по място на престой.
2. По искане на компетентната институция, институцията по място на престой ѝ предоставя цялата необходима информация за тези ставки.
ГЛАВА 3
ИНВАЛИДНОСТ, СТАРОСТ И СМЪРТ (ПЕНСИИ)
Подаване и проучване на заявления за обезщетения
Член 35
Заявления за обезщетения за инвалидност, когато работникът е бил осигурен само съгласно законодателството, посочено в приложение III към регламента, и в случая, посочен в член 40, параграф 2 от регламента
1. За да получава обезщетения съгласно членове 37, 38 и 39 от регламента, включително в случаите, посочени в член 40, параграф 2, член 42, параграфи 1 и 2 от регламента, работник подава заявление или до институцията на държавата-членка, на чието законодателство е бил субект при настъпване на неработоспособността, последвана от инвалидност, или на увеличаването на степента на инвалидност, или до институцията по място на пребиваване, която след това изпраща заявлението на първата институция, като посочва датата, на която същото е подадено; тази дата се счита за дата на подаване на заявлението пред първата институция. Въпреки това, ако са били отпускани парични обезщетения за здравно осигуряване, по целесъобразност, датата, на която е прекратено отпускането на тези обезщетения, трябва да се счита за дата на подаване на заявлението за пенсия.
2. В случая, посочен в член 41, параграф 1, алинея б) от регламента, институцията, в която последно е било осигурено лицето, претендиращо обезщетение, уведомява институцията, която първоначално е отговаряла за изплащането на обезщетенията, за размера и датата, от която следва да се отпускат дължимите обезщетения съгласно прилаганото от нея законодателство. Считано от тази дата, дължимите обезщетения преди увеличаването на степента на инвалидност се анулират или намаляват до размер, който не надвишава добавката, посочена в член 41, параграф 1, алинея в) от регламента.
3. Разпоредбите на параграф 2 не се прилагат в случая, посочен в член 41, параграф 1, алинея г) от регламента. В този случай институцията, в която последно е било осигурено лицето, претендиращо обезщетение, се обръща към холандската институция за установяване на дължимия от тази институция размер.
Член 36
Заявления за обезщетения за старост и обезщетения на преживял съпруг (без обезщетения за сираци) и обезщетения за инвалидност в случаи, които не са посочени в член 35 от регламента за прилагане
1. За да получава обезщетения съгласно разпоредбите на членове 40 до 51 от регламента, освен в случаите, посочени в член 35 от регламента за прилагане, съответното лице подава заявление до институцията по място на пребиваване съобразно предвидения за това ред от прилаганото от тази институция законодателство. Ако работникът не е завършил осигурителни периоди съгласно това законодателство, институцията по място на пребиваване препраща заявлението до институцията на държавата-членка, на чието законодателство лицето, претендиращо обезщетение, е било последно субект, като посочва датата на подаване на заявлението. Тази дата се счита за дата на подаване на заявлението до последно посочената институция.
2. Когато лице, претендиращо обезщетение, пребивава на територията на държава-членка, според законодателството на която работникът не е завършил осигурителни периоди, той може да изпрати заявлението си до институцията на държавата-членка, на чието законодателство той последно е бил субект.
3. Когато лице, претендиращо обезщетение, пребивава на територията на държава, която не е държава-членка, той подава заявлението си до компетентната институция на държавата-членка, на чието законодателство работникът последно е бил субект.
Ако лицето, претендиращо обезщетени, подаде заявлението си до институцията на държавата-членка, чийто гражданин е, последната препраща заявлението на компетентната институция.
4. Заявление за обезщетения, което е изпратено до институцията на една държава-членка, автоматично предполага едновременното отпускане на обезщетения съгласно законодателството на всички въпросни държави-членки, на чиито условия отговаря лицето, претендиращо обезщетение, освен когато съгласно разпоредбите на член 44, параграф 2 от регламента лицето, претендиращо обезщетение, иска отлагане на всички обезщетения за старост, на които би имал право съгласно законодателството на една или повече държави-членки.
Член 37
Документи и информация, които следва да съпътстват заявленията за обезщетения, посочени в член 36 от регламента за прилагане
Подаването на заявленията, посочени в член 36 от регламента за прилагане, се подчинява на следните правила:
а)
към заявлението се прилагат необходимите оправдателни документи, а самото заявление трябва да се подаде по образеца, предвиден от законодателството:
i)
на държавата-членка, на чиято територия пребивава заявителят, в случая, посочен в член 36, параграф 1;
ii)
на държавата-членка, чийто субект последно е бил работникът, в случаите, предвидени в член 36, параграфи 2 и 3;
б)
точността на предоставената от лицето, претендиращо обезщетение, информация трябва да се установи чрез приложени към заявлението официални документи или да се потвърди от компетентните органи на държавата-членка, на чиято територия пребивава лицето, претендиращо обезщетение;
в)
лицето, претендиращо обезщетение, трябва да посочи, доколкото е възможно, институцията или институциите, които отговарят за осигуряването за инвалидност, старост или смърт (пенсии) на която и да е държава-членка, в която работникът е бил осигурен, или работодателя или работодателите, за които той е работил на територията на която и да е държава-членка, чрез представяне на всички евентуално притежавани от него удостоверения за заетост;
г)
ако, съгласно разпоредбите на член 44, параграф 2 от регламента, лицето, претендиращо обезщетение, иска да се отложи отпускането на всякакви обезщетения за старост, на които евентуално има право съгласно законодателството на една или повече държави-членки, той трябва да посочи законодателството, съгласно което претендира обезщетения.
Член 38
Заверени заявления за членовете на семейството, които следва да се вземат предвид при установяване на размера на обезщетението
1. За да получава обезщетения съгласно разпоредбите на член 39, параграф 4 или член 47, параграф 3 от регламента, лицето, претендиращо обезщетение, трябва да представи заверено заявление за членовете на семейството си, без децата, които пребивават на територията на държава-членка, различна от тази, в която се намира институцията, която отговаря за отпускането на обезщетения.
Това заверено заявление се издава от институцията за здравно осигуряване по място на пребиваване на членовете на семейството или от друга институция, определена от компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия същите пребивават. Разпоредбите на втора и трета алинея на член 25, параграф 2 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия.
Вместо завереното заявление, предвидено в първа алинея, институцията, която отговаря за отпускането на обезщетения, може да изисква от лицето, претендиращо обезщетение да представи актуални документи за гражданско състояние за членовете на семейството му, без децата, които пребивават на територията на държава-членка, различна от тази, в която се намира посочената институция.
2. В случая по параграф 1, ако прилаганото от съответната институция законодателство изисква членовете на семейството да живеят под един покрив с пенсионера, фактът, че въпросните членове на семейството, които не отговарят на това условие, но въпреки всичко са главно на издръжка на лицето, претендиращо обезщетение, се установява чрез документи, доказващи, че горното лице им изпраща редовно част от своите доходи.
Член 39
Проучване на заявления за обезщетения за инвалидност, когато работникът е бил осигурен само съгласно законодателствата, посочени в приложение III към регламента
1. Ако работникът е подал заявление за обезщетения за инвалидност и институцията установи, че се прилагат разпоредбите на член 37, параграф 1 от регламента, при необходимост тази институция получава от институцията, при която последно е било осигурено заинтересованото лице, заверено заявление за завършените от него осигурителни периоди съгласно прилаганото от последнопосочената институция законодателство.
2. Когато, с оглед удовлетворяване на условията на законодателството на компетентната държава, е необходимо да се вземат предвид преди това завършени осигурителни периоди съгласно законодателството на която и да е друга държава-членка, разпоредбите на параграф 1 се прилагат по аналогия.
3. В случая, посочен в член 39, параграф 3 от регламента, институцията, която е проучила случая на лицето, претендиращо обезщетение, изпраща преписката му на институцията, при която съответното лице последно е било осигурено.
4. Разпоредбите на членове 41-50 от регламента за прилагане не се прилагат за проучването на заявленията, посочени в параграфи 1, 2 и 3.
Член 40
Определяне на степента на инвалидност
За да определи степента на инвалидност, институцията на държавата-членка взема под внимание получените от институцията на всяка друга държава-членка документи и медицински доклади, както и информация от административно естество. Въпреки това, всяка институция си запазва правото да изисква лицето, претендиращо обезщетение, да бъде прегледано от лекар по неин избор, освен в случаите, когато се прилагат разпоредбите на член 40, параграф 3 от регламента.
Проучване на заявления за обезщетения за инвалидност, старост и за преживели наследници в случаите, посочени в член 36 от регламента за прилагане
Член 41
Определяне на проучващата институция
1. Заявленията за обезщетения се проучват от институцията, наричана по-нататък „проучващата институция“, до която са изпратени или препратени в съответствие с разпоредбите на член 36 от регламента за прилагане.
2. Проучващата институция незабавно уведомява чрез специален формуляр всички заинтересовани институции за подадените заявления за обезщетения така, че заявленията да могат едновременно и незабавно да се проучват от всички тези институции.
Член 42
Формуляри, които следва да се използват за проучването на заявления за обезщетения
1. При проучването на заявления за обезщетения проучващата институция използва формуляр, който по-специално ще включва заявление и обобщена справка за завършените от работника осигурителни периоди съгласно законодателството на съответната държава-членка.
2. Когато се препращат до институцията на всяка друга държава-членка, тези формуляри играят ролята на оправдателни документи.
Член 43
Процедура, която заинтересована институция трябва да следва при проучването на заявление
1. Проучващата институция вписва във формуляра, предвиден в член 42, параграф 1 от регламента за прилагане, завършените осигурителни периоди съгласно прилаганото от нея законодателство и изпраща екземпляр от този формуляр до институцията, която отговаря за осигуряването за инвалидност, старост или смърт (пенсии) на която и да е държава-членка, в която работникът е бил осигурен, като по целесъобразност, прилага всички евентуално представени от лицето, претендиращо обезщетение, удостоверения за заетост.
2. Когато участва само една друга институция, тази институция попълва въпросния формуляр, в който посочва:
а)
завършените осигурителни периоди съгласно прилаганото от нея законодателство;
б)
размера на обезщетението, за което заявителят може да претендира само по отношение на тези осигурителни периоди;
в)
теоретичния размер и действителния размер на обезщетенията, изчислени в съответствие с разпоредбите на член 46, параграф 2 от регламента.
Така попълненият формуляр се връща на проучващата институция.
Ако, при отчитане само на завършените осигурителни периоди съгласно прилаганото законодателство от институцията на втората държава-членка, се придобива право на обезщетения, и ако размерът на обезщетението, съответстващо на тези периоди, може веднага да се определи, като се има предвид, че процедурата по изчисляване, предвидена в алинея в), изисква значително по-дълъг период от време, формулярът се връща на проучващата институция, заедно с информацията, посочена в алинеи а) и б); информацията, посочена в алинея в), се изпраща възможно най-бързо на проучващата институция.
3. Ако в процеса участват две или повече други институции, всяка от тези институции попълва въпросния формуляр, като посочва завършените осигурителни периоди съгласно прилаганото от нея законодателство и връща формуляра на проучващата институция.
Ако, при отчитане само на завършените осигурителни периоди съгласно прилаганото законодателство от една или повече от тези институции, се придобива право на обезщетения, и ако размерът на обезщетението, съответстващо на тези периоди, може веднага да се определи, проучващата институция едновременно се уведомява за този размер и за осигурителните периоди; ако определянето на посочения размер предполага известно забавяне, проучващата институция се уведомява за този размер веднага, след като той бъде определен.
При получаване на всички формуляри, предоставящи информация за осигурителните периоди, и по целесъобразност, за дължимата сума или суми съгласно законодателството на една или повече от заинтересованите държави-членки, проучващата институция изпраща екземпляр от така попълнените формуляри до всяка от заинтересованите институции; всяка такава институция посочва върху тях теоретичния размер и действителния размер на обезщетенията, изчислени в съответствие с разпоредбите на член 46, параграф 2 от регламента, след което връща формуляра на проучващата институция.
4. Веднага, щом проучващата институция, след като е получила информацията, посочена в параграфи 2 или 3, установи, че следва да се приложат разпоредбите на член 40, параграф 2 или член 48, параграфи 2 или 3 от регламента, тя съответно информира за това останалите заинтересовани институции.
5. В случая, предвиден в член 37, алинея г) от регламента за прилагане, институциите на държавите-членки, на чието законодателство лицето, претендиращо обезщетение, е било субект, но пред които е подало молба за отлагане на отпускането на обезщетенията, вписват във формуляра, предвиден в член 42, параграф 1 от регламента за прилагане, само завършените от лицето, претендиращо обезщетение, осигурителни периоди съгласно прилаганото от тях законодателство.
Член 44
Институция, която е оправомощена да взема решение за степента на инвалидност
1. Съобразно разпоредбите на параграфи 2 и 3, проучващата институция е единствено оправомощена да взема решението по член 40, параграф 3 от регламента относно степента на инвалидност на лицето, претендиращо обезщетение. Тя взема такова решение веднага, щом е в състояние да определи, дали, след като по целесъобразност бъдат взети предвид разпоредбите на член 45 от регламента, са изпълнени определените от прилаганото от нея законодателство условия за придобиване на право на обезщетения. Тя незабавно уведомява за такова решение другите заинтересовани институции.
2. Ако, след като бъдат взети предвид разпоредбите на член 45 от регламента, не са изпълнени другите условия за придобиване на право на обезщетения, освен тези, които са свързани със степента на инвалидност, определени от прилаганото от проучващата институция законодателство, тази институция незабавно уведомява компетентната институция за инвалидност на другата държава-членка, на чието законодателство работникът последно е бил субект.
Тази институция, ако са изпълнени определените от прилаганото от нея законодателство условия за придобиване на право на обезщетения, е оправомощена да взема решения относно степента на инвалидност на лицето, претендиращо обезщетение; тя незабавно уведомява за решението си другите заинтересовани институции.
3. При необходимост, въпросът може при същите условия да се отнесе обратно до компетентната институция за инвалидност на държавата-членка, на чието законодателство работникът е бил субект първо.
Член 45
Условно изплащане на обезщетения и авансово изплащане на обезщетения
1. Ако проучващата институция установи, че лицето, претендиращо обезщетение, има право на обезщетения съгласно прилаганото от нея законодателство, без да e необходимо да се вземат предвид завършените осигурителни периоди съгласно законодателството на други държави-членки, тя незабавно изплаща тези обезщетения условно.
2. Ако заявителят няма право на обезщетения съгласно параграф 1, но от предоставената информация на проучващата институция съгласно разпоредбите на член 43, параграфи 2 или 3 от регламента за прилагане личи, че се придобива право на обезщетения съгласно законодателството на друга държава-членка, като се вземат предвид само завършените осигурителни периоди съгласно това законодателство, институцията, която прилага въпросното законодателство, условно изплаща обезщетенията веднага, след като проучващата институция я информира за това нейно задължение.
3. Ако в случая, посочен в параграф 2, се придобива право на обезщетения съгласно законодателството на повече от една държава-членка, като се вземат предвид само завършените осигурителни периоди съгласно всяко едно от тези законодателства, отговорна за условното изплащане на обезщетенията е институцията, която първа е информирала проучващата институция за наличието на такова право; проучващата институция е длъжна да информира останалите заинтересовани институции.
4. Институцията, която трябва да изплаща обезщетенията съгласно разпоредбите на параграфи 1, 2 или 3, незабавно информира лицето, претендиращо обезщетение, като изрично му обръща внимание, че предприетата мярка има условен характер и не подлежи на обжалване.
5. Ако на лицето, претендиращо обезщетение, не се дължи никакво условно обезщетение съгласно разпоредбите на параграфи 1, 2 или 3, но от получената информация личи, че се придобива право съгласно разпоредбите на член 46, параграф 2 от регламента, проучващата институция му изплаща подходящ, подлежащ на възстановяване, аванс, чийто размер е възможно най-близък до сумата, която вероятно ще му бъде отпусната съгласно разпоредбите на член 46, параграф 2 от регламента.
6. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки могат да се споразумеят да прилагат други методи за условно изплащане на обезщетения в случаите, когато са заинтересовани само институциите на тези държави.
Административната комисия се уведомява за всички такива споразумения, сключени по този въпрос.
Член 46
Изчисляване на обезщетения в случай на натрупване на осигурителни периоди
1. За изчисляването на теоретичния и действителния размер на обезщетенията в съответствие с разпоредбите на член 46, параграф 2, алинеи а) и б) от регламента, се прилагат правилата, предвидени в член 15, параграф 1, алинеи б), в) и г) от регламента за прилагане.
Така изчислената действителна сума се увеличава със сумата, която съответства на периодите на доброволно или продължено осигуряване по избор и се определя в съответствие със законодателството, съгласно което тези осигурителните периоди са завършени.
2. За целите на член 46, параграф 3 от регламента сумите на обезщетението, съответстващи на периодите на доброволно или продължено осигуряване по избор, не се вземат предвид.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия в случай на допълващо осигуряване по избор, посочено във втора алинея на член 15, параграф 3 от регламента.
За целите на германското законодателство, вноските, които не се вземат предвид по член 15, параграф 1, алинея б) от регламента за прилагане, се вземат предвид при изчисляването на допълнителните суми на допълващото осигуряване по избор. Параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия.
Член 47
Окончателно изчисляване на сумата на дължимите обезщетения от институциите, прилагащи член 46, параграф 3 от регламента
В случая, посочен във втора алинея на член 46, параграф 3 от регламента, проучващата институция изчислява и информира всички заинтересовани институции за окончателния размер на обезщетенията, които всяка институция трябва да отпусне.
Член 48
Уведомяване на лицето, претендиращо обезщетение за решенията на институциите
1. Окончателните решения, взети от всяка от заинтересованите институции, вземайки предвид, когато е необходимо, уведомяването, посочено в член 47 от регламента за прилагане, се изпращат на проучващата институция. Всяко решение трябва да определи правните средства за защита и разрешените срокове за обжалване, предвидени в съответното законодателство.
След като бъдат получени всички тези решения, проучващата институция ги съобщава на лицето, претендиращо обезщетение, на неговия собствен език посредством обобщено заявление, към което се прилагат горепосочените решения. Допустимите срокове за обжалване започват да текат едва от датата на получаване на обобщеното заявление от лицето, претендиращо обезщетение.
2. При изпращане на лицето, претендиращо обезщетение, на обобщеното заявление, предвидено в параграф 1, проучващата институция същевременно изпраща екземпляр до всяка от заинтересованите институции, към който прилага екземпляр от решенията на другите институции.
Член 49
Преизчисляване на обезщетения
1. Разпоредбите на членове 45 и 47 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия за прилагането на член 49, параграфи 2 и 3 и член 51, параграф 2 от регламента.
2. В случай на преизчисляване, отнемане или спиране на обезщетение, институцията, която е взела това решение, трябва незабавно да уведоми за това заинтересованото лице и всяка институция, в която заинтересованото лице има установено право на обезщетение, ако е необходимо, чрез посредничеството на проучващата институция. Решението трябва да определи правните средства за защита и разрешените срокове за обжалване, предвидени от съответното законодателство. Сроковете за обжалване започват да текат единствено от датата на получаване на решението от заинтересованото лице.
Член 50
Мерки за ускоряване на отпускането на обезщетения
1.
а)
i)
Когато работник, който е гражданин на една държава-членка, стане субект на законодателството на друга държава-членка, компетентната институция за пенсиите на последната държава-членка с помощта на всички средства, с които разполага в момента на регистрирането на съответния работник, изпраща на органа, определен от компетентния орган на същата държава-членка (страна на заетост), цялата информация за установяване на самоличността на работника, датата на встъпване в отношения на заетост и името на споменатата компетентна институция и определения от тази институция осигурителен номер;
ii)
освен това, компетентната институция, посочена в подточка i), доколкото е възможно, изпраща също на органа, определен в съответствие с разпоредбите на подточка i), всякаква друга информация, която може да улесни и ускори финалното отпускане на пенсиите;
iii)
такава информация се изпраща, при определените от Административната комисия условия, на органа, който е определен от компетентния орган на съответната държава-членка;
iv)
за прилагането на разпоредбите на подточки i), ii) и iii), лицата без гражданство и бежанците се считат за граждани на държавата-членка, на чието законодателство първо са били субекти;
б)
по искане на работника или на институцията, в която той понастоящем е осигурен, съответните институции изготвят осигурителна справка за него най-късно една година преди датата, на която лицето ще достигне пенсионна възраст.
2. Административната комисия определя начините за прилагане на разпоредбите на параграф 1.
Административни проверки и медицински прегледи
Член 51
1. Когато лице, което получава обезщетения, и по-конкретно:
а)
обезщетения за инвалидност;
б)
обезщетения за старост, които се отпускат в случай на неработоспособност;
в)
обезщетения за старост, които се отпускат на възрастни безработни лица;
г)
обезщетения за старост, които се отпускат в случай на преустановяване на професионална или търговска дейност;
д)
обезщетения за преживели лица, които се отпускат в случай на инвалидност или неработоспособност;
е)
обезщетения, които се отпускат при условие, че средствата за издръжка на получателя не надвишават определен таван,
има престой или пребивава на територията на държава-членка, различна от държавата, в която се намира институцията, която отговаря за изплащането, по искане на тази институция се извършват административни проверки и медицински прегледи от институцията по място на престой или място на пребиваване на получателя съобразно реда, определен от прилаганото от последно посочената институция законодателство. Въпреки това, институцията, която отговаря за изплащането, си запазва правото да подлага получателя на преглед от лекар по неин избор.
2. Ако се установи, че посоченият в параграф 1 получател е заето лице или има средства за издръжка, които надвишават определения таван, институцията по място на престой или място на пребиваване изпраща доклад на институцията, която отговаря за изплащането, и която е поискала извършването на проверката или прегледа. По-специално, в този доклад се посочва естеството на заетостта, размера на доходите или средствата, с които лицето е разполагало през последното завършено тримесечие, обичайно изплащаното възнаграждение в същата област на работник на същото ниво като заинтересованото лице в упражняваната от него професия преди да стане инвалид през референтен период, който се определя от институцията, която отговаря за изплащане на обезщетенията, и по целесъобразност, становището на медицински специалист относно здравословното състояние на съответното лице.
Член 52
Когато, след спиране на обезщетенията, които е получавало, заинтересованото лице възстанови правото си на обезщетения, докато пребивава на територията на държава-членка, различна от компетентната държава, заинтересованите институции взаимно си обменят цялата съответна информация с оглед възобновяване на предоставянето на въпросните обезщетения.
Изплащане на обезщетения
Член 53
Начин за изплащане на обезщетения
1. Ако институцията, която отговаря за плащанията в дадена държава-членка, не изплаща директно дължимите обезщетения на лицата, които имат право на обезщетения, и които пребивават на територията на друга държава-членка, по искане на институцията, която отговаря за плащанията, тези обезщетения се изплащат от органа за връзка на последната държава-членка или от институцията по място на пребиваване на въпросните лица, които имат право на обезщетения съобразно реда, предвиден в членове 54-58 от регламента за прилагане; ако институцията, която отговаря за плащанията, директно изплаща обезщетенията на лицата, които имат право на тях, тя уведомява за това институцията по място на пребиваване. Процедурата за изплащане, която трябва да се прилага от институциите на държавите-членки, е посочена в приложение 6.
2. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави могат да договарят други процедури за изплащането на обезщетения в случаите, когато компетентните институции на тези държави-членки са единствените заинтересовани институции. Административната комисия бива уведомена за всички сключени по този въпрос споразумения.
3. Разпоредбите на споразумения за изплащането на обезщетения, които се прилагат в деня преди влизането в сила на регламента, продължават да се прилагат при условие, че са изброени в приложение 5.
Член 54
Уведомяване на разплащателния орган за подробния график на подлежащите на извършване плащания
Институцията, която отговаря за изплащането на обезщетения, изпраща на органа за връзка на държавата-членка, на чиято територия пребивава лицето, което има право на обезщетения, или на институцията по място на пребиваване (двете наричани по-нататък „разплащателен орган“) подробен график за плащанията на подлежащите на извършване плащания, който следва да бъде получен от разплащателния орган не по-късно от 20 дни преди датата, на която стават дължими тези обезщетения.
Член 55
Плащане на дължими суми по сметката на разплащателния орган
1. Десет дни преди датата, на която обезщетенията стават дължими, институцията, която отговаря за изплащането, плаща необходимата сума за плащанията, посочени в графика, предвиден в член 54 от регламента за прилагане, във валутата на държавата-членка, на чиято територия се намира институцията. Плащането се извършва чрез националната банка или чрез друга банка на държавата-членка, на чиято територия се намира институцията, която отговаря за плащането, по открита сметка на името на националната банка или друга банка на държавата-членка, на чиято територия се намира разплащателният орган, в полза на този орган. Институцията, която отговаря за плащането, същевременно изпраща уведомление за плащането до разплащателния орган.
2. Банката, по чиято сметка е извършено плащането, кредитира разплащателния орган с обменната стойност на плащането във валутата на държавата-членка, на чиято територия се намира въпросният орган.
3. Наименованията и седалищата на банките, посочени в параграф 1, са изброени в приложение 7.
Член 56
Изплащане на дължими суми от разплащателния орган на лицата, които имат право на обезщетения
1. Плащанията, посочени в графика, предвиден в член 54 от регламента за прилагане, се изплащат на лицата, които имат право на обезщетения, от разплащателния орган от името на институцията, която отговоря за плащането. Такива плащания се извършват съобразно реда, определен от прилаганото от разплащателния орган законодателство.
2. Веднага, щом разплащателният орган или всеки друг определен орган узнае за обстоятелство, което дава основание за спиране или отнемане на обезщетения, той преустановява всички плащания. Същото важи и за случая, когато лицето, което има право на обезщетения, смени пребиваването си на територията на друга държава.
3. Разплащателният орган уведомява институцията, която отговаря за изплащането на обезщетения, за мотивите за всяко неизвършено плащане. При смърт на лицето, което има право на обезщетения или на неговия съпруг, или в случай на повторна женитба на овдовял съпруг/а, разплащателният орган уведомява посочената институция за датата, на която е настъпило такова събитие.
Член 57
Уреждане на сметки по отношение на плащането, посочено в член 56 от регламента за прилагане
1. Сметките по отношение на плащанията, посочени в член 56 от регламента за прилагане, се уреждат в края на всеки платежен период, за да се определят действително изплатените суми на лицата, които имат право на обезщетения или на техните законни или упълномощени представители, както и неизплатените суми.
2. Общата сума, изразена с цифри и думи във валутата на държавата-членка, на чиято територия се намира институцията, която отговаря за плащането, се заверява по отношение на съответствието ѝ с извършените от разплащателния орган плащания и се подписва от представител на този орган.
3. Разплащателният орган гарантира правилното извършване на така определените плащания.
4. Разликата между изплатените суми от институцията, която отговаря за изплащането, изразена във валутата на държавата-членка, на чиято територия се намира тази институция, и стойността, изразена в същата валута, на осчетоводените от разплащателния орган плащания се вписва срещу подлежащите впоследствие на изплащане суми по същата позиция от институцията, която отговаря за изплащането.
Член 58
Разходи, извършени при изплащането на обезщетения
Разплащателният орган може да си възстановява от получателите извършените разходи при изплащането на обезщетения, по-специално пощенски и банкови такси, при условията, които са предвидени от прилаганото от този орган законодателство.
Член 59
Уведомление за смяна на пребиваването на лицето, което има право на обезщетения
Когато лице, което има право на дължими обезщетения съгласно законодателството на една или повече държави-членки, сменя пребиваването си от територията на една държава на територията на друга държава, то уведомява за това институцията или институциите, които отговарят за изплащането на такива обезщетения, както и разплащателния орган.
ГЛАВА 4
ТРУДОВИ ЗЛОПОЛУКИ И ПРОФЕСИОНАЛНИ БОЛЕСТИ
Прилагане на разпоредбите на членове 52 и 53 от регламента
Член 60
Обезщетения в натура в случай на пребиваване в държава-членка, различна от компетентната държава
1. За да получава обезщетения в натура съгласно член 52, алинея а) от регламента, работник трябва да представи на институцията по място на пребиваване заверено заявление, че има право на такива обезщетения в натура. Това заверено заявление, което по целесъобразност се основава на предоставената от работодателя информация, се издава от компетентната институция. Освен това, ако това се предвижда от законодателството на компетентната държава, работникът представя на институцията по място на пребиваване разписка от компетентната институция за уведомление за трудова злополука или професионална болест. Ако работникът не представи посочените документи, институцията по място на пребиваване ги получава директно от компетентната институция, а до пристигането им, тя отпуска на лицето обезщетенията в натура по осигуряването за болест при условие, че работникът отговаря на условията за придобиване на право на такива обезщетения.
2. Въпросното заверено заявление важи, докато институцията по място на пребиваване не получи уведомление за анулирането му. Въпреки това, когато посоченото заверено заявление е издадено от френска институция, то важи само за срок от три месеца след датата на издаването му и трябва да се подновява на всеки три месеца.
3. Ако работникът е сезонен работник, посоченото в параграф 1 заверено заявление важи за целия срок на очакваната продължителност на сезонната работа, освен ако междувременно компетентната институция не уведоми институцията по място на пребиваване за неговото анулиране.
4. При всяко заявление за обезщетения в натура работникът представя оправдателните документи, изискуеми за отпускането на обезщетения в натура съгласно законодателството на държавата-членка, на чиято територия той пребивава.
5. В случай на болнично лечение, институцията по място на пребиваване, в срок от три дни от узнаването на факта, уведомява компетентната институция за датата на постъпване в болница, за вероятната продължителност на болничното лечение и за датата на изписване от болница.
6. Институцията по място на пребиваване предварително уведомява компетентната институция за всяко решение във връзка с отпускането на обезщетения в натура, включени в списъка, посочен в член 24, параграф 2 от регламента, като се прилагат необходимите оправдателни документи. Компетентната институция разполага с 15 дни от датата на изпращане на тази информация, в които да повдигне мотивирано възражение; ако в края на този срок не бъде повдигнато такова възражение, институцията по място на пребиваване отпуска обезщетенията в натура. Когато такива обезщетения в натура трябва да се отпуснат в изключително спешни случаи, институцията по място на пребиваване незабавно информира компетентната институция за това.
7. Работникът информира институцията по място на пребиваване за всяка промяна в положението му, която има вероятност да променя правото му на обезщетения в натура, по-специално прекратяване или смяна на заетостта, или смяна на пребиваването или престоя. По същия начин, ако работникът престане да бъде осигурен или престане да има право на обезщетения в натура, компетентната институция съответно информира институцията по място на пребиваване . Институцията по място на пребиваване може, по всяко време, да изисква от компетентната институция да ѝ предоставя всякаква информация за осигуряването на работника или за правото му на обезщетения в натура.
8. При погранични работници могат да се изписват лекарствени средства, превръзки, очила и малки устройства и да се извършват лабораторни анализи и изследвания само на територията на държавата-членка, в която са предписани или препоръчани и в съответствие с разпоредбите на законодателството на тази държава-членка.
9. Две или повече държави-членки, или компетентните органи на тези държави-членки, могат, след получаване на становището на Административната комисия, да договарят други разпоредби за прилагане.
Член 61
Парични обезщетения, различни от пенсии, в случай на пребиваване в държава-членка, различна от компетентната държава
1. За да получава парични обезщетения, различни от пенсиите съгласно член 52, алинея б) от регламента, работникът, в срок от три дни от началото на неработоспособността, подава молба до институцията по място на пребиваване, като представя уведомление, че е преустановил работа или ако това се предвижда от законодателството, което се прилага от компетентната институция или от институцията по място на пребиваване, заинтересованият работник представя удостоверение за неработоспособност, издадено от лекуващия го лекар.
2. Ако лекуващите лекари на съответния работник в страната по място на пребиваване не издават удостоверения за неработоспособност, работникът директно подава молба до институцията по място на пребиваване в определения от прилаганото от тази институция законодателство срок.
Институцията незабавно изисква потвърждаването на неработоспособността и съставянето на удостоверението, посочено в параграф 1. В това удостоверение се посочва предполагаемата продължителност на неработоспособността и същото незабавно се изпраща до компетентната институция.
3. В случаите, в които не се прилагат разпоредбите на параграф 2, институцията по място на пребиваване възможно най-бързо, но във всички случаи в срок от три дни след датата, на която работникът е подал молба до нея, подлага работника на медицински преглед, както ако въпросният работник би бил осигурен в тази институция. В доклада на лекаря, извършил прегледа, се посочва по-специално предполагаемата продължителност на неработоспособността и в срок от три дни след датата на прегледа институцията по място на пребиваване изпраща доклада на компетентната институция.
4. Институцията по място на пребиваване впоследствие извършва всички необходими административни проверки или медицински прегледи на работника, както ако той е осигурен в тази институция. Веднага щом установи, че работникът отново е годен за работа, тя съответно незабавно уведомява заинтересования работник и компетентната институция, като посочва датата на преустановяване на неговата неработоспособност. Без да се нарушават разпоредбите на параграф 6, уведомлението до работника се счита за решение, взето от компетентната институция.
5. Във всички случаи компетентната институция си запазва правото да подлага работника на преглед от лекар по неин избор.
6. Ако компетентната институция реши да не изплаща паричните обезщетения, поради това, че работникът не е извършил формалностите, определени от законодателството на страната по пребиваване, или ако установи, че работникът е годен за работа, тя уведомява работника за решението си и едновременно с това изпраща екземпляр от това решение до институцията по място на пребиваване.
7. Когато работникът поднови работа, той съответно уведомява компетентната институция, ако съгласно прилаганото от тази институция законодателство се изисква такова уведомление.
8. Компетентната институция изплаща паричните обезщетения по подходящ начин, по-конкретно чрез международен паричен запис и съответно информира институцията по място на пребиваване и работника. Когато паричните обезщетения се изплащат от институцията по място на пребиваване от името на компетентната институция, последната информира работника за правата му и уведомява институцията по място на пребиваване за размера на паричните обезщетения, датите за изплащане и максималния период, през който те следва да се отпускат в съответствие със законодателството на компетентната държава.
9. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки могат, след получаване на становището на Административната комисия, да договарят въвеждането на други разпоредби за прилагане.
Прилагане на разпоредбите на член 55 от регламента
Член 62
Обезщетения в натура в случай на престой в държава-членка, различна от компетентната държава
1. За да получава обезщетения в натура, работник, който е включен в приложното поле на член 14, параграф 1, алинея а), i) или параграф 2, алинея а) от регламента, представя на институцията по място на престой удостоверението, предвидено в член 11 от регламента за прилагане. Работник, който е представил такова удостоверение, ще се счита, че е удовлетворил условията за придобиване на право на обезщетения в натура.
2. За да получи обезщетения в натура, работник, нает в международен транспорт, както е посочено в член 14, параграф 1, алинея б) от регламента, който, в хода на неговата заетост, отива на територията на държава-членка, различна от компетентната държава, трябва, колкото е възможно по-скоро, да представи на институцията по място на престой специално заверено заявление, издадено през текущия календарен месец или през двата предходни календарни месеца от работодателя или негов представител. Това заверено заявление трябва да удостоверява, в частност, датата, от която работникът е в отношения на заетост със споменатия работодател, и наименованието и адреса на компетентната институция. Работникът, който е представил такова заверено заявление, се счита, че е удовлетворил условията за придобиване на право на обезщетения в натура.
Ако работник не е в състояние да се свърже с институцията по място на престой преди получаване на медицинско лечение, той трябва, независимо от това, да получи такова лечение при представяне на споменатото заверено заявление, както ако той е осигурен в тази институция.
3. Институцията по място на престой в тридневен срок изпраща запитване до компетентната институция, дали работник, който е включен в приложното поле на параграфи 1 или 2, отговаря на условията за придобиване на право на обезщетения в натура. Институцията по място на престой предоставя обезщетенията в натура до получаването на отговор от компетентната институция, но в продължение на не повече от 30 дни.
4. Компетентната институция изпраща отговора си на институцията по място на престой в 10-дневен срок от получаване на запитването от тази институция. Ако отговорът е положителен, при необходимост компетентната институция посочва максималния период, през който могат да се отпускат обезщетенията в натура съобразно прилаганото от нея законодателство, и институцията по място на престой продължава да предоставя въпросните обезщетения.
5. Обезщетенията в натура, които се предоставят по силата на презумпцията по параграфи 1 или 2, се възстановяват съгласно разпоредбите на член 36, параграф 1 от регламента.
6. Вместо удостоверение или заверено заявление, предвидено в параграфи 1 или 2, работниците, посочени в същите параграфи, може да представят на институцията по място на престой заверено заявление, в съответствие с предвиденото в параграф 7.
7. За да получава обезщетения в натура съгласно член 55, параграф 1, алинея а), i) от регламента, освен по презумпция съгласно параграфи 1 и 2, работникът представя на институцията по място на престой заверено заявление, в което се посочва, че той има право на обезщетения в натура. При необходимост, в това заверено заявление, което се издава от компетентната институция, по възможност преди работникът да напусне територията на държавата-членка, в която пребивава, по-конкретно, по целесъобразност се посочва максималния период, през който могат да се отпускат обезщетения в натура съгласно законодателството на компетентната държава. Ако работникът не представи посоченото заверено заявление, институцията по място на престой го получава от компетентната институция.
8. Разпоредбите на член 60, параграфи 5, 6 и 9 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия.
Член 63
Обезщетения в натура за работници, които сменят пребиваването си или се завръщат в страната си на пребиваване, и за работници, които са получили разрешение да отидат в друга държава-членка с цел получаване на медицинско лечение
1. За да получава обезщетения в натура съгласно член 55, параграф 1, алинея б), i) от регламента, работник представя на институцията по място на пребиваване заверено заявление, че има право да продължава да получава въпросните обезщетения. При необходимост, в това заверено заявление, което се издава от компетентната институция, по-конкретно се посочва максималният период, през който могат да продължават да се отпускат такива обезщетения съгласно разпоредбите на законодателството на компетентната държава. По искане на заинтересованото лице, завереното заявление може да се издаде след неговото отпътуване, ако поради форсмажорни обстоятелства същото не може да се изготви преди това.
2. Разпоредбите на член 60, параграфи 5, 6 и 9 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия по отношение на разпоредбите за обезщетенията в натура в случая, посочен в член 55, параграф 1, алинея в), i) от регламента.
Член 64
Парични обезщетения, различни от пенсии, в случай на престой в държава-членка, различна от компетентната държава
Разпоредбите на член 61 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия по отношение на получаването на парични обезщетения, различни от пенсии, съгласно член 55, параграф 1, алинея а), ii) от регламента. Въпреки това, без да се нарушава задължението за представяне на удостоверение за неработоспособност, работник, който има престой на територията на държава-членка, без да упражнява там никаква професионална или търговска дейност, не е длъжен да представя уведомлението за преустановяване на работа, посочено в член 61, параграф 1 от регламента за прилагане.
Прилагане на разпоредбите на членове 52-56 от регламента
Член 65
Декларации, разследване и обмяна на информация между институциите за претърпяна трудова злополука или заболяване от професионална болест в държава-членка, различна от компетентната държава
1. При претърпяване на трудова злополука или диагностициране за първи път на професионална болест на територията на държава-членка, различна от компетентната държава, трябва да се изготви декларация за трудовата злополука или професионалната болест в съответствие с разпоредбите на законодателството на компетентната държава, без да се нарушават никакви действащи законови разпоредби на територията на държавата-членка, в която е настъпила трудовата злополука или за първи път е диагностицирана професионалната болест, които остават приложими в такъв случай. Тази декларация се изпраща до компетентната институция с копие до институцията по място на пребиваване или институцията по място на престой.
2. Институцията на държавата-членка, на чиято територия е претърпяна трудовата злополука или за първи път е диагностицирана професионалната болест, изпраща в два екземпляра на компетентната институция изготвените на тази територия медицински свидетелства и всякаква евентуално изискана от последната институция информация по случая.
3. Ако в случай на претърпяна злополука по време на пътуване на територията на държава-членка, различна от компетентната държава, има основания за провеждане на разследване на територията на първата държава-членка, за целта компетентната институция може да назначи следовател, за което информира органите на въпросната държава-членка. Тези органи оказват съдействие на следователя, по-специално чрез назначаване на лице, което да му оказва съдействие при извършването на справки с официалните доклади и всякакви други документи във връзка със злополуката.
4. В края на лечението, на компетентната институция се изпраща подробен доклад заедно с медицинските свидетелства за трайните последици от злополуката или болестта, и по-специално, за състоянието на потърпевшото лице към съответния момент и за възстановяването му след уврежданията или стабилизирането на състоянието му. Съответните такси се заплащат от институцията по място на пребиваване или институцията по място на престой, в зависимост от случая, в съответствие с прилагания от институцията размер, но те са за сметка на компетентната институция.
5. При поискване, компетентната институция уведомява институцията по място на пребиваване или институцията по място на престой, в зависимост от случая, за решението, с което се определя датата на възстановяване след уврежданията или стабилизиране на състоянието на лицето, и по целесъобразност, за решението за отпускане на пенсия.
Член 66
Спорове относно професионалния характер на злополуката или болестта
1. Когато в случаите, посочени в член 52 или 55, параграф 1 от регламента, компетентната институция оспорва прилагането на законодателството за трудови злополуки или професионални болести, тя незабавно уведомява за това институцията по място на пребиваване или институцията по място на престой, която е предоставила обезщетенията в натура; след това тези обезщетения се счита, че произтичат от осигуряването за болест и продължават да се предоставят на това основание при представяне на удостоверенията или заверените заявления, посочени в членове 20 и 21 от регламента за прилагане.
2. След вземането на окончателно решение по този въпрос, компетентната институция незабавно уведомява за това институцията по място на пребиваване или институцията по място на престой, която е предоставила обезщетенията в натура. В случай, че не се касае за трудова злополука или професионална болест, тази институция продължава да предоставя посочените обезщетения в натура, произтичащи от осигуряването за болест, ако работникът има право на това. В останалите случаи, получените от работника обезщетения в натура, произтичащи от осигуряването за болест се считат за обезщетения за трудова злополука или професионална болест.
Прилагане на разпоредбите на член 57 от регламента
Член 67
Процедура в случай на излагане на риск от професионална болест в няколко държави-членки
1. В случая, посочен в член 57, параграф 1 от регламента, уведомлението за професионалната болест се изпраща или на компетентната институция за професионални болести на държавата-членка, съгласно чието законодателство страдащото от болестта лице последно е упражнявало дейност, която има вероятност да причинява въпросната болест, или на институцията по място на пребиваване, която препраща уведомлението на посочената компетентна институция.
2. Ако компетентната институция, посочена в параграф 1, установи, че дейност, която би могла да причини въпросната професионална болест, последно е упражнявана съгласно законодателството на друга държава-членка, тя изпраща уведомлението и съпътстващите документи до съответната институция на тази държава-членка.
3. Когато институцията на държавата-членка, съгласно чието законодателство страдащото от болестта лице последно е упражнявало дейност, която би могла да причини въпросната професионална болест, установи, че лицето или неговите преживели наследници не отговарят на условията на това законодателство, като отчита разпоредбите на член 57, параграф 2 и член 57, параграф 3, алинеи а) и б) от регламента, посочената институция:
а)
незабавно изпраща на институцията на държавата-членка, съгласно чието законодателство страдащото от болестта лице преди това е упражнявало дейност, която би могла да причини въпросната болест, уведомлението и всички съпътстващи документи, включително констатациите и докладите от организираните от първата институция медицински прегледи, както и екземпляр от решението по алинея б);
б)
същевременно уведомява заинтересованото лице за решението си, като по-конкретно посочва мотивите за отказа за обезщетения, основанията и сроковете за обжалване и датата, на която преписката е изпратена на институцията по алинея а).
4. При необходимост, в съответствие със същата процедура, случаят се връща на съответната институция на държавата-членка, съгласно чието законодателство страдащото от болестта лице за първи път е упражнявало дейността, която би могла да причинява въпросната професионална болест.
Член 68
Обмяна на информация между институциите в случай на обжалване на решение за отхвърляне на иск - Авансови плащания в случай на такова обжалване
1. При подаване на жалба срещу решение за отхвърляне на иск, взето от институцията на една от държавите-членки, съгласно чието законодателство страдащото от болестта лице е упражнявало дейност, която би могла да причини въпросната професионална болест, тази институция информира за това институцията, до която е изпратено уведомлението в съответствие с процедурата, определена в член 67, параграф 3 от регламента за прилагане, след което я уведомява за окончателно взетото решение.
2. Ако правото на обезщетения е придобито съгласно прилаганото законодателство от последната институция, като отчита разпоредбите на член 57, параграфи 2 и 3, алинеи а) и б) от регламента, тази институция извършва авансови плащания до размер, който при необходимост се определя след провеждане на консултации с институцията, срещу чието решение е подадена жалбата. Последната институция възстановява сумата на изплатения аванс, ако в резултат на обжалването, тя е длъжна да предоставя обезщетенията. След това тази сума се приспада от общата сума на дължимите обезщетения на съответното лице.
Член 69
Разпределение на разходите за парични обезщетения в случаи на склерогенна пневмокониоза
За прилагането на разпоредбите на член 57, параграф 3, алинея в) от регламента се прилагат следните правила:
а)
компетентната институция на държавата-членка, съгласно чието законодателство се отпускат парични обезщетения съгласно разпоредбите на член 57, параграф 1 от регламента (наричана по-нататък „институцията, която отговаря за изплащането на парични обезщетения“) използва формуляр, който по-конкретно съдържа заявление и обобщена справка за всички осигурителни периоди (осигуровка за старост), които са завършени от страдащото от болестта лице съгласно законодателството на всяка от заинтересованите държави-членки;
б)
институцията, която отговаря за изплащането на парични обезщетения, изпраща този формуляр до институциите за осигуряване за старост в държавите-членки, при които страдащото от болестта лице е било осигурено; всяка от посочените институции вписва във формуляра осигурителните периоди (осигуровка за старост), завършени съгласно прилаганото от нея законодателство и връща формуляра на институцията, която отговаря за изплащането на парични обезщетения;
в)
след това институцията, която отговаря за изплащането на парични обезщетения разпределя разходите между нея и другите заинтересовани компетентни институции; тя уведомява последно посочените институции за това разпределение, с оглед получаване на тяхното одобрение, заедно с подходящи подкрепящи доказателства, по-специално по отношение на общата сума на отпуснатите парични обезщетения и изчисляването на процентите на разпределението;
г)
в края на всяка календарна година институцията, която отговаря за изплащането на парични обезщетения, изпраща на всяка от другите заинтересовани компетентни институции заявление за изплатените парични обезщетения през съответната финансова година, в която се посочва дължимата сума от всяка от тези институции съгласно предвиденото в алинея в) разпределение; всяка от тези институции възможно най-бързо, но най-късно в срок от три месеца, възстановява дължимата сума на институцията, която отговаря за изплащането на парични обезщетения.
Прилагане на разпоредбите на член 58, параграф 3 от регламента
Член 70
Заверено заявление за членовете на семейството, които следва да се вземат предвид при изчисляването на парични обезщетения, включително пенсии
1. За да получава обезщетения съгласно разпоредбите на член 58 от регламента, лицето, претендиращо обезщетение представя заверено заявление за членовете на семейството му, които пребивават на територията на държава-членка, различна от тази, в която се намира институцията, която отговаря за отпускането на парични обезщетения.
Това заверено заявление се издава от институцията за здравно осигуряване по мястото на пребиваване на членовете на семейството или от друга институция, определена от компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия същите пребивават. Разпоредбите на втора и трета алинея от член 25, параграф 2 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия.
Вместо завереното заявление, предвидено в първа алинея, институцията, която отговаря за отпускането на парични обезщетения, може да изисква от заявителя да представи актуални документи за гражданско състояние за членовете на семейството му, които пребивават на територията на държава-членка, различна от тази, в която се намира посочената институция.
2. В случая по параграф 1, ако прилаганото от съответната институция законодателство изисква членовете на семейството да живеят под един покрив с лицето, претендиращо обезщетение, фактът, че въпросните членове на семейството, които не отговарят на това условие, но въпреки всичко са главно на издръжка на лицето, претендиращо обезщетение, се установява чрез документи, доказващи редовното предаване на част от доходите на лицето, претендиращо обезщетение.
Прилагане на разпоредбите на член 60 от регламента
Член 71
Усложняване на професионална болест
1. В случаите по член 60, параграф 1 от регламента, работникът предоставя на институцията на държавата-членка, пред която претендира права на обезщетения, цялата информация за отпуснатите преди това обезщетения за въпросната професионална болест. Тази институция може да подаде запитване до всяка друга институция, която преди това е била компетентна, с оглед получаване на всякаква информация, която счита за необходима.
2. В случая по член 60, параграф 1, алинея в) от регламента, компетентната институция, която е длъжна да изплаща паричните обезщетения, уведомява другата заинтересована институция, с оглед получаване на нейното одобрение, за сумата на разходите, които ще са за сметка на последно споменатата институция в резултат на усложняването, заедно с подходящи подкрепящи доказателства. В края на всяка календарна година първата институция изпраща на втората институция заявление за изплатените парични обезщетения през въпросната финансова година, в която се посочва дължимата сума от последната институция, която възможно най-бързо, но най-късно в срок от три месеца, я възстановява на първата институция.
3. В случая, посочен в първото изречение на член 60, параграф 2, алинея б) от регламента, институцията, която отговаря за изплащането на парични обезщетения, уведомява заинтересованите компетентни институции, с оглед получаване на тяхното одобрение, за извършените промени в предишното разпределение на разходите, заедно с подходящи подкрепящи доказателства.
4. В случая, посочен във второто изречение на член 60, параграф 2, алинея б) от регламента, разпоредбите на параграф 2 се прилагат по аналогия.
Прилагане на разпоредбите на член 61, параграф 5 от регламента
Член 72
Оценка на степента на неработоспособност в случай на претърпяна преди това трудова злополука или на диагностицирана преди това професионална болест
1. За да се оцени степента на неработоспособност в хипотезата на член 61, параграф 5 от регламента, работник трябва да предостави на компетентната институция на държава-членка, на чието законодателство е бил субект при претърпяването на трудовата злополука или при първото диагностициране на професионалната болест, цялата информация за претърпени от него преди това трудови злополуки или професионални болести, към момента, когато е бил субект на законодателството на която и да е друга държава-членка, независимо от степента на причинената неработоспособност вследствие на тези предишни случаи.
2. В съответствие с прилаганото от нея законодателство по отношение на придобиването на право на обезщетения и определянето на размера на обезщетението, компетентната институция отчита степента на причинената неработоспособност вследствие на тези предишни случаи.
3. Компетентната институция може да отправя запитване до всяка друга институция, която преди това е била компетентна, с оглед получаването на всякаква информация, която тя счита за необходима.
При предишна неработоспособност, причинена от претърпяна злополука, докато работникът е бил субект на законодателството на държава-членка, съгласно което не се прави разграничение по отношение на причината за неработоспособността, институцията, компетентна относно предишна неработоспособност или органът, определен от компетентния орган на съответната държава-членка, по искане на компетентната институция на друга държава-членка, предоставя информация относно степента на предишната неработоспособност и доколкото е възможно, всякаква информация, която би позволила да се определи, дали неработоспособността е била резултат от трудова злополука по смисъла на прилаганото законодателство от институцията на втората държава-членка. В такъв случай се прилагат по аналогия разпоредбите на параграф 2.
Прилагане на разпоредбите на член 62, параграф 1 от регламента
Член 73
Институции, в които могат да подават молби работниците в мини и сходни предприятия, когато имат престой или пребивават в държава-членка, различна от компетентната държава
1. В случаите, посочени в член 62, параграф 1 от регламента, и когато в страната на престой или пребиваване предвидените обезщетения по схемата за осигуряване за трудови злополуки и професионална болест за работници, полагащи физически труд в стоманодобивната промишленост са еднакви с предвидените обезщетения по специалната схема за работниците в мини и сходни предприятия, работниците, които спадат към последната категория могат да подават молби в най-близката институция, посочена в приложение 3 към регламента за прилагане, на територията на държавата-членка, в която имат престой или пребивават, дори и ако последната е институция по приложимата схема за работници, полагащи физически труд в стоманодобивната промишленост, която в такъв случай предоставя тези обезщетения.
2. Когато предвидените обезщетения по специалната схема за работниците в мини и сходни предприятия са по-благоприятни, такива работници имат право да подадат молба или в институцията, която отговаря за прилагането на тази схема, или в най-близката институция на територията на държавата-членка, в която имат престой или пребивават, която прилага схемата за работниците, полагащи физически труд в стоманодобивната промишленост. В последния случай, въпросната институция обръща внимание на работника за факта, че при подаване на молба до институцията, която отговаря за прилагането на гореспоменатата специална схема, той ще получава по-благоприятни обезщетения; освен това, тя трябва да го информира за наименованието и адреса на тази институция.
Прилагане на разпоредбите на член 62, параграф 2 от регламента
Член 74
Отчитане на периода, през който вече са предоставяни обезщетения от институцията на друга държава-членка
С цел прилагане на разпоредбите на член 62, параграф 2 от регламента, институцията на държава-членка, която следва да предоставя обезщетения, може да изисква от институцията на друга държава-членка да ѝ предостави информация за периода, през който последната институция вече е предоставяла обезщетения за същия случай на трудова злополука или професионална болест.
Подаване и проучване на молби за пенсии, без пенсиите за професионални болести, посочени в член 57 от регламента
Член 75
1. За да получават пенсия или допълнителни помощи съгласно законодателството на дадена държава-членка, работникът или неговите преживели наследници, които пребивават на територията на друга държава-членка, подават молба или пред компетентната институция, или пред институцията по място на пребиваване, която препраща молбата до компетентната институция. Подаването на молбата се подчинява на следните правила:
а)
към молбата се прилагат необходимите подкрепящи документи, а самата молба трябва да се подаде по образеца, предвиден от прилаганото от компетентната институция законодателство;
б)
точността на предоставената от лицето, претендиращо пенсия, информация трябва да се установи чрез приложени към молбата официални документи или да се потвърди от компетентните органи на държавата-членка, на чиято територия пребивава лицето, претендиращо пенсия.
2. Компетентната институция уведомява лицето, претендиращо пенсия за решението си, пряко или чрез органа за връзка на компетентната държава; тя изпраща екземпляр от това решение на органа за връзка на държавата-членка, на чиято територия пребивава лицето, претендиращо пенсия.
Административни проверки и медицински прегледи
Член 76
1. Предвидените административни проверки и медицинските прегледи в случай на преразглеждане на пенсии се извършват по искане на компетентната институция от институцията на държавата-членка, на чиято територия се намира лицето, което има право на обезщетения, в съответствие с предвидения за това ред от прилаганото от последно посочената институция законодателство. Въпреки това, компетентната институция си запазва правото да подлага лицето, което има право на обезщетения, на преглед от лекар по неин избор.
2. Всяко лице, което получава пенсия за себе си или за сирак, информира институцията, която отговаря за изплащането, за всяка промяна в положението му или в положението на сирака, която има вероятност да измени пенсионните права.
Изплащане на пенсии
Член 77
Изплащането на дължимите пенсии от институцията на една държава-членка на лица, претендиращи пенсия, които пребивават на територията на друга държава-членка, се извършва в съответствие с разпоредбите на членове 53 до 58 от регламента за прилагане.
ГЛАВА 5
ПОМОЩИ ПРИ СМЪРТ
Прилагане на разпоредбите на членове 64, 65 и 66 от регламента
Член 78
Подаване на заявление за помощи
За да получава помощи при смърт съгласно законодателството на държава-членка, различна от държавата, на чиято територия пребивава, лицето, претендиращо помощи, подава молбата си или до компетентната институция, или до институцията по място на пребиваване.
Молбата трябва да се съпътства от оправдателните документи, които се изискват от прилаганото от компетентната институция законодателство.
Точността на предоставената от лицето, претендиращо помощи, информация трябва да се установи чрез приложени към заявлението официални документи или да се потвърди от компетентните органи на държавата-членка, на чиято територия пребивава лицето, претендиращо помощи.
Член 79
Заверено заявление за периоди
1. За да се позове на разпоредбите на член 64 от регламента, лицето, претендиращо помощи, представя на компетентната институция заверено заявление, в което са посочени осигурителните периоди, завършени от работника, съгласно законодателството, чийто субект последно е било лицето.
2. Това заверено заявление се издава по искане на лицето, претендиращо помощи от институцията за здравно осигуряване или институцията за осигуряване за старост, в зависимост от случая, в която работникът последно е бил осигурен. Ако лицето, претендиращо помощ не представи посоченото заверено заявление, компетентната институция го получава от една от двете гореспоменати институции.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия, ако, за да се изпълнят условията на законодателството на компетентната държава, е необходимо да се вземат предвид осигурителните периоди, завършени преди това, съгласно законодателството на която и да е друга държава-членка.
ГЛАВА 6
ОБЕЗЩЕТЕНИЯ ЗА БЕЗРАБОТИЦА
Прилагане на разпоредбите на член 67 от регламента
Член 80
Заверено заявление за осигурителни периоди или периоди на заетост
1. За да се позове на разпоредбите на член 67, параграфи 1, 2 или 4 от регламента, съответното лице, претендиращо обезщетение, представя на компетентната институция заверено заявление, в което са посочени осигурителни периоди или периодите на заетост, завършени преди това съгласно законодателството, чийто субект последно е било лицето, заедно с всякаква допълнителна информация, която се изисква от прилаганото от тази институция законодателство.
2. Това заверено заявление се издава по искане на заинтересованото лице или от компетентната институция за безработица на държавата-членка, на чието законодателство последно е било субект лицето, или от друга институция, определена от компетентния орган на същата държава-членка. Ако лицето не представи посоченото заверено заявление, компетентната институция го получава от една от двете гореспоменати институции.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия, ако, за да се изпълнят условията на законодателството на компетентната държава, е необходимо да се вземат предвид осигурителните периоди или периодите на заетост, завършени преди това съгласно законодателството на която и да е друга държава-членка.
Прилагане на разпоредбите на член 68 от регламента
Член 81
Заверено заявление за изчисляване на обезщетения
Когато за изчисляването на обезщетения отговаря институция, посочена в член 68, параграф 1 от регламента, и когато лицето е упражнявало последната си заетост в продължение на по-малко от четири седмици на територията на държавата-членка, в която се намира тази институция, то подава пред посочената институция заверено заявление, в което се посочва естеството на последната заетост, която е упражнявана в продължение на най-малко четири седмици на територията на друга държава-членка, както и икономическия отрасъл, в който е упражнявана тази заетост. Ако заинтересованото лице не представи това заверено заявление, споменатата институция го получава или от компетентната институция за безработица на последно посочената държава-членка, при която лицето последно е било осигурено, или от друга институция, определена от компетентния орган на същата държава-членка.
Член 82
Заверено заявление за членовете на семейството, които следва да се вземат предвид при изчисляването на обезщетения
1. За да се позове на разпоредбите на член 68, параграф 2 от регламента, заинтересованото лице представя на компетентната институция заверено заявление за членовете на семейството му, които пребивават на територията на държава-членка, различна от тази, в която се намира посочената институция.
2. Това заверено заявление се издава от институцията, определена от компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия пребивават членовете на семейството. То трябва да удостоверява, че членовете на семейството не се вземат предвид за изчисляването на дължими обезщетения за безработица на друго лице съгласно законодателството на посочената държава-членка. Завереното заявление важи 12 месеца от датата на издаването му и може да се подновява; в такъв случай то важи от датата на подновяването му. Заинтересованото лице незабавно уведомява компетентната институция за настъпването на всяко обстоятелство, което налага изменение на въпросното заверено заявление. Това изменение влиза в сила от датата на настъпване на обстоятелството.
Прилагане на разпоредбите на член 69 от регламента
Член 83
Условия и срокове за запазване на правото на обезщетения, когато безработно лице отива в друга държава-членка
1. За да запази правото си на обезщетения, безработно лице, посочено в член 69, параграф 1 от регламента, подава пред институцията по мястото, където е отишло, заверено заявление, в което компетентната институция удостоверява, че то продължава да има право на обезщетения при условията, определени в параграф 1, алинея б) на същия член. По-специално, в това заверено заявление компетентната институция посочва:
а)
размера на обезщетението, което следва да се изплаща на безработното лице съгласно законодателството на компетентната държава;
б)
датата, на която безработното лице е престанало да бъде на разположение на службите по заетостта на компетентната държава;
в)
срока по член 69, параграф 1, алинея б) от регламента за регистрация като лице, търсещо работа в държавата-членка, в която е отишло безработното лице;
г)
максималният период в съответствие с разпоредбите на член 69, параграф 1, алинея в) от регламента, през който може да се запазва правото на обезщетение;
д)
факти, които биха могли да променят правото на обезщетение.
2. Безработно лице, което възнамерява да отиде в друга държава-членка, за да търси там заетост, преди отпътуването си подава молба за издаване на посоченото в параграф 1 заверено заявление. Ако безработното лице не представи въпросното заверено заявление, институцията на мястото, където е отишло лицето, го получава от компетентната институция. Службите по заетостта на компетентната държава трябва да гарантират, че безработното лице е било информирано за задълженията си съгласно член 69 от регламента и съгласно настоящия член.
3. Институцията на мястото, където е отишло безработното лице, уведомява компетентната институция за датата, на която безработното лице се е регистрирало и за датата, на която е започнало изплащането на обезщетения, както и изплаща обезщетенията на компетентната държава в съответствие с предвидения за това ред от законодателството на държавата-членка, в която е отишло безработното лице.
Институцията по мястото, където е отишло безработното лице, извършва или възлага извършването на проверка все едно, че се касае за безработно лице, което има право на обезщетения съгласно прилаганото от нея законодателство. Тя информира компетентната институция за всяко обстоятелство по параграф 1, алинея д) по-горе веднага след узнаването му, а в случаите, когато обезщетението трябва да бъде спряно или отнето, незабавно преустановява плащането на обезщетението. Компетентната институция незабавно я информира до каква степен и от коя дата този факт засяга правото на обезщетение на безработното лице. По целесъобразност, изплащането на обезщетения може да се възобновява само след получаването на такава информация. Когато обезщетението трябва да бъде намалено, институцията по мястото, където е отишло безработното лице, продължава да му изплаща обезщетение в намален размер, който подлежи на коригиране след получаване на отговора от компетентната институция.
4. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки, могат, след получаване на становището на Административната комисия, да договарят въвеждането на други разпоредби за прилагане.
Прилагане на разпоредбите на член 71 от регламента
Член 84
Безработни лица, които по време на последната си заетост са пребивавали в държава-членка, различна от компетентната държава
1. С оглед прилагане на разпоредбите на член 80 от регламента за прилагане, в случаите, посочени в член 71, параграф 1, алинея а), ii) и в първото изречение на член 71, параграф 1, алинея б), ii) от регламента, институцията по място на пребиваване се счита за компетентна институция.
2. За да претендира за обезщетения съгласно разпоредбите на член 71, параграф 1, алинея б), ii) от регламента, освен завереното заявление, предвидено в член 80 от регламента за прилагане, безработното лице представя пред институцията по мястото си на пребиваване заверено заявление от институцията на държавата-членка, на чието законодателство последно е било субект, в което се посочва, че лицето няма право на обезщетения по член 69 от регламента.
3. С оглед прилагането на член 71, параграф 2 от регламента, институцията по място на пребиваване изисква от компетентната институция всякаква информация във връзка с правата на обезщетения на безработното лице от последната институция.
ГЛАВА 7
СЕМЕЙНИ ОБЕЗЩЕТЕНИЯ И СЕМЕЙНИ ПОМОЩИ
Прилагане на разпоредбите на член 72 от регламента
Член 85
Заверено заявление за периоди на заетост
1. За да се позове на разпоредбите на член 72 от регламента, лицето представя на компетентната институция заверено заявление, в което са посочени периодите на заетост, завършени съгласно законодателството, чийто субект последно е било лицето.
2. Това заверено заявление се издава по искане на заинтересованото лице или от компетентната институция за семейни обезщетения на държавата-членка, при която лицето последно е било осигурено, или от друга институция, определена от компетентния орган на същата държава-членка. Ако лицето не представи посоченото заверено заявление, компетентната институция го получава от една от двете гореспоменати институции, освен ако осигурителната институция за болест може да му изпрати екземпляр от завереното заявление, предвидено в член 16, параграф 1 от регламента за прилагане.
3. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия, ако, за да се изпълнят условията на законодателството на компетентната държава, е необходимо да се вземат предвид периоди на заетост, завършени преди това съгласно законодателството на която и да е друга държава-членка.
Прилагане на разпоредбите на член 73, параграф 1 и член 75, параграф 1, алинеи а) и б)
Член 86
Работници, които са субекти на законодателството на държава-членка, различна от Франция
1. За да получава семейни обезщетения съгласно разпоредбите на член 73, параграф 1 от регламента, работникът подава молба до компетентната институция, при необходимост чрез работодателя си.
2. В подкрепа на молбата си, работникът представя декларация за гражданско състояние, издадена от компетентните органи по гражданско състояние в страната на пребиваване на въпросните членове на семейството. Тази декларация трябва да се подновява ежегодно.
3. Когато законодателството на компетентната държава предвижда, че семейните обезщетения могат или трябва да се изплащат на друго лице, а не на работника, в подкрепа на своята молба работникът представя и информация за физическото лице, на което следва да се изплащат семейните обезщетения в страната на пребиваване (име, фамилия, пълен адрес).
4. Компетентните органи на две или повече държави-членки могат да договарят специален ред за изплащането на семейни обезщетения, по-специално с оглед улесняване на прилагането на разпоредбите на член 75, параграф 1, алинеи а) и б) от регламента. Такива споразумения се съобщават на Административната комисия.
5. Работникът уведомява компетентната институция, при необходимост чрез работодателя си:
-
за всяка промяна в положението на членовете на неговото семейство, която би могла да промени правото на семейни обезщетения,
-
за всяка промяна в броя на членовете на неговото семейство, за които се дължат семейни обезщетения,
-
за всяка промяна на пребиваването или престоя на въпросните членове на семейството,
-
за всяко упражняване на професионална или търговска дейност, по силата на което се дължат семейни обезщетения и съгласно законодателството на държавата-членка, на чиято територия пребивават членовете на семейството.
Прилагане на разпоредбите на член 73, параграф 2 от регламента
Член 87
Работници, които са субекти на френското законодателство
1. За да получи семейни помощи по член 73, параграф 2 от регламента, работникът трябва да подаде молба до компетентната институция, която му издава заверено заявление, че той изпълнява условията за отношения по заетост, които регулират придобиването на право на семейни помощи съгласно френското законодателство. В същото време работникът трябва да подпише декларация, че той няма право на семейни помощи съгласно законодателството на страната по място на пребиваване на членовете на семейството по силата на професионална или търговска дейност.
Когато френското законодателство предвижда правото на получаване на семейни помощи да продължава за период, съответстващ на продължителността на периодите на заетост, завереното заявление следва да определя продължителността на заетостта, завършена през съответния период.
Членовете на семейството трябва да се регистрират в институцията по тяхното място на пребиваване при представяне на това заверено заявление и на оправдателните документи, изисквани от законодателството, прилагано от тази институция за предоставяне на семейни помощи.
Ако членовете на семейството не представят споменатото заверено уверение, институцията по място на пребиваване трябва да го получи от компетентната институция.
2. Завереното заявление, предвидено в параграф 1, остава валидно за срок от три месеца от датата на неговото издаване и трябва да се подновява автоматично на всеки три месеца от компетентната институция.
3. В случай на сезонен работник, завереното заявление, предвидено в параграф 1, е валидно за очакваната продължителност на сезонната работа, освен ако междувременно компетентната институция не уведоми институцията по място на пребиваване за неговото анулиране.
4. Ако законодателството на държава-членка, на чиято територия пребивават членовете на семейството, предвижда ежемесечно или тримесечно предоставяне на семейни помощи, докато френското законодателство предвижда правото на семейни помощи да продължава през период, съответстващ на продължителността на заетостта, семейните помощи следва да се предоставят в съотношение между тази продължителност и продължителността, определена от законодателството на страната по място на пребиваване на членовете на семейството.
5. Ако законодателството на държавата-членка, на чиято територия пребивават членовете на семейството, предвижда предоставяне на помощи за брой на дните, съответстващ на броя на дните на заетост, докато френското законодателство предвижда правото на семейни помощи да продължава един месец, тогава семейните помощи се предоставят за един месец.
6. В случаите, посочени в параграфи 4 и 5, когато периодите на заетост, завършени съгласно френското законодателство, се изразяват в единици, различни от тези, които се използват за изчисляване на семейни помощи съгласно законодателството на държавата-членка, на чиято територия пребивават членовете на семейството, преобразуването се извършва в съответствие с разпоредбите на член 15, параграф 3 от регламента за прилагане.
7. Компетентната институция трябва незабавно да информира институцията по място на пребиваване на членовете на семейството за датата, на която работникът спира да има право на семейни помощи или на която променя своето място на пребиваване от територията на една държава-членка на територията на друга държава-членка.
Институцията по място на пребиваване на членовете на семейството може по всяко време да поиска от компетентната институция да ѝ предостави всякаква информация, свързана с правото на работника на семейни помощи.
Ако компетентната институция го счита за необходимо, институцията по място на пребиваване следва, по нейно искане, да провери декларацията, посочена в първа алинея от параграф 1.
8. От членовете на семейството се изисква да информират институцията по тяхното място на пребиваване за всяка промяна в положението им, която би могла да промени правото им на семейни помощи, в частност всяка промяна на пребиваването.
Прилагане на разпоредбите на член 74, параграф 1 от регламента
Член 88
Безработни лица, които са субекти на законодателството на друга държава-членка, различна от Франция
Разпоредбите на член 86 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия за безработни лица, които са включени в приложното поле на член 74, параграф 1 от регламента.
Прилагане на член 74, параграф 2 от регламента
Член 89
Безработни лица, които са субекти на френското законодателство
1. За да получават семейни помощи на територията на държавата-членка, където те пребивават, членовете на семейството по член 74, параграф 2 от регламента, следва да представят на институцията по тяхното място на пребиваване заверено заявление, потвърждаващо, че безработното лице получава обезщетения за безработица съгласно френското законодателство.
Това заверено заявление се издава от френската институция, компетентна по въпросите на безработицата, или от институцията, определена от компетентния френски орган, при поискване от безработното лице, което трябва да подпише декларация, удостоверяваща, че той няма право на семейни помощи съгласно законодателството на страната по място на пребиваване на членовете на семейството по силата на професионална или търговска дейност.
Ако членовете на семейството не представят споменатото заверено заявление, институцията по място на пребиваване следва да го получи от компетентната институция.
2. Член 87, параграфи 2-8 от регламента за прилагане се прилага по аналогия.
ГЛАВА 8
ОБЕЗЩЕТЕНИЯ ЗА ДЕЦА НА ИЗДРЪЖКА НА ПЕНСИОНЕРИ И ОБЕЗЩЕТЕНИЯ ЗА СИРАЦИ
Прилагане на разпоредбите на членове 77, 78 и 79 от регламента
Член 90
1. За да получава обезщетения съгласно разпоредбите на членове 77 или 78 от регламента, лицето, претендиращо обезщетение, подава молба до институцията по своето място на пребиваване съобразно реда, определен от прилаганото от тази институция законодателство.
2. Въпреки това, ако лицето, претендиращо обезщетение, не пребивава на територията на държавата-членка, в която се намира компетентната институция, то може да подаде своята молба или пред компетентната институция, или пред институцията по своето място на пребиваване, която след това препраща молбата до компетентната институция, като посочва датата на подаване на въпросната молба. Тази дата се счита за дата на подаване на молбата пред компетентната институция.
3. Ако компетентната институция, посочена в параграф 2, установи, че не е налице право на обезщетения съгласно прилаганото от нея законодателство, тя незабавно изпраща молбата, заедно с всички необходими документи и информация, до институцията на държавата-членка, съгласно чието законодателство работникът има най-дългия си завършен осигурителен период.
При необходимост, въпросът може при същите условия да бъде върнат обратно за разглеждане от институцията на държавата-членка, съгласно чието законодателство съответното лице има най-краткия си завършен осигурителен период.
4. При необходимост, Административната комисия определя всички евентуално необходими допълнителни процедури за подаването на молби за обезщетения.
Член 91
1. Изплащането на дължимите обезщетения съгласно разпоредбите на членове 77 или 78 от регламента се извършва в съответствие с разпоредбите на членове 53-58 от регламента за прилагане.
2. При необходимост, компетентните органи на държавите-членки определят компетентната институция за изплащането на дължимите обезщетения съгласно разпоредбите на членове 77 или 78 от регламента.
Член 92
Всяко лице, на което се изплащат обезщетения съгласно разпоредбите на членове 77 или 78 от регламента за деца на пенсионери или за сираци, информира институцията, която отговаря за изплащането на такива обезщетения:
-
за всяка промяна в положението на децата или сираците, която има вероятност да промени правото на обезщетения,
-
за всяка промяна в броя на децата или сираците, за които се дължат обезщетения,
-
за всяка промяна на пребиваването на децата или сираците,
-
за всяко упражняване на професионална или търговска дейност, което дава право на семейни обезщетения или семейни помощи за въпросните деца или сираци.
ДЯЛ V
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
Член 93
Възстановяване на осигурителни обезщетения за болест и майчинство, различни от предвидените в членове 94 и 95 от регламента за прилагане
1. Действителният размер на обезщетенията в натура, предоставени съгласно разпоредбите на член 19, параграфи 1 и 2 от регламента на работници и на членовете на техните семейства, които пребивават на територията на една и съща държава-членка, и на обезщетенията в натура, предвидени в разпоредбите на член 21, параграф 2, член 22, член 25, параграфи 1, 3 и 4, член 26, член 29, параграф 1 или член 31 от регламента, се възстановява от компетентната институция на институцията, която е предоставила посочените обезщетения съгласно данните в счетоводните сметки на тази институция.
2. В случаите, посочени в член 29, параграф 1 и член 31 от регламента, и за целите на прилагането на разпоредбите на параграф 1, институцията по място на пребиваване на пенсионера се счита за компетентна институция.
3. Ако в счетоводните сметки на институцията, която е предоставила обезщетенията по параграф 1, не е посочен действителният размер на тези обезщетения и няма сключено споразумение съгласно разпоредбите на параграф 6, подлежащата на възстановяване сума се определя на основата на еднократно плащане, което се изчислява въз основа на цялата подходяща справочна информация, получена от наличните данни. Административната комисия оценява основите, които следва да се използват за изчисляването на еднократните плащания и взема решение за техния размер.
4. За целите на възстановяването на суми, не могат да се вземат под внимание стойности, които са по-високи от приложимите стойности за обезщетенията в натура, предоставяни на работници, които са субекти на прилаганото законодателство от институцията, която е предоставила обезщетенията по параграф 1.
5. Разпоредбите на параграфи 1 и 2 се прилагат по аналогия за възстановяването на парични обезщетения, изплатени в съответствие с разпоредбите на второто изречение на член 18, параграф 8 от регламента за прилагане.
6. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки, могат, след като са получили становището на Административната комисия, да договарят други методи за оценка на подлежащите на възстановяване суми, по-специално на основата на еднократни плащания.
Член 94
Възстановяване на обезщетения в натура, предоставяни при здравно осигуряване и майчинство на членовете на семейството на работник, които не пребивават в същата държава-членка, в която пребивава въпросния работник
1. Сумата на обезщетенията в натура, предоставени съгласно разпоредбите на член 19, параграф 2 от регламента, на членовете на семейството на работник, които не пребивават на територията на същата държава-членка, в която пребивава съответния работник, се възстановява от компетентните институции на институциите, които са предоставили въпросните обезщетения, на основата на еднократно плащане за всяка календарна година, което е възможно най-близко по размер до действително направените разходи.
2. Размерът на еднократното плащане се определя чрез умножаване на средните годишни разходи за семейство по средния годишен брой на семействата, които следва да бъдат взети предвид, и чрез намаляване на получения резултат с 20 %.
3. Необходимите фактори за изчисляване на посоченото еднократно плащане се определят, както следва:
а)
за всяка държава-членка, средните годишни разходи за семейство се получават чрез разделяне на годишните разходи за всички предоставени обезщетения в натура от институциите на съответната държава-членка на всички членове на семействата на работници, които са субекти на законодателството на въпросната държава-членка по схемите за социално осигуряване, които следва да бъдат взети предвид, на средния годишен брой на тези работници, заедно с членовете на техните семейства; схемите за социално осигуряване, които следва да бъдат взети предвид за целта, са посочени в приложение 9 към регламента за прилагане;
б)
при взаимоотношения между институциите на две държави-членки, средният годишен брой на семействата, които следва да бъдат взети предвид, е равен на средния годишен брой на работниците, които са субекти на законодателството на една от тези държави-членки, и чиито членове на семейства имат право на обезщетения в натура, които следва да се предоставят от институция на другата държава-членка.
4. Броят на семействата, които следва да бъдат взети предвид в съответствие с разпоредбите на параграф 3, алинея б), се определя по списък, който се води за целта от институцията по място на пребиваване въз основа на предоставени от компетентната институция документни доказателства за правата на съответните лица. В случай на спор, съответните институции представят съображенията си на Контролната комисия, предвидена в член 101, параграф 3 от регламента за прилагане.
5. Административната комисия определя начините и реда за определяне на посочените в параграфи 3 и 4 фактори за изчисляване.
6. Две или повече държави-членки, или компетентните органи на тези държави-членки, могат, след като са получили становището на Административната комисия, да договарят други начини за оценка на подлежащите на възстановяване суми.
Член 95
Възстановяване на обезщетения в натура, предоставяни при здравно осигуряване и осигуряване за майчинство на пенсионери и членове на техните семейства, които нямат право на обезщетения съгласно законодателството на държавата-членка, където пребивават
1. Сумата на обезщетенията в натура, предоставени съгласно разпоредбите на член 28, параграф 1 от регламента, се възстановява от компетентните институции на институциите, които са предоставили въпросните обезщетения, на основата на еднократно плащане, което е възможно най-близко по размер до действително направените разходи.
2. Размерът на еднократното плащане се определя чрез умножаване на средните годишни разходи за пенсионер по средния годишен брой на пенсионерите, които следва да бъдат взети предвид, и чрез намаляване на получения резултат с 20 %.
3. Необходимите коефициенти за изчисляване на посочената еднократна сума се определят, както следва:
а)
за всяка държава-членка, средните годишни разходи за пенсионер се получават чрез разделяне на годишните разходи за всички предоставени обезщетения в натура от институциите на съответната държава-членка на всички пенсионери, чиито пенсии са дължими съгласно законодателството на въпросната държава-членка по схемите за социално осигуряване, които следва да бъдат взети предвид и на членовете на техните семейства, на средния годишен брой на пенсионерите; схемите за социално осигуряване, които следва да бъдат взети предвид за целта, са посочени в приложение 9;
б)
при взаимоотношения между институциите на две държави-членки, средният годишен брой на пенсионерите, които следва да бъдат взети предвид, е равен на средния годишен брой на пенсионерите, посочени в член 28, параграф 2 от регламента, които, докато пребивават на територията на една от държавите-членки, имат право на обезщетения в натура за сметка на институцията на другата държава-членка.
4. Броят на пенсионерите, които следва да бъдат взети предвид в съответствие с параграф 3, алинея б), се определя по списък, който се води за целта от институцията по място на пребиваване въз основа на предоставени от компетентната институция документални доказателства за правата на съответните лица. В случай на спор, съответните институции представят съображенията си на Контролната комисия, предвидена в член 101, параграф 3 от регламента за прилагане.
5. Административната комисия определя начините и реда за определяне на посочените в параграфи 3 и 4 фактори за изчисляване.
6. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки, могат, след като са получили становището на Административната комисия, да договарят други методи за оценка на подлежащите на възстановяване суми.
Прилагане на разпоредбите на член 63, параграф 2 от регламента
Член 96
Възстановяване на обезщетения в натура, предоставени по осигурителни схеми за трудови злополуки и професионални болести от институцията на една държава-членка за сметка на институцията на друга държава-членка
С оглед прилагане на разпоредбите на член 63, параграф 2 от регламента, разпоредбите на член 93 от регламента за прилагане се прилагат по аналогия.
Прилагане на разпоредбите на член 70, параграф 2 от регламента
Член 97
Възстановяване на изплатени обезщетения за безработица на безработни лица, които отиват в друга държава, за да търсят там заетост
1. Сумата на изплатените обезщетения съгласно разпоредбите на член 69 от регламента се възстановяват от компетентната институция на институцията, която е изплатила въпросните обезщетения, в съответствие с данните в счетоводните сметки на последната институция.
2. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави, могат:
-
след като са получили становището на Административната комисия, да договарят други методи за определяне на подлежащите на възстановяване суми, по-специално еднократни плащания, или други методи за плащане, или
-
да премахнат възстановяването на разходи между институциите.
Възстановяване на семейни помощи, изплатени по член 73, параграф 2 и член 74, параграф 2 от регламента
Член 98
Членове на семейства на работници, субекти на френското законодателство, или на безработни лица, получаващи обезщетения за безработица съгласно френското законодателство
1. Действителната сума на семейните помощи, изплатени по силата на член 73, параграф 2 и член 74, параграф 2 от регламента, се възстановяват от компетентната френска институция на институцията, която е изплатила тези семейни помощи, както е показано в счетоводните сметки на последната институция.
2. Франция и всяка от другите държави-членки или компетентните органи на Франция и тези на другите държави-членки могат, по взаимна договореност, да предвидят възстановяване на еднократната сума на тези семейни помощи. В случай на възстановяване на еднократна сума, тази еднократна сума се определя чрез умножаване на средната годишна стойност на семейство по средния брой семейства, които трябва да бъдат взети предвид всяка година.
3. Факторите, необходими за изчисляването на споменатата еднократна сума, се определят съгласно следните правила:
а)
средната годишна стойност на семейство се получава за всяка държава-членка, като се раздели годишният разход за всички семейни помощи, изплатени от институциите на държавата-членка, на чиято територия членовете на семействата пребивават, спрямо общия брой членове на семействата на работници или безработни лица, които пребивават на територията на тази държава-членка на средния годишен брой на семействата, които имат право да получават обезщетения;
б)
средният годишен брой на семейства, който трябва да се вземе предвид, е равен на средния годишен брой на работниците, които са субекти на законодателството на компетентната държава, и когато е необходимо, на безработните лица, получаващи обезщетения за безработица за сметка на институция на тази компетентна държава, членовете на чиито семейства имат правото да получават семейни помощи, изплащани от институция на другата държава-членка, на чиято територия те пребивават.
4. Административната комисия, въз основа на доклад на Ревизионната комисия, предвиден в член 101, параграф 3 от регламента за прилагане, постановява начините и процедурите за определяне на факторите за изчисление, посочени в параграф 3.
5. Франция и всяка от другите държави-членки или компетентните органи на Франция и всяка от другите държави-членки, могат да договорят въвеждането на други начини за определяне на еднократната сума, след като са получили становището на Административната комисия.
Общи разпоредби за възстановяването на разходи
Член 99
Административни разходи
Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки могат, в съответствие с разпоредбите на член 84, параграф 2, третото изречение от регламента, да се договорят за увеличаване на размера на обезщетенията, посочени в членове 93 до 98 от регламента за прилагане, с конкретен процент с оглед отчитане на административните разходи. Този процент може да е различен, в зависимост от съответните обезщетения.
Член 100
Забавени претенции
1. При уреждането на сметки между институциите на държавите-членки, институцията, която отговаря за плащанията, може да оставя без уважение претенциите за възстановяване на разходи за предоставени обезщетения през календарна година, която предшества с три години или повече датата на предявяване на тези претенции, независимо дали същите са предявени от орган за връзка или от институцията, която отговаря за плащанията в компетентната държава.
2. За претенциите във връзка с възстановяването на разходи под формата на еднократни плащания, тригодишният срок тече от датата на публикуване в Официален вестник на Европейските общности на средните годишни разходи за обезщетения в натура, определени в съответствие с разпоредбите на членове 94 и 95 от регламента за прилагане.
Член 101
Справка за претенции
1. Съгласно разпоредбите на членове 36, 63, 70 и 75, параграф 2 от регламента, Административната комисия изготвя справка за претенциите за всяка календарна година.
2. Административната комисия може да предвиди подходящи проверки за проучването на необходимите статистически и счетоводни данни за изготвянето на предвидената в параграф 1 справка за претенции, по-специално, за да гарантира съответствието им с правилата, определени в дял 2.
3. Административната комисия взема решенията по настоящия член относно доклада на Ревизионната комисия, която го представя заедно със становище, като посочва мотивите, на които се основава това становище. Административната комисия определя методите на работа и състава на Ревизионната комисия.
Член 102
Функции на Ревизионната комисия - Процедура за възстановяване на парични средства
1. Ревизионната комисия:
а)
събира необходимите данни и организира необходимите изчисления за прилагането на разпоредбите на настоящия дял;
б)
представя на Административната комисия периодични счетоводни отчети за резултатите от прилагането на регламентите, по-конкретно от гледна точка на финансовия аспект;
в)
отправя всякакви полезни предложения до Административната комисия във връзка с разпоредбите на алинеи а) и б);
г)
представя на Административната комисия предложения по изпратените до нея съображения в съответствие с разпоредбите на член 94, параграф 4 и член 95, параграф 4 от регламента за прилагане;
д)
представя пред Административната комисия предложения във връзка с прилагането на разпоредбите на член 101 от регламента за прилагане;
е)
извършва цялата работа, проучвания или задачи по въпроси, за които е сезирана от Административната комисия.
2. Възстановяването на суми, предвидено в членове 36, 63, 70 и член 75, параграф 2 от регламента, се извършва от всички компетентни институции на дадена държава-членка в полза на институциите кредитори на друга държава-членка с посредничеството на органите, които са определени от компетентните органи на държавите-членки. Органите, чрез които е извършено възстановяване на парични средства, уведомяват Административната комисия за възстановените суми в сроковете и съобразно реда, определен от посочената комисия.
3. Когато подлежащите на възстановяване суми се определят въз основа на действителния размер на предоставените обезщетения според данните в счетоводните сметки на институциите, възстановяването за всяко календарно полугодие се извършва през следващото календарно полугодие.
4. Когато подлежащите на възстановяване суми се определят на основата на еднократно плащане, възстановяването се извършва за всяка календарна година; в такъв случай институциите извършват авансови плащания към институциите кредитори на първо число от всяко календарно полугодие в съответствие с процедурата, определена от Административната комисия.
5. Компетентните органи на две или повече държави-членки могат да се договарят за други срокове за възстановяването на суми или за други процедури за извършване на авансовите плащания.
Член 103
Съставяне на статистически и счетоводни данни
Компетентните органи на държавите-членки предприемат всички необходими мерки за прилагането на разпоредбите на настоящия дял, по-специално на онези от тях, които изискват съставянето на статистически или счетоводни данни.
Член 104
Вписване в приложение 5 на споразумения за възстановяване на парични средства между държави-членки или между компетентните органи на държавите-членки
1. Разпоредбите, които са сходни с разпоредбите на член 36, параграф 3, член 63, параграф 3 и член 70, параграф 3 от регламента, и член 93, параграф 6, член 94, параграф 6 и член 95, параграф 6 от регламента за прилагане, и които са действащи в деня преди влизането в сила на регламента, продължават да се прилагат при условие, че са включени в приложение 5 към регламента за прилагане.
2. Разпоредбите, които са сходни с разпоредбите, посочени в параграф 1 и които, с оглед на взаимоотношенията между две или повече държави-членки, ще се прилагат след влизането в сила на регламента, се вписват в приложение 5 към регламента за прилагане. Същото важи за договорените разпоредби съгласно член 97, параграф 2 и член 98, параграф 2 от регламента за прилагане.
Разходи за административни проверки и медицински прегледи
Член 105
1. Извършените разходи за административни проверки и медицински прегледи, наблюдения, лекарски прегледи и проверки от всякакво естество, необходими за отпускането, предоставянето или преразглеждането на обезщетения, се възстановяват от институцията, за сметка на която са извършени, на институцията, която е отговаряла за тях, въз основа на прилаганите такси от последно споменатата институция.
2. Въпреки това, две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки могат да се договарят за други начини за възстановяване на парични средства, по-специално под формата на еднократни плащания, или могат да премахват изискването за възстановяване на разходи между институциите.
Такива споразумения се вписват в приложение 5 към регламента за прилагане. Действащите споразумения в деня преди влизането в сила на регламента продължават да се прилагат при условие, че са включени в споменатото приложение.
Общи разпоредби за изплащането на парични обезщетения
Член 106
Компетентните органи на всяка държава-членка уведомяват Административната комисия, в допустимите срокове и съобразно реда, определен от Комисията, за размера на изплатените парични обезщетения от институциите, попадащи под тяхна юрисдикция, на получатели, които пребивават или имат престой на територията на която и да е друга държава-членка.
Член 107
Конвертиране на валути
1. По смисъла на разпоредбите, изброени по-долу, превръщането на сумите, посочени в различни национални валути, се извършва по официалните номинални стойности, декларирани от националните валутни органи и признати от Международния валутен фонд:
а)
разпоредби на регламент: член 12, параграфи 2, 3 и 4, последно изречение от член 19, параграф 1, алинея б), член 22, параграф 1, ii), последно изречение, член 25, параграф 1, алинея б), предпоследно изречение, член 41, параграф 1, алинеи в) и г), член 46, параграфи 3 и 4, член 50, член 52, алинея б), последно изречение, член 55, параграф 1, ii), последно изречение, член 57, параграф 3, алинея в), член 60, параграф 1, алинея в), член 60, параграф 2, алинея б), член 70, параграфи 1 и 2 и член 71, параграф 1, алинея б), ii), предпоследното изречение;
б)
разпоредбите на регламент за прилагане: член 34, член 101, параграф 1, член 102, параграф 1, алинея б), член 119, параграф 2.
2. В случаите, които не попадат в приложното поле на параграф 1, превръщането се извършва по обменен курс, който действително се прилага по време на извършване на плащането.
ДЯЛ VI
ДРУГИ РАЗПОРЕДБИ
Член 108
Доказване на статут на сезонен работник
За да докаже, че е сезонен работник, работникът, включен в приложното поле на член 1, алинея в) от регламента, следва да представи договора си за заетост, подпечатан от службите по заетостта на държавата-членка, на чиято територия е отишъл да работи или е работил, или друг документ, подпечатан от тези служби, удостоверяващ сезонния характер на работата му.
Член 109
Споразумение за плащане на вноски
Работодателят, който няма място на дейност в държавата-членка, на чиято територия работникът е нает на работа, може да се споразумее с работника той да поеме задълженията на работодателя по отношение на плащането на вноски.
Работодателят уведомява компетентната институция или, при необходимост, институцията, която е определена от компетентния орган на въпросната държава-членка, за всяко такова споразумение.
Член 110
Взаимна административна помощ във връзка с възстановяването на обезщетения, които не са били дължими
Ако институцията на държава-членка, която е предоставила обезщетения, възнамерява да заведе дело срещу лице, което е получило обезщетения, които не са му били дължими, институцията по място на пребиваване на въпросното лице или институцията, определена от компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия пребивава това лице, оказва съдействие на първата институция.
Член 111
Възстановяване на недължими плащания от институции за социално осигуряване и искания от спомагателни органи
1. Ако при отпускането или преразглеждането на обезщетения за инвалидност, старост или смърт (пенсии) съгласно разпоредбите на глава 3 на дял III от регламента, институцията на държава-членка е изплатила на получателя на обезщетения сума над тази, на която той има право, тази институция може да изиска от институцията на всяка друга държава-членка, която отговаря за изплащането на съответните обезщетения на въпросния получател, да приспадне надплатената сума от просрочените суми, които изплаща на същия получател. Последната институция превежда приспадната сума на институцията кредитор. Когато надплатената сума не може да бъде приспадната от просрочени плащания, се прилагат разпоредбите на параграф 2.
2. Когато институцията на дадена държава-членка е изплатила на получател на обезщетение сума над тази, на която той има право, тази институция може, при условията и в сроковете, определени от прилаганото от нея законодателство, да изиска от институцията на всяка друга държава-членка, която отговаря за изплащането на обезщетения на въпросния получател, да приспадне надплатената сума от сумите, които изплаща на същия получател. Последната институция извършва приспадането при условията и в сроковете, предвидени за такова прихващане от прилаганото от нея законодателство, все едно, че сумите са надплатени от нея и превежда приспадната сума на институцията кредитор.
3. Когато лице, за което се прилагат разпоредбите на регламента, е получило помощи на територията на държава-членка през период, през който е имало право на обезщетения съгласно законодателството на друга държава-членка, органът, който е оказал съдействие, ако има законово право да изисква обратно дължимите обезщетения на въпросното лице, може да изиска от институцията на всяка друга държава-членка, която отговаря за изплащането на обезщетения в полза на това лице, да приспадне сумата, изплатена за подпомагане, от сумите, които последната институция изплаща на същото лице.
Когато член на семейството на лице, за което се прилагат разпоредбите на регламента, е получил подпомагане на територията на държава-членка през период, през който въпросното лице е имало право на обезщетения за съответния член на семейството съгласно законодателството на друга държава-членка, органът, който е оказал подпомагането, ако има законово право да изисква обратно дължимите обезщетения на въпросното лице за съответния член на семейството, може да изиска от институцията на всяка друга държава-членка, която отговаря за изплащането на такива обезщетения в полза на това лице, да приспадне сумите, изплатени за подпомагане, от сумите, които последната институция изплаща на същото лице за съответния член на семейството.
Институцията, която отговаря за плащанията, извършва приспадането при условията и в сроковете, предвидени за такова прихващане от прилаганото от нея законодателство, и превежда приспадната сума на органа кредитор.
Член 112
Когато дадена институция, пряко или чрез друга институция, е извършила недължими плащания, чието възстановяване е станало невъзможно, в крайна сметка въпросните суми остават за сметка на първата институция, освен когато недължимото плащане е било в резултат от измама.
Член 113
Възстановяване на предоставени, но недължими обезщетения в натура на работници в сферата на международния транспорт
1. Ако правото на обезщетения в натура не бъде признато от компетентната институция, предоставените обезщетения в натура на работник в сферата на международния транспорт от институцията по място на престой по силата на презумпцията по член 20, параграф 2 или член 62, параграф 2 от регламента за прилагане, се възстановява от компетентната институция.
2. Извършените разходи от институцията по място на престой по отношение на всеки работник в сферата на международния транспорт, който преди това не е подавал молба до институцията по място на престой и няма право на обезщетения в натура, но въпреки това е получил обезщетения в натура при представяне на завереното заявление, посочено в член 20, параграф 2 или член 62, параграф 2 от регламента за прилагане, се възстановяват от институцията, която е посочена като компетентна във въпросното заверено заявление, или от всяка друга институция, определена за целта от компетентния орган на съответната държава-членка.
3. Компетентната институция или посочената като компетентна институция, в случая, предвиден в параграф 2, или определената за целта институция дебитира сметката на получателя на обезщетение със стойността на предоставените му, но недължими обезщетения в натура. Въпросната институция уведомява за тези дебитни операции Ревизионната комисия, посочена в член 101, параграф 3 от регламента за прилагане, който изготвя справка за тях.
Член 114
Условни плащания на обезщетения в случаи на спорове относно приложимото законодателство или институцията, която следва да предоставя обезщетенията
В случай на спор между институциите или компетентните органи на две или повече държави-членки относно приложимото законодателство съгласно разпоредбите на дял II от регламента или коя институция следва да предоставя обезщетенията на съответното лице, което при отсъствие на спор би могло да претендира за обезщетения, лицето условно получава обезщетенията, предвидени от законодателството, което се прилага от институцията по място на пребиваване или, ако съответното лице не пребивава на територията на една от заинтересованите държави-членки, обезщетенията, предвидени от законодателството, което се прилага от институцията, до която първо е подадена неговата молба.
Член 115
Процедури за извършване на медицински прегледи в държава-членка, различна от компетентната държава
Институцията по място на престой или място на пребиваване, която съгласно разпоредбите на член 87 от регламента е длъжна да извърши медицински преглед, извършва това в съответствие с процедурите, определени от прилаганото от нея законодателство.
При отсъствие на такива процедури, тя отправя запитване до компетентната институция за информация относно процедурите, които следва да се приложат.
Член 116
Споразумения за възстановяването на вноски
1. Сключените споразумения съгласно разпоредбите на член 92, параграф 2 от регламента се вписват в приложение 5 към регламента за прилагане.
2. Сключените споразумения за прилагането на разпоредбите на член 51 от Регламент № 3 продължават да се прилагат при условие, че са включени в приложение 5 към регламента за прилагане.
Член 117
Обработка на данни
1. Една или повече държави-членки, или техните компетентни органи, могат, след като са получили становището на Административната комисия, да адаптират за обработка на данни образците на удостоверения, заверените заявления, декларациите, молбите и други документи, заедно с операциите и начините за предаване на данните, предвидени за прилагането на регламента и регламента за прилагане.
2. Когато постигнатото развитие в обработката на данни в държавите-членки позволява това, Административната комисия предприема необходимите проучвания за стандартизация и въвеждане в обща употреба на методите за корекция съгласно разпоредбите на параграф 1.
ДЯЛ VII
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 118
Преходни разпоредби относно пенсиите
1. Молбите за пенсии, които не са били още отпуснати преди влизането в сила на регламента, подлежат на двойно изплащане:
-
за периода преди тази дата, в съответствие с разпоредбите на регламент № 3,
-
за периода, започващ от тази дата, в съответствие с разпоредбите на регламента.
2. Молба за обезщетение за инвалидност, старост или за преживели наследници, представени на институция към датата на влизане в сила на регламента, автоматично налагат преоценка на обезщетенията, които са били отпуснати за същия случай преди тази дата от институцията или институциите на една или повече от другите държави-членки, в съответствие с разпоредбите на регламента.
Член 119
Преходни разпоредби, свързани със семейните обезщетения
1. Правата, посочени в член 94, параграф 9 от регламента, са тези, от които се ползват работниците по отношение на членовете на техните семейства, даващи право на семейни обезщетения, при ставка и в границите, приложими в деня, предхождащ деня на влизане в сила на регламента, по член 41 или на Регламент № 3 приложение Г, на член 20 или на приложение 1 към Регламент 36/63/ЕИО на Съвета от 2 април 1963 г. за социалното осигуряване на пограничните работници (4).
2. При условие, че сумата на семейните обезщетения, посочени в параграф 1, е по-висока от сумата на семейните помощи, които биха били дължими по член 73, параграф 2 от регламента, компетентната френска институция е отговорна да осигури тяхното изплащане на работника или пряко на членовете на неговото семейство по мястото им на пребиваване или по отношение на децата, даващи право на тези обезщетения.
3. Когато семейни обезщетения трябва да се изплащат по член 73, параграф 2 от регламента, институцията по място на пребиваване на членовете на семейството трябва да осигури изплащането на тези помощи в съответствие с разпоредбите на законодателството, което прилага, при условие, че те се възстановяват от компетентната френска институция.
4. В двустранните отношения между заинтересованите държави-членки, процедурата за прилагането на настоящия член се определя от тези държави-членки или компетентните органи на тези държави.
Член 120
Допълващи споразумения за прилагане
1. Две или повече държави-членки или компетентните органи на тези държави-членки могат, когато е необходимо, да сключват споразумения, които имат за цел да допълнят административната процедура за прилагане на регламента. Тези споразумения се изброяват в приложение 5 към регламента за прилагане.
2. Споразумения, подобни на посочените в параграф 1, които са в сила в деня, предхождащ деня на влизане в сила на регламента за прилагане, продължават да се прилагат при условие, че те са включени в приложение 5 към регламента за прилагане.
Член 121
Характер и изменение на приложенията
1. Приложенията към регламента за прилагане представляват неразделна част от него.
2. Тези приложения могат да бъдат изменяни с регламент на Съвета, приет по предложение на Комисията, по искане на държава-членка или съответни държави-членки или техните компетентни органи след получаване на становището на Административната комисия.
3. Приложение V към регламента, част „Б Германия“, се допълва със следния текст:
„7.
За целите на регламента, еднократната сума на вноските към разходите за раждане, предоставяни съгласно германското законодателство на членовете на семействата на работниците, безработните лица, пенсионерите и претендиращите пенсия, се считат за обезщетения в натура.“
Член 122
Влизане в сила на регламента за прилагане
Регламентът за прилагане влиза в сила на първия ден от седмия месец след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 21 март 1972 година.
NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 574/72,
annettu 21 päivänä maaliskuuta 1972,
sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 2, 7 ja 51 artiklan,
ottaa huomioon sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71(1) ja erityisesti sen 97 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen, joka on annettu sen jälkeen kun siirtotyöläisten sosiaaliturvan hallintotoimikuntaa on kuultu,
ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon,
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,
sekä katsoo, että
siirtotyöläisten sosiaaliturvasta annetun neuvoston asetuksen N:o 3(2) tultua korvatuksi asetuksella (ETY) N:o 1408/71, jonka 99 artikla on kumonnut myös siirtotyöläisten sosiaaliturvasta annetun neuvoston asetuksen N:o 3(3) täytäntöönpanomenettelystä ja täydentävistä säännöksistä annetun asetuksen N:o 4, on tarpeen säätää uusiin perussääntöihin ja näiden säädösten soveltamisesta kahdentoista vuoden aikana saatuihin kokemuksiin mukautetut täytäntöönpanomenettelyt, ja
on erityisesti tarpeen täsmentää kunkin jäsenvaltion toimivaltaiset laitokset, asiakirjat, jotka on toimitettava ja muodollisuudet, jotka heidän on täytettävä saadakseen etuuksia, hallinto- ja lääkärintarkastuksen kulut, sekä edellytykset, joilla korvataan yhden jäsenvaltion toimielimen toisen jäsenvaltion toimielimen lukuun myöntämät etuudet, samoin kuin tilintarkastuslautakunnan tehtävät,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO YLEISIÄ SÄÄNNÖKSIÄ
1 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa:
a) "asetuksella" tarkoitetaan asetusta (ETY) N:o 1408/71;
b) "täytäntöönpanoasetuksella" tarkoitetaan tätä asetusta;
c) asetuksen 1 artiklan määritelmillä on merkitys, joka niille on annettu mainitussa artiklassa.
2 artikla
Painetut mallilomakkeet - Tietoja lainsäädännöistä - Opaskirjat
1. Hallintotoimikunta valmistaa asetuksen ja täytäntöönpanoasetuksen soveltamisessa tarvittavien todistusten, ilmoitusten, hakemusten ja muiden tarvittavien asiakirjojen mallit.
Kaksi jäsenvaltiota tai niiden toimivaltaiset viranomaiset voivat keskinäisellä sopimuksella ja hallintotoimikunnan annettua asiasta lausuntonsa, ottaa yksinkertaistettuja lomakkeita keskinäiseen käyttöönsä.
2. Hallintotoimikunta voi kerätä tietoja asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kansallisten lainsäädäntöjen säännöksistä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten käyttöön.
3. Hallintotoimikunta valmistaa opaskirjoja tietojen antamiseksi niille, joiden etua asia koskee, heidän oikeuksistaan ja hallinnollisista muodollisuuksista, jotka on täytettävä näiden oikeuksien käyttämiseksi.
Neuvoa-antavaa komiteaa kuullaan ennen tällaisten opaskirjojen tekemistä.
3 artikla
Yhteyselimet - Yhteydenpito laitosten välillä sekä edunsaajien ja laitosten välillä
1. Toimivaltaiset viranomaiset voivat nimetä yhteyselimiä, jotka voivat olla suoraan yhteydessä toistensa kanssa.
2. Jäsenvaltion laitokset ja jäsenvaltion alueella asuvat tai oleskelevat henkilöt voivat tehdä hakemuksen toisen jäsenvaltion laitokselle joko suoraan tai yhteyselinten kautta.
4 artikla
Liitteet
1. Kunkin jäsenvaltion viranomaiset luetellaan liitteessä 1.
2. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaiset laitokset luetellaan liitteessä 2.
3. Kunkin jäsenvaltion asuinpaikan laitokset ja oleskelupaikan laitokset luetellaan liitteessä 3.
4. Täytäntöönpanoasetuksen 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti nimetyt yhteyselimet luetellaan liitteessä 4.
5. Täytäntöönpanoasetuksen 5 artiklassa, 53 artiklan 3 kohdassa, 104 artiklassa, 105 artiklan 2 kohdassa, 116 ja 120 artiklassa tarkoitetut säännökset luetellaan liitteessä 5.
6. Täytäntöönpanoasetuksen 53 artiklan 1 kohdan mukaan kunkin jäsenvaltion maksamisesta vastuussa olevien laitosten valitsemat etuuksien maksamismenettelyt luetellaan liitteessä 6.
7. Täytäntöönpanoasetuksen 55 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen pankkien nimet ja rekisteröidyt toimistot tai kotipaikat luetellaan liitteessä 7.
8. Jäsenvaltiot, joihin täytäntöönpanoasetuksen 10 artiklan 2 kohdan d alakohdan säännöksiä sovelletaan niiden asioidessa toistensa kanssa, luetellaan liitteessä 8.
9. Järjestelmät, jotka otetaan huomioon laskettaessa luontoisetuuksien keskimääräistä vuosikustannusta täytäntöönpanoasetuksen 94 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 95 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisesti, luetellaan liitteessä 9.
10. Liitteessä 10 luetellaan laitokset tai toimielimet, jotka toimivaltaiset viranomaiset ovat nimenneet erityisesti täytäntöönpanoasetuksen 6 artiklan 1 kohdan, 11 artiklan 1 kohdan, 13 artiklan 2 ja 3 kohdan, 14 artiklan 1, 2 ja 3 kohdan, 38 artiklan 1 kohdan, 70 artiklan 1 kohdan, 80 artiklan 2 kohdan, 81 artiklan, 82 artiklan 2 kohdan, 85 artiklan 2 kohdan, 89 artiklan 1 kohdan, 91 artiklan 2 kohdan, 102 artiklan 2 kohdan, 110 artiklan ja 113 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti.
II OSASTO ASETUKSEN YLEISTEN SÄÄNNÖSTEN TÄYTÄNTÖÖNPANO Asetuksen 6 ja 7 artiklan täytäntöönpano
5 artikla
Sopimusten täytäntöönpanojärjestelyjen korvaaminen täytäntöönpanoasetuksella
Täytäntöönpanoasetuksen säännökset korvaavat asetuksen 6 artiklassa tarkoitettujen sopimusten täytäntöönpanojärjestelyjen säännökset; ne korvaavat myös asetuksen 7 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen sopimusten määräysten täytäntöönpanoon liittyvät säännökset niiltä osin kuin niitä ei ole lueteltu liitteessä 5.
Asetuksen 9 artiklan täytäntöönpano
6 artikla
Vapaaehtoinen tai valinnainen jatkuva vakuutus
1. Jos henkilö täyttää asetuksen 9 ja 15 artiklan 3 kohdan perusteella vapaaehtoisen tai valinnaisen jatkuvan vakuutuksen edellytykset useissa järjestelmissä yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, kun kysymys on työkyvyttömyydestä, vanhuudesta ja kuolemasta (eläkkeet), ja jos häntä ei ole pakollisesti vakuutettu yhdessä noista järjestelmistä viimeisen työpaikan perusteella, hän voi mainittujen artiklojen mukaan liittyä vapaaehtoiseen tai valinnaiseen jatkuvaan vakuutusjärjestelmään, josta säädetään jäsenvaltion lainsäädännössä, tai jollei tällaista ole, valintansa mukaiseen järjestelmään.
2. Sovellettaessa asetuksen 9 artiklan 2 kohdan säännöksiä sen, jonka etua asia koskee, on toimitettava kyseisen jäsenvaltion laitokselle todistus muiden jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen mukaan täyttyneistä vakuutuskausista. Tällaisen todistuksen antaa asianomaisen henkilön pyynnöstä sitä lainsäädäntöä soveltava laitos tai laitokset, jonka mukaan hänen osaltaan nuo kaudet ovat täyttyneet.
Asetuksen 12 artiklan täytäntöönpano
7 artikla
Yleisiä sääntöjä etuuksien päällekkäisyyden estämistä koskevien säännösten täytäntöönpanemiseksi - Näiden säännösten soveltaminen etuuksiin, jotka liittyvät työkyvyttömyyteen, vanhuuteen ja kuolemaan (eläkkeet)
1. Jos henkilöllä, jolla on oikeus etuuteen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, on myös oikeus etuuksiin yhden tai useamman muun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, sovelletaan seuraavia sääntöjä:
a) jos asetuksen 12 artiklan 2 tai 3 kohdan säännösten soveltamisesta seuraa näiden etuuksien pieneneminen tai samanaikainen keskeyttäminen, mitään niistä ei voi pienentää tai keskeyttää suuremmalla määrällä kuin on se määrä, joka saadaan kun se summa, joka on pienentämisen tai keskeyttämisen kohteena sen lainsäädännön mukaan, jonka perusteella se maksetaan, jaetaan pienentämisen tai lakkauttamisen alaisten sellaisten etuuksien lukumäärällä, joihin kysymyksessä olevalla henkilöllä on oikeus;
b) kun kysymys on asetuksen 46 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltion laitoksen työkyvyttömyyden, vanhuuden tai kuoleman (eläkkeet) vuoksi myöntämistä etuuksista, tämän laitoksen on otettava huomioon kaikki erilaiset etuudet ja kaikki tulot tai korvaukset, jotka saattavat johtaa tälle laitokselle maksettavaksi kuuluvan etuuden vähentämiseen tai keskeyttämiseen, ei kuitenkaan asetuksen 46 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetun teoreettisen määrän laskemiseksi, vaan yksinomaan asetuksen 46 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetun määrän vähentämiseksi tai keskeyttämiseksi. Kuitenkin vain tällaisen etuuden tulon tai korvauksen kokonaismäärän osa otetaan huomioon ja tämä osa määrätään suhteessa täytettyjen vakuutuskausien kestoon asetuksen 46 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti;
c) kun kysymys on asetuksen 46 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan jäsenvaltion laitoksen työkyvyttömyyden, vanhuuden tai kuoleman (eläkkeet) vuoksi myöntämistä etuuksista, tämän laitoksen on otettava huomioon, niissä tapauksissa, joissa asetuksen 46 artiklan 3 kohdan säännökset tulevat sovellettaviksi, kaikki erilaiset etuudet ja kaikki tulot tai korvaukset, jotka saattavat johtaa tälle laitokselle maksettavaksi kuuluvan etuuden vähentämiseen tai keskeyttämiseen, ei kuitenkaan asetuksen 46 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun määrän laskemiseksi, vaan yksinomaan etuuksien, tulojen tai korvauksien määrän vähentämiseksi tai keskeyttämiseksi, joka seuraa asetuksen 46 artiklan 3 kohdan säännösten soveltamisesta. Kuitenkin vain tällaisen etuuden, tulon tai korvauksen määrän osa otetaan huomioon; tällainen osa saadaan soveltamalla tähän määrään kerrointa, joka on samansuuruinen kuin suhde sen etuuden määrän, joka saadaan asetuksen 46 artiklan 3 kohtaa soveltamalla, ja sen määrän, joka saadaan asetuksen 46 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa soveltamalla, välillä.
2. Soveltaessaan asetuksen 12 artiklan 2, 3 ja 4 kohtaa kyseiset toimivaltaiset laitokset toimittavat pyynnöstä kaikki tarvittavat tiedot.
8 artikla
Sovellettavat säännöt tapauksessa, jossa oikeudet sairaus- tai äitiysetuuksiin usean jäsenvaltion lainsäädännön mukaan ovat päällekkäisiä
1. Jos työntekijällä tai hänen perheenjäsenellään on oikeus hakea äitiysetuuksia kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, nuo etuudet annetaan yksinomaan sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jonka alueella synnytys tapahtui tai, jos synnytys ei tapahtunut minkään tällaisen jäsenvaltion alueella, yksinomaan sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jonka alainen työntekijä viimeksi oli.
9 artikla
Säännöt, joita sovelletaan tapauksessa, jossa oikeudet kuolemantapauksen johdosta annettaviin avustuksiin ovat usean jäsenvaltion lainsäädännön mukaan päällekkäisiä
1. Jos kuolema tapahtuu jäsenvaltion alueella, yksinomaan tämän jäsenvaltion lainsäädännön mukaan saavutettu oikeus kuolemantapauksen johdosta annettavaan avustukseen säilyy ja muiden jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan saavutettu oikeus lakkaa.
2. Jos kuolema tapahtuu jäsenvaltion alueella, kun oikeus kuolemantapauksen johdosta annettavaan avustukseen on saavutettu kahden tai useamman muun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, tai jos kuolema tapahtuu jäsenvaltioiden alueen ulkopuolella ja mainittu oikeus on saavutettu kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, vain sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan ansaittu oikeus säilyy, jonka alainen vainaja viimeksi oli, ja muiden jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan saavutettu oikeus lakkaa.
10 artikla
Säännöt, joita sovelletaan tapauksessa, jossa oikeudet perhe-etuuksiin tai perheavustuksiin ovat päällekkäisiä tai kun saman kauden tai sen osan aikana työntekijä on peräkkäin usean jäsenvaltion lainsäädännön alainen
1. Jos samana aikana kahdella henkilöllä on oikeus perhe-etuuksiin tai perheavustuksiin saman perheenjäsenen osalta asetuksen 73 artiklan 1 tai 2 kohdan tai 74 artiklan 1 tai 2 kohdan mukaan ja kyseisen perheenjäsenen kotivaltion lainsäädännön mukaan, näiden etuuksien ja avustuksien päällekkäisyyteen sovelletaan perheenjäsenen kotivaltion lainsäädäntöä. Tätä varten oikeus asetuksen 73 artiklan 1 tai 2 kohdan taikka 74 artiklan 1 tai 2 kohdan mukaisiin perhe-etuuksiin tai perheavustuksiin otetaan huomioon ikään kuin kyse olisi kyseisen perheenjäsenen kotivaltion lainsäädännön mukaan saavutetuista oikeuksista.
2. Jos työntekijä on ollut peräkkäin kahden jäsenvaltion lainsäädännön alainen aikana, joka erottaa kaksi päivämäärää perhe-etuuksien tai perheavustusten maksamisessa, siten kuin säädetään yhden tai kummankin kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä, sovelletaan seuraavia sääntöjä:
a) perhe-etuudet tai perheavustukset, joita kysymyksessä oleva henkilö voi hakea sen perusteella, että hän on jokaisen tällaisen valtion lainsäädännön alainen, päivittäisten etuuksien lukumäärää, jotka maksetaan asianmukaisen lainsäädännön mukaan. Jos näissä lainsäädännöissä ei ole säännöksiä päivittäisistä etuuksista tai avustuksista, perhe-etuudet tai perheavustukset myönnetään sen ajan pituuden, jona kyseinen henkilö on ollut kunkin tällaisen jäsenvaltion lainsäädännön alainen, suhteessa siihen kauteen nähden, joka on määrätty kyseisessä lainsäädännössä;
b) jos perhe-etuudet tai perheavustukset on annettu laitoksesta aikana, jona ne olisi tullut antaa toisesta laitoksesta, mainittujen laitosten välillä tehdään tiliselvitys;
c) jos yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan täyttyneet työskentely- tai ammatinharjoittamiskaudet ilmaistaan erilaisina yksikköinä kuin ne, joita on käytetty laskettaessa perhe-etuuksia tai perheavustuksia sellaisen toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jonka alainen kyseinen henkilö on myös ollut samana aikana, muuntaminen tehdään a ja b alakohdan säännöksiä sovellettaessa täytäntöönpanoasetuksen 15 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti;
d) poiketen siitä, mitä a alakohdassa säädetään, kun kysymys on asioista sellaisten jäsenvaltioiden välillä, jotka on lueteltu täytäntöönpanoasetuksen liitteessä 8, laitos, joka vastaa perhe-etuuksien tai perheavustusten kustannuksista sen vuoksi, että ensimmäinen työskentely tai ammatinharjoittaminen kyseisinä aikoina tapahtui siellä, vastaa niiden kustannuksista koko kuluvana kautena.
3. Jos sellaisen työntekijän, joka on Ranskan lainsäädännön alainen, tai sellaisen työttömän, joka saa työttömyysetuuksia Ranskan lainsäädännön mukaan, perheenjäsenet vaihtavat asuinpaikkaansa yhden jäsenvaltion alueelta toisen jäsenvaltion alueelle saman kalenterikuukauden aikana, perheavustusten antamisesta kuukauden alussa vastannut laitos jatkaa niiden suorittamista koko kuluvan kuukauden ajan.
III OSASTO SOVELLETTAVAN LAINSÄÄDÄNNÖN MÄÄRÄÄMISTÄ KOSKEVIEN ASETUKSEN SÄÄNNÖSTEN TÄYTÄNTÖÖNPANO Asetuksen 13-16 artiklan täytäntöönpano
11 artikla
Muodollisuudet lähetettäessä työntekijää muualle
1. Tapauksissa, joita tarkoitetaan asetuksen 14 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa ja 14 artiklan 2 kohdan a alakohdassa, sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämän laitoksen, jonka lainsäädäntö jää sovellettavaksi, on annettava työntekijän tai hänen työnantajansa pyynnöstä vaadittujen edellytysten täyttyessä todistus siitä, että työntekijä on tämän lainsäädännön alainen määrättyyn päivään asti.
2. Suostumuksen, josta säädetään asetuksen 14 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, pyytää työnantaja.
12 artikla
Erityismääräyksiä vakuuttamisesta Saksan sosiaaliturvajärjestelmässä
1. Jos asetuksen 14 artiklan 1 kohdan b tai c alakohdan tai 2 kohdan c alakohdan mukaan Saksan lainsäädäntöä sovelletaan työntekijään, joka on sellaisen yrityksen tai työnantajan palveluksessa, jonka kotipaikka tai toimipaikka ei sijaitse Saksan alueella, sovelletaan tätä lainsäädäntöä niin kuin työntekijä työskentelisi asuinpaikallaan Saksan alueella.
2. Kun vakuutusmaksut maksetaan tietyltä ajalta muun jäsenvaltion kuin Saksan lainsäädännön mukaan työkyvyttömyyden, vanhuuden tai kuoleman (eläkkeet) varalta otetun pakollisen vakuutuksen mukaan, Saksan lainsäädännön mukaiseen täydentävään vakuutukseen (Höherversicherung) liittyvät täydentävät vakuutusmaksut voidaan myös maksaa samalta ajalta.
13 artikla
Diplomaattisten tai konsuliedustustojen palveluksessa olevien henkilöiden valintaoikeuden käyttäminen
1. Asetuksen 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valintaoikeutta on käytettävä ensimmäisen kerran kolmen kuukauden kuluessa siitä päivästä, jona työntekijä otettiin kyseisen diplomaattisen tai konsuliedustuston palvelukseen tai jona hän saapui tällaisen edustuston edustajan henkilökohtaiseen palvelukseen. Valinta tulee voimaan palvelukseenastumispäivästä alkaen. Jos se, jonka etua asia koskee, uudistaa valintaoikeutensa kalenterivuoden lopussa, valinta tulee voimaan seuraavan kalenterivuoden ensimmäisenä päivänä.
2. Työntekijän, joka käyttää valintaoikeuttaan, on annettava tieto sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämälle laitokselle, jonka lainsäädännön soveltamisen hän on valinnut ja annettava tästä tieto samaan aikaan työnantajalleen. Sanotun laitoksen on tarvittaessa ilmoitettava tästä edelleen kaikille saman jäsenvaltion muille laitoksille jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen antamien ohjeiden mukaisesti.
3. Sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämän laitoksen, jonka lainsäädännön soveltamisen se, jonka etua asia koskee, on valinnut, on annettava hänelle todistus siitä, että hän on tämän jäsenvaltion lainsäädännön alainen sen ajan, jonka hän työskentelee kyseisen diplomaattisen tai konsuliedustuston palveluksessa tai tällaisen edustuston edustajan henkilökohtaisessa palveluksessa.
4. Jos työntekijä on valinnut sovellettavaksi Saksan lainsäädännön, tämän lainsäädännön säännöksiä sovelletaan niin kuin hän työskentelisi paikassa, jossa Saksan hallitus on. Toimivaltainen viranomainen nimeää toimivaltaisen sairausvakuutuslaitoksen.
14 artikla
Euroopan yhteisöjen avustavan henkilökunnan valintaoikeuden käyttäminen
1. Asetuksen 16 artiklan 3 kohdassa säädettyä valintaoikeutta on käytettävä työsopimuksen tekohetkellä. Viranomaisen, jolla on toimivalta tehdä tällainen sopimus, on ilmoitettava sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämälle laitokselle, jonka lainsäädännön soveltamisen avustavan henkilökunnan jäsen on valinnut. Sanotun laitoksen on ilmoitettava tarvittaessa tästä edelleen muille saman jäsenvaltion laitoksille.
2. Sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämän laitoksen, jonka lainsäädännön soveltamisen avustavan henkilökunnan jäsen on valinnut, on annettava hänelle todistus siitä, että hän on tämän jäsenvaltion lainsäädännön alainen sen ajan, jonka hän työskentelee Euroopan yhteisöjen avustavan henkilökunnan jäsenenä.
3. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tarvittaessa nimettävä toimivaltaiset laitokset Euroopan yhteisöjen avustavan henkilökunnan jäsenien osalta.
4. Jos avustavan henkilökunnan jäsen, joka työskentelee muun jäsenvaltion kuin Saksan alueella, on valinnut sovellettavaksi Saksan lainsäädännön, tämän lainsäädännön säännöksiä sovelletaan ikään kuin tämä avustavan henkilökunnan jäsen työskentelisi paikassa, jossa Saksan hallitus on. Toimivaltainen viranomainen nimeää toimivaltaisen sairausvakuutuslaitoksen.
IV OSASTO ERI ETUUSRYHMIÄ KOSKEVIEN ASETUKSEN ERITYISSÄÄNNÖSTEN TÄYTÄNTÖÖN PANEMINEN 1 LUKU YLEISET SÄÄNNÖT KAUSIEN YHTEENLASKEMISEKSI
15 artikla
1. Asetuksen 18 artiklan 1 kohdassa, 38 artiklassa, 45 artiklan 1 ja 2 kohdassa, 64 artiklassa ja 67 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa kausien yhteenlaskeminen tapahtuu seuraavien sääntöjen mukaisesti:
a) yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan täyttyneisiin vakuutuskausiin lisätään minkä tahansa muun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan täyttyneet vakuutuskaudet sikäli kuin niihin turvautuminen on tarpeellista, jotta täydennettäisiin ensiksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan täyttyneitä vakuutuskausia etuuksia koskevien oikeuksien saavuttamiseksi, säilyttämiseksi tai takaisinsaamiseksi, edellyttäen, että tällaiset vakuutuskaudet eivät ole päällekkäisiä. Jos työkyvyttömyys-, vanhuus- tai kuolemantapauksen (eläkkeet) vuoksi annettavat etuudet tulevat myönnettäviksi kahden tai useamman jäsenvaltion laitoksista asetuksen 46 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti, jokainen kyseessä olevista laitoksista tekee erillisen yhteenlaskun ottaen huomioon työntekijän tai itsenäisen ammatinharjoittajan osalta täyttyneet vakuutuskaudet kokonaisuudessaan kaikkien niiden jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan, jonka alainen hän on ollut, tämän rajoittamatta tarvittaessa asetuksen 45 artiklan 2 kohdan ja 46 artiklan 2 kohdan c alakohdan säännösten soveltamista.
b) kun vakuutuskausi, joka on täyttynyt pakollisessa vakuutuksessa yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, on päällekkäinen toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan vapaaehtoisessa tai valinnaisessa jatkuvassa vakuutuksessa täyttyneen vakuutuskauden kanssa, otetaan vain pakollisen vakuutuksen osalta täyttynyt kausi huomioon;
c) kun vakuutuskausi, joka on muu kuin yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan täyttyneenä kautena pidettävä kausi, on päällekkäinen sellaisena pidettävän kauden kanssa toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, vain kausi, joka ei ole sellaisena pidettävä kausi, otetaan huomioon;
d) vain sen jäsenvaltion laitos ottaa huomioon kaikki kaudet, joita pidetään sellaisina kahden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jonka lainsäädännön mukaan vakuutettu henkilö viimeksi oli pakollisesti vakuutettuna ennen sanottua kautta; jos vakuutettu henkilö ei ollut pakollisesti vakuutettu jäsenvaltion lainsäädännön mukaan ennen sanottua kautta, viimeksi mainitun ottaa huomioon sen jäsenvaltion laitos, jonka lainsäädännön mukaan hän oli pakollisesti vakuutettu ensimmäisen kerran sanotun kauden jälkeen;
e) jos ei ole mahdollista määrätä täsmällisesti aikaa, jona tietyt vakuutuskaudet ovat täyttyneet yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, tällaisista kausista oletetaan, etteivät ne ole päällekkäisiä sellaisten vakuutuskausien kanssa, jotka ovat täyttyneet toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, ja ne otetaan huomioon, milloin se on edullista;
f) jos yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan tietyt vakuutuskaudet otetaan huomioon vain, jos ne ovat täyttyneet tietyn ajan kuluessa, tällaista lainsäädäntöä soveltava laitos:
i) ottaa vakuutuskaudet, jotka ovat täyttyneet toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan huomioon vain, jos ne ovat täyttyneet saman ajan kuluessa; tai
ii) laajentaa tällaista määräaikaa sellaisten vakuutuskausien kestoon, jotka ovat täyttyneet kokonaan tai osittain sanotun ajan kuluessa toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jos vakuutuskaudet, jotka otetaan huomioon toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, antavat vain lykkäystä määräaikaan, jonka kuluessa vakuutuskausien on täytyttävä.
2. Vakuutuskaudet, jotka ovat täyttyneet sellaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, johon asetusta ei sovelleta, mutta jotka otetaan huomioon sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, johon asetusta sovelletaan, katsotaan vakuutuskausiksi, jotka otetaan huomioon yhteenlaskussa.
3. Jos vakuutuskaudet, jotka ovat täyttyneet yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, ilmaistaan yksikköinä, jotka ovat erilaisia kuin toisen jäsenvaltion lainsäädännössä käytetyt, niiden yhteenlaskua varten tarvittava muuntaminen tehdään seuraavien sääntöjen mukaisesti:
a) Jos kyseessä on kuusipäiväistä työviikkoa tekevä työntekijä:
i) yksi päivä on yhtä kuin kahdeksan tuntia ja päinvastoin;
ii) kuusi päivää on yhtä kuin yksi viikko ja päinvastoin;
iii) 26 päivää on yhtä kuin yksi kuukausi ja päinvastoin;
iv) kolme kuukautta tai 13 viikkoa tai 78 päivää ovat yhtä kuin neljännesvuosi ja päinvastoin;
v) muunnettaessa viikkoja kuukausiksi ja päinvastoin viikot ja kuukaudet muunnetaan päiviksi;
vi) edellä olevien sääntöjen soveltaminen ei saa johtaa siihen, että tuotetaan yhden vuoden aikana täyttyneiden vakuutuskausien kokonaismääräksi kokonaismäärä, joka on enemmän kuin 312 päivää tai 52 viikkoa tai 12 kuukautta tai neljä neljännesvuotta.
b) Jos kyseessä on viisipäiväistä työviikkoa tehnyt työntekijä:
i) yksi päivä on yhtä kuin yhdeksän tuntia ja päinvastoin;
ii) viisi päivää on yhtä kuin yksi viikko ja päinvastoin;
iii) 22 päivää on yhtä kuin yksi kuukausi ja päinvastoin;
iv) kolme kuukautta tai 13 viikkoa tai 66 päivää ovat yhtä kuin neljännesvuosi ja päinvastoin;
v) muunnettaessa viikkoja kuukausiksi ja päinvastoin viikot ja kuukaudet muunnetaan päiviksi.
vi) edellä olevien sääntöjen soveltaminen ei saa johtaa siihen, että tuotetaan yhden vuoden aikana täyttyneiden vakuutuskausien kokonaismääräksi kokonaismäärä, joka on enemmän kuin 264 päivää tai 52 viikkoa tai 12 kuukautta tai neljä neljännesvuotta.
2 LUKU SAIRAUS JA ÄITIYS Asetuksen 18 artiklan täytäntöönpano
16 artikla
Vakuutuskausien todistaminen
1. Vedottaessa asetuksen 18 artiklan säännöksiin työntekijän on toimitettava toimivaltaiselle laitokselle todistus, josta käyvät ilmi sen lainsäädännön mukaan täyttyneet vakuutuskaudet, jonka alaisena hän viimeksi oli.
2. Sen jäsenvaltion laitoksen tai laitosten, jonka lainsäädännön alainen hän viimeksi oli, on annettava tämä todistus työntekijän pyynnöstä. Jos hän ei toimita sanottua todistusta, toimivaltainen viranomainen saa sen kyseiseltä laitokselta tai laitoksilta.
3. Edellä 1 ja 2 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti, jos on tarpeen ottaa huomioon vakuutuskaudet, jotka ovat aiemmin täyttyneet muiden jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan, jotta täytettäisiin toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaiset edellytykset.
Asetuksen 19 artiklan täytäntöönpano
17 artikla
Luontoisetuudet asuttaessa muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa valtiossa
1. Saadakseen luontoisetuudet asetuksen 19 artiklan mukaan työntekijän on rekisteröitävä itsensä ja perheenjäsenensä asuinpaikkansa laitoksessa esittämällä todistus, joka osoittaa, että hänellä ja hänen perheenjäsenillään on oikeus sanottuihin etuuksiin. Toimivaltaisen laitoksen on annettava tämä todistus, joka tarvittaessa perustuu työnantajan toimittamiin tietoihin. Jos työntekijä tai itsenäinen ammatinharjoittaja tai hänen perheenjäsenensä eivät esitä sanottua todistusta, asuinpaikan laitos saa sen toimivaltaisilta laitoksilta.
2. Tämä todistus on voimassa, kunnes asuinpaikan laitos saa tiedon sen peruuttamisesta. Kuitenkin, jos sanotun todistuksen on antanut Ranskan laitos, se pysyy voimassa vain vuoden sen antamispäivästä ja se on uudistettava joka vuosi.
3. Jos kyseessä on kausityöntekijä, 1 kohdassa tarkoitettu todistus on voimassa koko kausityön odotetun keston ajan, paitsi jos tänä aikana toimivaltainen laitos ilmoittaa asuinpaikan laitokselle sen peruuttamisesta.
4. Asuinpaikan laitos ilmoittaa toimivaltaiselle laitokselle jokaisesta rekisteröinnistä, joka on tapahtunut 1 kohdan säännösten mukaisesti.
5. Sen, jonka etua asia koskee, on aina luontoisetuuksia hakiessaan annettava sen jäsenvaltion, jonka alueella hän asuu, lainsäädännön mukaan luontoisetuuksien myöntämisen tueksi vaadittavat asiakirjat.
6. Kun kysymys on sairaalahoidosta, asuinpaikan laitoksen on annettava tiedoksi kolmen päivän kuluessa siitä, kun se sai tiedon asiasta, toimivaltaiselle laitokselle sairaalaan ottamisen päivämäärä, todennäköisen sairaalahoidon kesto ja sairaalasta lähdön päivämäärä. Tiedoksi antaminen ei kuitenkaan ole tarpeellista, jos luontoisetuuksien kustannukset maksetaan kertasuorituksena asuinpaikan laitokselle.
7. Asuinpaikan laitoksen on ilmoitettava toimivaltaiselle laitokselle etukäteen kaikista päätöksistä, jotka liittyvät asetuksen 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa luettelossa olevien luontoisetuuksien myöntämiseen. Toimivaltaisen laitoksen on tarvittaessa esitettävä perusteltu vastalauseensa 15 päivän kuluessa siitä päivästä, jona tällainen tieto lähetettiin; jos tämän ajan kuluessa ei tällaista vastalausetta ole esitetty, asuinpaikan laitos myöntää luontoisetuudet viipymättä. Jos tällaiset etuudet on myönnettävä erityisen kiireellisesti, asuinpaikan laitos ilmoittaa siitä heti toimivaltaiselle laitokselle. Kuitenkin perustellun vastalauseen antaminen tiedoksi on tarpeetonta, jos luontoisetuuksien kustannukset korvataan kertasuorituksena asuinpaikan laitokselle.
8. Työntekijän tai hänen perheenjäsenensä on ilmoitettava asuinpaikan laitokselle kaikista tilanteessaan tapahtuvista muutoksista, jotka todennäköisesti muuttavat heidän oikeuttaan luontoisetuuksiin, erityisesti kaikista lakkaamisista tai muutoksista sen, jonka etua asia koskee, palkatussa työssä tai itsenäisen ammatin harjoittamisessa, tai työntekijän tai itsenäisen ammatinharjoittajan tai hänen perheenjäsentensä asuin- tai oleskelupaikan muuttumisesta. Samoin jos työntekijä lakkaa olemasta vakuutettu tai lakkaa olemasta oikeutettu luontoisetuuksiin, toimivaltaisen laitoksen on ilmoitettava asuinpaikan laitokselle vastaavasti. Asuinpaikan laitos voi milloin tahansa pyytää toimivaltaiselta laitokselta tietoja, jotka koskevat työntekijän vakuutusta tai hänen oikeuttaan luontoisetuuksiin.
9. Kaksi jäsenvaltiota tai useampi jäsenvaltio tai näiden valtioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat hallintotoimikunnan annettua lausuntonsa sopia muista täytäntöönpanoa koskevista menettelyistä.
18 artikla
Rahaetuudet asuttaessa muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa valtiossa
1. Saadakseen rahaetuuksia asetuksen 19 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan työntekijän on kolmen päivän kuluessa työkyvyttömyyden alkamisesta käännyttävä asuinpaikan laitoksen puoleen antamalla ilmoitus työskentelyn lopettamisesta tai, jos toimivaltaisen laitoksen tai asuinpaikan laitoksen soveltamassa lainsäädännössä niin säädetään, työkyvyttömyyttä koskeva todistus, jonka hoitoa antava lääkäri antaa asianomaiselle henkilölle.
2. Jos asuinvaltiossa hoitoa antavat lääkärit eivät anna todistuksia työkyvyttömyydestä, sen, jonka etua asia koskee, on käännyttävä suoraan asuinpaikan laitoksen puoleen sen soveltamassa lainsäädännössä säädetyn ajan kuluessa.
Tämän laitoksen on saatettava heti työkyvyttömyys lääketieteellisesti todettavaksi ja 1 kohdassa tarkoitetun todistuksen laadittavaksi. Tällaisen todistuksen tulee osoittaa työkyvyttömyyden todennäköinen kesto ja se on toimitettava viipymättä toimivaltaiselle laitokselle.
3. Tapauksissa, joissa 2 kohtaa ei sovelleta, asuinpaikan laitoksen on suoritettava, niin pian kuin mahdollista ja joka tapauksessa kolmen päivän kuluessa päivästä, jona asianomainen henkilö kääntyi sen puoleen, henkilön lääkärintarkastus niin kuin hänet olisi vakuutettu tässä laitoksessa. Tutkimuksen tekevän lääkärin todistus osoittaa erityisesti työkyvyttömyyden todennäköisen keston ja se toimitetaan asuinpaikan laitokselta toimivaltaiselle laitokselle kolmen päivän kuluessa tutkimuksesta.
4. Asuinpaikan laitoksen on tehtävä myöhemmin kaikki tarpeelliset hallinnolliset tarkastukset tai lääkärintarkastukset asianomaisesta henkilöstä, niin kuin hänet olisi vakuutettu tässä laitoksessa. Niin pian kuin se toteaa, että asianomainen henkilö kykenee palaamaan työhön, se ilmoittaa tästä viipymättä hänelle ja vastaavasti toimivaltaiselle laitokselle sekä toteaa päivän, jona tämän työkyvyttömyys lakkasi. Noudattaen, mitä 6 kohdassa säädetään, sille, jonka etua asia koskee, annettavaa tiedoksiantoa pidetään päätöksenä toimivaltaisen laitoksen puolesta.
5. Toimivaltaisella laitoksella säilyy kaikissa tapauksissa oikeus saada itse valita lääkäri asianomaisen henkilön tutkimiseen.
6. Jos toimivaltainen laitos päättää evätä rahaetuudet, koska työntekijä ei ole täyttänyt asuinmaan lainsäädännön mukaisia muodollisuuksia, tai jos se toteaa, että työntekijä kykenee palaamaan työhön, sen on annettava asianomaiselle henkilölle tieto päätöksestään ja lähettää samanaikaisesti jäljennöksen tällaisesta päätöksestä asuinpaikan laitokselle.
7. Kun työntekijä palaa työhön, hänen on annettava tieto vastaavasti toimivaltaiselle laitokselle, jos tällaista tiedoksiantoa vaaditaan tämän laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaan.
8. Toimivaltaisen laitoksen on maksettava rahaetuudet sopivalla tavalla, ensisijaisesti kansainvälisellä maksumääräyksellä, ja ilmoitettava asuinpaikan laitokselle ja sille, jonka etua asia koskee, vastaavasti. Jos rahaetuudet maksetaan asuinpaikan laitoksesta toimivaltaisen laitoksen puolesta, viimeksi mainittu ilmoittaa sille, jonka etua asia koskee, hänen oikeuksistaan ja antaa asuinpaikan laitokselle tiedon rahaetuuksien määrästä, maksupäivästä ja enimmäisajasta, jolta ne tulisi myöntää toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaisesti.
9. Kaksi jäsenvaltiota tai useampi jäsenvaltio tai näiden valtioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat, saatuaan hallintotoimikunnan lausunnon, sopia muista täytäntöönpanoa koskevista menettelyistä.
Asetuksen 20 artiklan täytäntöönpano
19 artikla
Erityissäännökset rajatyöntekijöitä ja heidän perheenjäseniään varten
Rajatyöntekijälle tai hänen perheenjäsenelleen voidaan lääketuotteet, siteet, silmälasit ja pienet apuvälineet antaa ja laboratoriotutkimukset ja testit suorittaa vain sen jäsenvaltion alueella, jossa ne on määrätty, ja tämän jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti.
Asetuksen 22 artiklan täytäntöönpano
20 artikla
Luontoisetuudet oleskeltaessa muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa valtiossa - Erityistapaus, joka koskee kansainvälisessä kuljetusliikenteessä työskenteleviä henkilöitä ja heidän perheenjäseniään
1. Saadakseen luontoisetuudet itselleen tai mukanaan seuraaville perheenjäsenilleen kansainvälisessä kuljetusliikenteessä työskentelevä henkilö, jota asetuksen 14 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan tai 2 kohdan a alakohdan säännökset koskevat, toimittaa oleskelupaikan laitokselle täytäntöönpanoasetuksen 11 artiklassa tarkoitetun todistuksen. Työntekijän, joka on toimittanut tällaisen todistuksen, oletetaan täyttäneen edellytykset luontoisetuuksia koskevan oikeuden saamiseksi.
2. Saadakseen luontoisetuudet itselleen tai mukanaan seuraaville perheenjäsenilleen kansainvälisessä kuljetusliikenteessä työskentelevä henkilö, jota asetuksen 14 artiklan 1 kohdan b alakohdan säännökset koskevat ja joka työskentelynsä kuluessa lähtee muun jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion alueelle, toimittaa oleskelupaikan laitokselle niin pian kuin mahdollista erityisen todistuksen, jonka on antanut työnantaja tai hänen edustajansa kuluvan kuukauden aikana tai kahden kuukauden aikana ennen sen toimittamista. Tällaisen todistuksen on osoitettava erityisesti päivämäärä, josta alkaen se, jonka etua asia koskee, on ollut sanotun työnantajan palveluksessa sekä toimivaltaisen laitoksen nimi ja osoite; jos kuitenkaan toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaan työnantajan ei tarvitse tietää toimivaltaista laitosta, asianomainen henkilö kirjoittaa tämän laitoksen nimen ja osoitteen tehdessään hakemustaan oleskelupaikan laitokselle. Työntekijän, joka on toimittanut tällaisen todistuksen, oletetaan täyttäneen edellytykset luontoisetuuksia koskevan oikeuden saamiseksi. Jos henkilö ei voi ottaa yhteyttä oleskelupaikan laitokseen ennen sairaanhoidon saamista, hän saa siitä huolimatta tällaista hoitoa esittäessään sanotun todistuksen, niin kuin hänet olisi vakuutettu tässä laitoksessa.
3. Oleskelupaikan laitos tiedustelee kolmen päivän kuluessa toimivaltaiselta laitokselta, täyttääkö asianomainen henkilö edellytykset luontoisetuuksia koskevan oikeuden saamiseksi. Oleskelupaikan laitos antaa luontoisetuudet, kunnes se saa vastauksen toimivaltaiselta viranomaiselta, mutta ei kuitenkaan enempää kuin 30 päivän ajan.
4. Toimivaltaisen laitoksen on lähetettävä vastauksensa oleskelupaikan laitokselle 10 päivän kuluessa siitä, kun se sai tiedustelun tältä laitokselta. Jos vastaus on myönteinen, toimivaltainen laitos ilmoittaa tarvittaessa enimmäisajan, jolta luontoisetuuksia voidaan sen soveltaman lainsäädännön mukaisesti myöntää, ja oleskelupaikan laitos jatkaa sanottujen etuuksien antamista.
5. Edellä 1 ja 2 kohdassa määrätyn todistuksen sijasta näissä kohdissa tarkoitetut työntekijät voivat toimittaa oleskelupaikan laitokselle todistuksen, joka osoittaa, että edellytykset luontoisetuuksia koskevan oikeuden saamiseksi ovat täytetyt. Tämä todistus, jonka toimivaltainen laitos antaa, osoittaa tarvittaessa erityisesti enimmäisajan, jolta luontoisetuuksia voidaan toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaisesti myöntää. Tällaisessa tapauksessa 1, 2, 3 ja 4 kohtaa ei sovelleta.
6. Täytäntöönpanoasetuksen 17 artiklan 6, 7 ja 9 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti.
7. Edellä 1 tai 2 kohdassa tehdyn oletuksen perusteella annetut luontoisetuudet korvataan kuten asetuksen 36 artiklan 1 kohdassa on säädetty.
21 artikla
Luontoisetuudet oleskeltaessa muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa valtiossa - Muut työntekijät kuin ne, joihin sovelletaan täytäntöönpanoasetuksen 20 artiklan säännöksiä
1. Saadakseen luontoisetuuksia asetuksen 22 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan mukaan, paitsi täytäntöönpanoasetuksen 20 artiklassa tarkoitetussa tapauksessa, työntekijän on annettava oleskelupaikan laitokselle todistus, joka osoittaa hänen oikeutensa luontoisetuuksiin. Tällainen todistus, jonka toimivaltainen laitos antaa asianomaisen henkilön pyynnöstä, jos mahdollista ennen kuin hän lähtee asuinpaikkansa jäsenvaltion alueelta, osoittaa tarvittaessa erityisesti enimmäiskauden, jolta luontoisetuuksia voidaan myöntää toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaisesti. Jos asianomainen henkilö ei toimita sanottua todistusta, oleskelupaikan laitos saa sen toimivaltaiselta laitokselta.
2. Täytäntöönpanoasetuksen 17 artiklan 6, 7 ja 9 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti.
22 artikla
Luontoisetuudet työntekijöille, jotka muuttavat tai palaavat asuinvaltioonsa, sekä työntekijöille, joille on annettu lupa lähteä toiseen jäsenvaltioon saamaan sairaanhoitoa
1. Saadakseen luontoisetuudet asetuksen 22 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohdan mukaan työntekijän on toimitettava asuinpaikan laitokselle todistus, joka osoittaa, että hänellä on edelleen oikeus saada sanottuja etuuksia. Tämä todistus, jonka toimivaltainen laitos antaa, osoittaa tarvittaessa erityisesti enimmäisajan, jolta tällaisia etuuksia voidaan edelleen antaa toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaisesti. Todistus voidaan asianomaisen henkilön pyynnöstä antaa hänen lähtönsä jälkeen, jos ylivoimaisen esteen vuoksi sitä ei voitu toimittaa etukäteen.
2. Täytäntöönpanoasetuksen 17 artiklan 6, 7 ja 9 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti.
3. Edellä 1 ja 2 kohtia sovelletaan vastaavasti, kun kysymys on luontoisetuuksien antamisesta asetuksen 22 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa.
23 artikla
Luontoisetuudet perheenjäsenille
Täytäntöönpanoasetuksen 21 tai 22 artiklan säännöksiä sovelletaan tapauksen mukaan vastaavasti, kun kysymys on luontoisetuuksien myöntämisestä perheenjäsenille asetuksen 22 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti.
24 artikla
Rahaetuudet työntekijöille oleskeltaessa muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa valtiossa
Täytäntöönpanoasetuksen 18 artiklan säännöksiä sovelletaan vastaavasti, kun kysymys on rahaetuuksien saamisesta asetuksen 22 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaan. Noudattaen, mitä työkyvyttömyystodistuksen toimittamisvelvollisuudesta on säädetty, jäsenvaltion alueella oleskelevalta palkatulta työntekijältä tai itsenäiseltä ammatinharjoittajalta, joka ei työskentele tai harjoita siellä ammattitoimintaa, ei vaadita antamaan työskentelyn lakkaamista koskevaa tiedoksiantoa, jota tarkoitetaan täytäntöönpanoasetuksen 18 artiklan 1 kohdassa.
Asetuksen 23 artiklan 3 kohdan täytäntöönpano
25 artikla
Rahaetuuksien laskemisessa huomioon otettavia perheenjäseniä koskeva todistus
1. Saadakseen etuuksia asetuksen 23 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti työntekijä toimittaa muun jäsenvaltion kuin laitoksen sijaintipaikan jäsenvaltion alueella asuvia perheenjäseniään koskevan todistuksen toimivaltaiselle laitokselle.
2. Tämän todistuksen antaa perheenjäsenten asuinpaikan laitos.
Se on voimassa 12 kuukautta antopäivästä. Se voidaan uudistaa; tällaisessa tapauksessa se on voimassa uudistamispäivästä alkaen.
Työntekijän on annettava välittömästi toimivaltaiselle laitokselle tieto kaikista tapahtumista, jotka tekevät tarpeelliseksi sanotun todistuksen muuttamisen. Tällainen muutos tulee voimaan tuollaisen tapahtuman päivänä.
3. Edellä 1 kohdassa säädetyn todistuksen sijasta toimivaltainen laitos voi vaatia työntekijää toimittamaan muun jäsenvaltion kuin laitoksen sijaintipaikan jäsenvaltion alueella asuvista perheenjäsenistään äskettäin annetut henkilötietoja koskevat asiakirjat.
Asetuksen 25 artiklan 1 kohdan täytäntöönpano
26 artikla
Etuudet työttömille, jotka lähtevät muuhun jäsenvaltioon kuin toimivaltaiseen valtioon tarkoituksenaan hakea siellä työtä
1. Saadakseen raha- ja luontoisetuudet asetuksen 25 artiklan 1 kohdan mukaan itselleen ja perheenjäsenilleen työttömän on toimitettava toimivaltaiselta sairausvakuutuslaitokselta ennen lähtöään hakemansa todistus sairausvakuutuslaitokselle paikassa, johon hän on lähtenyt. Jos työtön ei toimita sanottua todistusta, sen paikan laitos, johon hän on lähtenyt, saa sen toimivaltaiselta laitokselta.
Tässä todistuksessa on todistettava oikeus sanottuihin etuuksiin asetuksen 69 artiklan 1 kohdan a alakohdassa asetettujen edellytysten mukaan; siinä on osoitettava tällaisen oikeuden kesto ottaen huomioon asetuksen 69 artiklan 1 kohdan c alakohdan säännökset, ja siinä on osoitettava sairausvakuutuksen kautta annettavien rahaetuuksien määrä edellä mainittuna aikana, työkyvyttömyyden tai tarvittaessa sairaalahoidon yhteydessä.
2. Sen paikan työttömyysvakuutuslaitos, johon työtön on lähtenyt, tarkistaa täytäntöönpanoasetuksen 83 artiklassa tarkoitetun todistuksen jäljennöksestä, joka lähetetään saman paikan sairausvakuutuslaitokselle, että asetuksen 69 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyt edellytykset ovat täyttyneet ja määrittää päivämäärän, jolloin ne ovat täyttyneet ja päivämäärän, josta lähtien työtön saa työttömyysvakuutusetuuksia toimivaltaisen laitoksen kustannuksella.
Tämä todistus on voimassa asetuksen 69 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetyn ajan niin kauan kuin edellytykset täyttyvät. Sen paikan työttömyysvakuutuslaitoksen, johon työtön on lähtenyt, on kolmen päivän kuluessa ilmoitettava sanotulle sairausvakuutuslaitokselle, jos edellytykset eivät enää täyty.
3. Täytäntöönpanoasetuksen 17 artiklan 6, 7 ja 9 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti.
Asetuksen 25 artiklan 3 kohdan täytäntöönpano
27 artikla
Luontoisetuudet työttömän perheenjäsenille asuttaessa muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa valtiossa
Täytäntöönpanoasetuksen 17 artiklan säännöksiä sovelletaan vastaavasti, kun kysymys on luontoisetuuksien myöntämisestä työttömän perheenjäsenille ja tällaiset perheenjäsenet asuvat muun jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion alueella. Täytäntöönpanoasetuksen 26 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu todistettu selvitys on esitettävä, kun asetuksen 69 artiklan 1 kohdan säännösten mukaan etuuksia saavan työntekijän perheenjäsenet rekisteröityvät. Tämä todistus on voimassa ajan, jolta etuuksia voidaan myöntää asetuksen 69 artiklan 1 kohdan mukaan.
Asetuksen 26 artiklan täytäntöönpano
28 artikla
Luontoisetuudet eläkkeenhakijoille ja heidän perheenjäsenilleen
1. Saadakseen luontoisetuuksia asetuksen 26 artiklan 1 kohdan mukaan asuinvaltionsa alueella, hakijan ja hänen perheenjäsenensä on rekisteröidyttävä asuinpaikan laitoksessa toimittamalla todistus, josta ilmenee, että hänellä on toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan oikeus sanottuihin etuuksiin itselleen ja perheenjäsenilleen. Tämän todistuksen antaa sen toisen jäsenvaltion laitos, joka on vastuussa luontoisetuuksien suorittamisesta.
2. Asuinpaikan laitos ilmoittaa todistuksen antaneelle laitokselle jokaisesta rekisteröinnistä, joka on tapahtunut 1 kohdan mukaisesti.
Asetuksen 28 artiklan täytäntöönpano
29 artikla
Luontoisetuudet eläkeläisille ja heidän perheenjäsenilleen, jotka eivät asu siinä jäsenvaltiossa, jonka lainsäädännön mukaan he saavat eläkettä ja heillä on oikeus etuuksiin
1. Saadakseen luontoisetuuksia asetuksen 28 artiklan 1 kohdan mukaan asuinvaltionsa alueella, eläkeläisen ja hänen perheenjäsenensä on rekisteröidyttävä asuinpaikan laitoksessa toimittamalla todistus, josta ilmenee, että hänellä on oikeus sanottuihin etuuksiin itselleen ja perheenjäsenilleen sen lainsäädännön mukaan tai jonkin sellaisen lainsäädännön mukaan, jonka mukaan eläke maksetaan.
2. Tämän todistuksen antaa eläkeläisen pyynnöstä laitos, joka vastaa, tai yksi niistä laitoksista, jotka vastaavat eläkkeen maksamisesta tai tarvittaessa laitos, jolla on toimivalta määrätä oikeudesta luontoisetuuksiin, niin pian kuin eläkeläinen täyttää tällaisia etuuksia koskevan oikeuden saamiseksi asetetut edellytykset. Jos eläkeläinen ei toimita todistusta, asuinpaikan laitos saa sen laitokselta tai laitoksilta, jotka vastaavat eläkkeen maksamisesta tai tarvittaessa laitokselta, joka on toimivaltainen antamaan tällaisen todistuksen. Kunnes se on saanut todistuksen, asuinpaikan laitos voi hyväksymänsä kirjallisen aineiston perusteella rekisteröidä eläkeläisen ja hänen perheenjäsenensä väliaikaisesti. Tämä rekisteröinti velvoittaa luontoisetuuksien maksamisesta vastaavaa laitosta vain, jos tämä viimeksi mainittu laitos on antanut todistuksen, josta säädetään 1 kohdassa.
3. Asuinpaikan laitos ilmoittaa laitokselle, joka on antanut 1 kohdassa edellytetyn todistuksen, jokaisesta rekisteröinnistä, joka on tehty sanotun kohdan säännösten mukaisesti.
4. Tehtäessä luontoisetuuksia koskeva hakemus asuinpaikan laitokselle on esittämällä kuitti tai kantalipuke viimeisestä rahasuorituksesta todistettava, että eläkeläisellä on vielä oikeus eläkkeeseen.
5. Eläkeläisen tai hänen perheenjäsenensä on ilmoitettava asuinpaikan laitokselle kaikista tilanteessaan tapahtuvista muutoksista, jotka saattavat muuttaa heidän oikeuttaan luontoisetuuksiin, erityisesti kaikista eläkkeen keskeytyksistä tai peruutuksista tai asuinpaikkansa muuttumisesta. Eläkkeestä vastaava laitos ilmoittaa myös eläkeläisen asuinpaikan laitokselle kaikista tällaisista muutoksista.
6. Hallintotoimikunta määrää, sikäli kuin on tarpeen, menettelyn, jolla luontoisetuuksien maksamisen kustannuksista vastaava laitos määrätään asetuksen 28 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuissa tapauksessa.
Asetuksen 29 artiklan täytäntöönpano
30 artikla
Luontoisetuudet perheenjäsenille, jotka asuvat muussa jäsenvaltiossa kuin valtiossa, jossa eläkeläinen asuu
1. Saadakseen luontoisetuuksia asetuksen 29 artiklan 1 kohdan mukaisesti asuinvaltion alueella, perheenjäsenten on rekisteröidyttävä asuinpaikan laitoksessa toimittamalla tämän laitoksen soveltaman lainsäädännön vaatima kirjallinen näyttö tällaisten etuuksien myöntämiseksi eläkeläisen perheenjäsenille sekä todistus, josta ilmenee, että eläkeläisellä on oikeus saada luontoisetuuksia itselleen ja perheenjäsenilleen. Tämä todistus, jonka antaa eläkeläisen asuinpaikan laitos, on voimassa niin kauan kuin perheenjäsenten asuinpaikan laitokselle ei anneta tiedoksi sen peruuttamista. Jos kuitenkin Ranskan laitos on antanut sanotun todistuksen, se pysyy voimassa vain 12 kuukautta antamispäivästä ja se on uudistettava vuosittain.
2. Tehdessään luontoisetuuksia koskevaa hakemusta, perheenjäsenten on toimitettava asuinpaikkansa laitokselle 1 kohdassa tarkoitettu todistus, jos tämän laitoksen soveltama lainsäädäntö edellyttää, että tällaisen hakemuksen mukana on oltava näyttö oikeudesta eläkkeeseen.
3. Eläkeläisen asuinpaikan laitos ilmoittaa perheenjäsenten asuinpaikan laitokselle eläkkeen keskeyttämisestä tai peruuttamisesta ja kaikista eläkeläisen asuinpaikan muutoksista. Perheenjäsenten asuinpaikan laitos voi milloin tahansa pyytää eläkeläisen asuinpaikan laitokselta mitä tahansa tietoa, joka koskee oikeutta luontoisetuuksiin.
4. Perheenjäsenten on ilmoitettava asuinpaikkansa laitoksille kaikista tilanteessaan tapahtuneista muutoksista, jotka saattavat muuttaa heidän oikeuttaan luontoisetuuksiin, erityisesti asuinpaikan muuttamisesta.
Asetuksen 31 artiklan täytäntöönpano
31 artikla
Luontoisetuudet eläkeläisille ja heidän perheenjäsenilleen, jotka oleskelevat muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa on heidän asuinpaikkansa
1. Saadakseen luontoisetuuksia asetuksen 31 artiklan mukaisesti eläkeläisen on toimitettava oleskelupaikan laitokselle todistus, josta ilmenee, että hänellä on oikeus sanottuihin etuuksiin. Tässä todistuksessa, jonka antaa eläkeläisen asuinpaikan laitos, jos mahdollista ennen kuin hän lähtee sen jäsenvaltion alueelta, jossa hän asuu, on osoitettava tarvittaessa erityisesti enimmäisaika, jolta luontoisetuuksia voidaan myöntää sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti. Jos eläkeläinen ei toimita sanottua todistusta, oleskelupaikan laitos saa sen asuinpaikan laitokselta.
2. Täytäntöönpanoasetuksen 17 artiklan 6, 7 ja 9 alakohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti. Tällaisessa tapauksessa eläkeläisen asuinpaikan laitosta pidetään toimivaltaisena laitoksena.
3. Edellä 1 ja 2 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti, kun kysymys on luontoisetuuksien myöntämisestä asetuksen 31 artiklassa tarkoitetuille perheenjäsenille.
Asetuksen 35 artiklan 1 kohdan täytäntöönpano
32 artikla
Laitos, johon kaivostyöntekijät ja vastaavien yritysten työntekijät ja heidän perheenjäsenensä voivat toimittaa hakemuksen oleskellessaan tai asuessaan muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa valtiossa
1. Asetuksen 35 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa ja jos oleskelu- tai asuinmaassa sairaus- tai äitiysvakuutusjärjestelmän mukaan annettavat etuudet, jotka koskevat ruumiillisen työn tekijöitä terästeollisuudessa, vastaavat kaivostyöntekijöille ja samanlaisissa yrityksissä työskenteleville työntekijöille tarkoitetusta erityisjärjestelmästä annettavia etuuksia, viimeksi mainittuun ryhmään kuuluvat työntekijät ja heidän perheenjäsenensä voivat toimittaa hakemuksensa lähimpään laitokseen sen jäsenvaltion alueella, jossa he oleskelevat tai asuvat, joka laitos on määrätty täytäntöönpanoasetuksen liitteessä III, vaikka viimeksi mainittu on terästeollisuuden ruumiillisen työn tekijöihin sovellettavan järjestelmän laitos, joka silloin on velvollinen suorittamaan tällaiset etuudet.
2. Jos kaivostyöntekijöiden ja samanlaisissa yrityksissä työskentelevien työntekijöiden erityisjärjestelmistä annettavat etuudet ovat edullisempia, tällaiset työntekijät tai heidän perheenjäsenensä saavat valita, toimittavatko he hakemuksensa tämän järjestelmän hallinnosta vastaavalle laitokselle tai lähimmälle sellaiselle laitokselle, joka heidän oleskelu- tai asuinpaikkansa jäsenvaltion alueella soveltaa terästeollisuuden ruumiillisen työn tekijöiden järjestelmää. Viimeksi mainitussa tapauksessa kyseisen laitoksen on kiinnitettävä sen henkilön huomio, jonka etua asia koskee, siihen seikkaan, että kääntymällä edellä mainitun erityisjärjestelmän hallinnosta vastaavan laitoksen puoleen hän saa edullisemmat etuudet; sen täytyy edelleen ilmoittaa hänelle tällaisen laitoksen nimi ja osoite.
Asetuksen 35 artiklan 3 kohdan täytäntöönpano
33 artikla
Sen kauden huomioon ottaminen, jolta etuuksia on jo annettu toisen jäsenvaltion laitoksesta
Sovellettaessa asetuksen 35 artiklan 3 kohtaa jäsenvaltion laitos, jonka tulee antaa etuudet, voi pyytää toisen jäsenvaltion laitosta antamaan sille tietoja kaudesta, jolta viimeksi mainittu laitos on jo antanut etuuksia saman sairaus- tai äitiystapauksen vuoksi.
Jäsenvaltion toimivaltaisen laitoksen korvaamat kustannukset, jotka ovat syntyneet toisessa jäsenvaltiossa oleskelun aikana
34 artikla
1. Jos työntekijän oleskelun aikana muun jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion alueella ei ole mahdollista täyttää täytäntöönpanoasetuksen 20 artiklan 1, 2 ja 5 kohdassa ja 21, 23 ja 31 artiklassa säädettyjä muodollisuuksia, hänen kustannuksensa korvataan toimivaltaisesta laitoksesta hänen hakemuksestaan oleskelupaikan laitoksen soveltamien korvausmäärien mukaisesti.
2. Oleskelupaikan laitoksen on annettava toimivaltaisen laitoksen pyynnöstä välttämättömät tiedot näistä määristä.
3 LUKU TYÖKYVYTTÖMYYS, VANHUUS JA KUOLEMA (ELÄKKEET) Etuuksia koskevien hakemusten toimittaminen ja käsittely
35 artikla
Työkyvyttömyysetuuksia koskevat hakemukset, jos työntekijään on sovellettu yksinomaan asetuksen liitteessä III mainittua lainsäädäntöä ja tapauksessa, jota tarkoitetaan asetuksen 40 artiklan 2 kohdassa
1. Saadakseen etuuksia asetuksen 37, 38 ja 39 artiklan mukaan, asetuksen 40 artiklan 2 kohdassa, 41 artiklan 1 kohdassa ja 42 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tapaukset mukaan lukien, työntekijän on toimitettava hakemus joko sen jäsenvaltion laitokselle, jonka lainsäädännön alainen hän oli sen tapahtuman aikana, jolloin kyvyttömyys työhön ja sitä seuraava työkyvyttömyys tai tällaisen työkyvyttömyyden paheneminen tapahtui, tai asuinpaikan laitokselle, joka toimittaa hakemuksen edelleen ensiksi mainitulle laitokselle ilmoittaen päivämäärän, jona se toimitettiin; tätä päivämäärää pidetään hakemuksen toimituspäivänä ensiksi mainitulle laitokselle. Kuitenkin jos sairausvakuutuksen rahaetuuksia on myönnetty, on päivä, jolloin tällaisten rahaetuuksien suorittaminen lakkaa, pidettävä tarvittaessa päivänä, jolloin eläkehakemus on esitetty.
2. Asetuksen 41 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa se laitos, jossa työntekijä viimeksi oli vakuutettu, antaa sen soveltaman lainsäädännön mukaisesti sille maksettavaksi kuuluvien etuuksien määrästä ja suorituspäivästä tiedon laitokselle, joka alunperin oli vastuussa etuuksien maksamisesta. Tästä päivästä alkaen työkyvyttömyyden pahenemista edeltävät etuudet peruutetaan tai vähennetään määrään, joka ei ole suurempi kuin asetuksen 41 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu lisä.
3. Edellä 2 kohdan säännöksiä ei sovelleta asetuksen 41 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa. Tässä tapauksessa se laitos, jossa hakija viimeksi oli vakuutettu kääntyy Alankomaiden laitoksen puoleen varmistaakseen tälle laitokselle maksettavaksi kuuluvan määrän.
36 artikla
Vanhuus- ja jälkeenjääneiden etuuksia (orvonetuuksia lukuun ottamatta) ja työkyvyttömyysetuuksia koskevat hakemukset tapauksissa, joita ei tarkoiteta täytäntöönpanoasetuksen 35 artiklassa
1. Saadakseen etuuksia asetuksen 40-51 artiklan mukaan, lukuun ottamatta täytäntöönpanoasetuksen 35 artiklassa tarkoitettuja tapauksia, sen, jonka etua asia koskee, on toimitettava hakemus asuinpaikan laitokselle sen menettelyn mukaisesti, josta tämän laitoksen soveltamassa lainsäädännössä säädetään. Jos työntekijään ei ole sovellettu tätä lainsäädäntöä, asuinpaikan laitos toimittaa hakemuksen sen jäsenvaltion laitokselle, jonka lainsäädännön alainen hän viimeksi oli ja ilmoittaa päivän, jona hakemus toimitettiin. Tämä päivämäärä katsotaan päiväksi, jona hakemus toimitettiin viimeksi mainitulle laitokselle.
2. Jos hakija asuu sellaisen jäsenvaltion alueella, jonka lainsäädäntöä ei ole sovellettu työntekijään, hän voi toimittaa hakemuksensa sen jäsenvaltion laitokselle, jonka lainsäädännön alainen työntekijä viimeksi oli.
3. Jos hakija asuu muun kuin jäsenvaltion alueella, hänen on toimitettava hakemuksensa sen jäsenvaltion toimivaltaiselle laitokselle, jonka lainsäädännön alainen työntekijä viimeksi oli.
Jos hakija toimittaa hakemuksensa sen jäsenvaltion laitokselle, jonka kansalainen hän on, viimeksi mainittu toimittaa tällaisen hakemuksen edelleen toimivaltaiselle laitokselle.
4. Etuuksia koskeva hakemus, joka on lähetetty yhden jäsenvaltion laitokselle, koskee ilman eri toimenpiteitä samanaikaista etuuden myöntämistä muiden kyseisten sellaisten jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan, joissa säädetyt edellytykset hakija täyttää, paitsi jos hakija pyytää asetuksen 44 artiklan 2 kohdan mukaan sellaisen vanhuusetuuden lykkäämistä, johon hänellä olisi oikeus yhden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan.
37 artikla
Asiakirjat ja tiedot, jotka on liitettävä täytäntöönpanoasetuksen 36 artiklassa tarkoitettuja etuuksia koskevaan hakemukseen
Täytäntöönpanoasetuksen 36 artiklassa tarkoitettujen hakemusten toimittamista koskevat seuraavat säännöt:
a) Hakemuksen tueksi on liitettävä vaaditut asiakirjat ja se on tehtävä lomakkeelle, josta säädetään:
i) sen jäsenvaltion lainsäädännössä, jonka alueella hakija asuu, 36 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa;
ii) sen jäsenvaltion lainsäädännössä, jonka alainen työntekijä viimeksi oli, 36 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa;
b) hakijan antamat tiedot on osoitettava oikeiksi virallisin asiakirjoin, jotka on liitetty hakemuslomakkeeseen tai jotka sen jäsenvaltion toimivaltainen toimielin on todistanut oikeaksi, jonka alueella hakija asuu;
c) hakijan on ilmoitettava sikäli kuin mahdollista joko laitos tai laitokset, jotka soveltavat kyseistä työkyvyttömyyden, vanhuuden tai kuolemantapauksen (eläkkeet) varalta olevaa vakuutusta jäsenvaltioissa, joissa työntekijä on ollut vakuutettu, tai kun on kysymys palkatusta työntekijästä, se työnantaja tai ne työnantajat, joiden palveluksessa hän on työskennellyt jäsenvaltioiden alueella, esittämällä kaikki työtä koskevat todistukset, jotka hänellä ehkä on hallussaan;
d) jos asetuksen 44 artiklan 2 kohdan mukaan hakija pyytää sellaisen vanhuusetuuden myöntämisen lykkäämistä, johon hänellä olisi oikeus yhden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, hänen on ilmoitettava lainsäädäntö, jonka mukaan hän hakee etuuksia.
38 artikla
Todistukset, jotka koskevat etuuden määrää määrättäessä huomioon otettavia perheenjäseniä
1. Saadakseen etuuksia asetuksen 39 artiklan 4 kohdan tai 47 artiklan 3 kohdan säännösten mukaan hakijan on toimitettava todistus perheenjäsenistään, jotka asuvat muun jäsenvaltion alueella kuin sen, missä etuuksien myöntämisestä vastuussa oleva laitos sijaitsee, lukuun ottamatta hänen lapsiaan.
Tämän todistuksen antaa perheenjäsenten asuinpaikan sairausvakuutuslaitos tai sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämä muu laitos, jonka alueella he asuvat. Täytäntöönpanoasetuksen 25 artiklan 2 kohdan toisen ja kolmannen alakohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti.
Edellä 1 alakohdassa säädetyn todistuksen sijasta etuuksien myöntämisestä vastaava laitos voi vaatia hakijaa toimittamaan äskettäin annetut asiakirjat muun jäsenvaltion kuin sanotun laitoksen sijaintipaikan jäsenvaltion alueella asuvien perheenjäsentensä henkilötiedoista, lukuun ottamatta hänen lapsiaan.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa, jos kyseisen laitoksen soveltama lainsäädäntö edellyttää, että perheenjäsenten tulisi elää eläkeläisen kanssa samassa taloudessa, on sellaisten perheenjäsenten osalta, jotka eivät täytä tätä edellytystä, osoitettava asiakirjoilla, jotka todistavat hakijan ansioiden osan säännöllisestä siirtämisestä, että he ovat kuitenkin pääasiallisesti riippuvaisia hakijasta.
39 artikla
Työkyvyttömyysetuuksia koskevien hakemusten käsittely tapauksessa, jossa työntekijään on sovellettu yksinomaan asetuksen liitteessä III eriteltyä lainsäädäntöä
1. Jos työntekijä on toimittanut työkyvyttömyysetuuksia koskevan hakemuksen ja laitos toteaa, että asetuksen 37 artiklan 1 kohdan säännöksiä sovelletaan, tämä laitos saa siitä laitoksesta, jossa se, jonka etua asia koskee, oli viimeksi vakuutettu, tarvittaessa todistuksen viimeksi mainitun laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaan hänen osaltaan täyttyneistä vakuutuskausista.
2. Vastaavasti sovelletaan 1 kohdan säännöksiä, jos on tarpeellista ottaa huomioon vakuutuskausia, jotka on aiemmin täytetty jonkin muun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jotta täytettäisiin toimivaltaisen valtion lainsäädännössä asetetut edellytykset.
3. Asetuksen 39 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa laitos, joka on käsitellyt hakijan tapausta, toimittaa tätä koskevat asiakirjat laitokselle, jossa se, jonka etua asia koskee, oli viimeksi vakuutettu.
4. Täytäntöönpanoasetuksen 41-50 artiklaa ei sovelleta 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuun hakemusten käsittelyyn.
40 artikla
Työkyvyttömyyden asteen määrääminen
Työkyvyttömyyden astetta määrittäessä jäsenvaltion laitoksen on otettava huomioon asiakirjat, lääkärinlausunnot ja hallinnolliset tiedot, jotka se on saanut muiden jäsenvaltioiden laitoksilta. Jokaisella laitoksella säilyy kuitenkin oikeus saattaa hakija oman valintansa mukaisen lääkärin tutkittavaksi, paitsi niissä tapauksissa, joissa sovelletaan asetuksen 40 artiklan 3 kohdan säännöksiä.
Työkyvyttömyys-, vanhuus- ja jälkeenjääneiden etuuksia koskevien hakemusten käsittely täytäntöönpanoasetuksen 36 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa
41 artikla
Käsittelevän laitoksen määrääminen
1. Etuutta koskevat hakemukset käsitellään laitoksessa, johon ne on lähetetty tai toimitettu edelleen täytäntöönpanoasetuksen 36 artiklan säännösten mukaisesti. Tätä laitosta kutsutaan jäljempänä "käsitteleväksi laitokseksi".
2. Käsittelevä laitos antaa viipymättä etuuksia koskevista hakemuksista tiedon kaikille kyseisille laitoksille erityisellä lomakkeella niin, että hakemuksia voidaan käsitellä samanaikaisesti ja viivytyksettä kaikissa näissä laitoksissa.
42 artikla
Lomakkeet, joita käytetään etuuksia koskevien hakemusten käsittelyssä
1. Käsiteltäessä etuuksia koskevia hakemuksia käsittelevän laitoksen on käytettävä lomaketta, joka sisältää erityisesti selvityksen ja yhteenvedon vakuutuskausista, jotka työntekijän osalta ovat täyttyneet kyseisten jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan.
2. Näiden lomakkeiden toimittamisella edelleen muiden jäsenvaltioiden laitoksille korvataan hakemuksen perusteluksi liitettävät asiakirjat.
43 artikla
Menettely, jota kyseiset laitokset noudattavat hakemuksen käsittelyssä
1. Käsittelevä laitos ilmoittaa lomakkeessa, josta säädetään täytäntöönpanoasetuksen 42 artiklan 1 kohdassa, vakuutuskaudet, jotka ovat täyttyneet sen soveltaman lainsäädännön mukaan, ja toimittaa edelleen jäljennöksen tästä lomakkeesta laitoksille, jotka huolehtivat työkyvyttömyyden, vanhuuden tai kuoleman (eläkkeet) varalta olevan vakuutuksen hallinnosta kaikissa jäsenvaltioissa, joissa työntekijä on ollut vakuutettu, ja liittää siihen tarpeen mukaan työtodistukset, jotka hakija on esittänyt.
2. Jos vain yksi muu laitos on osallisena, tämä laitos täyttää sanotun lomakkeen ilmoittaen:
a) vakuutuskaudet, jotka ovat täyttyneet sen soveltaman lainsäädännön mukaan;
b) sen etuuden määrän, jonka hakija voisi saada yksinomaan näiden vakuutuskausien osalta;
c) teoreettisen määrän tai niiden etuuksien todellisen määrän, jotka on laskettu asetuksen 46 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti.
Lomake palautetaan näin täytettynä käsittelevälle laitokselle.
Jos oikeus etuuksiin saavutetaan ottaen huomioon vain vakuutuskaudet, jotka ovat täyttyneet viimeksi mainitun laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaan, ja jos etuuksien määrä, joka vastaa noita kausia, voidaan määrittää viivytyksettä, kun taas laskentamenettely, jota tarkoitetaan c alakohdassa, vaatii arvion mukaan pitemmän ajan, lomake palautetaan käsittelevälle laitokselle varustettuna a ja b alakohdassa tarkoitetuin tiedoin; c alakohdassa tarkoitetut tiedot toimitetaan edelleen käsittelevälle laitokselle niin pian kuin mahdollista.
3. Jos kaksi tai useampia muita laitoksia on osallisena, on jokaisen näistä laitoksista täytettävä sanottu lomake ja ilmoitettava vakuutuskaudet, jotka ovat täyttyneet sen soveltaman lainsäädännön mukaan sekä palautettava sen käsittelevälle laitokselle.
Jos oikeus etuuksiin on saavutettu ottamalla huomioon vain vakuutuskaudet, jotka ovat täyttyneet yhden tai useamman tällaisen laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaan, ja jos noita kausia vastaava etuuden määrä voidaan määrätä viivytyksettä, käsittelevälle laitokselle annetaan tiedoksi samanaikaisesti tämä määrä ja vakuutuskaudet; jos sanotun määrän määrääminen viivästyy, käsittelevälle laitokselle annetaan tästä määrästä tieto niin pian kuin se on määrätty.
Sen jälkeen kun on saatu kaikki lomakkeet, joissa on tietoja vakuutuskausista ja, tapauksen mukaan, määrästä tai määristä, jotka on maksettava yhden tai useamman kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, käsittelevä laitos toimittaa jäljennöksen näistä lomakkeista täten täytettynä jokaiselle kyseessä olevalle laitokselle, joka täsmentää niihin teoreettisen määrän ja etuuksien todellisen määrän laskettuna asetuksen 46 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti ja palauttaa lomakkeen käsittelevälle laitokselle.
4. Niin pian kuin käsittelevä laitos, saatuaan 2 tai 3 kohdassa tarkoitetut tiedot, toteaa, että asetuksen 40 artiklan 2 kohdan tai 48 artiklan 2 tai 3 kohdan säännöksiä olisi sovellettava, se ilmoittaa muille kyseessä oleville laitoksille vastaavasti.
5. Täytäntöönpanoasetuksen 37 artiklan d kohdassa säädetyssä tapauksessa niiden jäsenvaltioiden laitokset, joiden lainsäädännön alainen hakija on ollut, mutta joiden osalta hän on hakenut etuuksien myöntämisen lykkäämistä, ilmoittavat täytäntöönpanoasetuksen 42 artiklan 1 kohdassa säädetyssä lomakkeessa vain ne vakuutuskaudet, jotka hakijan osalta ovat täyttyneet niiden soveltaman lainsäädännön mukaan.
44 artikla
Laitos, joka on toimivaltainen päättämään työkyvyttömyyden asteesta
1. Jollei 2 ja 3 kohdan säännöksistä muuta johdu, vain käsittelevällä laitoksella on toimivalta tehdä asetuksen 40 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu päätös, joka koskee hakijan työkyvyttömyyden astetta. Se tekee tällaisen päätöksen niin pian kuin on siinä asemassa, että se voi päättää, ottaen tapauksen mukaan huomioon asetuksen 45 artiklan säännökset, ovatko oikeutta koskevat edellytykset sen soveltaman lainsäädännön mukaan täytetyt. Se antaa tästä päätöksestä tiedon viipymättä muille kyseisille laitoksille.
2. Jos, ottaen huomioon asetuksen 45 artiklan säännökset, muut oikeutta koskevat kuin työkyvyttömyyden asteeseen liittyvät edellytykset, jotka on vahvistettu käsittelevän laitoksen soveltamassa lainsäädännössä, eivät täyty, tämä laitos antaa tästä välittömästi tiedon työkyvyttömyyden osalta toimivaltaiselle laitokselle toisessa jäsenvaltiossa, jonka lainsäädännön alainen työntekijä viimeksi oli. Tällä laitoksella on toimivalta päättää hakijan työkyvyttömyyden asteesta, jos sen soveltamat lainsäädännössä asetetut edellytykset oikeuden saamiseksi täytetään; se antaa viipymättä tästä päätöksestä tiedon muille kyseisille laitoksille.
3. Tietyissä tapauksissa asia saatetaan joutua toimittamaan takaisin, samojen edellytysten mukaisesti, työkyvyttömyyden osalta toimivaltaiselle laitokselle siitä jäsenvaltiosta, jonka lainsäädäntöä työntekijään ensiksi sovellettiin.
45 artikla
Etuuksien väliaikainen maksaminen ja etuuksien ennakon maksaminen
1. Jos käsittelevä laitos toteaa, että hakijalla on oikeus etuuksiin sen soveltaman lainsäädännön mukaan turvautumatta toisten jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan täyttyneisiin vakuutuskausiin, se maksaa tällaiset etuudet välittömästi väliaikaisesti.
2. Jos hakijalla ei ole oikeutta etuuksiin 1 kohdan mukaan, mutta täytäntöönpanoasetuksen 43 artiklan 2 tai 3 kohdan mukaisesti käsittelevälle laitokselle toimitetun tiedon perusteella ilmenee, että oikeus etuuksiin on saavutettu toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan ottaen huomioon vain vakuutuskaudet, jotka ovat täyttyneet tämän lainsäädännön mukaan, laitos, joka soveltaa sanottua lainsäädäntöä, maksaa tällaiset etuudet väliaikaisesti niin pian kuin käsittelevä laitos on ilmoittanut sille sen velvollisuudesta tehdä niin.
3. Jos 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa oikeus etuuksiin saavutetaan useamman kuin yhden jäsenvaltion lainsäädännön mukaan ottaen huomioon vain ne vakuutus- tai vakuutuskaudet, jotka ovat täyttyneet kunkin lainsäädännön mukaan, etuuksien maksaminen väliaikaisesti on sen laitoksen vastuulla, joka ensiksi ilmoitti käsittelevälle laitokselle, että tällainen oikeus on; käsittelevän laitoksen velvollisuus on ilmoittaa asiasta muille kyseisille laitoksille.
4. Laitos, jonka velvollisuutena on maksaa etuudet 1, 2 tai 3 kohdan mukaan, ilmoittaa viipymättä asiasta hakijalle ja kiinnittää hänen huomiotaan nimenomaisesti toimenpiteen väliaikaiseen luonteeseen ja seikkaan, että siitä ei voi hakea muutosta.
5. Jos 1, 2 tai 3 kohdan mukaan hakijalle ei makseta mitään etuutta väliaikaisesti, mutta tiedoista käy ilmi, että oikeus on saavutettu asetuksen 46 artiklan 2 kohdan mukaan, käsittelevä laitos maksaa hänelle asianmukaisen korvattavan ennakon, jonka määrä on niin lähellä kuin mahdollista sitä määrää, joka hänelle todennäköisesti myönnetään asetuksen 46 artiklan 2 kohdan mukaan.
6. Kaksi jäsenvaltiota tai näiden valtioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat sopia sovellettavaksi muita etuuksien maksamistapoja väliaikaisesti tapauksissa, joissa on kysymys vain näiden valtioiden laitoksista. Kaikista tällaisista tästä asiasta tehdyistä sopimuksista on toimitettava tieto hallintotoimikunnalle.
46 artikla
Etuuksien laskeminen, jos kaudet ovat päällekkäisiä
1. Etuuden teoreettisen ja todellisen määrän laskemiseksi asetuksen 46 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti, sovelletaan täytäntöönpanoasetuksen 15 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdassa säädettyjä sääntöjä.
Näin määrättyä todellista määrää korotetaan määrällä, joka vastaa vapaaehtoisen tai valinnaisen jatkuvan vakuutuksen kausia ja se määrätään sen lainsäädännön mukaisesti, jonka mukaan nämä vakuutuskaudet ovat täyttyneet.
2. Sovellettaessa asetuksen 46 artiklan 3 kohdan säännöksiä etuuksien määriä, jotka vastaavat vapaaehtoisen tai valinnaisen jatkuvan vakuutuksen kausia, ei oteta huomioon.
3. Edellä 2 ja 3 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti, kun kyse on asetuksen 15 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetusta vapaaehtoisesta täydentävästä vakuutuksesta.
Siltä osin kuin kyse on Saksan lainsäädännön soveltamisesta, vakuutusmaksut, joita ei oteta huomioon täytäntöönpanoasetuksen 15 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan, otetaan huomioon vapaaehtoisen täydentävän vakuutuksen mukaisten täydentävien määrien laskemiseksi. Edellä 1 ja 2 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti.
47 artikla
Asetuksen 46 artiklan 3 kohdan säännöksiä soveltavien laitosten maksettavien etuuksien määrien lopullinen laskeminen
Asetuksen 46 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa käsittelevä laitos laskee ja antaa tiedoksi kaikille kyseisille laitoksille niiden etuuksien lopullisen määrän, jotka kunkin laitoksen on myönnettävä.
48 artikla
Laitosten päätösten antaminen tiedoksi hakijalle
1. Lopulliset päätökset, jotka jokainen kyseeseen tuleva laitos on tehnyt - ottaen tarvittaessa huomioon täytäntöönpanoasetuksen 47 artiklassa tarkoitetun tiedoksiannon - toimitetaan edelleen käsittelevälle laitokselle. Jokaisessa päätöksessä on eriteltävä oikeussuojakeinot ja määräajat, jotka kyseisessä lainsäädännössä on säädetty muutoksenhaulle. Saadessaan kaikki tällaiset päätökset käsittelevä laitos antaa ne tiedoksi hakijalle tämän omalla kielellä yhteenvetona esitetyssä selvityksessä, johon mainitut päätökset liitetään. Määräajat muutoksenhakua varten alkavat vasta päivästä, jolloin hakija saa yhteenvetona esitetyn selvityksen.
2. Samalla kun käsittelevä laitos toimittaa hakijalle 1 kohdassa säädetyn yhteenvetona esitetyn selvityksen, toimittaa se jäljennöksen jokaiselle kyseeseen tulevalle laitokselle liittäen siihen mukaan jäljennöksen muiden laitosten päätöksistä.
49 artikla
Etuuksien uudelleen laskeminen
1. Asetuksen 49 artiklan 2 ja 3 kohdan ja 51 artiklan 2 kohdan säännöksiä täytäntöön pantaessa sovelletaan täytäntöönpanoasetuksen 45 ja 47 artiklan säännöksiä vastaavasti.
2. Niissä tapauksissa kun on kysymys etuuden uudelleen laskemisesta, peruuttamisesta tai keskeyttämisestä, tällaisen päätöksen tehnyt laitos antaa asiasta viipymättä tiedon sille, jonka etua asia koskee, ja jokaiselle laitokselle, josta sanotulla henkilöllä on vahvistettu oikeus etuuteen, jos on tarpeellista, käsittelevän laitoksen välityksellä. Päätöksessä on eriteltävä oikeussuojakeinot ja määräajat, jotka kyseisessä lainsäädännössä on säädetty muutoksenhaulle. Määräajat muutoksenhakua varten alkavat vasta päivästä, jolloin se, jonka etua asia koskee, saa päätöksen.
50 artikla
Toimenpiteet etuuksien myöntämisen nopeuttamiseksi
1. a) i) Jos työntekijä, joka on jäsenvaltion kansalainen, on toisen jäsenvaltion lainsäädännön alainen,eläkkeiden osalta toimivaltainen laitos viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa toimittaa rekisteröinnin hetkellä kaikkia käytössään olevia keinoja käyttäen saman jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen määräämälle toimielimelle kaiken tiedon, joka koskee sen, jonka etua asia koskee, tunnistamista sekä sanotun toimivaltaisen laitoksen nimen ja viimeksi mainitun antaman vakuutusnumeron.
ii) Lisäksi i alakohdassa tarkoitettu toimivaltainen laitos toimittaa myös sikäli kuin se on mahdollista i alakohdan säännösten mukaan määrätylle toimielimelle kaiken muun tiedon, joka saattaa helpottaa ja nopeuttaa eläkkeiden myöntämistä.
iii) Tällainen tieto toimitetaan hallintotoimikunnan vahvistamin edellytyksin kyseisen toimivaltaisen viranomaisen nimeämille toimielimelle.
iv) Pantaessa i, ii ja iii alakohdan säännöksiä täytäntöön, valtiottomia henkilöitä ja pakolaisia pidetään sen jäsenvaltion kansalaisina, jonka lainsäädännön alaisia he ensiksi olivat.
b) Kyseeseen tulevat laitokset laativat sen, jonka etua asia koskee, tai sen laitoksen, jossa hän on parhaillaan vakuutettu, pyynnöstä hänen vakuutushistoriansa alkaen päivästä, joka on viimeistään yksi vuosi ennen päivää, jona hän saavuttaa eläkeiän.
2. Hallintotoimikunta määrää 1 kohdan säännösten täytäntöönpanotavoista.
Hallinnolliset tarkastukset ja lääkärintarkastukset
51 artikla
1. Kun etuuksia saava henkilö, joka saa erityisesti:
a) työkyvyttömyysetuuksia;
b) vanhuusetuuksia, jotka on myönnetty työhön soveltumattomuuden vuoksi;
c) vanhuusetuuksia, jotka on myönnetty vanhemmille työttömille henkilöille;
d) vanhuusetuuksia, jotka on myönnetty ammatillisen tai kaupallisen toiminnan lopettamisen vuoksi;
e) jälkeenjääneiden etuuksia, jotka on myönnetty työkyvyttömyyden tai työhön soveltumattomuuden vuoksi;
f) etuuksia, jotka on myönnetty sillä edellytyksellä, että saajan varat eivät ylitä määrättyä rajaa,
oleskelee tai asuu muun jäsenvaltion alueella kuin sen valtion alueella, jossa maksamisesta vastaava laitos sijaitsee, hallinnolliset tarkastukset ja lääkärintarkastukset tekee tämän laitoksen pyynnöstä etuuden saajan oleskelu- tai asuinpaikan laitos viimeksi mainitun laitoksen soveltamassa lainsäädännössä säädetyn menettelyn mukaisesti. Maksamisesta vastaavalla laitoksella säilyy kuitenkin oikeus tarkastuttaa edunsaaja itse valitsemallaan lääkärillä.
2. Jos todetaan, että 1 kohdassa tarkoitettu edunsaaja on työntekijä tai että hänellä etuuksia saadessaan on varoja, jotka ylittävät määrätyn rajan, oleskelu- tai asuinpaikan laitos lähettää maksamisesta vastaavalle tarkistusta tai tutkimusta pyytäneelle laitokselle kertomuksen. Tässä kertomuksessa osoitetaan erityisesti sen, jonka etua asia koskee, työskentelyn tai itsenäisen ammatinharjoittamisen luonne, niiden ansioiden tai varojen määrä, jotka hänellä on ollut viimeksi täyttyneen vuosineljänneksen aikana, tavanomaiset ansiot, jotka saadaan samalla tasolla samassa palkatussa työssä tai itsenäisessä ammattitoiminnassa kuin missä se, jonka etua asia koskee, toimi ennen työkyvyttömäksi tulemistaan tarkastelukautena, jonka maksamisesta vastaava laitos määrää, ja tapauksen mukaan, lääketieteellisen asiantuntijan käsitys sen, jonka etua asia koskee, terveydentilasta.
52 artikla
Jos sen jälkeen, kun etuuksien saaminen on keskeytetty, se, jonka etua asia koskee, saa takaisin oikeutensa etuuksiin asuessaan toisen jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion alueella, kyseiset laitokset vaihtavat kaikkea sanottujen etuuksien uudelleen suorittamisen kannalta asiaankuuluvaa tietoa.
Etuuksien maksaminen
53 artikla
Etuuksien maksamistapa
1. Jos maksamisesta vastaava jäsenvaltion laitos ei maksa toisen jäsenvaltion alueella asuville henkilöille, joilla on oikeus etuuksiin, heille kuuluvia etuuksia suoraan, tällaiset etuudet maksaa maksamisesta vastaavan laitoksen pyynnöstä viimeksimainitun jäsenvaltion yhteyselin tai sanotun edunsaajan asuinpaikan laitos sellaisen menettelyn mukaan, josta säädetään täytäntöönpanoasetuksen 54-58 artiklassa; jos maksamisesta vastaava laitos maksaa etuudet suoraan henkilölle, joilla on oikeus niihin, se antaa tästä seikasta tiedon asuinpaikan laitokselle. Jäsenvaltion laitoksen soveltamat maksamismenettelyt luetellaan liitteessä 6.
2. Kaksi tai useampi jäsenvaltiota tai näiden valtioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat sopia muista menettelyistä etuuksien maksamiseksi tapauksissa, joissa noiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset laitokset ovat ainoat kyseeseen tulevat laitokset. Kaikista sopimuksista, jotka on tehty tästä asiasta, annetaan tieto hallintotoimikunnalle.
3. Sellaisten etuuksien maksamista koskevien sopimusten määräyksiä, joita sovelletaan asetuksen voimaantuloa edeltävänä päivänä, sovelletaan edelleen edellyttäen, että ne on lueteltu liitteessä 5.
54 artikla
Tiedoksianto suoritettavien maksujen yksityiskohtaisesta aikataulusta maksavalle toimielimelle
Etuuksien maksamisesta vastaava laitos lähettää sen jäsenvaltion yhteyselimelle, jonka alueella edunsaaja asuu tai asuinpaikan laitokselle, joista käytetään jäljempänä nimitystä "maksava toimielin", kahtena kappaleena suoritettavien maksujen yksityiskohtaisen aikataulun, jonka tulee saapua maksavalle toimielimelle viimeistään 20 päivää ennen päivämäärää, jona nuo etuudet tulevat maksettaviksi.
55 artikla
Erääntyneiden määrien maksaminen maksavan toimielimen tilille
1. Maksamisesta vastuussa oleva laitos maksaa 10 päivää ennen kuin etuudet suoritetaan sijaintipaikkansa jäsenvaltion valuutassa niihin maksuihin välttämättömän summan, jotka on määritetty täytäntöönpanoasetuksen 54 artiklassa säädetyssä aikataulussa. Maksu suoritetaan maksamisesta vastuussa olevan laitoksen sijaintipaikan jäsenvaltion keskuspankin tai muun pankin kautta tilille, joka on avattu maksavan toimielimen sijaintipaikan jäsenvaltion keskuspankin tai muun pankin nimiin, tämän toimielimen hyväksi. Maksaminen vapauttaa kaikesta vastuusta. Maksamisesta vastuussa oleva laitos antaa samaan aikaan tiedon maksusta maksavalle toimielimelle.
2. Pankki, jonka tilille maksu on suoritettu, hyvittää maksavaa toimielintä tämän toimielimen sijaintipaikan jäsenvaltion valuutassa suorituksen vasta-arvon mukaisesti.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen pankkien nimet ja kotipaikat luetellaan liitteessä 7.
56 artikla
Erääntyneiden määrien maksaminen maksavasta toimielimestä edunsaajalle
1. Maksut, jotka on määritetty täytäntöönpanoasetuksen 54 artiklassa säädetyssä aikataulussa maksetaan edunsaajalle maksavasta toimielimestä maksamisesta vastuussa olevan laitoksen puolesta. Tällaiset maksut suoritetaan maksavan toimielimen soveltamassa lainsäädännössä säädetyn menettelyn mukaisesti.
2. Maksavan toimielimen tai mikä tahansa muun sen nimeämän toimielimen saatua tiedon oloista, jotka muodostavat perusteen etuuksien keskeyttämiseen tai peruuttamiseen, se keskeyttää kaikki maksut. Samoin on toimittava, jos edunsaaja muuttaa asuinpaikkansa toisen jäsenvaltion alueelle.
3. Maksava toimielin ilmoittaa etuuksien maksamisesta vastuussa olevalle laitokselle perusteen maksamatta jättämiselle. Edunsaajan tai hänen puolisonsa kuollessa tai lesken avioituessa uudelleen maksava toimielin antaa sanotulle laitokselle tiedoksi tämän päivämäärän.
57 artikla
Tilien selvittäminen täytäntöönpanoasetuksen 56 artiklassa tarkoitettujen maksujen osalta
1. Täytäntöönpanoasetuksen 56 artiklassa tarkoitettuja maksuja koskevat tilit selvitetään jokaisen maksukauden lopussa edunsaajille tai heidän laillisille tai valtuutetuille edustajilleen tosiasiallisesti maksettavien määrien sekä maksamattomien määrien määräämiseksi.
2. Kokonaismäärän, joka on ilmaistu lukuina ja kirjaimina maksamisesta vastuussa olevan laitoksen sijaintipaikan jäsenvaltion valuutassa, todistetaan vastaavan maksuja, jotka maksava toimielin on suorittanut, ja se vahvistetaan tämän toimielimen edustajan allekirjoituksella.
3. Maksava toimielin takaa, että näin määrätyt maksut ovat oikein suoritetut.
4. Ero niiden summien, jotka maksamisesta vastuussa oleva laitos on maksanut ilmaistuna laitoksen sijaintipaikan jäsenvaltion valuutassa ja niiden maksujen arvon välillä, ilmaistuna samassa valuutassa, jotka maksava toimielin on hyväksynyt, vähennetään summista, jotka maksuista vastuussa olevan laitoksen on maksettava myöhemmin samalla perusteella.
58 artikla
Etuuksien maksamisesta syntyneiden kustannusten kattaminen
Kustannukset, jotka syntyvät etuuksien maksamisesta, erityisesti posti- ja pankkikulut, voi maksava toimielin periä etuuden saajilta tämän toimielimen soveltamassa lainsäädännössä säädetyin edellytyksin.
59 artikla
Tiedoksianto edunsaajan asuinpaikan muuttamisesta
Kun yhden tai useamman jäsenvaltion lainsäädännön mukaan suoritettavien etuuksien saaja muuttaa asuinpaikkansa yhden valtion alueelta toisen valtion alueelle, hänen on annettava tästä tieto laitokselle tai laitoksille, jotka ovat vastuussa tällaisten etuuksien maksamisesta, ja maksavalle toimielimelle.
4 LUKU TYÖTAPATURMAT JA AMMATTITAUDIT Asetuksen 52 ja 53 artiklan täytäntöönpano
60 artikla
Luontoisetuudet asuttaessa muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa valtiossa
1. Saadakseen luontoisetuuksia asetuksen 52 artiklan a kohdan mukaan työntekijän on toimitettava asuinpaikan laitokselle todistus, jolla osoitetaan, että hänellä on oikeus tällaisiin luontoisetuuksiin. Tämän todistuksen antaa toimivaltainen laitos tarvittaessa työnantajan toimittamien tietojen perusteella. Sen lisäksi, jos toimivaltaisen valtion lainsäädännössä niin edellytetään, työntekijä toimittaa asuinpaikan laitokselle kuitin toimivaltaiselta laitokselta työtapaturmaa tai ammattitautia koskevan tiedonannon vastaanottamisesta. Jos se, jonka etua asia koskee, ei toimita tällaisia asiakirjoja, asuinpaikan laitos saa ne toimivaltaiselta laitokselta ja sitä ennen, se myöntää hänelle luontoisetuudet sairausvakuutuksen mukaan edellyttäen, että hän täyttää edellytykset niitä koskevan oikeuden saamiseksi.
2. Tämä todistus on voimassa, kunnes asuinpaikan laitos saa tiedon sen peruuttamisesta. Kuitenkin jos Ranskan laitos on antanut sanotun todistuksen, se on voimassa vain vuoden sen antamispäivästä alkaen, ja se on uudistettava joka vuosi.
3. Jos se, jonka etua asia koskee, on kausityöntekijä, 1 kohdassa tarkoitettu todistus on voimassa koko kausityön odotetun keston ajan, paitsi jos tänä aikana toimivaltainen laitos antaa asuinpaikan laitokselle tiedon sen peruuttamisesta.
4. Kaikkia luontoisetuuksia koskevien hakemusten osalta sen, jonka etua asia koskee, on toimitettava hakemusta tukevia asiakirjoja, joita vaaditaan luontoisetuuksien myöntämiseksi hänen asuinpaikkansa jäsenvaltion lainsäädännön mukaan.
5. Sairaalahoidon osalta asuinpaikan laitos antaa toimivaltaiselle laitokselle tiedoksi sairaalaan sisäänottopäivämäärän, todennäköisen sairaalassaolon keston ja sairaalasta lähtöpäivän kolmen päivän kuluessa tultuaan asiasta tietoiseksi.
6. Asuinpaikan laitos antaa toimivaltaiselle laitokselle etukäteen tiedon kaikista päätöksistä, jotka koskevat asetuksen 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa luettelossa olevien luontoisetuuksien myöntämistä, ja toimittaa sille tarvittavat asiakirjat. Toimivaltaisella laitoksella on 15 päivän määräaika tiedon lähettämispäivästä alkaen tarvittaessa esittää vastustuksensa ja seikat, joihin tällainen vastustus perustuu; jos tämän määräajan kuluessa tällaista vastustusta ei ole ilmaistu, asuinpaikan laitos myöntää luontoisetuudet. Jos tällaiset luontoisetuudet on myönnettävä erittäin kiireellisesti, asuinpaikan laitos ilmoittaa siitä viipymättä toimivaltaiselle laitokselle.
7. Työntekijän on ilmoitettava asuinpaikan laitokselle tilassaan tapahtuvista kaikista muutoksista, jotka todennäköisesti vaikuttaisivat hänen oikeuteensa saada luontoisetuuksia, erityisesti kaikesta työn tai itsenäisen ammatinharjoittamisen lakkaamisesta tai muutoksesta tai asuin- tai oleskelupaikan muuttumisesta. Samoin, jos työntekijä lakkaa olemasta vakuutettu tai jos hänen oikeutensa luontoisetuuksiin lakkaa, toimivaltainen laitos ilmoittaa asuinpaikan laitokselle vastaavasti. Asuinpaikan laitos voi milloin tahansa pyytää toimivaltaiselta laitokselta mitä tahansa tietoa, joka liittyy työntekijän vakuutukseen tai hänen oikeuteensa saada luontoisetuuksia.
8. Kun kyse on rajatyöntekijöistä, lääketuotteet, siteet, silmälasit ja pienet apuvälineet voidaan antaa ja laboratoriotutkimukset ja kokeet suorittaa vain sen jäsenvaltion alueella, jossa ne on määrätty tämän jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti.
9. Kaksi jäsenvaltiota tai useampi jäsenvaltio tai näiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat, saatuaan hallintotoimikunnan lausunnon, sopia muista täytäntöönpanoa koskevista menettelyistä.
61 artikla
Muut rahaetuudet kuin eläkkeet asuttaessa muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa valtiossa
1. Saadakseen muita rahaetuuksia kuin eläkkeitä asetuksen 52 artiklan b kohdan mukaan työntekijän on tehtävä hakemus kolmen päivän kuluessa työkyvyttömyyden alkamisesta asuinpaikan laitokselle ja toimitettava ilmoitus työskentelyn lopettamisesta tai, jos toimivaltaisen laitoksen tai asuinpaikan laitoksen soveltamassa lainsäädännössä niin edellytetään, työkyvyttömyyttä koskeva todistus, jonka hoitoa antanut lääkäri on antanut sille, jonka etua asia koskee.
2. Jos hoitoa asuinmaassa antavat lääkärit eivät anna todistuksia työkyvyttömyydestä, sen, jonka etua asia koskee, on tehtävä hakemus suoraan asuinpaikan laitokselle sen soveltamassa lainsäädännössä asetetussa määräajassa.
Tämä laitos vahvistuttaa välittömästi työkyvyttömyyden lääketieteellisesti ja huolehtii siitä, että 1 kohdassa tarkoitettu todistus laaditaan. Tällaisessa todistuksessa ilmoitetaan työkyvyttömyyden todennäköinen kesto ja se toimitetaan edelleen toimivaltaiselle laitokselle viipymättä.
3. Niissä tapauksissa, joissa 2 kohtaa ei sovelleta, asuinpaikan laitos huolehtii siitä, että niin pian kuin mahdollista ja joka tapauksessa kolmen päivän kuluessa siitä päivästä, jona työntekijä teki sille hakemuksen, häntä koskeva lääketieteellinen tutkimus suoritetaan ikään kuin hänet olisi vakuutettu tässä laitoksessa. Tutkivan lääkärin lausunnossa ilmoitetaan erityisesti työkyvyttömyyden todennäköinen kesto, ja se toimitetaan edelleen asuinpaikan toimivaltaiselle laitokselle kolmen päivän kuluessa tämän tutkimuksen suorittamisesta.
4. Asuinpaikan laitos suorittaa tämän jälkeen lisäksi tarvittavat hallinnolliset tarkastukset tai lääkärintarkastukset sen osalta, jonka etua asia koskee, niin kuin hänet olisi vakuutettu tässä laitoksessa. Heti, jos todetaan, että työntekijä kykenee palaamaan työhön, se antaa viipymättä asianomaiselle ja vastaavasti toimivaltaiselle laitokselle tiedon asiasta sekä ilmoittaa päivän, jona kyvyttömyys työhön lakkasi. Rajoittamatta 6 kohdan soveltamista, tiedoksiantoa sille, jonka etua asia koskee, pidetään päätöksenä, joka on tehty toimivaltaisen laitoksen puolesta.
5. Toimivaltaisella laitoksella säilyy oikeus saattaa työntekijä itse valitsemansa lääkärin tarkastettavaksi.
6. Jos toimivaltainen laitos päättää evätä rahaetuudet, sen vuoksi, että työntekijä ei ole täyttänyt asuinvaltion lainsäädännössä säädettyjä muodollisuuksia tai jos se toteaa, että työntekijä kykenee palaamaan työhön, se antaa tälle tiedon päätöksestään ja lähettää samanaikaisesti jäljennöksen päätöksestä asuinpaikan laitokselle.
7. Kun työntekijä palaa työhön, hänen on annettava toimivaltaiselle laitokselle vastaavasti tieto, jos tällainen tiedoksianto vaaditaan tämän laitoksen soveltamassa lainsäädännössä.
8. Toimivaltainen laitos maksaa rahaetuudet sopivalla tavalla, etenkin kansainvälisellä maksumääräyksellä, ja se ilmoittaa asiasta asuinpaikan laitokselle ja vastaavasti sille, jonka etua asia koskee. Jos rahaetuudet maksetaan asuinpaikan laitoksesta toimivaltaisen laitoksen puolesta, viimeksi mainittu ilmoittaa sille, jonka etua asia koskee, hänen oikeuksistaan ja antaa asuinpaikan laitokselle tiedon rahaetuuksien määrästä, maksupäivistä ja enimmäisajasta, jolta ne suoritettaisiin, toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaisesti.
9. Kaksi jäsenvaltiota tai useampi jäsenvaltio tai näiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat, saatuaan hallintotoimikunnan lausunnon, sopia muista täytäntöönpanoa koskevista menettelyistä.
Asetuksen 55 artiklan täytäntöönpano
62 artikla
Luontoisetuudet oleskeltaessa muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa valtiossa
1. Saadakseen luontoisetuudet kansainvälisessä kuljetusliikenteessä työskentelevä henkilö, jota asetuksen 14 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan tai 2 kohdan a alakohdan säännökset koskevat, toimittaa oleskelupaikan laitokselle täytäntöönpanoasetuksen 11 artiklassa tarkoitetun todistuksen. Työntekijän, joka on toimittanut tällaisen todistuksen, oletetaan täyttäneen edellytykset luontoisetuuksia koskevan oikeuden saamiseksi.
2. Luontoisetuuksia saadakseen henkilön, joka työskentelee asetuksen 14 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa kansainvälisessä kuljetusliikenteessä ja joka työskentelynsä kuluessa lähtee muun jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion alueelle, on toimitettava niin pian kuin mahdollista oleskelupaikan laitokselle erityinen todistus, jonka on antanut työnantaja tai hänen edustajansa kuluvan kalenterikuukauden aikana tai kahden sen toimittamista edeltävän kalenterikuukauden aikana. Tällaisesta todistuksesta tulee ilmetä erityisesti päivä, josta alkaen työntekijä on työskennellyt sanotun työnantajan palveluksessa, sekä toimivaltaisen laitoksen nimi ja osoite. Jos työntekijä on toimittanut tällaisen todistuksen, hänen oletetaan täyttäneen edellytykset luontoisetuuksia koskevan oikeuden saavuttamiseksi. Jos työntekijä on kykenemätön ottamaan yhteyttä oleskelupaikan laitokseen ennen sairaanhoidon saamista, hän saa siitä huolimatta tällaista hoitoa esittämällä sanotun todistuksen, niin kuin hänet olisi vakuutettu tässä laitoksessa.
3. Oleskelupaikan laitos tiedustelee kolmen päivän kuluessa toimivaltaiselta laitokselta, täyttääkö työntekijä edellytykset luontoisetuuksia koskevan oikeuden saavuttamiseksi. Oleskelupaikan laitos antaa luontoisetuuksia, kunnes se saa vastauksen toimivaltaiselta laitokselta, mutta ei kauemmin kuin 30 päivän ajan.
4. Toimivaltainen laitos lähettää vastauksensa oleskelupaikan laitokselle 10 päivän kuluessa siitä, kun se vastaanotti tämän laitoksen pyynnön. Jos vastaus on myönteinen, toimivaltainen laitos ilmoittaa tarvittaessa enimmäisajan, jolta luontoisetuuksia voidaan myöntää sen soveltaman lainsäädännön mukaisesti, ja oleskelupaikan laitos jatkaa sanottujen etuuksien antamista.
5. Luontoisetuudet, jotka annetaan 1 tai 2 kohdassa tehdyn oletuksen perusteella, korvataan kuten asetuksen 36 artiklan 1 kohdassa on säädetty.
6. Edellä 1 tai 2 kohdassa säädetyn todistuksen sijasta, tuossa kohdassa tarkoitettu työntekijä voi toimittaa oleskelupaikan laitokselle todistuksen, josta säädetään 7 kohdassa.
7. Saadakseen luontoisetuuksia asetuksen 55 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan mukaan, 1 tai 2 kohdassa tehtyä oletusta lukuun ottamatta, työntekijän on toimitettava oleskelupaikan laitokselle todistus siitä, että hänellä on oikeus luontoisetuuksiin. Tällaisesta todistuksesta, jonka toimivaltainen laitos antaa, jos mahdollista ennen kuin henkilö lähtee asuinpaikkansa jäsenvaltion alueelta, tulee tarvittaessa erityisesti ilmetä enimmäisaika, jolta luontoisetuuksia voidaan myöntää toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaisesti. Jos työntekijä ei toimita sanottua todistusta, oleskelupaikan laitos saa sen toimivaltaiselta laitokselta.
8. Täytäntöönpanoasetuksen 60 artiklan 5, 6 ja 9 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti.
63 artikla
Luontoisetuudet työntekijöille, jotka muuttavat asuinpaikkansa tai palaavat asuinmaahansa sekä työntekijöille, joille on annettu lupa lähteä toisen jäsenvaltion alueelle saamaan sairaanhoitoa
1. Saadakseen luontoisetuuksia asetuksen 55 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohdan mukaan työntekijän on toimitettava asuinpaikan laitokselle todistus, josta ilmenee, että hänellä on oikeus edelleen saada sanottuja etuuksia. Tästä toimivaltaisen laitoksen antamasta todistuksesta tulee erityisesti tarvittaessa ilmetä enimmäisaika, jolta tällaisia etuuksia voidaan edelleen antaa toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaisesti. Todistus voidaan sen pyynnöstä, jonka etua asia koskee, antaa hänen lähtönsä jälkeen, jos ylivoimaisen esteen vuoksi sitä ei voitu tehdä etukäteen.
2. Täytäntöönpanoasetuksen 60 artiklan 5, 6 ja 9 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti.
3. Edellä 1 ja 2 kohtaa sovelletaan vastaavasti, kun kysymys on luontoisetuuksien antamisesta tapauksessa, jota tarkoitetaan asetuksen 55 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohdassa.
64 artikla
Muut rahaetuudet kuin eläkkeet oleskeltaessa muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa valtiossa
Täytäntöönpanoasetuksen 61 artiklan säännöksiä sovelletaan vastaavasti, kun kysymys on muiden rahaetuuksien kuin eläkkeiden saamisesta asetuksen 55 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaan. Ottaen huomioon velvollisuus jättää työkyvyttömyyttä koskeva todistus, työntekijää, joka oleskelee jäsenvaltion alueella harjoittamatta ammatillista tai kaupallista toimintaa siellä, ei vaadita toimittamaan työskentelyn lopettamista koskevaa tiedonantoa, jota tarkoitetaan täytäntöönpanoasetuksen 61 artiklan 1 kohdassa.
Asetuksen 52-56 artiklan täytäntöönpano
65 artikla
Ilmoitukset, tutkimukset ja tietojen vaihto laitosten välillä, kun kysymys on muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa jäsenvaltiossa sattuneesta tapaturmasta tai saadusta ammattitaudista
1. Jos tapaturma on sattunut tai ammattitauti on todettu ensimmäistä kertaa muun jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion alueella, ilmoitus tapaturmasta tai ammattitaudista on tehtävä toimivaltaisen valtion lainsäädännön säännösten mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sen jäsenvaltion alueella voimassa olevien säännösten soveltamista, jossa tapaturma sattui tai ammattitauti ensimmäistä kertaa todettiin, ja jotka tällaisessa tapauksessa jäävät sovellettavaksi. Tämä ilmoitus lähetetään toimivaltaiselle laitokselle ja jäljennös lähetetään asuinpaikan laitokselle tai oleskelupaikan laitokselle.
2. Sen jäsenvaltion laitos, jonka alueella työtapaturma sattui tai jossa ammattitauti ensimmäistä kertaa todettiin, toimittaa edelleen toimivaltaiselle laitokselle kahtena kappaleena tällä alueella tehdyn lääkärintodistuksen ja kaiken asiaan kuuluvan tiedon, jota viimeksi mainittu laitos pyytää.
3. Jos sellaisesta tapaturmasta, joka on sattunut matkustettaessa muun jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion alueella, on aihetta tehdä tutkimus ensiksi mainitun jäsenvaltion alueella, toimivaltainen laitos voi nimetä tätä tehtävää varten tutkijan ja ilmoittaa tästä tuon jäsenvaltion viranomaisille. Nämä viranomaiset avustavat sanottua tutkijaa, erityisesti nimeämällä henkilön avustamaan häntä tutkittaessa virallisia kertomuksia ja muita tapaturmaan liittyviä asiakirjoja.
4. Hoidon päättyessä yksityiskohtainen kertomus toimitetaan edelleen toimivaltaiselle laitokselle yhdessä niiden lääkärintodistusten kanssa, jotka koskevat tapaturman tai taudin pysyviä seurauksia sekä erityisesti sen, jonka etua asia koskee, nykyistä tilaa sekä toipumista vammoista ja niiden parantumista. Asianmukaiset maksut maksaa asuinpaikan laitos tai oleskelupaikan laitos, tapauksen mukaan, laitoksen soveltaman taksan mukaisesti ja toimivaltaisen laitoksen kustannuksella.
5. Toimivaltainen laitos antaa pyynnöstä tiedon, tapauksen mukaan, asuinpaikan laitokselle tai oleskelupaikan laitokselle päätöksestä, jossa määritellään päivä, jona vammoista on toivuttu tai ne ovat parantuneet, sekä tarpeen mukaan eläkkeen myöntämistä koskevasta päätöksestä.
66 artikla
Tapaturman tai taudin ammatillista luonnetta koskevat riidat
1. Jos asetuksen 52 artiklassa tai 55 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa toimivaltainen laitos kiistää sellaisen lainsäädännön soveltamisen, joka koskee työtapaturmaa tai ammattitauteja, sen on annettava viipymättä asiasta tieto asuinpaikan laitokselle tai oleskelupaikan laitokselle, joka antaa luontoisetuuksia; näiden etuuksien katsotaan sen jälkeen tulevan sairausvakuutuksesta ja niiden antamista jatketaan siten, edellyttäen, että täytäntöönpanoasetuksen 20 ja 21 artiklassa tarkoitetut todistukset esitetään.
2. Mikäli asiassa on tehty lopullinen päätös, toimivaltainen laitos antaa viipymättä asiasta tiedon asuinpaikan laitokselle tai oleskelupaikan laitokselle, joka on suorittanut luontoisetuudet. Jos kysymyksessä ei ole työtapaturma tai ammattitauti, tämä laitos jatkaa sanottujen luontoisetuuksien antamista sairausvakuutuksesta, jos palkatulla työntekijällä tai itsenäisellä ammatinharjoittajalla on niihin oikeus. Muissa tapauksissa sen, jonka etua asia koskee, sairausvakuutuksesta saamia luontoisetuuksia pidetään työtapaturma- tai ammattitautietuuksina.
Asetuksen 57 artiklan täytäntöönpano
67 artikla
Menettely tapauksessa, jossa altistus ammattitautiin on tapahtunut useassa jäsenvaltiossa
1. Asetuksen 57 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa ilmoitus ammattitaudista toimitetaan edelleen ammattitaudin osalta joko sen jäsenvaltion toimivaltaiselle laitokselle, jonka lainsäädännön mukaan tautia sairastava henkilö viimeksi harjoitti kyseisen taudin mahdollisesti aiheuttanutta toimintaa, tai asuinpaikan laitokselle, joka toimittaa ilmoituksen edelleen sanotulle toimivaltaiselle laitokselle.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu toimivaltainen laitos osoittaa, että toimintaa, joka saattoi aiheuttaa kyseisen ammattitaudin, harjoitettiin viimeksi toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, sen on toimitettava selvitys edelleen liitteenä olevine asiakirjoineen tämän jäsenvaltion vastaavalle laitokselle.
3. Jos sen jäsenvaltion laitos, jonka lainsäädännön mukaan tautia sairastava henkilö viimeksi harjoitti kyseisen ammattitaudin mahdollisesti aiheuttanutta toimintaa, osoittaa, että tällainen henkilö tai hänen jälkeenjääneensä ei täytä tämän lainsäädännön edellytyksiä ottaen huomioon asetuksen 57 artiklan 2 kohdan ja 57 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdan säännökset, sanottu laitos:
a) toimittaa viipymättä tiedoksiannon sen jäsenvaltion laitokselle, jonka lainsäädännön mukaan taudista kärsivä henkilö aikaisemmin harjoitti kyseisen taudin mahdollisesti aiheuttanutta toimintaa, kaikkine mukaan liitettävine asiakirjoineen samoin kuin havainnot ja kertomukset lääkärintarkastuksista, jotka ensiksi mainittu laitos järjesti, sekä jäljennöksen b alakohdassa tarkoitetusta päätöksestä;
b) antaa samanaikaisesti tiedon sille, jonka etua asia koskee, päätöksestään, jossa erityisesti osoitetaan perusteet etuuksien epäämiseen, valitusperusteet ja määräajat muutoksen hakemiselle sekä päivämäärä, jona asiakirjat toimitettiin edelleen a alakohdassa tarkoitetulle laitokselle.
4. Tapaus palautetaan tarvittaessa saman menettelyn mukaisesti takaisin vastaavalle sen jäsenvaltion laitokselle, jonka lainsäädännön mukaan tautia sairastava henkilö ensiksi harjoitti kyseisen ammattitaudin mahdollisesti aiheuttanutta toimintaa.
68 artikla
Laitosten välinen tietojen vaihto tapauksessa, jossa haetaan muutosta päätöksistä, joilla hakemukset on hylätty - Ennakoiden maksaminen tällaisen muutoksenhaun yhteydessä
1. Jos on haettu muutosta päätökseen, jolla hakemus on hylätty, ja jonka on tehnyt sen jäsenvaltion laitos, jonka lainsäädännön mukaan tautia sairastava henkilö harjoitti toimintaa, joka saattoi aiheuttaa kyseisen ammattitaudin, tämä laitos ilmoittaa asiasta laitokselle, jolle päätöksestä on annettu tieto täytäntöönpanoasetuksen 67 artiklan 3 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti, sekä antaa sille tiedon myöhemmin tehdystä lopullisesta päätöksestä.
2. Jos oikeus etuuksiin saavutettiin viimeksi mainitun laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaan ottaen huomioon asetuksen 57 artiklan 2 kohdan ja 3 kohdan a ja b alakohdan säännökset, tämä laitos maksaa ennakkoa määrän, joka määrätään tarvittaessa sen jälkeen kun on kuultu laitosta, jonka päätöksestä on haettu muutosta. Viimeksi mainittu laitos korvaa maksetun ennakon määrän, jos muutoksenhaun seurauksena sen on annettava etuudet. Tämä määrä vähennetään etuuksien kokonaismäärästä, jonka työntekijä saa.
69 artikla
Rahaetuuksien kustannusten jako sklerogeenisen pneumokonioosin kohdalla
Asetuksen 57 artiklan 3 kohdan c alakohdan panemisessa täytäntöön sovelletaan seuraavia sääntöjä:
a) sen jäsenvaltion toimivaltainen laitos, jonka lainsäädännön mukaan rahaetuudet on asetuksen 57 artiklan 1 kohdan perusteella myönnetty, jäljempänä "rahaetuuksien maksamisesta vastaava laitos", käyttää lomaketta, joka sisältää erityisesti selvityksen ja tiivistelmän kaikista vakuutuskausista (vanhuusvakuutus), jotka tautia sairastava henkilö on täyttänyt kunkin kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan;
b) rahaetuuksien maksamisesta vastaava laitos toimittaa tämän lomakkeen edelleen kaikille vanhuusvakuutuslaitoksille niissä jäsenvaltioissa, joissa tautia sairastava henkilö oli vakuutettu; kukin sanotuista laitoksista täyttää lomakkeeseen vakuutuskaudet (vanhuusvakuutus), jotka on täytetty sen soveltaman lainsäädännön mukaan, ja palauttaa lomakkeen rahaetuuksien maksamisesta vastaavalle laitokselle;
c) rahaetuuksien maksamisesta vastaava laitos osittaa sitten kustannukset itsensä ja muiden kyseeseen tulevien toimivaltaisten laitosten välillä; se antaa viimeksi mainituille näiden hyväksyttäväksi tiedon tällaisesta osittamisesta sekä aiheelliset lisänäytöt, erityisesti kun kysymys on myönnettyjen rahaetuuksien kokonaismäärästä ja osittamisprosenttien laskemisesta;
d) jokaisen kalenterivuoden lopussa rahaetuuksien maksamisesta vastaava laitos toimittaa jokaiselle muulle kyseeseen tulevalle toimivaltaiselle laitokselle kyseisen tilivuoden aikana maksetuista rahaetuuksista selvityksen, jossa osoitetaan c alakohdassa säädetyn osituksen mukaisesti kullekin kuuluva määrä; kukin näistä laitoksista korvaa sille kuuluvan määrän rahaetuuksien maksamisesta vastaavalle laitokselle niin pian kuin mahdollista ja viimeistään kolmen kuukauden kuluessa.
Asetuksen 58 artiklan 3 kohdan täytäntöönpano
70 artikla
Huomioon otettavia perheenjäseniä koskeva todistus laskettaessa rahaetuuksia, mukaan lukien eläkkeet
1. Saadakseen etuuksia asetuksen 58 artiklan 3 kohdan säännösten mukaan hakija toimittaa todistuksen, joka koskee hänen muun kuin sen jäsenvaltion, jossa rahaetuuksien maksamisesta vastaava laitos sijaitsee, alueella asuvia perheenjäseniään.
Tämän todistuksen antaa perheenjäsenten asuinpaikan sairausvakuutuslaitos tai muu laitos, jonka heidän asuinvaltionsa toimivaltainen viranomainen on nimittänyt. Täytäntöönpanoasetuksen 25 artiklan 2 kohdan toisen ja kolmannen alakohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti.
Ensimmäisessä alakohdassa säädetyn todistuksen sijasta rahaetuuksien maksamisesta vastaava laitos voi vaatia hakijaa toimittamaan äskettäin annetut asiakirjat muun jäsenvaltion kuin sanotun laitoksen sijaintivaltion alueella asuvien perheenjäsentensä henkilötiedoista.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa, jos kyseisen laitoksen soveltamassa lainsäädännössä edellytetään, että perheenjäsenen tulee asua hakijan kanssa samassa taloudessa, on sellaisten perheenjäsenten osalta, jotka eivät täytä tätä edellytystä, osoitettava asiakirjoilla, joilla todistetaan hakijan ansioiden osan säännöllisen siirtämisen perusteella, että ne ovat kuitenkin pääasiallisesti riippuvaisia hakijasta.
Asetuksen 60 artiklan täytäntöönpano
71 artikla
Ammattitaudin paheneminen
1. Asetuksen 60 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa hakijan on toimitettava kaikki tieto, joka koskee kyseisen ammattitaudin osalta myönnettyjä aiempia etuuksia, sen jäsenvaltion laitokselle, josta hän hakee oikeutta etuuksiin. Tämä laitos voi kääntyä minkä tahansa muun aiemmin asianosaisena olleen laitoksen puoleen saadakseen tietoja, joita se pitää tarpeellisina.
2. Asetuksen 60 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa toimivaltainen laitos, jota on vaadittu maksamaan rahaetuudet, antaa toiselle kyseeseen tulevalle laitokselle hyväksymisen saamista varten tiedon niiden kustannusten määrästä, joka on viimeksi mainitun laitoksen vastuulla taudin pahenemisen vuoksi, yhdessä asianmukaisen lisäaineiston kanssa. Jokaisen kalenterivuoden lopussa ensiksi mainittu laitos lähettää viimeksi mainitulle laitokselle selvityksen rahaetuuksista, jotka on maksettu kyseisen tilivuoden aikana, ja josta ilmenee viimeksi mainitulle laitokselle maksettavaksi kuuluva määrä; tämä korvaa sen ensiksi mainitulle laitokselle niin pian kuin mahdollista ja viimeistään kolmen kuukauden määräajan kuluessa.
3. Asetuksen 60 artiklan 2 kohdan b alakohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetussa tapauksessa rahaetuuksien maksamisesta vastaava laitos antaa kyseisille toimivaltaisille laitoksille niiden hyväksymisen saamista varten tiedon muutoksista, jotka on tehty aiempaan kustannusten osittamiseen, yhdessä aiheellisten perustelujen kanssa.
4. Asetuksen 60 artiklan 2 kohdan b alakohdan toisessa virkkeessä tarkoitetussa tapauksessa sovelletaan 2 kohdan säännöksiä vastaavasti.
Asetuksen 61 artiklan 5 kohdan täytäntöönpano
72 artikla
Työkyvyttömyyden asteen määrääminen aiemmin tai myöhemmin sattuneessa työtapaturmassa tai aiemmin tai myöhemmin todetussa ammattitaudissa
1. Työkyvyttömyyden asteen määräämiseksi, jotta vahvistettaisiin oikeus etuuteen tai määrättäisiin tällaisen etuuden määrästä asetuksen 61 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, hakijan on toimitettava sen jäsenvaltion toimivaltaiselle laitokselle, jonka lainsäädännön alainen hän oli silloin, kun työtapaturma sattui tai ammattitauti ensimmäistä kertaa todettiin, kaikki tiedot sitä ennen sattuneista työtapaturmista tai hänen saamistaan ammattitaudeista, kun hän oli minkä tahansa muun jäsenvaltion lainsäädännön alainen, riippumatta työkyvyttömyyden asteesta, joka aiheutui noista aiemmista tapauksista.
2. Etuutta koskevan oikeuden saavuttamiseksi ja etuuden määrän määräämiseksi toimivaltainen laitos ottaa soveltamansa lainsäädännön mukaisesti huomioon sen työkyvyttömyyden asteen, joka on aiheutunut noista aiemmin sattuneista tapauksista.
3. Toimivaltainen laitos voi kääntyä minkä tahansa muun laitoksen puoleen, joka aiemmin oli toimivaltainen, saadakseen kaiken tiedon, jota se pitää välttämättömänä.
Kun aiempi työkyvyttömyys aiheutui tapaturmasta, joka sattui, kun työntekijä oli sellaisen jäsenvaltion lainsäädännön alainen, jossa ei tehdä eroa työkyvyttömyyden alkuperän suhteen, aiemman työkyvyttömyyden osalta toimivaltainen laitos tai kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämä toimielin toimittaa toisen jäsenvaltion toimivaltaisen laitoksen pyynnöstä tietoja aiemman tai myöhemmän työkyvyttömyyden asteesta ja mahdollisuuksien mukaan kaiken tiedon, joka tekisi mahdolliseksi määrittää, oliko työkyvyttömyys seurausta työtapaturmasta viimeksi mainitun jäsenvaltion laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaan. Jos näin on, 2 kohdan säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin.
Asetuksen 62 artiklan 1 kohdan täytäntöönpano
73 artikla
Laitokset, joiden puoleen kaivostyöntekijät ja vastaavien yritysten työntekijät voivat kääntyä oleskellessaan tai asuessaan muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa
valtiossa
1. Asetuksen 62 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, ja jos etuudet, jotka annetaan terästeollisuuden ruumiillisen työn tekijöiden työtapaturmia tai ammattitauteja koskevan vakuutusjärjestelmän mukaan, vastaavat oleskelu- tai asuinmaassa niitä etuuksia, joita annetaan kaivostyöntekijäin ja vastaavien yritysten työntekijöiden erityisjärjestelmästä, viimeksi mainittuun ryhmään kuuluvat voivat kääntyä lähimmän täytäntöönpanoasetuksen liitteessä 3 määritetyn laitoksen puoleen oleskelu- tai asuinpaikkansa jäsenvaltion alueella, vaikka viimeksi mainittu on terästeollisuuden ruumiillisen työn tekijöiden järjestelmää soveltava laitos; tämä laitos antaa etuudet.
2. Jos kaivostyöntekijöiden ja vastaavien yritysten työntekijöiden erityisjärjestelmän antamat etuudet ovat edullisempia, tällaiset työntekijät voivat valita, kääntyvätkö he tämän järjestelmän soveltamisesta vastuussa olevan laitoksen puoleen vai oleskelu- tai asuinpaikkansa jäsenvaltion alueella lähimmän laitoksen puoleen, joka soveltaa terästeollisuuden ruumiillisen työn tekijöiden järjestelmää. Viimeksi mainitussa tapauksessa kyseisen laitoksen on kiinnitettävä sen, jonka etua asia koskee, huomiota siihen, että kääntyessään edellä mainitun erityisjärjestelmän soveltamisesta vastaavan laitoksen puoleen, hän saa edullisempia etuuksia; sen on edelleen ilmoitettava hänelle tällaisen laitoksen nimi ja osoite.
Asetuksen 62 artiklan 2 kohdan täytäntöönpano
74 artikla
Sen kauden huomioon ottaminen, jolta etuudet on jo annettu toisen jäsenvaltion laitoksesta
Sovellettaessa asetuksen 62 artiklan 2 kohdan säännöksiä jäsenvaltion laitos, joka on määrätty antamaan etuudet, voi pyytää toisen jäsenvaltion laitosta toimittamaan sille tietoja ajalta, jolta viimeksi mainittu laitos on jo antanut etuuksia saman työtapaturman tai ammattitaudin osalta.
Eläkehakemusten toimittaminen ja tutkiminen, lukuun ottamatta eläkkeitä asetuksen 57 artiklassa tarkoitettujen ammattitautien osalta
75 artikla
1. Saadakseen eläkkeen tai lisäavustuksen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, työntekijän tai hänen jälkeenjääneensä, joka asuu toisen jäsenvaltion alueella, on esitettävä hakemus joko toimivaltaiselle laitokselle tai asuinpaikan laitokselle, joka toimittaa tällaisen hakemuksen edelleen toimivaltaiselle laitokselle. Hakemuksen toimittamisessa tulee noudattaa seuraavia sääntöjä:
a) hakemukseen tulee liittää perusteluiksi vaaditut asiakirjat ja se tulee tehdä toimivaltaisen laitoksen soveltamassa lainsäädännössä säädetyllä lomakkeella;
b) hakijan toimittamat tiedot on osoitettava oikeiksi virallisilla asiakirjoilla, jotka on liitetty hakemuslomakkeeseen, tai hakijan asuinpaikan jäsenvaltion toimivaltaisten toimielinten on vahvistettava ne.
2. Toimivaltainen laitos ilmoittaa hakijalle päätöksestään joko suoraan tai toimivaltaisen valtion yhteyselimen välityksellä; se lähettää jäljennöksen tästä päätöksestä hakijan asuinpaikan jäsenvaltion yhteyselimelle. Hallinnolliset tarkastukset ja lääkärintarkastukset.
Hallinnolliset tarkastukset ja lääkärintarkastukset
76 artikla
1. Toimivaltaisen laitoksen pyynnöstä sen jäsenvaltion laitos, jonka alueella edunsaaja on, tekee hallinnolliset tarkastukset ja lääkärintarkastukset sekä eläkkeiden muuttamista varten säädetyt lääkärintarkastukset, viimeksi mainitun laitoksen soveltamassa lainsäädännössä säädettyjen menettelyjen mukaisesti. Toimivaltaisella laitoksella kuitenkin säilyy oikeus tutkituttaa edunsaaja valitsemallaan lääkärillä.
2. Itselleen tai orvon puolesta eläkettä saavien henkilöiden on ilmoitettava maksamisesta vastaavalle laitokselle kaikista sellaisista muutoksista tilanteessaan tai orvon tilanteessa, jotka saattavat muuttaa eläkeoikeuksia.
Eläkkeiden maksaminen
77 artikla
Jäsenvaltion laitoksen maksettavaksi kuuluvien eläkkeiden maksaminen toisen jäsenvaltion alueella asuville eläkeläisille suoritetaan täytäntöönpanoasetuksen 53-58 artiklan säännösten mukaisesti.
5 LUKU KUOLEMANTAPAUKSEN JOHDOSTA ANNETTAVAT AVUSTUKSET Asetuksen 64, 65 ja 66 artiklan täytäntöönpano
78 artikla
Avustushakemuksen toimittaminen
Saadakseen kuolemantapauksen johdosta annettavan avustuksen muun kuin asuinpaikkansa jäsenvaltion lainsäädännön mukaan hakija toimittaa hakemuksensa joko toimivaltaiselle laitokselle tai asuinpaikan laitokselle.
Hakemukseen tulee liittää sen perusteena olevat asiakirjat, joita toimivaltaisen laitoksen soveltamassa lainsäädännössä vaaditaan.
Hakijan toimittamien tietojen oikeellisuus on osoitettava hakemukseen liitetyillä virallisilla asiakirjoilla tai hakijan asuinpaikan jäsenvaltion toimivaltaisten toimielinten on ne vahvistettava.
79 artikla
Vakuutuskausia koskevat todistukset
1. Sovellettaessa asetuksen 64 artiklan säännöksiä, hakijan on toimitettava toimivaltaiselle laitokselle todistus, josta käyvät ilmi työntekijän osalta täyttyneet vakuutuskaudet sen lainsäädännön mukaan, jonka alainen hän viimeksi oli.
2. Tämän todistuksen antaa hakijan pyynnöstä tarvittaessa se sairausvakuutus- tai vanhuusvakuutuslaitos, jossa työntekijä oli viimeksi vakuutettu. Jos hakija ei toimita sanottua todistusta, toimivaltainen laitos saa sen jommasta kummasta edellä mainitusta laitoksesta.
3. Edellä 1 ja 2 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti, jos toimivaltaisen valtion lainsäädännön edellytyksiä täytettäessä on välttämätöntä ottaa huomioon vakuutuskaudet, jotka ovat aiemmin täyttyneet muun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan.
6 LUKU TYÖTTÖMYYSETUUDET Asetuksen 67 artiklan täytäntöönpano
80 artikla
Vakuutus- tai työskentelykausia koskeva todistus
1. Sovellettaessa asetuksen 67 artiklan 1, 2 tai 4 kohdan säännöksiä sen, jonka etua asia koskee, on toimitettava toimivaltaiselle laitokselle todistus, jolla osoitetaan sen lainsäädännön mukaan työntekijänä täyttyneet vakuutus- tai työskentelykaudet, jonka alainen hän viimeksi oli, yhdessä kaiken tämän laitoksen soveltamassa lainsäädännössä vaaditun lisätiedon kanssa.
2. Tämän todistuksen antaa asianomaisen pyynnöstä työttömyyden osalta joko sen jäsenvaltion toimivaltainen laitos, jonka lainsäädännön alainen hän viimeksi oli, tai mikä tahansa muu laitos, jonka sanotun jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on nimennyt. Jos hän ei toimita sanottua todistusta, toimivaltainen laitos saa sen muulta edellä mainitulta laitokselta.
3. Edellä 1 ja 2 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti, jos toimivaltaisen valtion lainsäädännön asettamia edellytyksiä täytettäessä on välttämätöntä ottaa huomioon vakuutus- tai työskentelykaudet, jotka on aiemmin täytetty työntekijänä minkä tahansa muun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan.
Asetuksen 68 artiklan täytäntöönpano
81 artikla
Todistus etuuksien laskemiseksi
Jos etuuksien laskeminen jää asetuksen 68 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun laitoksen vastuulle ja jos henkilö ei ole viimeiseksi työskennellyt vähintään neljää viikkoa sen jäsenvaltion alueella, jossa tämä laitos sijaitsee, hänen on toimitettava sanotulle laitokselle todistus, jolla osoitetaan viimeisen neljä viikkoa kestäneen työskentelyn luonne toisen jäsenvaltion alueella ja talouselämän ala, jolla työ suoritettiin. Jos työntekijä ei toimita tätä todistusta, sanottu laitos saa sen työttömyyden osalta joko sellaisen viimeksi mainitun jäsenvaltion toimivaltaiselta laitokselta, jossa henkilö oli viimeksi vakuutettu, tai miltä tahansa muulta tämän jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämältä laitokselta.
82 artikla
Etuuksien laskemisessa huomioon otettavia perheenjäseniä koskeva todistus
1. Sovellettaessa asetuksen 68 artiklan 2 kohdan säännöksiä, sen, jonka etua asia koskee, on toimitettava toimivaltaiselle laitokselle todistus hänen muun kuin laitoksen sijaintipaikan jäsenvaltion alueella asuvista perheenjäsenistään.
2. Tämän todistuksen antaa perheenjäsenten asuinpaikan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämä laitos. Siinä tulee osoittaa, että perheenjäseniä ei oteta huomioon laskettaessa muulle henkilölle maksettavia työttömyysetuuksia sanotun jäsenvaltion lainsäädännön mukaan. Todistus on voimassa 12 kuukauden ajan siitä päivästä, jona se annettiin. Se voidaan uudistaa; tällaisessa tapauksessa se on voimassa uudistamispäivästä alkaen. Työntekijä antaa välittömästi toimivaltaiselle laitokselle tiedon kaikista tapahtumista, jotka tekevät välttämättömäksi sanotun todistuksen muuttamisen. Tällainen muutos tulee voimaan tapahtuman päivästä.
Asetuksen 69 artiklan täytäntöönpano
83 artikla
Edellytykset ja rajoitukset etuuksia koskevan oikeuden säilyttämiseksi, kun työtön lähtee toiseen jäsenvaltioon
1. Säilyttääkseen oikeutensa etuuksiin asetuksen 69 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun työttömän on toimitettava sen paikan laitokselle, johon hän on lähtenyt, todistus, jossa toimivaltainen laitos osoittaa, että hänellä on vielä oikeus etuuksiin sanotun artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyin edellytyksin. Toimivaltainen laitos täsmentää tässä todistuksessa erityisesti:
a) toimivaltaisen valtion lainsäädännön mukaan työttömälle maksettavan etuuden määrän;
b) päivän, jona työtön lakkasi olemasta toimivaltaisen valtion työvoimaviranomaisten käytettävissä;
c) asetuksen 69 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisen määräajan rekisteröityä työtä hakevaksi henkilöksi siinä jäsenvaltiossa, johon työtön on lähtenyt;
d) enimmäisajan, johon saakka asetuksen 69 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan oikeus etuuteen voidaan säilyttää;
e) seikat, jotka saattavat muuttaa oikeutta etuuteen.
2. Työttömän, joka aikoo lähteä toiseen jäsenvaltioon etsiäkseen siellä työtä, on haettava ennen lähtöään 1 kohdassa tarkoitettua todistusta. Jos työtön ei toimita sanottua todistusta, sen paikan laitos, johon työtön on lähtenyt, saa sen toimivaltaiselta laitokselta. Toimivaltaisen valtion työvoimaviranomaisten on varmistettava, että työttömälle on ilmoitettu hänen asetuksen 69 artiklan mukaisista ja tämän artiklan mukaisista velvollisuuksistaan.
3. Sen paikan laitos, johon työtön on lähtenyt, antaa toimivaltaiselle laitokselle tiedoksi päivämäärän, jona työtön rekisteröityi ja päivämäärän, jona etuuden maksaminen alkoi, sekä maksaa toimivaltaisen valtion etuudet sen jäsenvaltion lainsäädännössä, johon työtön on lähtenyt, säädetyn menettelyn mukaisesti.
Sen paikan laitos, johon työtön on lähtenyt, huolehtii tarkistuksista tai järjestää tarkistukset niin kuin kysymys olisi työttömästä, jolla on oikeus etuuksiin sen soveltaman lainsäädännön mukaan. Se ilmoittaa toimivaltaiselle laitokselle kaikista tapahtumista, jotka ilmenevät edellä 1 kohdan a alakohdan mukaisesti niin pian kuin ne tulevat sen tietoon, sekä tapauksissa, joissa etuus on keskeytettävä tai peruutettava, se keskeyttää välittömästi etuuden maksamisen. Toimivaltainen laitos ilmoittaa viipymättä, missä määrin ja mistä päivämäärästä työttömän oikeus etuuteen muuttuu tämän seikan johdosta. Etuuksien maksaminen voidaan tarvittaessa aloittaa uudestaan vain tällaisen tiedon saamisen jälkeen. Jos etuutta on vähennettävä, sen paikan laitos, johon työtön on mennyt, jatkaa etuuden vähennetyn määrän maksamista hänelle tarkistuksen jälkeen, sitten kun se on saanut vastauksen toimivaltaiselta laitokselta.
4. Kaksi tai useampi jäsenvaltiota tai näiden valtioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat, saatuaan hallintotoimikunnan lausunnon, sopia muista täytäntöönpanoa koskevista menettelyistä.
Asetuksen 71 artiklan täytäntöönpano
84 artikla
Työttömät, jotka aiemmin olivat työssä ja jotka viimeisen työskentelynsä aikana asuivat muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa valtiossa
1. Asetuksen 71 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan ja 71 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetuissa tapauksissa asuinpaikan laitosta pidetään toimivaltaisena laitoksena täytäntöönpanoasetuksen 80 artiklan säännöksiä täytäntöönpantaessa.
2. Haettaessa etuuksia asetuksen 71 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohdan säännösten mukaan aiemmin työssä olevan työttömän on toimitettava asuinpaikan laitokselle täytäntöönpanoasetuksen 80 artiklassa säädetyn todistuksen lisäksi sen jäsenvaltion laitoksen, jonka lainsäädännön alainen hän on viimeksi ollut, antama todistus, joka osoittaa, että hänellä ei ole oikeutta etuuksiin asetuksen 69 artiklan mukaan.
3. Asetuksen 71 artiklan 2 kohdan säännöksiä täytäntöönpantaessa asuinpaikan laitos pyytää toimivaltaiselta laitokselta tietoja aiemmin työssä olleen työttömän oikeuksista.
7 LUKU PERHE-ETUUDET JA PERHEAVUSTUKSET Asetuksen 72 artiklan täytäntöönpano
85 artikla
Todistus työskentelykausista
1. Saadakseen etuuksia asetuksen 72 artiklan säännösten mukaisesti asianomaisen henkilön on esitettävä toimivaltaiselle laitokselle todistus, josta käyvät ilmi työskentelykaudet, jotka ovat täyttyneet sen lainsäädännön mukaan, jonka alainen hän oli aiemmin viimeksi.
2. Tämän todistuksen antaa sen pyynnöstä, jonka etua asia koskee, joko perhe-etuuksien osalta toimivaltainen laitos jäsenvaltiossa, jossa hänet viimeksi oli vakuutettu, tai muu laitos, jonka sanotun jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on nimittänyt. Jos hän ei toimita sanottua todistusta, toimivaltainen laitos saa sen joltakin edellä mainituista laitoksista, paitsi jos sairausvakuutuslaitos voi toimittaa hänelle jäljennöksen täytäntöönpanoasetuksen 16 artiklan 1 kohdassa säädetystä todistuksesta.
3. Edellä 1 ja 2 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti, jos on tarpeen ottaa huomioon työskentelykaudet, jotka ovat täyttyneet aiemmin toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, toimivaltaisen valtion lainsäädännön vaatimien edellytysten täyttämiseksi.
Asetuksen 73 artiklan 1 kohdan ja 75 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan täytäntöönpano
86 artikla
Palkatut työntekijät, jotka ovat muun jäsenvaltion kuin Ranskan lainsäädännön alaisia
1. Saadakseen perhe-etuuksia asetuksen 73 artiklan 1 kohdan mukaan työntekijän on toimitettava hakemus toimivaltaiselle laitokselle, jos on tarpeellista, työnantajansa kautta.
2. Hakemuksensa tueksi työntekijän on toimitettava todistus perheselvitys, jonka antaa näiden perheenjäsenten asuinmaan viranomainen, joka on toimivaltainen väestökirjanpitoa koskevissa asioissa. Tällainen todistus on uudistettava joka vuosi.
3. Jos toimivaltaisen valtion lainsäädännössä edellytetään, että perhe-etuuksia voidaan maksaa tai on maksettava muulle henkilölle kuin työntekijälle, viimeksi mainitun on toimitettava lisäksi hakemuksensa tueksi tietoja henkilöstä, jolle perhe-etuuksia on maksettava asuinmaassa (nimi, etunimi, täydellinen osoite).
4. Kahden tai useamman jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat sopia erityisistä menettelyistä perhe-etuuksien maksamiseksi, erityisesti asetuksen 75 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan täytäntöönpanon helpottamiseksi. Nämä sopimukset on toimitettava hallintotoimikunnan tiedoksi.
5. Työntekijä ilmoittaa toimivaltaiselle laitokselle, jos tarpeellista, työnantajansa kautta:
- kaikista sellaisista perheenjäsentensä tilanteessa tapahtuneista muutoksista, jotka saattavat muuttaa oikeutta perhe-etuuksiin.
- kaikista niiden hänen perheenjäsentensä määrän muutoksista, joille perhe-etuudet tulee maksaa,
- kaikista tällaisten perheenjäsenten asuin- tai oleskelupaikan muutoksista,
- kaikesta ammatillisen tai kaupallisen toiminnan harjoittamisesta, jonka perusteella on myös oikeus perhe-etuuksiin sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jonka alueella perheenjäsenet asuvat.
Asetuksen 73 artiklan 2 kohdan täytäntöönpano
87 artikla
Työntekijät, jotka ovat Ranskan lainsäädännön alaisia
1. Saadakseen perheavustuksia asetuksen 73 artiklan 2 kohdan mukaan työntekijän on toimitettava hakemus toimivaltaiselle laitokselle, joka antaa hänelle todistuksen, josta ilmenee, että hän on Ranskan lainsäädännön alainen ja että hänellä on oikeus perheavustuksiin. Tässä yhteydessä asianomaisen henkilön on allekirjoitettava ilmoitus, jolla todistetaan, että mitään oikeutta perheavustuksiin ei saavuteta perheenjäsenten asuinmaan lainsäädännön mukaan ammatillisen toiminnan perusteella.
Jos Ranskan lainsäädännön mukaan oikeus perhe-etuuksiin koskee työskentelykausien pituutta vastaavaa kautta, todistuksessa ilmoitetaan kyseisenä aikana suoritetut työskentelykaudet.
Perheenjäsenet rekisteröidään asuinpaikkansa laitokseen sellaisen esitetyn todistuksen ja kirjallisen aineiston perusteella, jotka ovat perheavustusten myöntämisen edellytyksenä kyseisen laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaan.
Jos perheenjäsenet eivät esitä mainittua todistusta, asuinpaikan laitoksen toimisto kääntyy toimivaltaisen laitoksen puoleen sen saadakseen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu todistus on voimassa kolme kuukautta antamispäivänsä jälkeen, ja toimivaltaisen laitoksen on omasta aloitteestaan uudistettava se joka kolmas kuukausi.
3. Kun kysymys on kausityöntekijästä, 1 kohdassa tarkoitettu todistus on voimassa niin kauan kuin kausityön on suunniteltu kestävän, jollei toimivaltainen laitos ilmoita sillä välin sen peruuntumisesta asuinpaikan laitoksen toimistoon.
4. Jos sen jäsenvaltion lainsäädännössä, jonka alueella perheenjäsenet asuvat, säädetään kuukausittain tai neljännesvuosittain saatavista avustuksista ja Ranskan lainsäädännössä säädetään avustusten myöntämisestä täytettyjä työskentelypäiviä vastaavilta päiviltä, avustukset myönnetään tämän jakson ja perheenjäsenien asuinvaltion lainsäädännön mukaisen jakson välisessä suhteessa.
5. Jos sen jäsenvaltion lainsäädännössä, jonka alueella perheenjäsenet asuvat, säädetään avustusten myöntämisestä täyttyneitä työskentelypäiviä vastaavilta päiviltä, ja Ranskan lainsäädännössä säädetään, että oikeus perheavustuksiin saavutetaan yhdeksi kuukaudeksi, perheavustukset saavutetaan yhdeksi kuukaudeksi.
6. Edellä 4 ja 5 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, jos Ranskan lainsäädännön mukaan täyttyneet kaudet ilmoitetaan erilaisina yksikköinä kuin perheavustusten laskemiseen käytetyt yksiköt sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jonka alueella perheenjäsenet asuvat, muuntaminen suoritetaan täytäntöönpanoasetuksen 15 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti.
7. Toimivaltainen laitos antaa välittömästi perheenjäsenten asuinpaikan laitoksen toimistolle tiedon päivämäärästä, jolloin asianomaisen oikeus perheavustuksiin lakkaa tai jolloin hän siirtää asuinpaikkansa yhden jäsenvaltion alueelta toisen jäsenvaltion alueelle.
Perheenjäsenten asuinpaikan laitoksen toimisto voi milloin tahansa pyytää toimivaltaista laitosta toimittamaan sille mitä tahansa tietoja, jotka liittyvät asianomaisen oikeuteen saada perheavustuksia.
Jos toimivaltaisen laitoksen mielestä on tarpeen, asuinpaikan laitoksen toimisto tarkistaa sen pyynnöstä 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun ilmoituksen.
8. Perheenjäsenten on ilmoitettava asuinpaikkansa laitoksen toimistolle kaikista sellaisista tilanteessaan tapahtuneista muutoksista, jotka saattavat muuttaa oikeutta perheavustuksiin, erityisesti kaikista asuinpaikkansa muutoksista.
Asetuksen 74 artiklan 1 kohdan täytäntöönpano
88 artikla
Työttömät, jotka aiemmin olivat ja työntekijöitä ja jotka ovat muun jäsenvaltion kuin Ranskan lainsäädännön alaisia
Täytäntöönpanoasetuksen 86 artiklan säännöksiä sovelletaan vastaavasti asetuksen 74 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin työttömiin, jotka aiemmin olivat ja työntekijöitä.
Asetuksen 74 artiklan 2 kohdan täytäntöönpano
89 artikla
Työttömät, jotka aiemmin olivat ja työntekijöitä ja jotka ovat Ranskan lainsäädännön alaisia
1. Asetuksen 74 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen perheenjäsenten on esitettävä asuinpaikkansa laitoksen toimistolle todistus, josta ilmenee, että työtön, joka aiemmin oli työntekijä, saa työttömyysetuuksia Ranskan lainsäädännön mukaan, saadakseen perheavustuksia sen jäsenvaltion alueella, jossa he asuvat.
Tällaisen todistuksen antaa Ranskan laitos, joka on toimivaltainen työttömyyttä koskevissa asioissa, tai Ranskan toimivaltaisen viranomaisen nimeämä laitos aiemmin työntekijänä olleen työttömän pyynnöstä, ja tämän on allekirjoitettava ilmoitus, jolla todistetaan, että mitään oikeutta perheavustuksiin ei saavuteta perheenjäsenten asuinmaan lainsäädännön mukaan ammatillisen toiminnan perusteella.
Jos perheenjäsenet eivät esitä mainittua todistusta, asuinpaikan laitoksen toimisto kääntyy toimivaltaisen laitoksen puoleen sen saadakseen.
2. Täytäntöönpanoasetuksen 87 artiklan 2-8 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti.
8 LUKU ETUUDET ELÄKELÄISTEN HUOLLETTAVILLE LAPSILLE JA ORVOILLE Asetuksen 77, 78 ja 79 artiklan täytäntöönpano
90 artikla
1. Saadakseen etuuksia asetuksen 77 tai 78 artiklan mukaan hakijan on toimitettava hakemus asuinpaikkansa laitokselle tämän laitoksen soveltaman lainsäädännössä säädetyn menettelyn mukaisesti.
2. Jos hakija ei kuitenkaan asu sen jäsenvaltion alueella, jossa toimivaltainen laitos sijaitsee, hän voi toimittaa hakemuksensa joko toimivaltaiselle laitokselle tai asuinpaikkansa laitokselle, joka siinä tapauksessa toimittaa hakemuksen edelleen toimivaltaiselle laitokselle ja ilmoittaa päivämäärän, jona se toimitettiin. Päivämäärää pidetään hakemuksen toimituspäivänä toimivaltaiselle laitokselle.
3. Jos 2 kohdassa tarkoitettu toimivaltainen laitos huomaa, että oikeutta ei sen soveltaman lainsäädännön mukaan ole, se toimittaa viipymättä hakemuksen kaikkine tarpeellisine asiakirjoineen ja tietoineen edelleen sen jäsenvaltion laitokselle, jonka lainsäädännön alaisena työntekijän osalta on täyttynyt pisin vakuutuskausi.
Tietyissä tapauksissa asia voidaan joutua lähettämään takaisin samoin edellytyksin sen jäsenvaltion laitokselle, jonka lainsäädännön mukaan sen osalta, jonka etua asia koskee, lyhin vakuutuskausi on täyttynyt.
4. Hallintotoimikunta voi tarvittaessa antaa täydentäviä määräyksiä etuuksia koskevien hakemusten toimittamisessa noudatettavasta menettelystä.
91 artikla
1. Asetuksen 77 tai 78 artiklan mukaan maksettavat etuudet suoritetaan täytäntöönpanoasetuksen 53-58 artiklan säännösten mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset nimeävät tarvittaessa laitoksen, joka on toimivaltainen maksamaan asetuksen 77 tai 78 artiklan mukaan suoritettavia etuuksia.
92 artikla
Henkilöiden, joille maksetaan etuuksia asetuksen 77 tai 78 artiklan mukaan eläkeläisen lapsien tai orpojen puolesta, on ilmoitettava tällaisten etuuksien maksamisesta vastaavalle laitokselle:
- kaikista lasten tai orpojen tilanteessa tapahtuneista muutoksista, jotka saattavat muuttaa oikeutta etuuksiin,
- kaikista niiden lasten tai orpojen lukumäärän muutoksista, joiden osalta etuuksia maksetaan,
- kaikista lapsien tai orpojen asuinpaikan muutoksista,
- kaikesta ammatillisen tai kaupallisen toiminnan harjoittamisesta, joka antaa oikeuden perhe-etuuksiin tai perheavustuksiin tällaisille lapsille tai orvoille.
V OSASTO TALOUDELLISIA SÄÄNNÖKSIÄ
93 artikla
Muiden sairaus- ja äitiysvakuutusetuuksien korvaaminen kuin niiden, joista säädetään täytäntöönpanoasetuksen 94 ja 95 artiklassa
1. Asetuksen 19 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaan työntekijöille ja heidän perheenjäsenilleen, jotka asuvat saman jäsenvaltion alueella, annettujen luontoisetuuksien todellinen määrä ja asetuksen 22 artiklan, 25 artiklan 1, 3 ja 4 kohdan, 26 artiklan, 29 artiklan 1 kohdan tai 31 artiklan mukaan annetut luontoisetuudet korvataan toimivaltaisesta laitoksesta laitokselle, joka suoritti sanotut etuudet, siten kuin tämän laitoksen tileistä ilmenee.
2. Asetuksen 29 artiklan 1 kohdassa ja 31 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa ja sovellettaessa 1 kohdan säännöksiä, pidetään eläkeläisen asuinpaikan laitosta toimivaltaisena laitoksena.
3. Jos 1 kohdassa tarkoitettujen etuuksien todellinen määrä ei käy ilmi sen laitoksen tileistä, joka ne on antanut, eikä sopimusta ole tehty 6 kohdan mukaan, korvattava määrä määritetään kertasuoritusperusteisesti laskemalla se kaikesta asianmukaisesta tiedosta, jota on saatu käytettävissä olevista lähteistä. Hallintotoimikunta määrää perusteet, joita käytetään kertasuoritusten laskemisessa, ja vahvistaa niiden määrät.
4. Korvauksessa ei voida ottaa huomioon korkeampia taksoja kuin ne, joita sovelletaan sellaisille työntekijöille annettuihin luontoisetuuksiin, jotka ovat 1 kohdassa tarkoitetut etuudet antaneen laitoksen soveltaman lainsäädännön alaisia.
5. Edellä 1 ja 2 kohdan säännöksiä sovelletaan vastaavasti korvattaessa rahaetuuksia, jotka on maksettu täytäntöönpanoasetuksen 18 artiklan 8 kohdan toisen virkkeen säännösten mukaisesti.
6. Kaksi jäsenvaltiota tai useampi jäsenvaltio tai näiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat hallintotoimikunnan lausunnon saatuaan sopia muista tavoista määrätä korvattavat määrät, erityisesti kertasuoritusten perusteella.
94 artikla
Sellaisten luontoisetuuksien korvaaminen, jotka on annettu sairaus- ja äitiysvakuutuksesta työntekijän perheenjäsenille, jotka eivät asu saman jäsenvaltion alueella
1. Asetuksen 19 artiklan 2 kohdan mukaan työntekijän perheenjäsenille, jotka eivät asu asianomaisen kanssa saman jäsenvaltion alueella, annettujen luontoisetuuksien määrä korvataan toimivaltaisista laitoksista kertasuoritusperusteisesti laitoksille, jotka antoivat sanotut etuudet, jokaisen kalenterivuoden osalta mahdollisimman tarkoin syntyneitä todellisia kustannuksia vastaavasti.
2. Kertasuoritus määrätään kertomalla keskimääräinen vuosikustannus perhettä kohden keskimääräisellä vuosittaisella huomioon otettavien perheiden lukumäärällä ja vähentämällä tulokseksi saatua määrää 20 prosentilla.
3. Välttämättömät tekijät sanotun kertasuorituksen laskemiseksi määrätään seuraavasti:
a) keskimääräinen vuosittainen kustannus perhettä kohden saadaan jokaista jäsenvaltiota varten, kun kaikille sellaisen työntekijän perheenjäsenille, joihin sovelletaan sanotun jäsenvaltion lainsäädäntöä, kaikkien tämän valtion laitosten huomioon otettavien sosiaaliturvajärjestelmien mukaan antamien luontoisetuuksien vuosittainen kustannus jaetaan sellaisten työntekijöiden, joilla on perheenjäseniä, keskimääräisellä vuosittaisella lukumäärällä; sosiaaliturvajärjestelmät, jotka otetaan huomioon tätä tarkoitusta varten, eritellään täytäntöönpanoasetuksen liitteessä 9;
b) kahden jäsenvaltion laitosten välillä on keskimääräisen vuosittaisen huomioon otettavien perheiden määrän oltava sama kuin keskimääräinen vuosittainen sellaisten työntekijöiden lukumäärä, jotka ovat jommankumman jäsenvaltion lainsäädännön alaisia ja joiden perheenjäsenillä on oikeus toisen jäsenvaltion laitoksen antamiin luontoisetuuksiin.
4. Edellä 3 kohdan b alakohdan säännösten mukaisesti huomioon otettavien perheiden määrä määrätään luettelon avulla, jota pidetään tätä tarkoitusta varten asuinpaikan laitoksessa ja joka perustuu toimivaltaisen laitoksen antamiin asiakirjoihin, joilla osoitetaan niiden asianomaisten oikeudet. Jos erimielisyyttä ilmenee, asiaan liittyvien laitosten huomautukset toimitetaan tilintarkastuslautakunnalle, josta säädetään täytäntöönpanoasetuksen 101 artiklan 3 kohdassa.
5. Hallintotoimikunta vahvistaa tavat ja menettelyt, joilla määrätään 3 ja 4 kohdissa tarkoitetut laskennassa huomioon otettavat tekijät.
6. Kaksi jäsenvaltiota tai useampi jäsenvaltio tai näiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat, saatuaan hallintotoimikunnan lausunnon, sopia muista tavoista määrätä korvattavat määrät.
95 artikla
Sairaus- ja äitiysvakuutuksesta myönnettyjen luontoisetuuksien korvaaminen sellaisille eläkeläisille ja heidän perheenjäsenilleen, joilla ei ole oikeutta etuuksiin sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jonka alueella he asuvat
1. Asetuksen 28 artiklan 1 kohdan mukaan annettujen luontoisetuuksien määrä korvataan toimivaltaisesta laitoksesta sanotut etuudet antaneille laitoksille kertasuoritusperusteisesti ja sen määrä on niin lähellä kuin mahdollista todellisia syntyneitä kustannuksia.
2. Kertasuoritus määrätään kertomalla keskimääräinen vuosittainen kustannus eläkeläistä kohden keskimääräisellä vuosittaisella huomioon otettavien eläkeläisten lukumäärällä ja vähentämällä tulokseksi saatua määrää 20 prosentilla.
3. Välttämättömät tekijät sanotun kertasuorituksen laskemiseksi määrätään seuraavien sääntöjen mukaisesti:
a) keskimääräinen vuosittainen kustannus eläkeläistä kohden saadaan jokaista jäsenvaltiota varten, kun kaikille eläkeläisille, joiden eläkkeet maksetaan tämän jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, ja heidän perheenjäsenilleen, kaikkien tämän valtion laitosten huomioon otettavien sosiaaliturvajärjestelmien mukaan antamien luontoisetuuksien vuosittainen kustannus jaetaan eläkeläisten keskimääräisellä vuosittaisella lukumäärällä; sosiaaliturvajärjestelmät, jotka otetaan huomioon tätä tarkoitusta varten, eritellään täytäntöönpanoasetuksen liitteessä 9;
b) kahden jäsenvaltion laitosten välisissä asioissa, keskimääräisen vuosittain huomioon otettavien eläkeläisten lukumäärän on oltava vastaava kuin keskimääräinen vuosittainen sellaisten asetuksen 28 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen eläkeläisten lukumäärä, joilla asuessaan jäsenvaltion alueella on oikeus luontoisetuuksiin toisen jäsenvaltion laitoksen kustannuksella.
4. Niiden eläkeläisten lukumäärä, jotka on otettava 3 kohdan b alakohdan säännösten mukaan huomioon, määrätään sellaisen luettelon avulla, jota pidetään tätä tarkoitusta varten asuinpaikan laitoksessa ja joka perustuu toimivaltaisen laitoksen antamiin asiakirjoihin, joilla osoitetaan niiden, joiden etua asia koskee, oikeudet. Jos erimielisyyttä ilmenee, asiaan liittyvien laitosten huomautukset toimitetaan tilintarkastuslautakunnalle, josta säädetään täytäntöönpanoasetuksen 101 artiklan 3 kohdassa.
5. Hallintotoimikunta vahvistaa tavat ja menettelyt, joilla määrätään 3 ja 4 kohdissa tarkoitetut laskennassa huomioon otettavat tekijät.
6. Kaksi jäsenvaltiota tai useampi jäsenvaltio tai näiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat, saatuaan hallintotoimikunnan lausunnon, sopia muista tavoista määrätä korvattavat määrät.
Asetuksen 63 artiklan 2 kohdan täytäntöönpano
96 artikla
Sellaisten luontoisetuuksien korvaaminen, jotka on annettu työtapaturma- ja ammattitautivakuutusjärjestelmästä yhden jäsenvaltion laitoksesta toisen jäsenvaltion laitoksen puolesta
Sovellettaessa asetuksen 63 artiklan 2 kohdan säännöksiä täytäntöönpanoasetuksen 93 artiklan säännöksiä sovelletaan vastaavasti.
Asetuksen 70 artiklan 2 kohdan täytäntöönpano
97 artikla
Toiseen valtioon työtä hakemaan meneville työttömille maksettujen työttömyysetuuksien korvaaminen
1. Asetuksen 69 artiklan mukaan maksettujen etuuksien määrä korvataan toimivaltaisesta laitoksesta laitokselle, joka on maksanut sanotut etuudet, siten kuin viimeksi mainitun laitoksen tileistä ilmenee.
2. Kaksi jäsenvaltiota tai useampi jäsenvaltio tai näiden valtioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat:
- saatuaan hallintotoimikunnan lausunnon, sopia muista tavoista määrätä korvattavat määrät, erityisesti kertasuoritukset, tai muista maksutavoista, tai
- luopua kaikista korvauksista laitosten välillä.
Asetuksen 73 artiklan 2 kohdan ja 74 artiklan 2 kohdan mukaan maksettujen perheavustusten korvaaminen
98 artikla
Sellaisten työntekijöiden tai työttömien perheenjäsenet, jotka saavat työttömyysetuuksia Ranskan lainsäädännön mukaan
1. Asetuksen 73 artiklan 2 kohdan ja 74 artiklan 2 kohdan mukaan maksetun perheavustusten tosiasiallinen määrä korvataan Ranskan toimivaltaisesta laitoksesta laitokselle, joka maksoi perheavustukset, siten kuin tämän laitoksen tileistä ilmenee.
2. Ranska ja kaikki muut jäsenvaltiot tai Ranskan ja kaikkien muiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat sopia tällaisten perheavustusten korvaamisesta kertasuorituksena. Jos kyseessä on korvaus kertasuorituksena, tämä määrätään kertomalla keskimääräinen vuosikustannus perhettä kohden keskimääräisellä vuosittaisella huomioon otettavien perheiden lukumäärällä.
3. Välttämättömät tekijät sanotun kertasuorituksen laskemiseksi määrätään seuraavasti:
a) keskimääräinen vuosittainen kustannus perhettä kohden saadaan, kun sen jäsenvaltion laitosten, jonka alueella perheenjäsenet asuvat, aiemmin työntekijänä olleen, kyseisen jäsenvaltion alueella asuvan työttömän kaikille perheenjäsenille maksamien perheavustusten vuosittainen kokonaiskustannus jaetaan sellaisten perheiden keskimääräisellä vuosittaisella lukumäärällä, joilla on oikeus perheavustuksiin;
b) keskimääräisen vuosittaisen huomioon otettavien perheiden määrän on oltava sama kuin sellaisten työntekijöiden lukumäärä, jotka ovat toimivaltaisen jäsenvaltion lainsäädännön alaisia, ja tapauksen mukaan sellaisten aiemmin työntekijöinä olleiden työttömien, jotka saavat työttömyysetuuksia tältä toimivaltaisen valtion laitokselta, keskimääräinen vuosittainen lukumäärä, joiden perheenjäsenillä on oikeus sellaisen toisen jäsenvaltion laitoksen maksamiin perheavustuksiin, jonka alueella he asuvat.
4. Hallintotoimikunta vahvistaa täytäntöönpanoasetuksen 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tilintarkastuslautakunnan kertomuksen perusteella tavat ja menettelyt, joilla määrätään 3 kohdassa tarkoitetut laskennassa huomioon otettavat tekijät.
5. Ranska ja kaikki muut jäsenvaltiot tai Ranskan ja kaikkien muiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat, saatuaan hallintotoimikunnan lausunnon, sopia muista tavoista laskea kertasuoritus.
Korvauksia koskevia yleisiä säännöksiä
99 artikla
Hallintokustannukset
Kaksi jäsenvaltiota tai useampi jäsenvaltio tai näiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat asetuksen 84 artiklan 2 kohdan kolmannen virkkeen säännösten mukaisesti sopia täytäntöönpanoasetuksen 93-98 artiklassa tarkoitettujen etuuksien määrien korottamisesta tietyllä prosenttimäärällä hallintokustannusten huomioon ottamiseksi. Tämä prosenttimäärä voi vaihdella kyseeseen tulevien etuuksien mukaisesti.
100 artikla
Myöhästyneet hakemukset
1. Maksamisesta vastaava laitos voi jättää huomioon ottamatta jäsenvaltioiden laitosten välisiä tilejä selvitettäessä yhdyselimelle tai toimivaltaisen valtion maksamisesta vastaavalle laitokselle toimitetut hakemukset korvauksista, jotka koskevat etuuksia, jotka on suoritettu kalenterivuonna, joka on päättynyt vähintään kolme vuotta ennen hakemuksen toimittamista.
2. Kertasuorituskorvauksiin liittyviä hakemuksia varten kolmevuotiskausi alkaa päivästä, jolloin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistiin täytäntöönpanoasetuksen 94-95 artiklan mukaisesti määrätyt luontoisetuuksien kustannukset.
101 artikla
Hakemuksia koskeva selvitys
1. Asetuksen 36, 63 ja 70 artiklan ja 75 artiklan 2 kohdan mukaisesti hallintotoimikunta laatii hakemuksia koskevan selvityksen jokaisen kalenterivuoden osalta.
2. Hallintotoimikunta voi suorittaa asianmukaiset varmistukset tilastollisten ja tilinpidollisten tietojen tarkastamiseksi, joita tarvitaan 1 kohdassa säädetyn hakemuksia koskevan selvityksen tekemiseksi erityisesti varmistaakseen, että ne noudattavat tässä osastossa säädettyjä sääntöjä.
3. Hallintotoimikunta tekee tässä artiklassa tarkoitetut päätökset tilintarkastuslautakunnan kertomuksen perusteella, johon lautakunta liittää perustellun lausunnon. Hallintotoimikunta määrää tilintarkastuslautakunnan toimintatavoista ja kokoonpanosta.
102 artikla
Tilintarkastuslautakunnan tehtävät - Korvausmenettely
1. Tilintarkastuslautakunnan tehtävänä on:
a) kerätä välttämättömät tiedot ja huolehtia tämän osaston säännösten täytäntöönpanemiseksi tarvittavista laskelmista;
b) antaa hallintotoimikunnalle määräajoin tarkastuskertomukset asetusten täytäntöönpanosta erityisesti, kun kysymys on taloudellisista seikoista;
c) tehdä hallintotoimikunnalle ehdotuksia a ja b alakohdan säännöksiin liittyen erityishavaintojen perusteella;
d) tehdä hallintotoimikunnalle ehdotuksia täytäntöönpanoasetuksen 94 artiklan 4 kohdan ja 95 artiklan 4 kohdan mukaan sille annetuista huomautuksista;
e) tehdä hallintotoimikunnalle täytäntöönpanoasetuksen 101 artiklan täytäntöönpanoa koskevia ehdotuksia;
f) suorittaa kaikki tehtävät, tutkimukset tai toimeksiannot asioista, jotka hallintotoimikunta sille osoittaa.
2. Korvaukset, joista säädetään 36, 63 ja 70 artiklassa ja 75 artiklan 2 kohdassa, suoritetaan kaikkia jäsenvaltion toimivaltaisia laitoksia varten toisen jäsenvaltion velkojina oleville laitoksille jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten nimeämien toimielinten toimistojen kautta. Toimielimet, joiden kautta korvaukset suoritetaan, ilmoittavat hallintotoimikunnalle korvatut määrät sanotun toimikunnan asettamassa määräajassa ja sen vahvistamien menettelyjen mukaisesti.
3. Kun korvaukset määrätään laitosten tileistä ilmenevällä tavalla, annettujen etuuksien todellisten kustannusten perusteella ne suoritetaan jokaisen kalenterivuosipuoliskon osalta seuraavan kalenterivuosipuoliskon aikana.
4. Kun korvaukset määrätään kertasuoritusperusteisesti, ne suoritetaan joka kalenterivuosi; tällaisessa tapauksessa toimivaltaiset laitokset maksavat ennakkoja velkojana oleville laitoksille jokaisen kalenterivuosipuoliskon ensimmäisenä päivänä hallintotoimikunnan määräämien menettelyjen mukaisesti.
5. Kahden tai useamman jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat sopia muista määräajoista korvauksia varten tai muista menettelyistä ennakoiden maksamiseksi.
103 artikla
Tilastollisten ja tilinpidollisten tietojen kokoaminen
Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tämän osaston säännösten täytäntöönpanemiseksi, erityisesti niiden, jotka edellyttävät tilastollisen ja tilinpidollisen tiedon kokoamista.
104 artikla
Jäsenvaltioiden tai jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisiä korvauksia koskevien sopimusten merkitseminen liitteeseen 5
1. Säännöksiä, jotka ovat samanlaisia kuin asetuksen 36 artiklan 3 kohdan, 63 artiklan 3 kohdan ja 70 artiklan 3 kohdan ja täytäntöönpanoasetuksen 93 artiklan 6 kohdan, 94 artiklan 6 kohdan ja 95 artiklan 6 kohdan säännökset ja jotka ovat voimassa asetuksen voimaantulopäivää edeltävänä päivänä, sovelletaan edelleen edellyttäen, että ne ovat merkityt täytäntöönpanoasetuksen liitteeseen 5.
2. Säännökset, jotka ovat samanlaisia kuin 1 kohdassa säädetyt ja joita sovelletaan kahden tai useamman jäsenvaltion välillä asetuksen voimaantulon jälkeen, otetaan täytäntöönpanoasetuksen liitteeseen 5. Samaa sovelletaan säännöksiin, joista on sovittu täytäntöönpanoasetuksen 97 artiklan 2 kohdan ja 98 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Hallinnollisten tarkastusten ja lääkärintarkastusten kustannukset
105 artikla
1. Kustannukset, jotka johtuvat hallinnollisista tarkastuksista ja lääkärintarkastuksista, huomautuksista, lääkärikäynneistä ja kaikenlaisista etuuksien myöntämisen, suorittamisen tai muuttamisen kannalta välttämättömistä varmistuksista, korvataan laitoksesta, jonka puolesta ne on tehty, niistä vastuussa olleelle laitokselle viimeksi mainitun laitoksen soveltamien taksojen perusteella.
2. Kuitenkin kaksi jäsenvaltiota tai useampi jäsenvaltio tai tällaisten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat sopia muista korvaustavoista erityisesti kertasuoritusperusteisesti tai ne voivat luopua korvauksista laitosten välillä.
Tällaiset sopimukset merkitään täytäntöönpanoasetuksen liitteeseen 5. Asetuksen voimaantulopäivää edeltävänä päivänä voimassaolevia sopimuksia sovelletaan edelleen edellyttäen, että ne on merkitty mainittuun liitteeseen.
Yhteisiä säännöksiä rahaetuuksien maksamisesta
106 artikla
Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on annettava hallintotoimikunnalle tiedoksi tämän toimikunnan asettamassa määräajassa ja sen määräämien menettelyjen mukaisesti rahaetuuksien määrä, jonka sen toimivaltaan kuuluvat laitokset ovat maksaneet muiden jäsenvaltioiden alueella asuville tai oleskeleville etuuden saajille.
107 artikla
Valuutan muuntaminen
1. Seuraavia säännöksiä täytäntöönpantaessa:
a) asetus: 12 artiklan 2, 3 ja 4 kohta, 19 artiklan 1 kohdan b alakohdan viimeinen virke, 22 artiklan 1 kohdan ii alakohdan viimeinen virke, 25 artiklan 1 kohdan b alakohdan viimeistä edellinen virke, 41 artiklan 1 kohdan c ja d alakohta, 46 artiklan 3 ja 4 kohta, 50 artikla, 52 artiklan b kohdan viimeinen virke, 55 artiklan 1 kohdan ii alakohdan viimeinen virke, 57 artiklan 3 kohdan c alakohta, 60 artiklan 1 kohdan c alakohta, 60 artiklan 2 kohdan b alakohta, 70 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta ja 71 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohdan viimeistä edellinen virke;
b) täytäntöönpanoasetus: 34 artikla, 101 artiklan 1 kohta, 102 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 119 artiklan 2 kohta;
eri kansallisissa valuutoissa osoitettujen määrien muuntaminen kansalliseksi valuutaksi tapahtuu kansallisten raha-asiain viranomaisten julistamilla virallisilla pariteeteilla, jotka kansainvälinen valuuttarahasto hyväksyy.
2. Tapauksissa, joita 1 kohta ei koske, muuntaminen tehdään maksupäivän virallisen vaihtokurssin mukaan sekä etuuksien maksamista että korvaamista varten.
VI OSASTO ERINÄISIÄ SÄÄNNÖKSIÄ
108 artikla
Kausityöntekijän aseman osoittaminen
Sen osoittamiseksi, että henkilö on kausityöntekijä, asetuksen 1 artiklan c alakohdassa tarkoitetun työntekijän on toimitettava työsopimuksensa, jonka sen jäsenvaltion työvoimaviranomainen on leimannut, jonka alueelle hän on lähtenyt työhön tai jonka alueella hän on työskennellyt. Jos kausityötä koskevaa sopimusta ei ole tehty tässä jäsenvaltiossa, työskentelyvaltion laitos antaa, tarpeen mukaan, etuuksia koskevan hakemuksen johdosta todistuksen, joka osoittaa, että työntekijän antamien tietojen perusteella hänen tekemänsä työ on luonteeltaan kausityötä.
109 artikla
Maksujen maksamisen järjestäminen
Työnantaja, jolla ei ole toimipaikkaa siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella työntekijä työskentelee, voi sopia viimeksi mainitun kanssa, että tämä huolehtii maksujen maksamista koskevista työnantajan velvollisuuksista.
Työnantaja antaa toimivaltaiselle laitokselle tai, jos tarpeellista, mainitun jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämälle laitokselle tiedon kaikista tällaisista järjestelyistä.
110 artikla
Keskinäinen hallinnollinen apu, joka koskee aiheetta maksettujen etuuksien takaisinperimistä
Jos jäsenvaltion laitos, joka on suorittanut etuuksia, haluaa ryhtyä toimiin henkilöä vastaan, joka on saanut hänelle kuulumattomia etuuksia, tällaisen henkilön asuinpaikan laitos tai henkilön asuinpaikan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämä laitos antaa apuaan ensiksi mainitulle laitokselle.
111 artikla
Sosiaaliturvalaitosten suorittama aiheettomien suoritusten takaisinperiminen ja avustavien toimielinten hakemukset
1. Jos myönnettäessä tai muutettaessa etuuksia työkyvyttömyyden, vanhuuden tai kuoleman (eläkkeet) suhteen asetuksen III osaston 3 luvun mukaisesti, jäsenvaltion laitos on maksanut etuuden saajalle suuremman summan kuin mihin tällä oli oikeus, tämä laitos voi pyytää minkä tahansa muun valtion laitosta, joka vastaa vastaavien etuuksien suorittamisesta tälle etuuden saajalle, vähentämään liikaa maksetun määrän mainitulle etuuden saajalle maksamastaan suorituksesta. Viimeksi mainittu laitos siirtää vähennetyn määrän velkojana olevalle laitokselle. Jos liikaa maksettua määrää ei voida vähentää suorituksista, sovelletaan 2 kohdan säännöksiä.
2. Jos jäsenvaltion laitos on maksanut etuuden saajalle suuremman summan kuin mihin tällä on oikeus, tämä laitos voi sen soveltamassa lainsäädännössä säädetyin edellytyksin ja rajoituksin pyytää minkä tahansa muun jäsenvaltion laitosta, joka on vastuussa etuuksien suorittamisesta tälle etuuden saajalle, vähentämään liikaa maksetun määrän mainitulle etuuden saajalle maksamastaan määrästä. Viimeksi mainittu laitos tekee vähentämisen sen soveltamassa lainsäädännössä tällaiselle vähentämiselle säädetyin edellytyksin ja rajoituksin ikään kuin se itse olisi maksanut liikaa etuutta ja siirtää vähennetyn määrän velkojana olevalle laitokselle.
3. Jos henkilö, johon asetusta sovelletaan, on saanut apua jäsenvaltion alueella aikana, jolloin hänellä oli oikeus etuuksiin toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, apua antanut toimielin voi, jos sillä on laillinen oikeus vaatia mainitulle henkilölle suoritettuja etuuksia takaisin, pyytää minkä tahansa muun jäsenvaltion laitosta, joka vastaa etuuden suorittamisesta tämän henkilön hyväksi, vähentämään maksetun avun määrästä, jonka viimeksi mainittu maksaa mainitulle henkilölle.
Jos sellaisen henkilön perheenjäsen, johon asetusta sovelletaan, on saanut apua jäsenvaltion alueella aikana, jolloin sillä, jonka etua asia koskee, oli oikeus etuuksiin toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan sen, jonka etua asia koskee, perheenjäsenen osalta, apua antanut toimielin voi, jos sillä on laillinen oikeus vaatia takaisin sille, jonka etua asia koskee, suoritettuja etuuksia asianomaisen perheenjäsenen osalta, pyytää minkä tahansa muun jäsenvaltion laitosta, joka vastaa tällaisten etuuksien suorittamisesta tämän henkilön hyväksi, vähentämään maksetun avun määrästä, jonka viimeksi mainittu maksaa mainitulle henkilölle asianomaisten perheenjäsenten osalta.
Maksamisesta vastaava laitos tekee vähennyksen sen soveltamassa lainsäädännössä säädetyin edellytyksin ja rajoituksin ja siirtää vähennetyn määrän velkojana olevalle toimielimelle.
112 artikla
Kun laitos on suorittanut sille maksettavaksi kuulumattomia maksuja joko suoraan tai toisen laitoksen kautta ja kun niiden takaisinperiminen on tullut mahdottomaksi, kysymyksessä olevat määrät jäävät lopullisesti ensiksi mainitun laitoksen vastattaviksi, jollei aiheeton maksu ole johtunut vilpistä.
113 artikla
Kansainvälisessä kuljetusliikenteessä työskenteleville henkilöille annettujen, heille kuulumattomien luontoisetuuksien takaisinperiminen
1. Jos toimivaltainen laitos ei tunnusta oikeutta luontoisetuuksiin, kansainvälisen kuljetusliikenteen palveluksessa työskentelevälle henkilölle oleskelupaikan laitoksesta täytäntöönpanoasetuksen 20 artiklan 2 kohdan tai 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun oletuksen perusteella annetut luontoisetuudet korvataan toimivaltaisesta laitoksesta.
2. Kustannukset, jotka ovat syntyneet oleskelupaikan laitokselle kansainvälisen kuljetusliikenteen palveluksessa työskentelevän henkilön osalta, joka ei ole aikaisemmin kääntynyt oleskelupaikan laitoksen puoleen ja jolla ei ole oikeutta luontoisetuuksiin, mutta on siitä huolimatta saanut luontoisetuuksia esittämällä täytäntöönpanoasetuksen 20 artiklan 2 kohdassa tai 62 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun todistuksen, korvataan mainitun todistuksen mukaan toimivaltaisena pidetystä laitoksesta tai mistä tahansa muusta laitoksesta, jonka kyseisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on tätä tarkoitusta varten nimennyt.
3. Toimivaltainen laitos tai 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa toimivaltaisena pidetty laitos tai tätä varten nimetty laitos perii etuuksien saajalta niiden luontoisetuuksien arvon, jotka hänelle annettiin ilman, että hänellä oli niihin oikeutta. Mainittu laitos antaa perinnästä tiedon täytäntöönpanoasetuksen 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulle tilintarkastuslautakunnalle, joka tekee niistä selvityksen.
114 artikla
Etuuksien väliaikainen maksaminen tilanteessa, jossa on syntynyt erimielisyys sovellettavasta lainsäädännöstä tai etuudet antavasta laitoksesta
Tapauksissa, joissa on erimielisyyttä kahden tai useamman jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tai laitoksen välillä joko siitä, mitä lainsäädäntöä olisi sovellettava asetuksen II osaston mukaan tai siitä, minkä laitoksen olisi annettava etuudet, se, jonka etua asia koskee ja joka voisi hakea etuuksia ilman erimielisyyttä, saa etuudet väliaikaisesti sen lainsäädännön mukaisesti, jota asuinpaikan laitos soveltaa tai jos työntekijä ei asu minkään kyseisen jäsenvaltion alueella, etuudet annetaan sen laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaan, johon hänen hakemuksensa toimitettiin ensiksi.
115 artikla
Menettely muussa jäsenvaltiossa kuin toimivaltaisessa valtiossa suoritettuja lääkäritarkastuksia varten
Oleskelu- tai asuinpaikan laitos, jota on asetuksen 87 artiklan mukaan pyydetty suorittamaan lääkärintarkastus, on meneteltävä soveltamassaan lainsäädännössä säädettyjen menettelyjen mukaisesti.
Tällaisten menettelyjen puuttuessa se kääntyy toimivaltaisen laitoksen puoleen saadakseen tietoja sovellettavista menettelyistä.
116 artikla
Maksujen takaisinperimistä koskevat sopimukset
1. Asetuksen 92 artiklan 2 kohdan mukaan tehdyt sopimukset sisällytetään täytäntöönpanoasetuksen liitteeseen 5.
2. Asetuksen N:o 3 51 artiklan täytäntöönpanemiseksi tehtyjä sopimuksia sovelletaan edelleen edellyttäen, että ne on sisällytetty täytäntöönpanoasetuksen liitteeseen 5.
117 artikla
Tietojenkäsittely
1. Yksi tai useampi jäsenvaltio tai niiden toimivaltaiset viranomaiset voivat, saatuaan hallintotoimikunnan lausunnon, mukauttaa todistusten, todistettujen ilmoitusten, hakemusten ja muiden asiakirjojen mallit sekä asetuksessa ja täytäntöönpanoasetuksessa säädettyjen tietojen siirron ja käsittelyn automaattiseen tietojenkäsittelyyn.
2. Hallintotoimikunta tekee tutkimuksia, joita tarvitaan 1 kohdan säännösten soveltamisesta johtuvien mukauttamistapojen yhtenäistämiseksi ja tuomiseksi yleiseen käyttöön, kun jäsenvaltioiden tietojenkäsittelyn kehittyminen tekee sen mahdolliseksi.
VII OSASTO SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSIÄ
118 artikla
Siirtymäsäännöksiä, jotka koskevat eläkkeitä
1. Eläkettä koskeva hakemus, jota ei ole ei vielä ollut ratkaistu ennen asetuksen voimaantulopäivää, hakemus johtaa etuuden kaksinkertaiseen myöntämiseen:
- tätä päivää edeltävältä kaudelta asetuksen N:o 3 säännösten mukaisesti,
- tämän päivän jälkeiseltä kaudelta asetuksen säännösten mukaisesti.
2. Työkyvyttömyys-, vanhuus- tai jälkeenjääneiden etuuksia koskeva hakemus, joka on toimitettu jäsenvaltion laitokselle asetuksen voimaantulopäivän jälkeen, johtaa itsestään niiden etuuksien tarkistamiseen, jotka on myönnetty samasta vakuutustapahtumasta ennen tätä päivää yhden tai useamman muun jäsenvaltion laitoksesta tai laitoksista, asetuksen säännösten mukaisesti.
119 artikla
Siirtymäsäännöksiä, jotka koskevat perhe-etuuksia
1. Asetuksen 94 artiklan 9 kohdassa oikeuksilla tarkoitetaan niitä oikeuksia, joita palkatut työntekijät saivat perhe-etuuksiin oikeuttavien perheenjäsentensä osalta, sellaisissa määrin ja sellaisissa rajoissa, joita sovelletaan ennen asetuksen voimaantulopäivää joko asetuksen N:o 3 41 artiklan tai liitteen D tai rajatyöntekijöiden sosiaaliturvasta 2 päivänä huhtikuuta 1963 annetun neuvoston asetuksen N:o 36/63/ETY(4) 20 artiklan tai liitteen 1 mukaan.
2. Siltä osin kuin 1 kohdassa tarkoitettujen perhe-etuuksien määrä on suurempi kuin asetuksen 73 artiklan 2 kohdan mukaan annettavien perheavustusten määrä, Ranskan toimivaltaisen laitoksen on huolehdittava niiden maksamisesta palkatulle työntekijälle tai suoraan tämän perheenjäsenille näiden asuinpaikkaan tällaisiin perhe-etuuksiin oikeuttavien lasten osalta.
3. Perheenjäsenten asuinpaikan laitoksen toimisto huolehtii perheavustusten maksamisesta soveltamansa lainsäädännön säännösten mukaan sillä ehdolla, että Ranskan toimivaltainen laitos maksaa korvauksen silloin, kun olisi maksettava perhe-etuuksia asetuksen 73 artiklan 2 kohdan mukaan.
4. Ne jäsenvaltiot, joita asia koskee, tai niiden toimivaltaiset viranomaiset määräävät kahdenvälisten suhteidensa osalta tämän artiklan täytäntöönpanomenettelyn.
120 artikla
Täytäntöönpanoa koskevat lisäsopimukset
1. Kaksi jäsenvaltiota tai useampi jäsenvaltio tai näiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat tarvittaessa tehdä sopimuksia tarkoituksenaan täydentää asetuksen hallinnollista täytäntöönpanomenettelyä. Tällaiset sopimukset merkitään täytäntöönpanoasetuksen liitteeseen 5.
2. Samanlaisia sopimuksia kuin ne, joita tarkoitetaan 1 kohdassa, jotka ovat voimassa asetuksen voimaantulopäivää edeltävänä päivänä, sovelletaan edelleen edellyttäen, että ne on sisällytetty täytäntöönpanoasetuksen liitteeseen 5.
121 artikla
Liitteet ja niiden muuttaminen
1. Täytäntöönpanoasetuksen liitteet ovat sen erottamaton osa.
2. Näitä liitteitä voidaan muuttaa neuvoston asetuksella, joka annetaan komission ehdotuksesta, kyseisen jäsenvaltion tai jäsenvaltioiden tai niiden toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä sen jälkeen, kun on saatu hallintotoimikunnan lausunto.
3. Täydennetään asetuksen liite V, osa "B. Saksa" tekstillä seuraavasti:
"7. Asetusta sovellettaessa synnytyskustannusten kiinteämääräinen hyvitys, joka on myönnetty Saksan lainsäädännön mukaan työntekijöiden, työttömien ja eläkkeensaajien tai eläkkeen hakijoiden perheenjäsenille, katsotaan luontoisetuudeksi."
122 artikla
Täytäntöönpanoasetuksen voimaantulo
Täytäntöönpanoasetus tulee voimaan sen seitsemännen kuukauden ensimmäisenä päivänä, joka seuraa sen julkaisemista Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 21 päivänä maaliskuuta 1972.