31993L0015
L 121/20
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 93/15/ЕИО НА СЪВЕТА
от 5 април 1993 година
за хармонизиране на разпоредбите, свързани с пускането на пазара и надзора на взривни вещества с гражданско предназначение
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100 а от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
в сътрудничество с Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че член 8а от Договора предвижда, че вътрешният пазар трябва да се изгради не по-късно от 31 декември 1992 г.; като има предвид, че вътрешният пазар включва пространство без вътрешни граници, в което свободното движение на стоки, хора, услуги и капитали е гарантирано в съответствие с разпоредбите на Договора;
като има предвид, че член 100, параграф 3 от Договора предвижда, че Комисията в своите предложения относно безопасността ще вземе като основа едно високо ниво на защита;
като има предвид, че свободното движение на стоки предполага, че са изпълнени определени основни условия; като има предвид по-специално, че свободното движение на взривни вещества изисква хармонизиране на законодателствата в областта на пускането на взривните вещества на пазара;
като има предвид, че взривните вещества с гражданско предназначение са регламентирани от подробни национални разпоредби, главно в областта на изискванията за безопасност и сигурност; като има предвид, че тези национални разпоредби предвиждат, че разрешителните за пускане на пазара се предоставят, само когато взривните вещества са преминали задоволителна серия от изпитвания;
като има предвид, че хармонизирането на разпоредбите, уреждащи пускането на такива взривни вещества на пазара, предполага хармонизирането на различните национални разпоредби, за да се гарантира свободното движение на тези продукти, без да се занижават оптималните нива на безопасност и сигурност;
като има предвид, че настоящата директива определя само съществените изисквания, които трябва да се бъдат спазени при изпитванията за съответствие на взривните вещества; като има предвид, че за да се улесни процесът на демонстриране на съответствието със съществените изисквания, ще бъде много полезно да се правят следващи стъпки по отношение на хармонизираните на европейско ниво стандарти, свързани, inter alia, с методите за изпитване на взривните вещества; като има предвид, че такива стандарти не съществуват в настоящия момент;
като има предвид, че хармонизираните на европейско ниво стандарти са изготвени от частно-правни органи и трябва да запазят своя статут на текстове с незадължителен характер; като има предвид, че в тази връзка Европейският комитет по стандартизация (CEN) e признат като един от двата органа, компетентни да приемат хармонизирани стандарти в съответствие с общите насоки за сътрудничество между Комисията, CEN и Европейския комитет по стандартизация в електротехниката (Cenelec), ратифицирани на 13 ноември 1984 г.; като има предвид, че по смисъла на настоящата директива „хармонизиран стандарт“ означава текст, съдържащ технически спецификации, приет от CEN по пълномощие, възложено от Комисията, в съответствие с Директива 83/189/ЕИО на Съвета от 28 март 1983 г. относно установяване на процедура за предоставянето на информация в областта на техническите спецификации и разпоредби (4), както и при спазване на гореспоменатите общи насоки;
като има предвид, че Съветът със своето Решение 90/683/ЕИО от 13 декември 1990 г. относно модулите за различните фази на процедурите за оценка на съответствието, предназначени за използване в хармонизираните от техническа гледна точка директиви (5), въведе хармонизирани средства за прилагане на процедури за оценка на съответствието; като има предвид, че прилагането на тези модули за взривни вещества ще направи възможно определянето на отговорността на производителите и на органите, натоварени с прилагането на процедурите за оценка на съответствието, като се отчита естеството на въпросните взривни вещества;
като има предвид, че по отношение на безопасността правилата в областта на транспорта на взривни вещества са уредени от международните конвенции и споразумения; като има предвид, че на международно равнище съществуват препоръки на Организацията на Обединените нации относно транспорта на опасни стоки (включително на взривни вещества), чийто обхват на приложение излиза извън рамките на Общността; като има предвид, че като последица от това настоящата директива не се отнася до транспортните правила;
като има предвид, че пиротехническите изделия изискват приемането на подходящи мерки за гарантиране на защитата на потребителите и за безопасността на населението; като има предвид, че в тази област се планира приемането на допълнителна директива;
като има предвид, че определянето на продуктите, обхванати от настоящата директива, трябва да се основава на определянето на тези продукти, както са посочени в горепосочените препоръки;
като има предвид, че приложното поле на настоящата директива обхваща боеприпаси, но само по отношение на правилата, уреждащи контрола върху трансфера и свързаните с тях разпоредби; като има предвид, че тъй като боеприпасите се прехвърлят при условия, сходни с тези, които се прилагат за оръжията, трансферите на боеприпаси трябва да се уреждат от разпоредбите, сходни с тези, които се прилагат за оръжията, както е посочено в Директива 91/477/ ЕИО от 18 юни 1991 г. относно контрола на придобиването и притежаването на оръжия (6);
като има предвид, че трябва да се гарантират също така здравето и безопасността на работниците, които произвеждат или използват взривни вещества; като има предвид, че в процес на изготвяне е директива, която урежда, inter alia, защитата на здравето и безопасността на работниците, участващи в дейности, свързани с производството, съхранението и използването на взривни вещества;
като има предвид, че е подходящо в случай на сериозна заплаха или посегателство върху обществената сигурност поради незаконно притежаване или използване на взривни вещества и боеприпаси, попадащи в обхвата на настоящата директива, да се позволи на държавите-членки да дерогират при определени условия от разпоредбите на настоящата директива по отношение на трансфера;
като има предвид най-накрая, че е важно да бъдат създадени механизми за административно сътрудничество; като има предвид, че е уместно в тази връзка компетентните органи да основават своя подход на Регламент (ЕИО) № 1468/81 на Съвета от 19 май 1981 г. относно взаимната помощ между административните органи на държавите-членки и сътрудничеството между тях и Комисията, за да се осигури правилното прилагане на законодателството в областта на митниците или селското стопанство (7);
като има предвид, че настоящата директива не засяга правомощието на държавите-членки да вземат мерки с оглед предотвратяване на незаконната търговия с взривни вещества и боеприпаси,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
Общи разпоредби
Член 1
1. Предмет на настоящата директива са взривните вещества, описани в параграф 2.
2. „Взривни вещества“ означава материали и предмети, които спадат към клас 1 от препоръките на ООН за транспорт на опасни стоки.
3. Настоящата директива не се прилага за:
-
взривни вещества, включително боеприпасите, предназначени за въоръжените сили или полицията в съответствие с националното законодателство,
-
пиротехнически средства,
-
боеприпаси, освен предвиденото в членове 10, 11, 12, 13, 17, 18 и 19.
4. По смисъла на настоящата директива:
-
„препоръки на ООН“ означава препоръките на Експертната комисия на ООН за транспорт на опасни стоки, публикувани в „Оранжевата книга“ на ООН така, както са изменени към датата на приемане на настоящата директива,
-
„безопасност“ означава превенция на проишествията, а там където тази превенция е неуспешна - ограничаване на последствията,
-
„сигурност“ означава предотвратяване на употреба, която противоречи на закона и обществения ред,
-
„производител и търговец на оръжие“ означава всяко физическо или юридическо лице, което се занимава изцяло или частично с производство, търговия, обмен, наемане, ремонт или конверсия на огнестрелни оръжия или боеприпаси,
-
„одобрение за трансфер“ означава взето решение, което позволява предвиден трансфер на взривни вещества в рамките на Общността,
-
„предприятие от сектора взривни вещества“ означава всяко физическо или юридическо лице, което притежава лиценз или разрешение, което му дава право да се занимава с производство, съхранение, употреба, трансфер или търговия с взривни вещества,
-
„пускане на пазара“ означава всяко първо пласиране, възмездно или безвъзмездно, на взривни вещества, предмет на настоящата директива, с оглед на дистрибуцията и/или използване им на пазара на Обшността,
-
„трансфер“ означава всяко физическо движение на взривни вещества на територията на Общността, независимо от движенията в рамките на една и съща местност,
5. Настоящата директива няма да бъде пречка за държавите-членки да определят някои субстанции, които не са предмет на настоящата директива, като взривни вещества съгласно действащите национални законови и подзаконови разпоредби.
ГЛАВА II
Хармонизиране на законодателствата в областта на взривните вещества
Член 2
1. Държавите-членки не могат да забраняват, ограничават или възпрепятстват пускането на пазара на взривни вещества, които са предмет на настоящата директива и които отговарят на изискванията на настоящата директива.
2. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че взривните вещества, предмет на настоящата директива, могат да се пускат на пазара, само ако те отговарят на всички условия на директивата, ако имат маркировката ЕО съгласно описанието в член 7 и съответствието им е оценено съгласно процедурите, посочени в приложение II.
3. В случаите, когато взривните вещества, предмет на настоящата директива, са предмет и на други директиви, които обхващат други аспекти и предвиждат маркировка ЕО, в маркировката трябва да е посочено, че за гореупоменатите продукти също се предполага, че отговарят на разпоредбите на другите директиви, които се отнасят за тях.
Член 3
Взривните вещества, предмет на настоящата директива, трябва да отговарят на съществените изисквания за безопасност, изложени в приложение I, които се отнасят за тях.
Член 4
1. Държавите-членки считат, че взривните вещества, които попадат в обхвата на настоящата директива, които са в съответствие със съответните национални стандарти, позоваванията на които бяха публикувани в Официален вестник на Европейските общности, да бъдат в съответствие с основните изисквания за сигурност, посочени в член 3. Държавите-членки публикуват позоваванията на националните стандарти, които транспонират тези хармонизирани стандарти.
2. Комисията предоставя някои специфични подробни данни за извършената работа в областта на хармонизираните стандарти в рамките на представения на Европейския парламент и Съвета доклад за прилагането на Директива 83/189/ЕИО, предвиден в член 11, параграф 2 от тази директива.
Член 5
Когато дадена държава-членка или Комисията счита, че хармонизираните стандарти, посочени в член 4, не отговарят напълно на съществените условия, предвидени в член 3, Комисията или съответната държава-членка следва да повдигне въпроса в Постоянния комитет, създаден съгласно Директива 83/189/ЕИО, като изложи причините за това. Комитетът незабавно дава становището си.
В светлината на становището на Комитета Комисията информира държавите-членки за мерките, които трябва да бъдат взети относно стандартите и публикациите, посочени в член 4.
Член 6
1. Процедурите за удостоверяване на съответствието на взривните вещества следва да бъдат:
а)
или изпитване на тип ЕО (модул Б), посочено в приложение II, част 1, и по избор на производителя:
-
или съответствие на типа (модул В), посочено в приложение II, част 2,
-
или процедура на качествен контрол на производството (модул Г), посочена в приложение II, част 3,
-
или процедура на качествен контрол на продукта (модул Д), посочена в приложение II, част 4,
-
или проверка на продукта (модул Е), посочена в приложение II, част 5,
б)
или проверка в производствената единица, (модул Ж), посочена в приложение II, част 6.
2. Държавите-членки нотифицират Комисията и другите държави-членки за органите, определени от тях да извършват процедурите по оценка на съответствието, посочени по-горе, както и за специфичните задачи, възложени на тези органи и идентификационните номера, които са им определени от Комисията.
Комисията публикува в Официален вестник на Европейските общности списък на нотифицираните органи и техните идентификационни номера, както и задачите, които са им възложени. Комисията следва да гарантира, че списъкът се актуализира редовно.
Държавите-членки следва да прилагат минималните критерии, посочени в приложение III, за оценка на органите, за които Комисията следва да бъде нотифицирана. Органите, които удовлетворяват критериите за оценка, залегнали в съответните хармонизирани стандарти, се счита, че отговарят на съответните минимални критерии.
Ако някоя държава-членка, която е нотифицирала Комисията за даден орган, установи, че той не отговаря повече на критериите, посочени във втората алинея, трябва да оттегли нотификацията. Тя незабавно уведомява другите държави-членки и Комисията за това.
Член 7
1. Маркировката ЕО трябва да се поставя на самите взривни вещества на видно място, да бъде четлива и незаличима, а ако това е невъзможно - на закрепена идентификационна табелка или ако и това е невъзможно - на опаковката. Идентификационната табелка трябва да бъде направена така, че да не може да се използва повторно.
Използваният модел за маркировка ЕО следва да бъде копие на този в приложение IV.
2. Забранява се всякаква маркировка или надпис върху взривните вещества, които биха объркали трети лица относно значението и начина на изписване на маркировката ЕО. Всеки друг знак може да се поставя на взривно вещество, ако не бъде нарушена видимостта и четливостта на маркировката ЕО.
3. Без да се накърняват разпоредбите на член 8:
а)
ако дадена държава-членка установи, че маркировката ЕО е поставена неправомерно, производителят, негов представител, или отговорното за пускането на въпросния продукт на пазара на общността лице, трябва да бъде задължен да възстанови съответствието на продукта по отношение на изискванията за маркировката и да прекрати нарушението съобразно изискванията на тази държава-членка.
б)
в случай че неизпълнението продължи, държавата-членка следва да вземе всички необходими мерки за ограничаване или забрана на продажбата на въпросния продукт или да гарантира изтеглянето му от пазара съгласно процедурите, предвидени в член 8.
Член 8
1. Ако дадена държава-членка установи, че взривно вещество, притежаващо маркировка ЕО и използвано според предназначението си, може да застраши безопасността, тя незабавно взима всички необходими мерки за изтегляне на това взривно вещество от пазара или за забраняване пускането му на пазара или свободното му движение.
Държавата-членка незабавно информира Комисията за тези мерки, като посочва причините за тях, и по-специално дали несъответствието се дължи на:
-
неспазване на съществени изисквания,
-
неправилно прилагане на стандартите,
-
недостатък на стандарта.
2. Комисията се консултира със заинтересованите страни в най-кратък срок. Ако след консултацията Комисията установи, че мерките са оправдани, трябва незабавно да уведоми държавата-членка, която е поела инициативата, както и другите държави-членки. Ако след консултацията Комисията установи, че мерките са неоправдани, тя незабавно уведомява държавата-членка, която ги е взела.
В случай че мерките, посочени в параграф 1, се основават на недостатъци на стандартите, Комисията трябва първо да се консултира със заинтересованите страни и в рамките на 2 месеца да повдигне въпроса пред Постоянния комитет, създаден с Директива 83/189/ЕИО, ако държавата-членка, която е взела мерките възнамерява да ги продължи и да инициира процедурите, посочени в член 5.
3. Ако маркировката ЕО за съответствие е поставена на взривно вещество, което не отговаря на изискванията, компетентната държава-членка взима необходимите мерки по отношение на лицето, което е поставило маркировката, и уведомява Комисията и другите държави-членки за това.
ГЛАВА III
Разпоредби за надзор на трансферите в рамките на Общността
Член 9
1. Трансферът на взривните вещества, предмет на настоящата директива, може да се осъществи само съгласно следните разпоредби.
2. Упражняваният контрол съгласно законодателството на Общността или националните законодателства при трансфер на взривни вещества, уреден с настоящия член, не следва повече да се упражнява като вътрешен граничен контрол, а само като част от обикновената процедура по контрол, която се прилага в рамките на Общността, без всякаква дискриминация.
3. Получателят трябва да получи одобрение за трансфера на взривните вещества от компетентния орган на получаващата страна. Компетентният орган проверява дали получателят е юридически упълномощен да придобива взривни вещества и дали притежава необходимите лицензии или разрешителни. Лицето, отговарящо за трансфера трябва да нотифицира компетентните органи на държавите-членки на транзита или държавите-членки, през които преминават взривните вещества или тези държави, чието одобрение се изисква.
4. Ако дадена държава-членка счита, че има проблем с установяване на правото за придобиване на взривните вещества, посочено в параграф 3, тя предава наличната информация по въпроса на Комисията, която незабавно повдига въпроса пред Комитета съгласно член 12.
5. Ако компетентният орган по местоназначение одобри трансфера, той издава документ на получателя с цялата информация, посочена в параграф 7. Този документ трябва да придружава взривните вещества до пристигането им на местоназначението. Той трябва да бъде представян при поискване от съответните компетентни органи. Получателят трябва да си запази копие от документа и да го представи за проверка на компетентния орган по местоназначение при поискване от този компетентен орган.
6. Ако компетентният орган на държавата-членка счита, че не са необходими специални изисквания за сигурност като посочените в параграф 5, взривните вещества могат да се транспортират на цялата или част от територията, без предварително да бъде предоставена информация по смисъла на параграф 7. В такъв случай компетентният орган на приемащата страна издава одобрение за определен период, действието на което обаче може да бъде прекратено или то да бъде оттеглено по всяко време на базата на обосновано решение. Посоченият в параграф 5 документ, който трябва да придружава взривните вещества до пристигането им на местоназначението, отразява само за горепосоченото одобрение.
7. Ако трансферът на взривните вещества изисква специален контрол, за да бъдат спазени специалните изисквания за сигурност на цялата или част от територията на някоя държава-членка, получателят трябва предварително да предостави следната информация на компетентния орган по местоназначение:
-
имената и адресите на съответните оператори; тази информация трябва да бъде достатъчно подробна, за да се осъществи връзка с тези оператори и да се установи, че въпросните лица са официално оправомощени да получат пратката,
-
броя и количеството взривни вещества, които ще бъдат транспортирани,
-
пълно описание на взривните вещества и средствата за идентификация, включително и идентификационния номер по ООН,
-
ако взривните вещества трябва да бъдат пуснати на пазара, информация дали отговарят на условията за това,
-
средствата за транспортиране и маршрут,
-
предвидените дати на заминаване и пристигане,
-
при необходимост, точни входни и изходни пунктове в държавите-членки.
Компетентните органи на приемащата страна следва да проучат условията за трансфера, и по-специално изискванията за сигурност. Ако са изпълнени специалните изисквания за сигурност, се предоставя одобрение за трансфера. При транзитно преминаване през териториите на други държави-членки тези държави следва да проучат и одобрят трансфера при същите условия.
8. Без да се нарушават обичайните проверки, които държавите-членки извършват на своя територия при изпращане на стоките, по искане на съответните компетентни органи получателите и операторите от сектор взривни вещества изпращат на властите на държавата-членка изпращач и на държавата-членка по транзита цялата необходима информация за транспорта на стоките, с която разполагат.
9. Доставчикът не може да доставя взривни вещества, ако получателят не е получил необходимите разрешителни за трансфера съгласно разпоредбите на параграфи 3, 5, 6 и 7.
Член 10
1. Боеприпасите могат да се транспортират от една държава-членка в друга само съгласно установената в следващите параграфи процедура. Тези разпоредби се прилагат също така при трансфер на боеприпаси произтичащ от каталожна търговия.
2. Ако боеприпасите трябва да се транспортират в друга държава-членка, преди експедицията заинтересованото лице следва да съобщи на държавата-членка, където се намират боеприпасите следното:
-
имената и адресите на лицето, което продава или транспортира боеприпасите, на лицето, което ги закупува или придобива и при необходимост - на собственика,
-
адреса, на който боеприпасите трябва да бъдат получени или транспортирани,
-
количеството на боеприпасите, които трябва да бъдат получени или транспортирани,
-
данните, които дават възможност за идентифициране на боеприпасите, както и указание, че боеприпасите са преминали през проверка съгласно Конвенцията от 1 юли 1969 г. за взаимното признаване на защитната маркировка на леко стрелково оръжие,
-
средствата за транспорт,
-
датата на експедиция и очаквана дата на пристигане.
Посочената информация в последните две тирета може да не бъде предоставяна в случай на трансфер от един производител и търговец на оръжие на друг. Държавата-членка проучва условията на транспорта, и по-специално по отношение на безопасността. Ако такъв транспорт е разрешен от дадена държава-членка, в издадения от нея лиценз трябва да се включат всички данни, посочени в първата алинея. До пристигане на крайния пункт боеприпасите трябва да бъдат придружавани от лиценза, който трябва да се предоставя при всяко поискване от компетентните органи на държавите-членки.
3. Всяка държава-членка може да даде право на производителите и търговците на оръжие да транспортират боеприпаси от нейна територия до производител и търговец на оръжие, установен в друга държава-членка, без предврителното разрешение по смисъла на параграф 2. За целта трябва да издаде разрешение с 3-годишна валидност, което може да бъде отнето или анулирано с обосновано решение. До пристигане на крайния пункт боеприпасите трябва да бъдат придружавани от документ, съдържащ позоваване на това разрешение, който трябва да се предоставя при всяко поискване от компетентните органи на държавите-членки.
Преди да бъде извършен трансферът, производителят и търговецът на оръжие уведомява компетентните органи на държавата-членка, от която ще бъде извършен трансферът за всички данни, посочени в първата алинея на параграф 2.
4. Всяка държава-членка трябва да предостави на останалите списък на боеприпасите, които могат да бъдат транспортирани на територията ѝ, без нейното предварително съгласие.
Такива списъци с боеприпаси следва да бъдат предоставени на производителите и търговците на оръжие, които са получили одобрение за транспорт на боеприпаси без предварително разрешение съгласно процедурата, посочена в параграф 3.
5. Всяка държава-членка следва да предостави цялата полезна информация, с която разполага относно окончателните трансфери на боеприпаси, на онази държава-членка, на територията на която е извършен трансферът.
Цялата информация, получавана от държавите-членки по посочената в настоящия член процедура, се предоставя не по-късно от съответните трансфери на държавите-членки по местоназначение и ако е целесъобразно - на държавата-членка по транзита не по-късно от срока на доставката.
Член 11
Чрез дерогация от член 9, параграфи 3, 5, 6 и 7 и от член 10 дадена държава-членка в случай на сериозни заплахи или посегателства върху обществената сигурност в резултат на незаконно притежаване или използване на взривни вещества или боеприпаси, предмет на настоящата директива, може да вземе всички необходими мерки относно трансфера на взривни вещества или боеприпаси, за да предотврати незаконното им притежаване или употреба.
Тези мерки трябва да зачитат принципа на пропорционалност. Те не трябва да представляват нито средство за произволна дискриминация, нито скрито ограничаване на търговските взаимоотношения между държавите-членки.
Всяка държава-членка, която предприема такива мерки, следва незабавно да уведоми за това Комисията, а Комисията уведомява за това останалите държави-членки.
ГЛАВА IV
Други разпоредби
Член 12
1. Държавите-членки създават мрежа за обмен на информация за изпълнението на членове 9 и 10. Те уведомяват останалите държави-членки и Комисията за националните органи, отговарящи за изпращане или получаване на информацията и за прилагане на процедурите, посочени в членове 9 и 10.
2. За целите на изпълнението на настоящата директива разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 1468/81, и по-специално онези, които се отнасят до конфиденциалността се прилагат mutatis mutandis.
Член 13
1. Комисията се подпомага от комитет, който се състои от представители на държавите-членки, и който е председателстван от представител на Комисията.
Комитетът проучва всеки въпрос, свързан с прилагането на настоящата директива, повдигнат от председателя или по собствена инициатива, или по искане на представител на дадена държава-членка.
2. Представителят на Комисията следва да предостави на комитета проект за мерките, които трябва да бъдат взети. Комитетът дава становището си по проекта срок, определен от председателя в зависимост от спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинство съгласно член 148, параграф 2 от Договора в случай на решения, които Съветът следва да вземе по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в комитета следва да бъдат претеглени по начина, изложен в горецитирания член. Председателят не гласува.
Комисията приема мерки, които прилага незабавно. Обаче ако тези мерки не отговарят на мнението на комитета, те трябва да бъдат съобщени незабавно от Комисията на Съвета. В този случай Комисията отлага прилагането на взетите мерки за срок от три месеца от датата на съобщението.
Съветът може с квалифицирано мнозинство да вземе различно решение в рамките на срока, посочен във втората алинея.
3. Посочената в параграф 2 процедура се спазва, като се отчитат и измененията на препоръките на ООН в бъдеще.
Член 14
Държавите-членки държат на разположение на другите държави-членки и на Комисията актуализираната информация относно предприятията от сектора взривни вещества, разполагащи с лицензи или разрешителни съгласно член 1, параграф 4.
Държавите-членки се уверяват дали тези предприятия разполагат със система за проследяване на притежанието на взривните вещества, с която притежателите на взривните вещества могат да бъдат идентифицирани по всяко време. Условията за прилагане на тази алинея са приети в съответствие с процедурата на комитета, посочена в член 13.
Предприятията от сектор взривни вещества трябва да поддържат регистри на сделките си, който е условие за изпълнение на задълженията им по настоящия член.
Посочените в настоящия член документи трябва да се съхраняват най-малко 3 години след края на календарната година, когато е сключена вписаната сделката, дори и ако предприятието е прекратило търговската си дейност. Те трябва да бъдат на разположение за инспекция незабавно по искане на компетентните органи.
Член 15
Държавите-членки гарантират, че взривните вещества имат необходимата маркировка.
Член 16
Когато дадена държава-членка издава лиценз или разрешение за производство на взривни вещества, тя по-специално проверява дали отговорните лица могат да изпълнят поетите от тях технически задължения.
ГЛАВА V
Заключителни разпоредби
Член 17
Всяка държава-членка определя какви санкции ще прилага при нарушаване на разпоредбите, приети за изпълнение на настоящата директива. Тези санкции трябва да бъдат достатъчни за насърчаване на изпълнението на тези разпоредби.
Член 18
Всяка държава-членка приема в рамките на националното законодателство необходимите мерки, за да даде възможност на компетентните власти да изземат всеки продукт, предмет на настоящата директива, ако има достатъчно доказателства, че този продукт е незаконно придобит, използван или търгуван.
Член 19
1. Държавите-членки въвеждат в сила разпоредбите, необходими за да се съобразят с членове 9, 10, 11, 12, 13 и 14, преди 30 септември 1993 г.
2. Държавите-членки приемат и публикуват до 30 юни 1994 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с разпоредбите, различни от посочените в параграф 1. Те информират незабавно Комисията за това.
Те прилагат тези разпоредби, считано от 1 януари 1995 г.
3. Когато държавите-членки приемат разпоредбите, посочени в параграфи 1 и 2, тези разпоредби съдържат позоваване на настоящата директива или те се придружават от такова позоваване при официалното им публикуване. Условията и редът на това позоваване се определят от държавите-членки.
4. До 31 декември 2002 г. обаче държавите-членки позволяват пускането на взривни вещества на пазара в съответствие с действащите преди 31 декември 1994 г. на тяхна територия разпоредби от националното законодателство.
5. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 20
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 5 април 1993 година.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 93/15/ETY,
annettu 5 päivänä huhtikuuta 1993,
siviilikäyttöön tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamista ja valvontaa koskevien säännösten yhdenmukaistamisesta
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
perustamissopimuksen 8 a artiklassa määrätään, että sisämarkkinat on toteutettava 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä; sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus taataan perustamissopimuksen määräysten mukaisesti,
perustamissopimuksen 100 a artiklan 3 kohdassa määrätään, että komissio perustaa turvallisuutta koskevat ehdotuksensa suojelun korkeaan tasoon,
tuotteiden vapaa liikkuvuus edellyttää tiettyjen perusedellytysten täyttämistä; räjähdystarvikkeiden vapaa liikkuvuus edellyttää erityisesti räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamista koskevan lainsäädännön yhdenmukaistamista,
siviilikäyttöön tarkoitetuista räjähdystarvikkeista on annettu yksityiskohtaisia kansallisia säännöksiä, jotka koskevat ensisijaisesti turvallisuuden ja käyttövarmuuden vaatimuksia; näissä kansallisissa säännöksissä säädetään erityisesti, että markkinoille saattamista koskevia lupia saadaan myöntää vain, jos räjähdystarvikkeet hyväksytään testisarjoissa,
markkinoille saattamisen edellytysten yhdenmukaistaminen edellyttää, että toisistaan poikkeavat kansalliset säännökset yhdenmukaistetaan näiden tuotteiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi ilman, että turvallisuuden ja käyttövarmuuden ihanteellisia tasoja alennetaan,
tässä direktiivissä määritellään vain olennaiset vaatimukset, jotka räjähdystarvikkeiden on täytettävä vaatimustenmukaisuuskokeissa; olennaisten vaatimusten mukaisuuden osoittamisen helpottamiseksi on aiheellista ottaa Euroopan tasolla käyttöön yhdenmukaistettuja standardeja, jotka koskevat erityisesti räjähdystarvikkeiden testausmenetelmiä; tällaisia standardeja ei vielä ole olemassa,
näitä Euroopan tasolla yhdenmukaistettuja standardeja laaditaan yksityisissä tutkimuslaitoksissa ja niiden on pysyttävä sitomattomina teksteinä; tässä tarkoituksessa Euroopan standardointikomitea (CEN) on tunnustettu toiseksi niistä toimivaltaisista tutkimuslaitoksista, jotka voivat antaa yhdenmukaistettuja standardeja 13 päivänä marraskuuta 1984 vahvistetun komission, CENin ja Euroopan sähkötekniikan standardointikomitean (Cenelec) yhteistyön yleisten suuntaviivojen mukaisesti; tässä direktiivissä yhdenmukaistetulla standardilla tarkoitetaan teknistä eritelmää, jonka CEN on antanut komission toimeksiannosta teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevan tiedon toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetun neuvoston direktiivin 83/189/ETY (4) mukaisesti ja edellä tarkoitettujen yleisten suuntaviivojen perusteella,
neuvosto on ottanut käyttöön teknistä yhdenmukaistamista koskevien direktiivien vaatimuksenmukaisuuden arviointimenettelyjen eri vaiheissa käytettäviksi tarkoitetuista moduuleista 13 päivänä joulukuuta 1990 annetussa päätöksessä 90/683/ETY (5) yhdenmukaistetut menetelmät vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen osalta; näiden moduulien soveltaminen räjähdystarvikkeisiin antaa mahdollisuuden valmistajien ja vaatimustenmukaisuuden arviointimenetelmien toteuttamisesta vastaavien tutkimuslaitosten vastuun määrittelemiseen ottaen huomioon kyseisten räjähdystarvikkeiden luonteen,
turvallisuuden osalta räjähdystarvikkeiden kuljetusta koskevista säännöistä määrätään kansainvälisissä konventioissa ja sopimuksissa; kansainvälisellä tasolla vaarallisten aineiden, myös räjähdystarvikkeiden kuljetuksesta on olemassa Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksia, joita sovelletaan myös yhteisön ulkopuolella; tässä direktiivissä ei siten käsitellä kuljetusta koskevia sääntöjä,
pyrotekniset tuotteet edellyttävät asianmukaisia toimenpiteitä kuluttajien suojelun ja yleisön turvallisuuden varmistamiseksi; tätä aihetta koskevan täydentävän direktiivin valmistelusta on säädetty,
tässä direktiivissä tarkoitettujen tuotteiden määritelmän osalta on aiheellista säilyttää näiden tuotteiden määritelmä sellaisena kuin se on edellä tarkoitetuissa suosituksissa,
tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat ampumatarvikkeet, mutta vain kuljetusten valvontaa koskevien sääntöjen ja niihin liittyvien säännösten osalta; ampumatarvikkeiden kuljetus tapahtuu samanlaisissa olosuhteissa kuin aseiden, ampumatarvikkeiden kuljetuksiin on siten aiheellista soveltaa samanlaisia säännöksiä kuin aseiden kuljetuksiin, kuten aseiden hankinnan ja hallussapidon valvonnasta 18 päivänä kesäkuuta 1991 annetussa direktiivissä 91/477/ETY (6) säädetään,
räjähdystarvikkeita tuottavien tai käyttävien työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelu on myös varmistettava; valmisteilla on täydentävä direktiivi, joka koskee erityisesti työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelua räjähdystarvikkeiden valmistus-, varastointi- ja käyttötyössä,
tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien räjähdystarvikkeiden tai ampumatarvikkeiden laittoman hallussapidon tai käytön aiheuttaman käyttövarmuuden uhan tai vakavan loukkauksen sattuessa on aiheellista antaa jäsenvaltioille mahdollisuus poiketa tietyissä tapauksissa tämän direktiivin säännöksistä kuljetusten osalta,
olisi lisäksi tärkeää ottaa käyttöön hallinnollisia yhteistyömenettelyjä ja tässä suhteessa toimivaltaisten viranomaisten olisi aiheellista ottaa huomioon jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden ja komission yhteistyöstä jäsenvaltioiden tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön oikean soveltamisen varmistamiseksi 19 päivänä toukokuuta 1981 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1468/81 (7), ja
tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden valtaan toteuttaa tarvittavia toimenpiteitä räjähdystarvikkeiden ja ampumatarvikkeiden laittoman kaupan estämiseksi,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
Yleisiä säännöksiä
1 artikla
1. Tätä direktiiviä sovelletaan 2 kohdassa määriteltyihin räjähdystarvikkeisiin.
2. `Räjähdystarvikkeilla` tarkoitetaan aineita ja esineitä, joita pidetään räjähdystarvikkeina "Yhdistyneiden Kansakuntien vaarallisten aineiden kuljetusta koskevissa suosituksissa" ja jotka mainitaan näiden suositusten 1 luokassa.
3. Tätä direktiiviä ei sovelleta:
- räjähdystarvikkeisiin, ampumatarvikkeet mukaan lukien, jotka kansallisen lainsäädännön mukaan on tarkoitettu asevoimien tai poliisin käyttöön,
- pyroteknisiin tuotteisiin,
- ampumatarvikkeisiin lukuun ottamatta 10, 11, 12, 13, 17, 18 ja 19 artiklan säännösten osalta.
4. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
- `Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksilla` Yhdistyneiden Kansakuntien vaarallisten aineiden kuljetusta käsittelevän asiantuntijakomitean laatimia suosituksia, sellaisina kuin mainittu järjestö on ne julkaissut (oranssi kirja) ja sellaisina kuin ne ovat muutettuna tämän direktiivin antamispäivämääränä,
- `turvallisuudella` onnettomuuksien estämistä ja, jos siinä ei onnistuta, niiden vaikutuksen rajoittamista,
- `käyttövarmuudella` yleisen järjestyksen vastaisiin tarkoituksiin käyttämisen estämistä,
- `asekauppiaalla` luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka ammattitoiminta koostuu kokonaan tai osittain tuliaseiden ja ampumatarvikkeiden valmistamisesta, myynnistä, kaupasta, vuokrauksesta, korjaamisesta tai muuttamisesta,
- `kuljetusluvalla` räjähdystarvikkeiden suunniteltuja kuljetuksia yhteisössä koskevaa päätöstä,
- `räjähdystarvikealan yrityksellä` luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on räjähdystarvikkeiden valmistus-, varastointi-, käyttö-, kuljetus- tai kauppalupa,
- `markkinoille saattamisella` tässä direktiivissä tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden ensimmäistä käyttöön luovutusta, maksutta tai maksua vastaan, tarkoituksena niiden jakelu ja/tai käyttö yhteisön markkinoilla,
- `kuljetuksella` räjähdystarvikkeiden fyysistä siirtämistä yhteisön alueella, lukuun ottamatta samassa paikassa suoritettavaa siirtoa.
5. Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita päättämästä kansallisen lain tai säännöksen perusteella, että tietyt aineet, jotka eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan, ovat räjähdystarvikkeita.
II LUKU
Räjähdystarvikkeita koskevan lainsäädännön yhdenmukaistaminen
2 artikla
1. Jäsenvaltiot eivät saa kieltää, rajoittaa tai estää tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien ja tämän direktiivin vaatimukset täyttävien räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamista.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia räjähdystarvikkeita voidaan saattaa yhteisön markkinoille vain, jos ne vastaavat kaikkia tämän direktiivin säännöksiä, jos ne on varustettu 7 artiklassa kuvaillulla CE-merkinnällä ja jos niiden vaatimustenmukaisuus on arvioitu liitteessä II tarkoitettuja menettelyjä noudattaen.
3. Jos tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat räjähdystarvikkeet kuuluvat muita näkökohtia käsittelevien direktiivien soveltamisalaan, joissa säädetään CE-merkinnän kiinnittämisestä, merkintä osoittaa, että edellä tarkoitettujen tuotteiden oletetaan olevan myös näiden tuotteisiin sovellettavien direktiivien säännösten mukaisia.
3 artikla
Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien räjähdystarvikkeiden on täytettävä niihin sovellettavat liitteessä I esitetyt olennaiset turvallisuusvaatimukset.
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on pidettävä 3 artiklassa tarkoitettujen olennaisten turvallisuusvaatimusten mukaisina räjähdystarvikkeita, jotka kuuluvat tämän direktiivin soveltamisalaan, silloin, kun nämä ovat niitä koskevien ja yhdenmukaistettuja standardeja, joiden luettelo ja viitenumerot on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, vastaavien kansallisten standardien mukaisia. Jäsenvaltioiden on julkaistava yhdenmukaistettuja standardeja vastaavien kansallisten standardien luettelo ja viitenumerot.
2. Komissio antaa tarkemmat tiedot yhdenmukaistettujen standardien alalla tehdystä työstä kertomuksessa, jonka se esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle direktiivin 83/189/ETY soveltamisesta ja josta säädetään mainitun direktiivin 11 artiklan 2 kohdassa.
5 artikla
Kun jäsenvaltio tai komissio katsoo, että 4 artiklassa tarkoitetut yhdenmukaistetut standardit eivät vastaa täysin 3 artiklassa tarkoitettuja olennaisia vaatimuksia, komissio tai kyseinen jäsenvaltio saattaa kysymyksen direktiivillä 83/189/ETY perustetun pysyvän komitean käsiteltäväksi ilmoittaen perustelunsa. Komitea antaa lausunnon viipymättä.
Saatuaan komitean lausunnon komissio ilmoittaa jäsenvaltioille 4 artiklassa tarkoitettujen standardien ja julkaisun osalta toteutettavat toimenpiteet.
6 artikla
1. Räjähdystarvikkeiden vaatimustenmukaisuuden varmentamismenettelyt ovat:
a) joko liitteessä II olevassa 1 osassa tarkoitettu EY-tyyppitarkastus (B moduuli) sekä valmistajan valinnan mukaisesti:
- joko liitteessä II olevassa 2 osassa tarkoitettu tyypinmukaisuus (C moduuli)
- tai liitteessä II olevassa 3 osassa tarkoitettu tuotannon laadunvarmistukseen liittyvä menettely (D moduuli)
- tai liitteessä II olevassa 4 osassa tarkoitettu tuotteiden laadunvarmistukseen liittyvä menettely (E moduuli)
- tai liitteessä II olevassa 5 osassa tarkoitettu tuotekohtainen tarkastus (F moduuli)
b) tai liitteessä II olevassa 6 osassa tarkoitettu tuoteyksikkökohtainen tarkastus (G moduuli).
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille tarkastuslaitokset, jotka ne ovat nimenneet suorittamaan edellä tarkoitetut vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt sekä erityiset tehtävät, joita varten nämä laitokset on nimetty ja komission niille ennakolta antamat tunnusnumerot.
Komissio julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä luettelon ilmoitetuista tarkastuslaitoksista, niiden tunnusnumeroista sekä tehtävistä, joita varten ne on ilmoitettu. Komissio huolehtii luettelon päivittämisestä.
Jäsenvaltioiden on sovellettava liitteessä III lueteltuja vähimmäisvaatimuksia arvioidessaan ilmoitettavia tarkastuslaitoksia. Laitosten, jotka täyttävät vastaavissa yhdenmukaistetuissa standardeissa vahvistetut arviointiperusteet, oletetaan täyttävän asianmukaiset vähimmäisvaatimukset.
Jäsenvaltion, joka on ilmoittanut laitoksen, on peruutettava tämä ilmoitus, jos se toteaa, että tarkastuslaitos ei enää täytä toisessa alakohdassa tarkoitettuja vaatimuksia. Jäsenvaltion on ilmoitettava tästä välittömästi muille jäsenvaltioille ja komissiolle.
7 artikla
1. CE-vaatimustenmukaisuusmerkintä on kiinnitettävä näkyvästi, helposti luettavasti ja pysyvästi joko räjähdystarvikkeisiin tai, jos se ei ole mahdollista, räjähdystarvikkeisiin kiinnitettyyn etikettiin tai, jos nämä tavat eivät ole toteutettavissa, pakkaukseen. Etiketti on suunniteltava siten, että sitä ei voida käyttää uudestaan.
Liitteessä IV on malli CE-merkinnän käytöstä.
2. On kiellettyä kiinnittää räjähdystarvikkeisiin sellaisia merkintöjä tai tekstejä, joita ulkopuoliset voivat merkityksen ja kirjoitustavan vuoksi erehtyä pitämään CE-merkintänä. Muita merkintöjä saa kiinnittää räjähdystarvikkeisiin, jos ne eivät heikennä CE-merkinnän näkyvyyttä ja luettavuutta.
3. Sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 artiklan soveltamista,
a) jos jäsenvaltio havaitsee, että CE-merkintä on kiinnitetty perusteettomasti, valmistaja, tämän edustaja tai tarvittaessa se, joka vastaa kyseisen tuotteen saattamisesta yhteisön markkinoille, on velvollinen palauttamaan tuotteen merkintää koskevien säännösten osalta vaatimusten mukaiseksi ja lopettamaan rikkomuksen kyseisen jäsenvaltion vahvistamien edellytysten mukaisesti,
b) vaatimustenvastaisuuden jatkuessa, jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki asianmukaiset toimenpiteet kyseisen tuotteen markkinoille saattamisen rajoittamiseksi tai kieltämiseksi tai varmistettava sen vetäminen markkinoilta 8 artiklassa säädettyjä menettelyjä noudattaen.
8 artikla
1. Kun jäsenvaltio toteaa, että CE-merkinnällä varustettu ja tarkoituksenmukaisesti käytetty räjähdystarvike vaarantaa turvallisuuden, jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat väliaikaiset toimenpiteet vetääkseen tämän räjähdystarvikkeen markkinoilta ja kieltääkseen sen saattamisen markkinoille tai sen vapaan liikkuvuuden.
Jäsenvaltion on ilmoitettava viipymättä komissiolle näistä toimenpiteistä, mainiten perusteet päätökselleen ja mainiten erityisesti, johtuuko vaatimustenvastaisuus:
- olennaisten vaatimusten noudattamatta jättämisestä,
- standardien virheellisestä soveltamisesta,
vai
- standardien puutteellisuudesta.
2. Komissio kuulee asianosaisia mahdollisimman pian. Jos komissio toteaa sen jälkeen, että toimenpiteet ovat perusteltuja, komissio ilmoittaa siitä viipymättä aloitteen tehneelle jäsenvaltiolle sekä muille jäsenvaltioille. Jos komissio toteaa asianosaisia kuultuaan, että toimenpiteet ovat perusteettomia, komissio ilmoittaa siitä viipymättä päätöksen tehneelle jäsenvaltiolle.
Siinä erityistapauksessa, että 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet perustuvat standardien puutteellisuuteen, komissio siirtää asian, asianosaisia kuultuaan, direktiivillä 83/189/ETY perustetun komitean käsiteltäväksi kahden kuukauden kuluessa, jos toimenpiteet toteuttanut jäsenvaltio aikoo pitää ne voimassa, ja aloittaa 5 artiklassa tarkoitetut menettelyt.
3. Kun vaatimustenvastainen räjähdystarvike on varustettu CE-merkinnällä, toimivaltainen jäsenvaltio toteuttaa merkin kiinnittäjän osalta asianmukaiset toimenpiteet ja ilmoittaa niistä komissiolle ja muille jäsenvaltioille.
III LUKU
Yhteisössä tapahtuvien kuljetusten valvontaan liittyviä säännöksiä
9 artikla
1. Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia räjähdystarvikkeita saa kuljettaa vain seuraavissa kohdissa säädettyä menettelyä noudattaen.
2. Yhteisön oikeuden tai kansallisen lainsäädännön soveltamiseksi toteutettu, tässä artiklassa tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden kuljetusten valvonta ei tapahdu enää valvontana sisäisillä rajoilla, vaan yksinomaan osana tavanomaista valvontaa koko yhteisön alueella ketään syrjimättä.
3. Räjähdystarvikkeiden kuljetuksen toteuttamiseksi vastaanottajan on saatava kuljetuslupa määräpaikan toimivaltaiselta viranomaiselta. Toimivaltainen viranomainen tarkastaa, että vastaanottajalla on oikeudellinen kelpoisuus hankkia räjähdystarvikkeita ja että vastaanottajalla on tarvittavat toimi- ja käyttöluvat. Kuljetuksesta vastaavan henkilön on ilmoitettava räjähdystarvikkeiden kuljetuksesta yhden tai usean jäsenvaltion alueen kautta tämän jäsenvaltion tai näiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, joiden suostumus siihen vaaditaan.
4. Jos jäsenvaltio katsoo, että 3 kohdassa tarkoitettu pätevyyden tarkastaminen on ongelmallista, tämän jäsenvaltion on toimitettava asiasta käytettävissä olevat tiedot komissiolle, joka siirtää asian viipymättä 13 artiklassa tarkoitetun komitean käsiteltäväksi.
5. Jos määräpaikan toimivaltainen viranomainen antaa luvan kuljetukseen, viranomaisen on luovutettava vastaanottajalle kuljetuslupaa koskeva asiakirja, jossa on kaikki 7 kohdassa tarkoitetut tiedot. Tämän asiakirjan on seurattava räjähdystarvikkeita räjähdystarvikkeiden määränpääksi määrättyyn paikkaan saakka. Asiakirja on aina esitettävä toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä. Vastaanottajan on säilytettävä jäljennös asiakirjasta ja esitettävä se määräpaikan toimivaltaiselle viranomaiselle tämän pyynnöstä.
6. Jos jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen katsoo, että 7 kohdassa mainittujen kaltaisia erityisiä käyttövarmuusvaatimuksia ei tarvita, räjähdystarvikkeiden kuljetus tämän jäsenvaltion alueella tai alueen osalla voidaan toteuttaa toimittamatta etukäteen 7 kohdassa tarkoitettuja tietoja. Määräpaikan toimivaltainen viranomainen antaa silloin kuljetusluvan, joka on voimassa tietyn ajan, mutta joka voidaan koska tahansa keskeyttää tai peruuttaa perustellulla päätöksellä. Edellä 5 kohdassa tarkoitetussa asiakirjassa, joka seuraa räjähdystarvikkeita määräpaikalle saakka, mainitaan silloin yksinomaan edellä tarkoitettu kuljetuslupa.
7. Jos räjähdystarvikkeiden kuljetukset edellyttävät erityisvalvontaa, jolla voidaan määritellä, vastaavatko kuljetukset jäsenvaltion alueen tai alueen osan käyttövarmuutta koskevia erityisvaatimuksia, vastaanottajan on toimitettava määräpaikan toimivaltaiselle viranomaiselle ennen kuljetusta seuraavat tiedot:
- kuljetusten järjestäjien nimet ja osoitteet. Näiden tietojen on oltava riittävän yksityiskohtaiset toisaalta asianosaisten tavoittamiseksi ja toisaalta sen toteamiseksi, että kyseisillä henkilöillä on virallinen pätevyys ottaa lähetys vastaan,
- kuljetettavien räjähdystarvikkeiden lukumäärä ja määrä,
- kyseisen räjähdystarvikkeen täydellinen kuvaus sekä yksilöintitavat, mukaan lukien Yhdistyneiden Kansakuntien tunnusnumero,
- markkinoille saattamisen edellytyksiä koskevat tiedot, jos räjähdystarvikkeet saatetaan markkinoille,
- kuljetustapa ja -reitti,
- ennakoitu lähtö- ja saapumispäivämäärä,
- tarvittaessa tarkat siirtymispaikat jäsenvaltioihin ja niistä pois.
Määräpaikan toimivaltaiset viranomaiset tutkivat edellytykset, joilla kuljetuksen on tapahduttava, erityisesti käyttövarmuutta koskevien erityisvaatimusten osalta. Jos käyttövarmuutta koskevat erityisvaatimukset täyttyvät, kuljetus sallitaan. Jos kuljetus tapahtuu muiden jäsenvaltioiden alueen kautta, näiden jäsenvaltioiden on tutkittava hyväksyttävä samoilla edellytyksillä kuljetukseen liittyvät tiedot.
8. Tavanomaisen valvonnan lisäksi, jota lähettäjäjäsenvaltio harjoittaa alueellaan tämän direktiivin mukaisesti, räjähdystarvikealan vastaanottajat tai asianosaiset toimittavat lähettäjäjäsenvaltion ja kauttakuljetusjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille näiden pyynnöstä kaikki käytettävissään olevat tarvittavat tiedot räjähdystarvikkeiden kuljetuksesta.
9. Toimittaja ei saa toteuttaa räjähdystarvikkeiden kuljetusta, jos vastaanottaja ei ole saanut siihen 3, 5, 6 ja 7 kohdan säännösten mukaan tarvittavia lupia.
10 artikla
1. Ampumatarvikkeita saa kuljettaa jäsenvaltiosta toiseen vain seuraavissa kohdissa säädetyn menettelyn mukaisesti. Näitä säännöksiä sovelletaan myös, kun ampumatarvikkeiden kuljetus liittyy postimyyntiin.
2. Kuljetettaessa ampumatarvikkeita toiseen jäsenvaltioon asianosainen ilmoittaa ennen lähetystä sille jäsenvaltiolle, jossa ampumatarvikkeet ovat:
- myyjän tai luovuttajan sekä ostajan tai hankkijan ja tarvittaessa omistajan nimen ja osoitteen,
- osoitteen tai paikan, johon ampumatarvikkeet lähetetään tai kuljetetaan,
- lähetykseen tai kuljetukseen kuuluvien ampumatarvikkeiden lukumäärän,
- tiedot, jotka mahdollistavat näiden ampumatarvikkeiden yksilöimisen ja lisäksi maininnan siitä, että ne ovat olleet kannettavien tuliaseiden pistokokeiden keskinäisestä tunnustamisesta 1 päivänä heinäkuuta 1969 tehdyn sopimuksen määräysten mukaisen valvonnan kohteena,
- kuljetusvälineen,
- lähtöpäivämäärän ja arvioidun saapumispäivämäärän.
Kahdessa viimeisessä luetelmakohdassa tarkoitettuja tietoja ei tarvitse ilmoittaa, kun kuljetus tapahtuu asekauppiaiden välillä. Jäsenvaltio tutkii edellytykset, joilla kuljetus tapahtuu, erityisesti käyttövarmuuden osalta. Jos jäsenvaltio antaa luvan kuljetukseen, se antaa lupatodistuksen, joka sisältää kaikki ensimmäisessä kappaleessa tarkoitetut maininnat. Tämän lupatodistuksen on seurattava ampumatarvikkeita niiden määränpäähän saakka, ja se on esitettävä aina jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä.
3. Jokainen jäsenvaltio voi myöntää asekauppiaille oikeuden toteuttaa ampumatarvikkeiden kuljetuksia omalta alueeltaan toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle asekauppiaalle ilman 2 kohdassa tarkoitettua ennakkolupaa. Jäsenvaltio myöntää tähän tarkoitukseen luvan, joka on voimassa kolmen vuoden ajan ja joka voidaan koska tahansa keskeyttää tai peruuttaa perustellulla päätöksellä. Asiakirjan, jossa viitataan tähän lupaan, on seurattava ampumatarvikkeita niiden määränpäähän saakka. Tämä asiakirja on esitettävä aina jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä.
Ennen kuljetuksen toteuttamista asekauppiaat ilmoittavat sen jäsenvaltion viranomaisille, josta kuljetus toteutetaan, kaikki 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot.
4. Jokainen jäsenvaltio toimittaa muille jäsenvaltioille luettelon ampumatarvikkeista, joiden osalta sen alueelle voidaan myöntää kuljetuslupa ilman ennakkosuostumusta.
Nämä ampumatarvikeluettelot toimitetaan asekauppiaille, jotka ovat saaneet luvan kuljettaa ampumatarvikkeita ilman ennakkolupaa osana 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä.
5. Jokainen jäsenvaltio toimittaa kaikki tarvittavat tiedot, jotka sillä on käytettävissään päätetyistä ampumatarvikekuljetuksista, sille jäsenvaltiolle, jonka alueelle kuljetukset tapahtuvat.
Tiedot, joita jäsenvaltiot saavat tässä artiklassa säädettyjen menettelyjen soveltamisen yhteydessä, on ilmoitettava viimeistään kuljetuksen aikana vastaanottajajäsenvaltiolle ja tarvittaessa viimeistään kuljetuksen aikana kauttakuljetusjäsenvaltioille.
11 artikla
Poiketen siitä, mitä 9 artiklan 3, 5, 6 ja 7 kohdassa sekä 10 artiklassa säädetään, kun tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien räjähdystarvikkeiden tai ampumatarvikkeiden laiton hallussapito tai käyttö aiheuttaa vakavaa uhkaa tai seurauksia käyttövarmuudelle, jäsenvaltio voi toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet räjähdystarvikkeiden tai ampumatarvikkeiden kuljetusten osalta tämän laittoman hallussapidon tai käytön estämiseksi.
Näissä toimenpiteissä on noudatettava suhteellisuusperiaatetta. Ne eivät saa olla keino mielivaltaiseen syrjintään tai jäsenvaltioiden välisen kaupan peiteltyä rajoittamista.
Jokaisen jäsenvaltion, joka toteuttaa tällaisia toimenpiteitä, on ilmoitettava niistä viipymättä komissiolle, joka tiedottaa niistä muille jäsenvaltioille.
IV LUKU
Muita säännöksiä
12 artikla
1. Jäsenvaltioiden on perustettava verkkoja tietojen vaihtamiseksi 9 ja 10 artiklan soveltamiseksi. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle kansalliset viranomaiset, joiden tehtävänä on välittää tai vastaanottaa tietoja ja soveltaa 9 ja 10 artiklassa säädettyjä muodollisuuksia.
2. Tämän direktiivin soveltamiseksi noudatetaan soveltuvin osin asetuksen (ETY) N:o 1468/81 säännöksiä, erityisesti luottamuksellisuutta koskevia säännöksiä sovelletaan vastaavasti.
13 artikla
1. Komissiota avustaa komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.
Komitea tutkii kaikki tämän direktiivin soveltamista koskevat kysymykset, joita sen puheenjohtaja voi ottaa esille joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi säädetyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa säädetyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Siinä tapauksessa komissio lykkää päättämiensä toimenpiteiden soveltamista kolmella kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä.
Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin toisessa kohdassa tarkoitetun ajan kuluessa.
3. Edellä 2 kohdassa määriteltyä menettelyä sovelletaan erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien suositusten tulevien muutosten huomioon ottamiseksi.
14 artikla
Jäsenvaltioiden on pidettävä muiden jäsenvaltioiden ja komission käytettävissä ajan tasalla olevia tietoja räjähdystarvikealan yrityksistä, joilla on 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun kaltainen toimi- tai käyttölupa.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että näillä räjähdystarvikealan yrityksillä on räjähdystarvikkeiden hallussapidon valvontajärjestelmä, jonka avulla niiden hallussapitäjä voidaan yksilöidä koska tahansa. Tämän kappaleen soveltamisedellytyksistä päätetään 13 artiklassa tarkoitetun komiteamenettelyn mukaisesti.
Kyseiset räjähdystarvikealan yritykset pitävät toiminnoistaan rekisteriä, jonka avulla ne voivat täyttää tässä artiklassa säädetyt velvollisuutensa.
Tässä artiklassa tarkoitetut asiakirjat on säilytettävä vähintään kolmen vuoden ajan sen vuoden lopusta, jonka aikana rekisteröity toiminto on tapahtunut silloinkin, kun yritys ei enää harjoita toimintaa. Asiakirjat on luovutettava viipymättä mahdolliseen tarkastukseen toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä.
15 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että räjähdystarvikkeet varustetaan asianmukaisella merkinnällä.
16 artikla
Kun jäsenvaltio myöntää toimi- tai käyttöluvan salliakseen räjähdystarvikkeiden valmistuksen harjoittamisen, sen on valvottava erityisesti toiminnasta vastaavien henkilöiden mahdollisuuksia varmistaa teknisten velvoitteidensa noudattaminen.
V LUKU
Loppusäännökset
17 artikla
Jokaisen jäsenvaltion on vahvistettava seuraamukset, joita sovelletaan tämän direktiivin täytäntöönpanon yhteydessä annettuja säännöksiä rikottaessa. Näiden seuraamusten on oltava riittäviä näiden säännösten noudattamisen varmistamiseksi.
18 artikla
Jokaisen jäsenvaltion on toteutettava sisäisessä lainsäädännössään tarvittavat toimenpiteet, jotta toimivaltaiset viranomaiset voisivat ottaa haltuunsa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat tuotteet, jos on olemassa riittäviä osoituksia siitä, että tuote on laittoman hankinnan, käytön tai kaupan kohteena.
19 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava 9, 10, 11, 12, 13 ja 14 artiklan noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan 30 päivään syyskuuta 1993 mennessä.
2. Jäsenvaltioiden on 30 päivään kesäkuuta 1994 mennessä annettava ja julkaistava muiden kuin 1 kohdassa mainittujen säännösten noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä tammikuuta 1995.
3. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä, joilla saatetaan 1 ja 2 kohdassa annetut säännökset voimaan, on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
4. Jäsenvaltioiden on kuitenkin sallittava 31 päivään joulukuuta 2002 kestävän ajan kuluessa alueellaan ennen 31 päivää joulukuuta 1994 voimassa olevien kansallisten säännösten mukaisten räjähdystarvikkeiden saattaminen markkinoille.
5. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
20 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Luxemburgissa 5 päivänä huhtikuuta 1993.