31995L0070
L 332/33
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 95/70/ЕО НА СЪВЕТА
от 22 декември 1995 година
относно въвеждане на минимални общностни мерки за контрол на някои болести по двучерупчестите мекотели
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като има предвид, че мекотелите са изброени в приложение II към договора; като има предвид, че търговията с мекотели представлява важен източник на приходи за сектор на аквакултурите;
като има предвид, че болестите по мекотелите, посочени в списък II от приложение А към Директива 91/67/ЕИО на Съвета от 28 януари 1991 г. относно ветеринарно-санитарните изисквания при пускането на пазара на аквакултури и продукти от тях (3), сериозно засягат индустрията за отглеждане на черупести мекотели; като има предвид, че други болести с подобен ефект се срещат в трети страни; като има предвид, че следва да се състави списък с такива болести и следва да се даде на Комисията възможност да коригира този списък в светлината на развитието във ветеринарно-санитарната област;
като има предвид, че огнищата на такива болести могат бързо да добият епизоотични размери, причинявайки смъртност и смущения в мащаб, който може значително да намали доходността при отглеждането на черупчести мекотели;
като има предвид, че следователно е необходимо да се установят мерки на общностно равнище, които следва да се приемат в случай на огнище на болестта, за да се осигури рационално развитие на сектора за отглеждане на черупчести мекотели и да се допринесе за защита на здравето на животните в Общността;
като има предвид, че държавите-членки следва да докладват на Комисията и другите държави-членки за всички случаи на наблюдавана повишена смъртност при двучерупчести мекотели;
като има предвид, че в такива случаи следва да се вземат мерки с цел предотвратяване на разпространението на болестта, и по-специално във връзка с отстраняване на живите двучерупчести мекотели от съответните ферми и зони;
като има предвид, че пълното епизоотично проучване е от изключителна важност за определяне произхода на болестта и за предотвратяване на по-нататъшно разпространение;
като има предвид, че за да се осигури ефективна система на контрол, диагностицирането на болестите трябва да се хармонизира и да се осъществява под контрола на отговорни лаборатории, чиято координация може да се осигури от референтна лаборатория, определена от Общността;
като има предвид, че за да се осигури еднообразно прилагане на настоящата директива, следва да се създаде процедура за проверки в Общността;
като има предвид, че общите мерки за контрол на болестите създават минимална база за поддържане на единен стандарт за здравето на животните;
като има предвид, че задачата за приемане на необходимите за изпълнението мерки следва да се повери на Комисията,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Настоящата директива установява минимални общностни мерки за контрол на болестите по двучерупчестите мекотели, посочени в настоящата директива.
Член 2
1. За целите на настоящата директива при необходимост се прилагат определенията, определени в член 2 от Директива 91/67/ЕИО и член 2 от Директива 91/492/ЕИО (4).
2. В допълнение „наблюдавана повишена смъртност“ е внезапна смъртност, която засяга приблизително 15 % от колониите и настъпва през краткия период между две проверки (потвърдени в рамките на 15 дни). Смъртността в люпилнята се счита за повишена, когато фермерът не може да излюпи ларви през даден период, който включва последователно хвърляне на хайвер от различни родители. В обектите за отглеждане на ларви, смъртността се счита за повишена, когато за кратко време настъпва внезапна и със значителни размери смъртност, обхващайки няколко люпилни.
Член 3
Държавите-членки гарантират, че всички ферми, които отглеждат двучерупчести мекотели:
1.
са регистрирани от официалната служба; тази регистрация трябва постоянно да се актуализира;
2.
водят регистър за:
а)
живите двучерупчести мекотели, които постъпват във фермата, като документират цялата информация във връзка с тяхната доставка, брой или тегло, размер и произход;
б)
двучерупчестите мекотели, които напускат фермата за повторно потапяне, като документират цялата информация във връзка с тяхното изпращане, брой или тегло, размер и местоназначение;
в)
наблюдаваната повишена смъртност.
Този регистър, който е на разположение по всяко време за проверка от официалната служба при поискване, се актуализира редовно и се съхранява в продължение на четири години.
Член 4
1. Държавите-членки осигуряват прилагането на програми за надзор и за вземане на проби във фермите за двучерупчести мекотели, районите на изкуствено отглеждане и местата за естествен добив, за да се наблюдава дали няма повишена смъртност и да се следи здравната ситуация при колониите.
В допълнение официалната служба може да приложи горната програма в центровете за пречистване и цистерните за съхранение, които изпускат вода в морето.
По време на прилагането на тази програма, ако се забележи някаква повишена смъртност или ако официалната служба има информация, която дава основание за съмнение за наличие на болести, тогава се вземат следните мерки:
-
съставя се списък на местата, където са налице болестите, посочени в списък II от приложение А към Директива 91/67/ЕИО, при условие че такива болести не са предмет на програма, одобрена съгласно горепосочената директива,
-
съставя се списък на местата, при които е наблюдавана повишена смъртност в резултат на наличие на посочените в приложение Г болести или за които официалната служба има информация, даваща основание за съмнение за наличието на болести,
-
извършва се проверка на развитието и географското разпространение на посочените в първо и второ тире болести.
2. Подробните правила за изпълнение на този член и inter alia правилата, които следва да се прилагат при създаване на посочената в параграф 1 програма, по-специално по отношение на честотата и графика на проверките, процедурите за вземане на проби (статистически представителен обем) и методите за диагностициране, се приемат в съответствие с предвидената в член 10 процедура.
Член 5
1. При съмнение за наличие на някоя от посочените в член 4 болести и при наблюдавана повишена смъртност при двучерупчестите мекотели във фермите, районите на изкуствено отглеждане или в местата за естествен добив, в центровете за пречистване или цистерните за съхранение, които изпускат вода в морето, държавите-членки осигуряват възможно най-бързо уведомяване на официалната служба от страна на фермерите, отглеждащи черупчести мекотели, или от което и да е друго лице, извършило такова наблюдение.
2. В случаите, посочени в параграф 1, официалната служба в държавите-членки осигурява:
а)
вземането на проби за изследване в одобрена лаборатория;
б)
докато се изчаква резултатът от посоченото в буква а) изследване, не се допуска мекотелите да напускат съответната ферма, района на изкуствено отглеждане или местата за естествен добив, центровете за пречистване или цистерните за съхранение, които изпускат вода в морето, с цел повторно полагане или повторно потапяне в друга ферма или във водната среда, освен с разрешение от официалната служба.
3. Ако посоченото в параграф 2, буква а) изследване не покаже наличие на патогени, ограниченията, посочени в параграф 2, буква б) отпадат.
4. Ако посоченото в параграф 2 изследване покаже наличие на патоген, причиняващ наблюдаваната повишена смъртност или който може да бъде причината за тази смъртност, или наличие на патоген на една от посочените в член 4 болести, официалната служба трябва да извърши епизоотично проучване, за да определи възможните начини на заразяване и да провери дали през периода, предхождащ наблюдаването на повишената смъртност, мекотелите не са напуснали фермата, района на изкуствено отглеждане или местата за естествен добив с цел повторно полагане или повторно потапяне някъде другаде.
Ако епизоотичното проучване покаже, че болестта е била въведена в една или повече ферми, райони на изкуствено отглеждане или места за естествен добив в резултат inter alia на преместени мекотели, тогава се прилагат разпоредбите на параграф 2.
Чрез дерогация от член 3, параграф 1, буква в) от Директива 91/67/ЕИО обаче официалната служба може, в рамките на своята територия, да разреши преместване на живите двучерупчести мекотели в други ферми, райони на изкуствено отглеждане или места за естествен добив, които са заразени със същата болест.
Ако е необходимо, може да се вземе решение за по-нататъшни подходящи мерки в съответствие с процедурата в член 10.
5. Официалната служба осигурява незабавно информиране на Комисията и другите държави-членки в съответствие с действащите процедури на Общността за всеки случай на наблюдавана повишена смъртност свързана с патогени, за всякакви взети мерки за анализиране и контрол на ситуацията и за причината за смъртността.
Член 6
1. Вземането на проби и лабораторното изследване за определяне на причината за повишена смъртност при двучерупчестите мекотели се извършват, като се използват методите, установени в съответствие с посочената в член 10 процедура.
2. Държавите-членки осигуряват определяне на национална референтна лаборатория с оборудване и експертен персонал, които да ѝ позволяват да извършва посоченото в параграф 1 изследване.
3. Чрез дерогация от параграф 2 държавите-членки, които нямат национална лаборатория, компетентна в областта, може да използват услугите на национална лаборатория със съответната компетенция на друга държава-членка.
4. Списъкът на националните референтни лаборатории за болести по двучерупчестите мекотели се съдържа в приложение В.
5. Националните референтни лаборатории си сътрудничат с посочената в член 7 референтна лаборатория на Общността.
Член 7
1. Референтната лаборатория на Общността за болести по двучерупчестите мекотели е посочена в приложение А.
2. Без да се засяга Решение 90/424/ЕИО от 26 юни 1990 г. (5) относно разходите във ветеринарната област, и по-специално член 28 от него, функциите и задълженията на посочената в параграф 1 лаборатория са тези, установени в приложение Б.
Член 8
1. Експерти на Комисията могат, доколкото това е необходимо за осигуряване на единното прилагане на настоящата директива, да извършват проверки на място. По този начин те могат да извършват проверки на случаен и недискриминационен принцип, за да се уверят, че компетентният орган контролира спазването на изискванията на настоящата директива.
Комисията информира държавите-членки за резултатите от тези проверки.
2. Посочените в параграф 1 проверки се извършват в сътрудничество с компетентния орган.
3. Държавата-членка, на чиято територия се извършват проверките, осигурява всякакво поискано от експертите съдействие във връзка с изпълнение на тяхната задача.
4. Подробните правила за прилагането на този член се приемат в съответствие с посочената в член 10 процедура.
Член 9
Съветът изменя приложение А, когато е необходимо, като се произнася с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията.
Когато е необходимо, приложения Б, В и Г могат да се изменят в съответствие с посочената в член 10 процедура.
Член 10
1. Когато трябва да се следва посочената в този член процедура, въпросите незабавно се отнасят до Постоянния ветеринарен комитет (наричан по-долу „Комитета“), създаден с Решение 68/361/ЕИО (6), от неговия председател, по негова собствена инициатива или по искане на държавата-членка.
2. Представителят на Комисията представя на Комитета проект за мерките, които трябва да се вземат. Комитетът представя своето становище по проекта в рамките на срок, който може да бъде посочен от председателя съобразно спешността на въпроса. Становището се формира с посоченото в член 148, параграф 2 от Договора мнозинство, в случай на решения, които Съветът приема по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в Комитета се претеглят по установения в същия член начин. Председателят не гласува.
3.
а)
Комисията приема предвидените мерки, ако те са в съответствие със становището на Комитета.
б)
Ако предвидените мерки не са в съответствие със становището на Комитета или ако не е представено становище, Комисията незабавно представя на Съвета предложение във връзка с мерките, които трябва да се вземат. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
Ако, при изтичане на период от три месеца от датата, на която Съветът е сезиран, същият не се е произнесъл, предложените мерки се приемат от Комисията, освен ако Съветът не е взел решение срещу тези мерки с обикновено мнозинство.
Член 11
Най-късно до 31 декември 1999 г. Комисията представя на Съвета доклад, изготвен, ако е необходимо, след консултации с Научния ветеринарен комитет, като се взема предвид придобитият при прилагането на настоящата директива опит и техническото и научно развитие, и който е придружен от предложения за изменения, когато това е уместно.
Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство по всяко такова предложение.
Член 12
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива преди 1 юни 1997 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Въпреки това, от посочената в параграф 1 дата държавите-членки могат, при спазване на общите правила на Договора, да поддържат или прилагат спрямо тяхното производство разпоредби, по-стриктни от посочените в настоящата директива. Те информират Комисията за това.
3. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 13
Настоящата директива влиза в сила на 20-ия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 14
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 22 декември 1995 година.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 95/70/EY,
annettu 22 päivänä joulukuuta 1995,
yhteisön vähimmäistoimista simpukoiden tiettyjen sairauksien torjumiseksi
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
sekä katsoo, että
simpukat mainitaan perustamissopimuksen liitteessä II; niillä käytävä kauppa on tärkeä tulonlähde vesiviljelyalalla,
eläinten terveyttä koskevista edellytyksistä saatettaessa vesiviljeltyjä eläimiä ja tuotteita markkinoille 28 päivänä tammikuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/67/ETY (3) liitteessä A olevassa luettelossa II mainituilla simpukoiden sairauksilla on erittäin vakavia seurauksia simpukanviljelylle; kolmansissa maissa esiintyy samanlaisia seurauksia aiheuttavia tauteja, ja on tarpeen laatia luettelo niistä sekä antaa komissiolle mahdollisuus mukauttaa kyseistä luetteloa elinsairaustilanteen kehittymisen mukaan,
nämä sairaudet saattavat nopeasti levitä epidemioiksi, josta seurauksena on kuolevuutta ja häiriöitä, jotka ovat omiaan vähentämään huomattavasti simpukanviljelyn kannattavuutta,
on siis tarpeen vahvistaa toimenpiteet, jotka toteutetaan yhteisön tasolla tällaisista sairauksista ilmoitettaessa, jotta varmistettaisiin simpukanviljelyalan järkeistetty kehittäminen ja edistettäisiin eläinten terveyden suojelua yhteisössä,
jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille simpukoissa havaitut tavallisesta poikkeavat kuolevuustapaukset,
näissä tilanteissa on tarpeen toteuttaa toimia, joiden tarkoitus on estää sairauden leviäminen, erityisesti mitä tulee elävien simpukoiden toimittamiseen muualle alueilta tai tuotantolaitoksista, joissa sairautta esiintyy,
perusteellinen epidemiologinen tutkimus on välttämätön sen selvittämiseksi, mistä sairaus on lähtöisin ja miten sen leviäminen voidaan estää,
näiden sairauksien tehokkaaksi torjumiseksi niiden diagnosoiminen on yhtenäistettävä, ja se on suoritettava toimivaltaisten laboratorioiden vastuulla, joiden yhteensovittamisesta voi huolehtia yhteisön määräämä vertailulaboratorio,
tämän direktiivin yhtenäisen noudattamisen varmistamiseksi on tarpeen ottaa käyttöön yhteisön oma tarkastusmenettely,
yhteiset toimet sairauksien torjumiseksi ovat vähimmäisperusta tasalaatuisen eläinten terveyden tason varmistamiseksi, ja
komission tehtäväksi olisi annettava tarvittavien täytäntöönpanotoimenpiteiden antamisesta huolehtiminen,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Tässä direktiivissä määritellään yhteisön vähimmäistoimenpiteet tässä direktiivissä tarkoitettujen simpukoiden sairauksien torjumiseksi.
2 artikla
1. Tässä direktiivissä sovelletaan tarpeen mukaan direktiivin 91/67/ETY 2 artiklassa sekä direktiivin 91/492/ETY (4) 2 artiklassa esitettyjä määritelmiä.
2. Lisäksi tarkoitetaan havaitulla tavallisesta poikkeavalla kuolevuudella sellaista äkillistä kuolevuutta, joka koskee suunnilleen 15:tä prosenttia kannoista ja esiintyy lyhyenä ajanjaksona kahden tarkastuksen välisenä aikana (ja joka vahvistetaan 15 vuorokauden kuluessa). Hautomossa pidetään kuolevuutta tavallisesta poikkeavana, jos toukkia ei saada useiden yksilöiden perättäisten lisääntymissyklien aikana. Viljelylaitoksissa pidetään kuolevuutta tavallisesta poikkeavana silloin, kun useissa putkissa ilmenee äkillisesti suhteellisen korkeaa kuolevuutta.
3 artikla
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että kaikki simpukanviljelylaitokset
1) on virallisesti rekisteröity ja että rekisteri pidetään jatkuvasti ajan tasalla;
2) pitävät kirjaa
a) laitokseen tuoduista elävistä simpukoista, mukaan lukien niiden toimitusta, lukumäärää tai painoa, kokoa ja alkuperää koskevat tiedot,
b) simpukoista, jotka viedään laitoksesta pantavaksi takaisin veteen, mukaan lukien niiden lähetystä, lukumäärää tai painoa, kokoa ja toimituspaikkaa koskevat tiedot,
c) havaitusta tavallisesta poikkeavasta kuolevuudesta.
Tämä rekisteri täytyy antaa pyydettäessä viranomaisten käytettäväksi koska tahansa, ja se on pidettävä ajan tasalla sekä säilytettävä neljän vuoden ajan.
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että viljelylaitoksilla, niiden alueilla ja luonnontilaisilla simpukoiden keräysalueilla sovelletaan valvontaohjelmaa, jonka puitteissa otetaan näytteitä sen toteamiseksi, onko tavallisesta poikkeavaa kuolevuutta esiintynyt varmistamalla kantojen terveystilan seuraaminen.
Lisäksi viranomaiset voivat soveltaa tätä ohjelmaa puhdistuslaitoksiin ja varastoaltaisiin, joiden vedet lasketaan mereen.
Jos edellä mainittua ohjelmaa toteutettaessa todetaan tavallisesta poikkeavaa kuolevuutta tai jos virallinen laitos on esittänyt seikkoja, joiden perusteella voidaan epäillä sairauksien esiintyvän, on tarpeen
- laatia luettelo alueista, joilla tavataan direktiivin 91/67/ETY liitteen A luettelossa II mainittuja sairauksia, jollei näihin sairauksiin jo sovelleta kyseisen direktiivin mukaisesti hyväksyttyä ohjelmaa,
- laatia luettelo alueista, joilla on todettu liitteessä D mainittujen sairauksien esiintymiseen liittyvää tavallisesta poikkeavaa kuolevuutta, tai jos virallinen laitos on esittänyt seikkoja, joiden perusteella voidaan epäillä sairauksia esiintyvän,
- valvoa, leviävätkö ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa tarkoitetut sairaudet ja missä niitä esiintyy.
2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamiseksi, erityisesti kohdassa 1 tarkoitetun ohjelman käyttöönotossa noudatettavat säännöt, etenkin ne, jotka koskevat tarkastusten taajuutta ja määräaikoja, yksityiskohtaisia näytteenottomääräyksiä (tilastollisesti edustavat määrät) ja diagnosointimenetelmiä, vahvistetaan 10 artiklasta säädettyä menettelyä noudattaen.
5 artikla
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että simpukanviljelijä tai kuka tahansa henkilö, joka on tehnyt seuraavassa esitettävät havainnot, ilmoittaa mahdollisimman nopeasti viralliselle laitokselle kaikki epäilyt 4 artiklassa tarkoitettujen sairauksien esiintymisestä samoin kuin aina, jos simpukoissa todetaan tavallisesta poikkeavaa kuolevuutta viljelylaitoksissa, niiden alueilla tai luonnontilaisten simpukoiden keräysalueilla sekä puhdistuslaitoksissa tai varastoaltaissa, joiden vedet lasketaan mereen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa virallisen laitoksen on valvottava, että
a) otetaan näytteitä hyväksytyssä laboratoriossa tutkittavaksi;
b) edellä a alakohdassa tarkoitetun tutkimuksen tuloksia odotettaessa ei sairauden esiintymisestä epäillystä viljelylaitoksesta, sen alueelta tai luonnonvaraisten simpukoiden keräysalueelta eikä puhdistusaltaista tai varastoaltaista, joiden vedet lasketaan mereen, saa ilman viranomaisten lupaa päästää pois yhtään simpukkaa uudelleenistuttamista tai veteen panemista varten jossain muussa paikassa.
3. Jos 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa tutkimuksessa ei todeta patogeenisia eliöitä, 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut rajoitukset poistetaan.
4. Jos 2 kohdassa tarkoitetussa tutkimuksessa todetaan sellaisen patogeenin olemassaolo, joka on peräisin todetusta tavallisuudesta poikkeavasta kuolevuudesta tai joka voi olla tällaisesta kuolevuudesta peräisin, tai 4 artiklassa tarkoitetusta sairaudesta peräisin oleva patogeenisen tekijän olemassaolo, viranomaisten on suoritettava epidemiologinen tutkimus mahdollisten kontaminaatiotapojen määrittämiseksi ja sen tarkistamiseksi, onko simpukoita päästetty viljelylaitoksesta, sen alueelta tai luonnonvaraisten simpukoiden keräysalueelta niiden uudelleenistuttamista tai veteen panemista varten jossain muussa paikassa, tavallisesta poikkeavan kuolevuuden toteamista edeltävänä ajanjaksona.
Jos epidemiologisessa tutkimuksessa todetaan, että tautia on päässyt yhteen tai useampaan viljelylaitokseen, niiden keräysalueille tai luonnonvaraisten simpukoiden keräysalueille erityisesti sen vuoksi, että simpukoita on kuljetettu laitoksista toisiin, sovelletaan edellä 2 kohdassa annettuja määräyksiä.
Viranomaiset voivat kuitenkin, poiketen siitä, mitä direktiivin 91/67/ETY 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetään, sallia omalla alueellaan elävien simpukoiden kuljettamisen muihin viljelylaitoksiin, niiden keräysalueille tai luonnonvaraisten simpukoiden keräysalueille, joissa esiintyy samaa tautia.
Tarvittaessa voidaan antaa asianmukaisia täydentäviä määräyksiä 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
5. Virallisen laitoksen on huolehditava siitä, että komissiolle ja muille jäsenvaltioille tiedotetaan välittömästi voimassa olevia yhteisön menettelyjä käyttäen todetusta patogeeneihin liittyvästä tavallisesta poikkeavasta kuolevuudesta, tilanteen analysoimiseksi ja sen hallitsemiseksi toteutetuista toimista sekä kuolevuuden syystä.
6 artikla
1. Näytteenotto ja laboratoriokokeet simpukoiden tavallisesta poikkeavan kuolevuuden syyn määrittämiseksi suoritetaan 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen määrätyillä menetelmillä.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että jokaisessa jäsenvaltiossa nimetään kansallinen vertailulaboratorio, jolla on sellaiset laitteet ja siten erikoiskoulutettu henkilökunta, että se kykenee tekemään 1 kohdassa tarkoitetut määritykset.
3. Poiketen siitä mitä 2 kohdassa säädetään, sellaiset jäsenvaltiot, joilla ei ole tällä alalla toimivaltaista kansallista laboratoriota, voivat käyttää jonkin toisen jäsenvaltion tällä alalla toimivaltaisen laboratorion palveluksia.
4. Liitteessä C on luettelo simpukoiden sairauksien kansallisista vertailulaboratorioista.
5. Kansallisten vertailulaboratorioiden on tehtävä yhteistyötä 7 artiklassa tarkoitetun yhteisön vertailulaboratorion kanssa.
7 artikla
1. Yhteisön vertailulaboratorio simpukoiden sairauksia varten ilmoitetaan liitteessä A.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun laboratorion tehtävät ja velvollisuudet ilmaistaan liitteessä B, tämän kuitenkaan rajoittamatta neuvoston 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn päätöksen 90/424/ETY (5) ja erityisesti sen 28 artiklan määräysten soveltamista.
8 artikla
1. Komission asiantuntijat voivat suorittaa tarkastuksia paikalla sikäli kuin se on tarpeen tämän direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi. Tässä yhteydessä he voivat satunnaisotannalla ja tasapuolisesti selvittää, valvovatko toimivaltaiset viranomaiset tämän direktiivin vaatimusten noudattamista.
Komissio tiedottaa jäsenvaltioille tarkastusten tuloksista.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tarkastukset suoritetaan yhteistyössä toimivaltaisen viranomaisen kanssa.
3. Jäsenvaltion, jonka alueella tehdään tarkastus, on annettava kaikki tarvittava apu asiantuntijoille heidän tehtävässään.
4. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
9 artikla
Neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta liitteeseen A tarvittaessa tehtävistä muutoksista.
Liitteitä B, C ja D voidaan tarvittaessa muuttaa 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
10 artikla
1. Kun tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa viipymättä päätöksellä 68/361/ETY (6) perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean, jäljempänä `komitean`, käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.
b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai jos lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun se on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.
11 artikla
Pyydettyään ensin tarvittaessa lausunnon tieteelliseltä eläinlääkintäkomitealta komissio toimittaa neuvostolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1999 kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta saaduista kokemuksista sekä tekniikan ja tieteen kehityksestä siihen mahdollisesti liitettyine ehdotuksineen tämän direktiivin muuttamisesta.
Neuvosto päättää määräenemmistöllä näistä mahdollisista ehdotuksista.
12 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivään kesäkuuta 1997 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä tällainen viittaus. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin 1 kohdassa vahvistetusta päivämäärästä alkaen ja noudattaen perustamissopimuksen yleisiä määräyksiä pitää yllä tai määrätä tuotantonsa sovellettavaksi tiukempia määräyksiä kuin tässä direktiivissä säädetyt. Niiden on ilmoitettava komissiolle kaikista tällaisista toimenpiteistä.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
13 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
14 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 1995.