РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 13 юли 2009 година
относно реформата на начина на финансиране на пенсионната схема на RATP (държавна помощ C 42/07 (ex N 428/06)) която Франция възнамерява да приведе в действие в полза на RATP (Парижката компания за градски транспорт)
(нотифицирано под номер C(2009) 5505)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2009/945/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 88, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква a) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 29 юни 2006 г. Франция уведоми Комисията за реформа на начина на финансиране на пенсионната схема на RATP (Парижката компания за градски транспорт). На Комисията е предоставена допълнителна информация с писма от 29 септември 2006 г., 15 декември 2006 г. и 4 април 2007 г.
(2)
С писмо от 10 октомври 2007 г. Комисията уведоми Франция за решението си да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за създаване на ЕО по отношение на мярката, за която е била уведомена (наричана по-нататък „решението за откриване на процедура“).
(3)
Решението за откриване на процедура беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз на 15 януари 2008 г. (2)
(4)
Френските власти представиха мнението си на 22 януари 2008 г.
(5)
На 19 февруари 2008 г. в Комисията постъпи мнение от една заинтересована страна. Комисията предаде това мнение на Франция, с което ѝ даде възможност да го коментира и получи съответния коментар с писмо от 3 април 2008 г.
(6)
На 23 април 2008 г. френските власти уведомиха Комисията, че през есента на 2007 г. френското правителство е предприело реформа на специалните пенсионни схеми в държавните предприятия, и по-специално на пенсионната схема на RATP.
(7)
На 6 януари 2009 г. Комисията изпрати до френските власти искане за допълнителна информация, на което получи отговор с писмо от 3 март 2009 г.
2. ОПИСАНИЕ НА БЕНЕФИЦИЕРА
(8)
Парижката компания за градски транспорт (наричана по-нататък „RATP“) е френско държавно предприятие със 100 % държавно участие. RATP е създадена със Закон № 48-506 от 21 март 1948 г. за реорганизацията и координацията на транспорта на пътници в района на Париж (3), с предмет на дейност „експлоатация на предоставените ѝ мрежи и линии за обществен пътнически транспорт“ (4).
(9)
Законът ограничава дейността на RATP в рамките на обществения транспорт в района на Париж. По силата на член 7 от Закон № 48-506 от 21 март 1948 г. RATP отговаря за „експлоатацията на мрежите за обществен транспорт на град Париж и департамент Seine, както и на линиите Seine-et-Oise и Seine-et-Marne, които преди това са били отдадени на концесия или под аренда на железопътната компания, обслужваща парижкото метро, или на Дружеството за обществен транспорт в района на Париж“. Това положение е потвърдено с горепосочената Наредба № 59-151 от 7 януари 1959 г.
(10)
Въпреки това, посредством свои филиали RATP има възможност да предоставя услуги извън Ил-дьо-Франс (Ile-de-France) (5). Филиалите на RATP, създадени под формата на акционерни дружества, понастоящем са обединени в три главни сегмента на дейност, в които са заети около 2 050 души, 170 от които са преместени от предприятието майка:
-
сегмент Транспорт, който се ръководи от RATP Développement SA, чийто консолидиран оборот за финансовата 2005 г. възлиза на 57 милиона EUR, от които 4,7 милиона EUR от дейност в чужбина и 3,1 милиона EUR от дейност във френските региони (без Ile-de-France);
-
сегмент Инженерингова дейност, който се ръководи от RATP International SA, чийто консолидиран оборот за финансовата 2005 година възлиза на 86 милиона EUR, като 80 % от дейността се осъществява в чужбина, а останалата част, осъществявана във Франция, е основно извън Ile-de-France;
-
сегмент Стопанисване на обекти, в който са обединени основно филиали с дейност по управление на недвижимо имущество (на терените, предоставени на RATP), по стопанисване на търговските обекти в станциите на метрото, както и в областта на съобщенията, чийто консолидиран оборот за финансовата 2005 г. възлиза на 33 милиона EUR, произтичащ изключително от Ile-de-France.
(11)
В групата RATP работят общо около 46 050 души, 44 000 от които са назначени от дружеството като „щатни служители“, а останалите около 2 050 души работят във филиалите на групата.
(12)
Условията на труд за „щатните служители“ са регламентирани в правилника за служителите на RATP (6). За останалите 2 050 души, работещи във филиалите на RATP, условията на труд са определени с колективни трудови договори и поради това не се ползват със статута на щатни служители на RATP.
3. ОПИСАНИЕ НА ПАЗАРА НА ОБЩЕСТВЕН ТРАНСПОРТ В ILE-DE-FRANCE
(13)
Понастоящем пазарът на обществен транспорт в Ile-de-France не се развива в условията на конкуренция. Лицензите за експлоатация на линиите на обществения транспорт са предоставени в съответствие с процедурата, предвидена в Декрет № 59-157 от 7 януари 1959 г. за организацията на пътническия транспорт в Ile-de-France (7), с която пазарът на обществения транспорт в департамента е бил разпределен между RATP и многобройните традиционни дребни частни оператори, упражняващи дейност в него по онова време.
(14)
Освен RATP още около сто предприятия предоставят обществено-транспортни услуги в Ile-de-France. Това са френската национална железопътна компания (SNCF), както и частни оператори, обединени в сдружението OPTILE (около 95 предприятия, 3 от които са основните оператори на автобусен транспорт: Veolia Transport, Keolis и Transdev).
(15)
В Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г. относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (8) (наричан по-нататък „Регламент (ЕО) № 1370/2007“) се предвижда постепенното отваряне за конкуренцията на пазара на обществен транспорт. Съгласно член 12 от него той ще влезе в сила на 3 декември 2009 г.
4. ОБЕЗЩЕТЕНИЯ СЪГЛАСНО СПЕЦИАЛНАТА ПЕНСИОННА СХЕМА ЗА СЛУЖИТЕЛИТЕ НА RATP ПРЕДИ И СЛЕД РЕФОРМАТА, ПРЕДМЕТ НА УВЕДОМЛЕНИЕ
(16)
Пенсионната схема на RATP е предвидена в член 31 от горепосочения Закон № 48-506 от 21 март 1948 г., допълнен с Декрет № 59-1091 от 23 септември 1959 г. относно статута на RATP (9).
(17)
Пенсионната схема за служителите на RATP е специална схема по смисъла на членове L. 711-1 и R. 711-1 от Кодекса за социално осигуряване, като включва специфични предимства за разлика от общоприложимите схеми. Става въпрос за регламентирана схема, т.е. определена от държавата по административен път. По-специално подчинено на нормативни разпоредби е оценяването на параметрите, вноските и обезщетенията.
(18)
До 15 януари 2008 г. основните особености на специалната пенсионна схема за служителите на RATP в сравнение с общоприложимите схеми са се отнасяли до условията за изчисляване на правото на пенсия и за отпускане на пенсиите.
(19)
В това отношение общоприложимите пенсионни схеми предвиждат размерът на пенсията да се изчислява въз основа на средната заплата за целия трудов стаж или част от него. Размерът на пенсията зависи също така от осигурителния стаж или възрастта, като се прилага намаление или увеличение, в случай че определените стойности по отношение на тези два критерия не са достигнати или са надвишени. Така например при общоприложимата пенсионна схема пенсията се изчислява въз основа на средната заплата (включително премиите) за 25 най-добри години от трудовия стаж (в рамките на таван на годишната заплата) и процентът, който се прилага спрямо тази заплата, е 50 % (пълен процент), ако осигуреното лице има поне 40 години осигурителен стаж.
(20)
От своя страна пенсионната схема на RATP е предвиждала щатните служители да имат право за всяка година осигурителен стаж на 2 % от основната заплата без премиите, получавана през последните шест месеца на трудовия стаж, за не повече от 37,5 години от него. По този начин един служител на RATP е получавал след 37,5 години трудов стаж пенсия в размер на 75 % от последната си заплата без премиите, т.е. близо 64,5 % от последната си заплата заедно с премиите.
(21)
Основните принципи на осъществената със закона от 21 август 2003 г. (10) реформа на почти всички основни пенсионни схеми във Франция са приложени към специалната пенсионна схема на RATP с декрети 2008-48 от 15 януари 2008 г. (11), 2008-637 от 30 юни 2008 г. (12) и 2008-1514 от 30 декември 2008 г. (13) Една от целите на реформата е привеждането на специалните пенсионни схеми към общоприложимите такива, отнасящи се до заетите в частния сектор и до държавните служители. Що се отнася до специалната схема на RATP, осигурителният стаж, необходим по-специално за получаване на пълния размер на пенсията, се увеличава постепенно до достигане на 40 години стаж към 2012 г., след което се променя с едно тримесечие от 1 юли всяка година до достигане на осигурителния стаж съгласно общата схема и схемата за държавните служители (по този начин осигурителният стаж от 41 години, приложим към 2012 г. по общата схема и схемата за държавните служители, при специалната схема би трябвало да бъде достигнат през 2016 г.).
5. ФИНАНСИРАНЕ НА ПЕНСИОННАТА СХЕМА ЗА СЛУЖИТЕЛИТЕ НА RATP ПРЕДИ И СЛЕД РЕФОРМАТА, ПРЕДМЕТ НА УВЕДОМЛЕНИЕ
(22)
Пенсионната схема за служителите на RATP е пенсионна схема на принципа на преразпределяне, при която внасяните от работещите осигуровки за пенсия за старост се използват незабавно за изплащане на пенсиите на пенсионираните служители (14).
(23)
До 31 декември 2005 г. RATP е била правно обвързана с поетите пенсионни задължения по специалната схема. По силата на член 20 от горепосочения закон от 1948 г. самото дружество е било длъжно да гарантира финансовото равновесие на своята специална пенсионна схема.
(24)
Управлението на тази специална пенсионна схема се извършва от пенсионната служба на RATP, която е част от юридическото звено на дружеството. Службата събира вноските на работещите служители на RATP и на самото дружество като работодател и изплаща пенсиите на правоимащите съгласно схемата. Размерът на пенсионните вноски (разпределени в съотношение 7,85 % за сметка на работещия и 15,34 % за сметка на работодателя) са били по-ниски от вноските съгласно общоприложимата пенсионна схема (съответно 12 % и 18 %).
(25)
Дълги години пенсионната схема на RATP е регистрирала структурен дефицит поради демографското несъответствие между работещи и пенсионирани лица, по отношение на специалните предимства, различни от общоприложимата схема, а до 31 декември 2005 г. - по отношение на нормираното определяне на размера на пенсионните вноски. Тези последователни дефицити на пенсионната схема на RATP са били покривани от държавата в съответствие с член 2 от наредбата от 7 януари 1959 г. и декрета от 7 януари 1959 г., посочени по-горе.
(26)
На 29 юни 2006 г. Франция уведоми за реформата на начина на финансиране на пенсионната схема на RATP. Според френските власти, тази реформа се вписва в контекста на институционалното развитие в сферата на градския транспорт в района на Ile-de-France през последните десет години и в контекста на подготовката за отваряне на пазара на градския транспорт за конкуренцията.
(27)
Реформата, предмет на уведомление, се осъществява на два етапа.
5.1. СЪЗДАВАНЕ НА ПЕНСИОННООСИГУРИТЕЛНА КАСА ЗА СЛУЖИТЕЛИТЕ НА RATP КЪМ 1 ЯНУАРИ 2006 Г.
(28)
Съгласно член първи от Декрет № 2005-1635 от 26 декември 2005 г. (15) от 1 януари 2006 г. се създава пенсионноосигурителна каса за служителите на RATP (наричана по-нататък „ПОК-RATP“).
(29)
ПОК-RATP е със статут на частноправен орган за социално осигуряване със статут на юридическо лице с правна и финансова самостоятелност по отношение на RATP. По силата на член L. 711-1 от Кодекса за социално осигуряване, ПОК-RATP притежава всички правомощия съгласно член L. 111-1 от същия кодекс, съгласно който организацията за социално осигуряване по-специално се основава на принципа на национална солидарност. Правилата на Кодекса за социално осигуряване, приложими по отношение на всички самостоятелни пенсионноосигурителни каси, обхващат и ПОК-RATP. Тя подлежи на контрол от страна на компетентните институции на държавата, представлявани от служители на правителството.
(30)
От датата на създаването си ПОК-RATP заема мястото на RATP като единствен правоприемник на разходите за пенсии за старост на щатните служители.
(31)
В това си качество от 1 януари 2006 г. ПОК-RATP събира от RATP погасителна сума, съответстваща на вноските на работещите съгласно специалната пенсионна схема, както и на вноската на самата RATP в качеството ѝ на работодател. От същата дата размерът на вноските е увеличен до нивата на общоприложимата схема (16). Освен пенсионните вноски, ПОК-RATP получава плащания от държавата за поддържане на финансово равновесие. С тази помощ се финансира както демографският дефицит в рамките на специалната схема, така и специфичните за тази схема пенсионни права. През 2006 г. и 2007 г. държавата е изплатила помощи в размер съответно на 390,11 и 414 милиона EUR.
5.2. ФИНАНСОВО ПРЕХВЪРЛЯНЕ НА ОСНОВНИТЕ ПРАВА ПО СПЕЦИАЛНАТА СХЕМА НА RATP КЪМ ОБЩОПРИЛОЖИМИТЕ СХЕМИ
(32)
Член 18 от горепосочения Декрет № 2005-1635 от 26 декември 2005 г. предвижда възможността ПОК-RATP да прехвърли финансово част от пенсионните права по специалната пенсионна схема за служителите на RATP към общоприложимите схеми (CNAV (17) и ARGIC (18)/ARRCO (19)) (20), т.е. технически да осъществи прехвърляне на пенсионните операции на ПОК-RATP към общоприложимите схеми (наричани по-нататък „приемни схеми“).
(33)
Прехвърлянето на част от пенсионните права по специалната пенсионна схема за служителите на RATP към общоприложимите схеми има за цел да задейства механизма на солидарност между поколенията и между различните професии върху значително по-широка демографска основа и в по-общ план да осигури устойчиво финансиране на схемите за задължително пенсионно осигуряване, финансирани съгласно принципа на преразпределянето.
(34)
По силата на член L. 222-6 от Кодекса за социално осигуряване, прехвърлянето на специална пенсионна схема или на друга пенсионна схема към общоприложимите схеми може да се осъществи за частта от обезщетенията по специалните схеми, еквивалентна на обезщетенията за старост, изплащани на осигурените по общата схема.
(35)
При пенсионните схеми с преразпределяне на поемането от приемна схема на права, придобити в миналото по друга схема (и следователно по други критерии) се осъществява чрез изчисляване на тези права, придобити въз основа на правилата на приемната схема, с презумпцията, че правоимащите (пенсионери, работещи и заличени) са осъществили целия си трудов стаж в условията на приемната схема.
(36)
В случая френските власти са изчислили основните права, т.е. тези, които съответстват на пенсионните обезщетения, пресметнати по някое от правилата на приемните схеми и които ще бъдат поети от тези схеми (21). Само определените по този начин основни права могат да бъдат поети от приемните схеми.
(37)
В член L. 222-6 от Кодекса за социално осигуряване е предвидено също така, че при прехвърляне на специална схема трябва да бъде съблюдаван принципът за стриктна финансова неутралност на операцията по отношение на осигурените съгласно приемната схема лица. С други думи финансовото прехвърляне на специална пенсионна схема към общоприложимите схеми не трябва в никакъв случай да влошава финансовото състояние на приемните схеми.
(38)
Тук се налага едно претегляне за определянето на частта от тези придобити в миналото пенсионни права, която да бъде призната при прехвърлянето, така че да бъде спазен стриктно горепосоченият принцип на финансова неутралност. За тази цел се сравняват пенсионните разходи на прехвърляната група с тези при приемната схема (22). Приемната схема определя каква част от придобитите в миналото права могат да бъдат запазени, така че да се осигури равенство между тези разходи: при едно такова утвърдено равнище пенсионните права се поемат „безплатно“ от приемната схема.
(39)
Ако утвърденото от приемната схема равнище на възстановените придобити права е по-малък от 100 %, тя може да предложи на прехвърляната схема да осигури признаване до 100 % на тези права посредством изплащане на вноска за запазване на правата (или „компенсация“).
(40)
Методът за изчисляване на компенсациите има за цел да запази предварително заложеното състояние на приемната схема. Ако претеглянето е с прогнозен характер, размерът на компенсацията е равен на нетната актуализирана стойност на годишните входящи права. Годишно входящо право е това, което по отношение на допълнителните права (т.е. тези, които надвишават безплатно поетите права), поети от приемната схема, изравнява годишно пенсионните разходи на интегрираната и приемната схема.
(41)
Ако финансовото състояние на приемната схема е в структурен дефицит, методът за изчисляване изисква да се избягва утежняване на съществуващата тенденция към неравновесие, а не неравновесието да се намалява като прехвърляната група се изисква прогнозно техническо равновесие.
(42)
В конкретния случай поради факта, че демографската структура на RATP е по-лоша от тази на средното френско предприятие, причислено към общоприложимата пенсионна схема, пълното прехвърляне на основните права по специалната пенсионна схема за служителите на RATP към общоприложимите схеми изисква изплащането на компенсации на приемните схеми, т.е. на извънредни фиксирани погасителни вноски.
(43)
Френските власти представиха подробно методите за изчисление на тези компенсации. Изчисленията ще бъдат направени въз основа на стойностите на параметрите в момента на прилагането им. Тези параметри са следните:
-
размерът на вноските и основите за изчисляване на очакваните от допълнителните схеми отчисления за резерви;
-
процентът на актуализация и евентуално таблицата за смъртност, които варират в зависимост от икономическите условия.
(44)
На този етап френските власти счетоха, че размерът на компенсациите, които трябва да бъдат платени, е следният:
-
компенсацията за Националната пенсионноосигурителна каса (CNAV), която управлява общата схема за социално осигуряване, би следвало да са около [между 400 и 800 милиона EUR] (23);
-
компенсациите за допълнителните общоприложими схеми, управлявани от AGIRC-ARRCO, под формата на участие в техническите резерви на тези схеми, би трябвало да е около [между 80 и 300 милиона EUR].
(45)
Френското правителство предвижда да поеме вместо ПОК-RATP плащането на тези компенсации на общоприложимите схеми, за да се гарантира финансовата неутралност на прехвърлянето на специалната схема на RATP към тези приемни схеми.
(46)
Що се отнася до основните права, придобити след осъществяването на операцията по прехвърлянето, предвижда се RATP и нейните служители да плащат пенсионноосигурителни вноски съгласно общоприложимата схема вследствие на включването на общата и на допълнителните схеми.
6. ПРИЧИНИ, ДОВЕЛИ ДО ПРИЕМАНЕ НА РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА
(47)
В решението си за откриване на процедура Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на реформата, предмет на уведомление, с общия пазар. Комисията изтъква, че предметът на процедурата е да определи дали реформата, предмет на уведомление, представлява помощ в полза на RATP.
(48)
Най-напред на Комисията направи впечатление тясната връзка между създаването на ПОК-RATP и операцията по прехвърлянето към общоприложимите схеми, като счете за необходимо да провери дали прехвърлянето на основните права не представлява държавна помощ в полза на RATP.
(49)
След това Комисията изрази съмнения относно твърдението, че финансирането от страна на държавата на специфичните за пенсионната схема на RATP права не представлява държавна помощ и ако е така - че тази помощ е съвместима с общия пазар.
(50)
Накрая Комисията изрази съмнения относно необходимостта от реформата, предмет на уведомление, и относно съответстващия с общия интерес характер на реформата. Във връзка с необходимостта от реформата, предмет на уведомление, Комисията потърси отговор на въпроса доколко отварянето за конкуренцията на пазара на обществен транспорт в района на Париж е действително, както и доколко елементите, характеризиращи правното и фактическото състояние на RATP, които биха възпрепятствали ефективната конкуренция, са отстранени. Комисията изрази съмнения и относно пропорционалността на реформата, предмет на уведомление, основно с мотива, че тя ще засегне и специалните пенсионни задължения към работещите, които ще бъдат наети след нейното прилагане.
(51)
От друга страна, в решението си от 10 октомври 2007 г. Комисията направи заключението, че финансирането от страна на държавата на дефицита в пенсионната схема на RATP за периода 1995-2005 г. е представлявало държавна помощ по силата на член 1, буква б), подточка iii) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (24) (вж. съображение 15 от настоящото решение).
(52)
Комисията също така прецени, че член 87 от Договора за ЕО не може да бъде приложен спрямо ПОК-RATP, тъй като тя не е предприятие (съображение 67 от настоящото решение).
(53)
Накрая Комисията счете, че гаранцията, предоставена от френската държава на правоимащите по специалната схема, е облагодетелствала пряко служителите на RATP, а не самото дружество, и поради това тази гаранция не може да бъде квалифицирана като икономическо предимство за дадено предприятие (съображение 70 от настоящото решение).
7. АРГУМЕНТИ НА ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ СЛЕД ОТКРИВАНЕТО НА ПРОЦЕДУРАТА
(54)
С писмо от 22 януари 2008 г. френските власти припомниха, че от тяхна гледна точка реформата, предмет на уведомление, институционализира помощ за определени лица, а не за предприятието RATP и по тази причина тя не може да бъде разглеждана като държавна помощ в полза на RATP. Освен това, макар че истинският бенефициер на реформата, предмет на уведомление, е RATP, френските власти считат, че тази реформа не може да засегне търговията между държавите-членки, нито дори да наруши конкуренцията, тъй като RATP оперира само в рамките на един пазар - този на градския обществен транспорт в Ile-de-France, който все още не е отворен за конкуренцията и при който реформата не оказва никакво влияние върху дейността на филиалите на RATP или върху пазарите, на които те осъществяват своите дейности.
(55)
Френските власти счетоха, че прехвърлянето на ПОК-RATP към общоприложимата схема не съдържа елементи на държавна помощ в полза на RATP, тъй като липсва предимство за RATP.
(56)
На първо място френските власти счетоха, че както самата Комисия е отбелязала в точка 69 от решението за откриване на процедура, „вторият етап на реформата, а именно плащането на компенсации и прехвърлянето на финансирането на основните права от ПОК-RATP към CNAV и AGIRC-ARRCO не засягат икономическото състояние на RATP“.
(57)
Освен това френските власти счетоха, че съответстващите на основните права разходи на RATP не представляват разходи, които по смисъла на съдебната практика на Общността обичайно биха утежнили нейния бюджет. Според френските власти, финансовите ресурси на френските предприятия при обичайни условия действително са утежнени от погасителни вноски, изплащани на пенсионноосигурителните каси по общоприложимата схема, но не по задължение за плащане на пенсионноосигурителните вноски за работещите и пенсиите за пенсионираните служители, какъвто е бил случаят в RATP, която сама е обслужвала пенсиите преди осъществяването на реформата, предмет на уведомление. Поради това, щом като бъдат придружени с плащане на погасителна вноска в размер съгласно общоприложимата схема, прехвърлянето на ПОК-RATP към общоприложимата схема и плащането на компенсации на общата схема от страна на държавата не водят до освобождаване на RATP от разходите, които обичайно биха утежнили състоянието на финансовите ресурси на предприятието.
(58)
Накрая френските власти счетоха, че тъй като държавата е наложила специалната схема при създаването на RATP през 1948 г., би било неестествено предприятието да поеме разходите за изплащане на компенсациите вследствие на прехвърлянето на ПОК-RATP към общата схема.
(59)
На първо място френските власти счетоха, че правното основание, съгласно което разходите вследствие на колективен трудов договор представляват по своята същност разход, обичайно утежняващ бюджета на дадено предприятие, независимо дали предприятието е приело този договор доброволно или той му е бил наложен по нормативен или законодателен ред (25), не е приложимо в конкретния случай, тъй като пенсионната схема за служителите на RATP не произтича от колективния трудов договор.
(60)
На второ място френските власти счетоха, че съществуването на специфични права по никакъв начин не предоставя предимство на RATP. Фактът, че RATP продължава да наема щатни служители, ползващи се от специфични права, не доказва, че наличието на специфичните права е икономическо предимство за RATP.
(61)
На трето място френските власти посочиха, че държавното финансиране на специфичните права е само компенсация на извънредните разходи, поемани от RATP. Френските власти считат, че заключението, че финансирането на специфичните пенсионни права не представлява държавна помощ, е следствие от принципите, залегнали в съдебната практика на Общността от самото ѝ създаване, най-скорошно свидетелство за което са решенията на Съда по делата Combus (26) и Enirisorse (27).
(62)
Дори Комисията да реши, че реформата, предмет на уведомление, съдържа елементи на държавна помощ, френските власти смятат, че при всички случаи реформата е съвместима с общия пазар.
(63)
Френските власти поддържат становището, че реформата, предмет на уведомление, съответства на теорията за невъзвръщаемите разходи и е в полза на конкуренцията.
(64)
Освен това френските власти счетоха, че новото финансиране на пенсионните права от 2006 г. е необходимо и пропорционално с оглед постигане на конкурентно функциониране на пазара.
(65)
Френските власти счетоха, че реформата, предмет на уведомление, е необходима, тъй като тя предшества отварянето за конкуренцията на сектора на градския транспорт в Ile-de-France, предвидено в Регламент (ЕО) № 1370/2007. Реформата ще позволи да се избегне, от една страна, нелоялната конкуренция между държавните и частните оператори, а от друга - да се премахне окончателно пречката за достъп до пазара, каквато представлява начинът на финансиране на пенсиите в RATP.
(66)
Относно съответстващия характер на реформата, предмет на уведомление, френските власти уведомиха Комисията с писмо от 23 април 2008 г. за реформа на специалната пенсионна схема на RATP, предприета от френското правителство, която привежда специалната пенсионна схема на RATP към правилата в общоприложимата схема.
8. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ СЛЕД ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
(67)
С писмо от 13 февруари 2008 г. синдикатът SUD на RATP изрази несъгласие с оповестения от френските власти проект с аргумента, че единствената цел на проекта е RATP да се превърне в голяма международна група, чийто стремеж е максимизиране на печалбата. В това писмо синдикатът SUD на RATP привлече вниманието на Комисията върху факта, че според него служителите на RATP нямат статут на работещи в частния сектор по Кодекса на труда.
(68)
Синдикатът SUD на RATP допълни, че реформата на пенсионната схема на RATP би трябвало да бъде изготвена от смесена многостранна комисия, тъй като за целта е необходимо колективно договаряне между социалните партньори.
9. КОМЕНТАР НА ФРАНЦИЯ ПО МНЕНИЯТА НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(69)
Що се отнася до правния режим, приложим по отношение на служителите на RATP, френските власти уточниха в писмо от 3 април 2008 г., че разпоредбите на Кодекса на труда са приложими за щатните служители на RATP, освен ако кодексът или съдебната практика изрично са изключили прилагането на разпоредбите по отношение на тези служители. Според Франция, съществуването на подобни изключения не е достатъчно, за да се приеме, че служителите на RATP се намират в трудови правоотношения по публичното право.
(70)
Франция посочи също, че Декрет № 60-1362 от 19 декември 1960 г., с който се предоставят правомощия на смесената многостранна комисия на RATP по въпросите на статута на персонала, не засяга пенсионната схема. Според френските власти, пенсионната схема на RATP не е резултат от колективно договаряне, а е била наложена на RATP от държавата по административен път.
10. ОБХВАТ НА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ
(71)
В настоящото решение се разглежда въпросът за съвместимостта на новата система за финансиране на пенсиите с правилата на Общността относно държавните помощи.
(72)
Откриването на процедура на 10 октомври 2007 г., и по-специално коментарът на френските власти позволи на Комисията да разбере по-ясно условията за прилагане на реформата, предмет на уведомление, и въз основа на това да установи три мерки, които е възможно да съдържат елементи на държавна помощ.
(73)
Първо, на 1 януари 2006 г. ПОК-RATP, а не RATP става единствен правоприемник на задълженията за пенсиите за прослужено време на щатните служители в RATP.
(74)
Второ, считано от 1 януари 2006 г. държавата изплаща на ПОК-RATP субсидия, предназначена да се постигне равновесие в сметките на последната. Тази държавна субсидия покрива демографския дефицит и допълнителните разходи по специалната схема на RATP.
(75)
Трето, реформата, предмет на уведомление, предвижда възможността специалната схема на ПОК-RATP да бъде прехвърлена към основните общоприложими пенсионни схеми. Държавата, вместо ПОК-RATP, поема плащането на компенсациите, предназначени да осигурят спазването на стриктна финансова неутралност на прехвърлянето.
11. ОЦЕНКА НА ПЪРВАТА МЯРКА: СЪЗДАВАНЕТО НА ПОК-RATP
(76)
Комисията отбеляза, че към 1 януари 2006 г. ПОК-RATP, а не RATP, става единствен правоприемник на задълженията за пенсиите за прослужени години на щатните служители. Комисията установи, че едновременно с това пенсионноосигурителната вноска, плащана от RATP на ПОК-RATP, става погасителна.
(77)
Комисията отбеляза, че в рамките на съществувалата преди 1 януари 2006 г. система, RATP е била правно обвързана с поетите пенсионни задължения по специалната схема. В този смисъл системата за финансиране на специалната схема за служителите на RATP е била дерогационна по отношение на общото право: RATP е била гарант на финансовото равновесие на въпросната схема, тъй като вноската „от работодател“, плащана по специалната схема от RATP, не е била погасителна.
(78)
Вследствие на горното Комисията заключи, че основният резултат от разпоредбите, предвидени в реформата, предмет на уведомление, е бил да се придаде погасителен характер на вноската „от работодател“, плащана от RATP за пенсии на своите служители, като по този начин я освободи от традиционното ѝ задължение да осигурява равновесието на специалната схема. С други думи, реформата, предмет на уведомление, е прехвърлила отговорността за финансовото равновесие на въпросната специална схема от RATP към ПОК-RATP и in fine към държавата.
(79)
Комисията също така установи, че, без прилагането на реформата, предмет на уведомление, задължението на RATP за осигуряване на финансовото равновесие на специалната схема, би довело до възникване на задължение към държавата, подлежащо на отразяване в сметките при преминаването към Международните стандарти за финансово отчитане (МСФО), приложими за RATP от 30 юни 2007 г. (28)
(80)
На този етап Комисията държи да подчертае, че въпросът, поставен със създаването на ПОК-RATP, е идентичен с проблематиката, възникнала в рамките на реформата на финансирането на пенсиите на държавните пощенски служители (29). В тази връзка Комисията ще провери дали в конкретния случай разглежданата мярка съдържа елементи на държавна помощ, като възприеме същия подход като в горепосоченото решение.
11.1. НАЛИЧИЕ НА ДЪРЖАВНА ПОМОЩ
(81)
В член 87, параграф 1, от Договора за ЕО се предвижда, че „освен когато е предвидено друго в настоящия договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или застрашава да наруши конкуренцията, чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с общия пазар“.
(82)
Окачествяването на дадена национална мярка като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО предполага едновременното наличие на следните условия, а именно: 1. въпросната мярка да предоставя избирателно икономическо предимство; 2. това предимство да е финансирано с държавни ресурси; 3. това предимство да нарушава или да застрашава да наруши конкуренцията; както и 4. това предимство да засяга търговията между държавите-членки.
(83)
Уместно е да се изложат причините, които позволяват да се счита, че въпросната мярка изпълнява тези кумулативни условия и поради това представлява държавна помощ в полза на RATP по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
11.1.1. НАЛИЧИЕ НА ИЗБИРАТЕЛНО ИКОНОМИЧЕСКО ПРЕДИМСТВО В ПОЛЗА НА RATP
(84)
За да се оцени дали въпросната мярка съдържа елементи на държавна помощ, е необходимо да се определи дали тази мярка предоставя икономическо предимство на RATP, освобождавайки я от разходи, които при обичайни условия биха утежнили собствените ѝ финансови ресурси и по този начин са попречили на пазарните принципи да проявят обичайното си въздействие (30).
(85)
В този смисъл, съгласно установената съдебна практика, обичаен разход е разходът, необходим за текущото управление или за текущата дейност на дадено предприятие (31). Съдът е преценил също, че помощта представлява облекчаване на разходите, които при обичайни условия утежняват бюджета на предприятията предвид естеството или икономическия характер на въпросната разходна схема, докато специалният разход е допълнително задължение по отношение на обичайните разходи (32).
(86)
В контекста на установената практика на Съда и в съответствие с неговите решения (33), Комисията счита, че определянето на разходите като обичайни или специални изисква да бъде определена базова рамка или рамка за сравнение, с оглед установяване на предприятия, които са в подобно правно и фактическо положение по отношение на целта, която се преследва с разглежданата мярка.
(87)
В тази връзка следва да се припомни, че за да бъде приложен член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, е необходимо само да бъде решено дали в рамките на даден правен режим мярка от страна на държавата може да облагодетелства „определени предприятия или производството на някои стоки“ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО в сравнение с други предприятия, които се намират в подобно правно и фактическо положение по отношение на целта, която се преследва с разглежданата мярка.
(88)
По-специално Съдът посочва, че изборът на базовата система се осъществява на два етапа: първо, определяне на системата от задължения, обхваната от въпросната мярка, и второ, определяне на общата схема, която се прилага по отношение на въпросната система от задължения.
(89)
В случай че се намери подходящ външен обект за сравнение, при съпоставка с който може да се каже, че съществуват „необичайни“ задължения, съответната мярка не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО. В противен случай въпросната мярка представлява държавна помощ по смисъла на същата разпоредба.
11.1.1.1. Липса на външен обект за сравнение в конкретния случай
(90)
Прилагайки тази методология в конкретния случай, Комисията счита, че системата от задължения, засегната от въпросната мярка, се състои от социалноосигурителни вноски, плащани от работодател в рамките на задължителното осигуряване за пенсия за старост на неговите служители.
(91)
В теоретичен план Комисията разграничава две възможни референтни рамки:
-
разпоредбите в областта на задължителното осигуряване за пенсия за старост, приложими за общоприложимите пенсионни схеми, т.е. за социалноосигурителната схема на CNAV и за схемите за допълнително пенсионно осигуряване на AGIRC и ARRCO;
-
разпоредбите в областта на задължителното осигуряване за пенсия за старост, приложими за други публични институции.
(92)
Що се отнася до първата рамка за сравнение, а именно общоприложимите пенсионни схеми, Комисията отбелязва, че считано от 1 януари 2006 г., RATP плаща социалноосигурителна вноска в размер, равен на размера на вноската, плащана от предприятията на пенсионноосигурителните каси, управляващи общоприложимите схеми. Комисията отбелязва обаче, че към 1 януари 2006 г. обезщетенията, изплащани на притежателите на пенсионни права в RATP в рамките на специалната схема, управлявана от ПОК-RATP, са по-високи от обезщетенията, изплащани на работещите, прикрепени към общоприложимите схеми.
(93)
Освен това, Комисията установи, че осигурените по общоприложимите схеми работят по трудови договори от частноправен характер, докато работещите в RATP са щатни служители. В тази връзка трябва да се подчертае, че статутът на персонала на RATP е в много отношения дерогационен по отношение на общото право (вж. бележка под линия 6).
(94)
В контекста на горните съображения и на досегашните си решения (34), Комисията счете, че приложимите разпоредби по отношение на общоприложимите схеми в областта на задължителното осигуряване за пенсия за старост не могат да служат за сравнение при анализа, извършван от Комисията с цел определяне на наличието на икономическо предимство по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(95)
Що се отнася до втората възможна рамка за сравнение, а именно публичните институции, Комисията не успя да намери съвкупност от икономически субекти, формиращи хомогенна група, която да служи за сравнение. Действително, във Франция RATP в много отношения се намира в твърде специфично правно и фактическо положение (35).
(96)
В заключение Комисията счита, че не съществува външен обект за сравнение, който да даде възможност да се определи обичайна вноска, плащана от предприятия в правно и фактическо положение, подобно на това на RATP по отношение на целта, преследвана с разглежданата мярка.
(97)
Цитираното от Франция решение Enirisorse (36) не променя заключенията на Комисията по отношение наличието на предимство в полза на RATP. Действително, в това решение Съдът обосновава заключението си чрез сравнение на оспорваната мярка с „обичайно положение“, което Съдът е успял да установи, но което не се проявява по подобен начин в настоящия случай.
(98)
При липса на подходящ външен обект за сравнение Комисията счита, че за да се определи наличието на предимство по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, базовата рамка за оценка на наличието на предимство е състоянието на самата RATP преди прилагането на мярката.
11.1.1.2. Наличие на икономическо предимство
(99)
Както беше посочено по-горе, в рамките на съществувалата преди 1 януари 2006 г. система RATP е била правно обвързана с поетите пенсионни задължения по специалната схема. В този смисъл RATP е гарантирала финансовото равновесие на въпросната схема, тъй като вноската „от работодател“, плащана от RATP по специалната схема, не е била погасителна.
(100)
Комисията установи, че основният ефект от разпоредбите на реформата, предмет на уведомление, е било придаването на погасителен характер на вноската „от работодател“, плащана от RATP за пенсии на своите служители.
(101)
Поради това Комисията заключава, че въпросните мерки освобождават RATP от задължения, които би трябвало да поеме съгласно горепосочения закон от 1948 г.
(102)
В контекста на един анализ на това дали разходите за пенсии имат или не обичаен характер за самата RATP, Комисията счита, че задълженията, които дадено предприятие поема по силата на трудовото законодателство или на колективни трудови договори, сключени със синдикатите във връзка с обезщетения при уволнение и/или предсрочно пенсиониране, са част от обичайните разходи, които предприятието е длъжно да отдели от собствените си финансови ресурси (37).
(103)
По аналогия, Комисията счита, че разходите, поемани от RATP по силата на закона от 1948 г., са обичайни разходи. Поради това, тъй като въпросната мярка спомага да се избегне поемането на разходи, които обичайно биха засегнали собствените финансови ресурси на RATP, Комисията счита, че мярката предоставя на оператора икономическо предимство по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО. Това предимство е избирателно, тъй като се отнася само за един бенефициер.
(104)
Комисията установи също, че задължението за финансово равновесие на специалната схема, наложено на RATP, без осъществяване на реформата, предмет на уведомление, би довело до включване в баланса на RATP на задължение към държавата, подлежащо на отразяване в сметките при преминаване към стандарта IFRS (International Financial Reporting Standard - Международни стандарти за финансова отчетност), приложими за RATP от 30 юни 2007 г.
(105)
Този елемент потвърждава, че създаването на ПОК-RATP освобождава RATP от разходи, които обичайно би трябвало да направи.
11.1.1.3. Неприложимост на съдебната практика по делото Combus в настоящия случай
(106)
Френските власти подробно се позовават на делото Combus (38), по което Съдът е приел за „необичайни“ задълженията, произтичащи от дерогационния статут на служителите на предприятие, което в резултат на проведена реформа се оказва подвластно на общото право, следователно с положение като на своите конкуренти по отношение на управлението на персонала си. Съдът обявява следното: „въпросната мярка е имала за пцел да замени привилегирования и скъпоструващ статут на щатен служител на наетите от Combus със статут на договорно наети лица, подобен на статута на наетите в други предприятия в сферата на автобусния транспорт, конкурентни на Combus. Следователно целта е била да бъде освободен Combus от неблагоприятно в структурен план положение по отношение на неговите частни конкуренти. Единствената цел на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО е да забранява предимства, които облагодетелстват определени предприятия, като понятието помощ покрива само намеси, облекчаващи задължения, които обичайно засягат бюджета на дадено предприятие и които трябва да се разглеждат като икономическо предимство, което предприятието бенефициер не би получило при обичайни пазарни условия. […]. От друга страна, датската държава би могла, вместо да изплаща сумата от 100 милиона DKK директно на служителите на Combus, да постигне същия резултат като пренасочи тези служители в рамките на публичната администрация, без да им изплаща специален бонус, което би дало възможност на Combus да наеме незабавно служители по договор с частноправен статут“.
(107)
Като цяло, трябва първо да се припомни, че съдебното решение Combus не е било потвърдено от Съда. Някои елементи от практиката на Съда противоречат на хипотезата, според която компенсирането на едно структурно неблагоприятно положение би изключило едно окачествяване като помощ. Съдът често посочва, че наличието на помощ трябва да се преценява от гледна точка на постигнатия ефект, а не само от гледна точка на причините или целите на държавната намеса (39). В тази връзка Съдът поддържа твърдението, че понятието „помощ“ включва предимства, предоставени от публичните власти, които под една или друга форма облекчават задълженията, които обичайно засягат бюджета на дадено предприятие (40). Съдът също така ясно е посочил, че разходите, свързани с възнагражденията на служителите, по самата си същност утежняват бюджета на предприятията, независимо дали тези разходи произтичат или не от законови задължения или от колективни трудови договори (41). В тази връзка Съдът е приел, че ако определени държавни мерки целят да компенсират допълнителни разходи, това не е причина те да не бъдат квалифицирани като помощ (42). В този контекст френските власти изтъкват прилагането на принципа, приложен от съда по делото Combus, твърдейки, че реформата, предмет на уведомление, единствено спестява на RATP разход, който не е „обичаен“.
(108)
В тази връзка Комисията подчертава, че има съществени материални елементи, по които делото Combus се различава от настоящия случай:
-
компенсациите се изплащат директно на щатните служители на Combus, докато мярката, предмет на настоящото решение, засяга вноските „от работодател“ на RATP;
-
държавната мярка, приложена в случая Combus, е имала за цел да замени привилегирования и скъпоструващ статут на щатен служител на наетите от Combus, със статут на договорно наети лица като този на наетите в други предприятия в сферата на автобусния транспорт, конкурентни на Combus. За сметка на това, статутът и правата на служителите на RATP остават непроменени вследствие на приложената мярка. Този статут и тези права са различни от тези на служителите, наети по договор с частноправен характер, в предприятията, прилагащи общоприложима пенсионна схема;
-
конкурентният контекст на дейностите на Combus е различен от този при RATP. Акционерното дружество Combus A/S е трябвало да управлява транспортната дейност на търговска основа и да оперира на пазара в условия на конкуренция, сравними с тези при частните автобусни дружества. В този контекст, публичните дружества за управление на транспорта преотстъпват, след търг, на частни и публични предприятия дейностите по автобусен превоз. Според правилата за търговете договорите се сключват с този, който направи „икономически най-изгодната оферта“, без да се налага да се взема под внимание дали съответният участник е частноправен или публичноправен субект. RATP от своя страна разполага с голям нелиберализиран сектор, който по силата на Регламент (ЕО) № 1370/2007 предстои да бъде отварян за конкуренцията съвсем постепенно и в който икономическите принуди се упражняват по различен начин.
(109)
Комисията счита, че фактическите разлики между делото Combus и настоящия случай са достатъчни, за да оправдаят различната мотивировка в двата случая.
11.1.2. НАЛИЧИЕ НА ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ
(110)
Комисията счита, че разглежданата мярка включва държавни ресурси в полза на RATP, доколкото стриктното изискване за балансираност на специалната пенсионна схема за служителите на RATP престава да бъде задължение на RATP, а вече е на държавата. Действително, след прилагането на реформата държавата осигурява финансовото равновесие на ПОК-RATP посредством плащането на компенсационна субсидия на органа за социално осигуряване, което при липсата на реформа би трябвало да бъде поето от RATP.
(111)
Поради това Комисията заключава, че въпросната мярка включва държавни ресурси по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
11.1.3. НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА И ЗАСЯГАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА
(112)
Както беше посочено по-горе, бенефициерът на въпросната мярка дружеството RATP е предприятие майка на група предприятия - групата RATP, чиято сфера на дейност е транспортният сектор и свързаните с него услуги. Всички тези оператори упражняват своите дейности на общностните пазари в посочения сектор.
(113)
В този контекст следва да се напомни, че помощите, имащи за цел да освободят дадено предприятие от разходи, които то обичайно би направило в рамките на текущото си управление или на обичайната си дейност, по принцип нарушават условията на конкуренция (43). Било е преценено, че всяко отпускане на помощи на дадено предприятие, упражняващо дейност на общностен пазар, може да доведе до нарушаване на конкуренцията и да засегне търговията между държавите-членки (44). Освен това, Съдът е посочил, че не е изключено държавна помощ, предоставена на предприятие, което извършва транспортни услуги само на местно или регионално ниво, а не извън територията на своята държава, въпреки това да окаже влияние върху търговията между държавите-членки по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО. Действително, когато държава-членка отпусне държавна субсидия на дадено предприятие, предоставените от това предприятие транспортни услуги могат да бъдат подпомогнати или увеличени, което ще намали шансовете на други предприятия, установени в други държави-членки, да предоставят своите услуги на пазара на тази държава-членка (45).
(114)
В случая групата RATP се намира в привилегировано положение както по отношение на своите конкуренти на национално ниво (46), така и по отношение на конкурентите си от други държави-членки, които не могат да се възползват от въпросната мярка.
(115)
В тази връзка следва да се посочи, че в Регламент (ЕО) № 1370/2007 е предвидено постепенно отваряне за конкуренция на съответните пазари и че при отварянето за конкуренцията на съответния сектор, отпускането на държавна помощ за дадено предприятие от него може да засегне вътреобщностната търговията и ефективно да наруши конкуренцията на съответния пазар.
(116)
Поради това Комисията счита, че въпросната мярка засяга търговията между държавите-членки и нарушава конкуренцията между операторите.
11.2. НЕПРАВОМЕРНОСТ НА ПОМОЩТА
(117)
Съгласно член 88, параграф 3 от Договора за ЕО, всяка държава-членка е длъжна да уведоми за всеки проект за предоставяне или за изменение на помощ. Заинтересованата държава-членка не може да предприеме мерките преди процедурата да е приключила с окончателно решение.
(118)
В настоящия случай с писмо от 29 юни 2006 г. френските власти са уведомили за реформата на начина на финансиране на пенсионната схема на RATP. В писмото френските власти подчертават, че по тяхна преценка мярката не представлява държавна помощ и не следва да бъде предмет на предварително уведомление пред Комисията в съответствие с член 88, параграф 3 от Договора за ЕО.
(119)
Въпреки това Комисията установи, че въпросната държавна помощ е била приложена от Франция, считано от 1 януари 2006 г., т.е. преди Комисията да е приела окончателно решение по нея. Въз основа на това Комисията заключава, че Франция е действала неправомерно, като е отпуснала въпросната помощ в нарушение на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО.
11.3. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА С ОБЩИЯ ПАЗАР
(120)
Тъй като въпросната мярка представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, следва да се разгледа евентуалната ѝ съвместимост в контекста на изключенията, предвидени в посочения договор.
(121)
В тази връзка Комисията счита, че най-подходящото правно основание е член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО, според който помощ, която има за цел да улесни развитието на някои икономически дейности, доколкото не засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес, може да бъде обявена за съвместима с общия пазар.
(122)
Предвид естеството на реформата и ефектите от нея, Комисията счита, че оценката на съответствието на въпросната помощ трябва да бъде направена, като се отчете създаването на равни условия („level playing field“) в областта на вноските за задължително пенсионно осигуряване за RATP и нейните настоящи, потенциални и бъдещи конкуренти на пазара на обществения градски транспорт в Ile-de-France.
(123)
За да се анализират ефектите от помощта и да се оцени степента на нарушаване на конкуренцията, Комисията следва най-напред да направи сравнение между размера на плащаните от RATP вноски и този на нейните конкуренти в рамките на реформираната система. След това Комисията ще анализира ситуацията, която би настъпила, ако RATP не беше получила помощта. Преди да бъде изготвена обща равносметка на съвместимостта, ще бъдат анализирани положителните и отрицателни ефекти от помощта.
(124)
Комисията припомня, че преди 1 януари 2006 г. финансирането на специалната пенсионна схема на RATP се е различавало от финансирането на общоприложимите пенсионни схеми по отношение на два аспекта: непогасителният характер на вноските и размерът на вноската „от работодател“.
(125)
Комисията счита, че въпросната помощ е разрешила проблема с първия разграничителен елемент между специалната схема на RATP и общоприложимите пенсионни схеми. Действително, преди 1 януари 2006 г. RATP не е плащала погасителна вноска, но е била задължена по закон да осигурява равновесието на пенсионната схема за своите служители. Реформата, предмет на уведомление, е наложила плащането на погасителна вноска, което е характерно за вноските, плащани от работодателя при общоприложимите пенсионни схеми на съответната каса, която управлява пенсионната схема на принципа на преразпределението. Що се отнася до втория разграничителен елемент, Комисията установи, че реформата, предмет на уведомление, е изравнила размера на задължителните пенсионноосигурителни вноски на RATP и на тези в предприятията, прилагащи общоприложима пенсионноосигурителна схема.
(126)
Без провеждането на реформата, предмет на уведомление, RATP е трябвало да осигури за финансовите години след 2006 г. средства за пенсионноосигурителните вноски за щатните служители. Това задължение е пряко следствие от факта, че вноските за пенсия „от работодател“ за щатните служители на RATP не са имали погасителен характер.
(127)
Освен това необходимите вноски за пенсия за старост, дължими от RATP за осигуряване на финансовото равновесие на пенсионната схема, са щели да бъдат различни от тези на потенциалните ѝ конкуренти.
(128)
Следователно без провеждането на реформата, предмет на уведомление, RATP е трябвало да поеме допълнителен годишен разход от порядъка на няколкостотин милиона евро, какъвто не е налице при реформираната схема.
(129)
Вследствие на това RATP би била поставена в неравностойно положение поради разходите си за пенсии в условията на либерализиран пазар, което в значителна степен би засегнало нейната дейност.
(130)
От горепосоченото следва, че с прилагането на Регламент (ЕО) № 1370/2007, с който се предвижда постепенното отваряне за конкуренцията на пазара на обществен градски транспорт, пенсионната схема на RATP, приложима съгласно закона от 1948 г., поради своя специфичен характер би създавала условия за нарушаване на конкуренцията, което би било в ущърб на RATP и нейните филиали. Най-важният ефект от въпросната помощ е, че приравнява вноските на RATP с тези на нейните конкуренти и на конкурентите на групата, като по този начин се отстранява засягащото RATP и групата RATP нарушение на конкуренцията.
(131)
Освен това реформата позволява на RATP да действа постепенно като частен инвеститор в условията на обичайни търговски ограничения. Всъщност това е една от целите на реформата.
(132)
Комисията счита също, че въпросната мярка е адаптирана към целта за общностния интерес, към който е насочена. Никакъв друг инструмент не би могъл да се справи с въпроса по по-ефективен начин. Биха могли да се отпуснат компенсации за предоставянето на публични услуги, но един такъв подход не би бил нито подходящ, нито осъществим в дългосрочен план поради структурния характер на проблема.
(133)
Що се отнася до пропорционалността на мерките, Комисията счита, че отпусканата помощ е ограничена до стриктния минимум. От 1 януари 2006 г. RATP поема пенсионни разходи, идентични с тези, които плаща всяко предприятие, чиито служители са обхванати от общоприложимите схеми.
(134)
И накрая Комисията счита, че мярката позволява да се осигури устойчивост на една пенсионна система с дестабилизирано финансиране. Комисията счита също, че предприемането на реформа по отношение на обезщетенията, изплащани по специалната пенсионноосигурителна схема (47), е само по себе си допълнителен определящ елемент. В тази връзка Комисията счита, че такива мерки напълно се вписват в по-общата рамка на реформи в областта на пенсионните системи на държавите-членки, нещо, което се желае както от Съвета, така и от Комисията (48).
(135)
В рамките на един статичен анализ Комисията счита, от една страна, че нарушенията на конкуренцията, причинени от въпросната мярка на пазара на обществения градски транспорт в Ile-de-France, имат твърде ограничен непосредствен ефект поради факта, че, предвид състоянието и дейността на RATP, е ясно, че засегнатите от реформата пенсионни задължения се отнасят за дейности, които традиционно са осъществявани в условията на нелиберализиран пазар с твърде слаба конкуренция до момента. От друга страна, що се отнася до пазарите, на които групата RATP развива дейност посредством своите филиали, Комисията счита, че въпросната мярка има незначителен ефект. Действително, ефектът от мярката върху тези пазари е непряко, тъй като, освен съществуващото стриктно правно, счетоводно и финансово разделение между предприятието майка и филиалите, реформата, предмет на уведомление, не засяга заетите във филиалите.
(136)
В рамките на един динамичен анализ, който предвид Регламент (ЕО) № 1370/2007 несъмнено е по-подходящ, Комисията счита, че дори мярката теоретично да позволява на RATP да поддържа господстващо положение, рискът за това е малък. Това заключение е вследствие на факта, че мярката се ограничава до приравняване на плащаните от RATP вноски с тези на конкурентите ѝ, както и на това, че в резултат на реформата на специалната пенсионна схема, предприета през 2008 г., пенсионната схема на RATP не поражда специфични предимства за предприятието.
(137)
В контекста на посоченото по-горе Комисията заключава, че отрицателният ефект от помощта, отпусната за RATP, ще бъде умерен. Реформата, предмет на уведомление, се ограничава единствено до стриктно необходимото за създаване на еднакви условия по отношение на вноските за задължително пенсионно осигуряване за старост, прекратява нарушаването на конкуренцията, което би поставило RATP в неравностойно положение и следователно не засяга условията на търговия до степен, противоречаща на общия интерес.
(138)
От това следва, че въпросната мярка е съвместима с общия пазар, при условие че реформата на специалната пенсионна схема на RATP, предназначена да хармонизира последната с правилата на общоприложимите схеми за заетите в частния сектор и държавните служители, бъде приложена изцяло.
(139)
Комисията счита, че предходното заключение не е в противоречие със заключенията, произтичащи от нейното Решение 2005/145/ЕО по делото EDF (49).
(140)
В тази връзка следва да се напомни, че в това решение Комисията е разрешила държавни помощи, които освобождават предприятията в определен сектор от специфични пенсионни задължения, надвишаващи тези, които произтичат от общата пенсионна схема и които са определени по време на монополния период. В този случай Комисията е счела, че частичното освобождаване от задължението, произтичащо от механизма на финансиране на специални пенсионни права, придобити преди датата на реформата, е представлявало държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, която е могла да бъде обявена за съвместима с общия пазар. В своя анализ на съвместимостта Комисията е преценила, че по характера си ситуацията с EDF не се е различавала много от тази с „невъзвръщаемите разходи“ в енергийния сектор. В действителност е ставало въпрос за помощи, насочени към улесняване прехода към конкурентоспособен енергиен сектор. Комисията е преценила за целесъобразно да свърже помощите за EDF с компенсирането на невъзвръщаемите разходи (50) и е обявила, че ще следва този подход в анализа си на подобните случаи.
(141)
В контекста на посоченото по-горе Комисията счита, че в настоящия случай държавната помощ освобождава RATP от пенсионни задължения, надвишаващи тези, които произтичат от общата пенсионна схема и които са определени преди либерализирането на пазара. Същевременно Комисията добавя, че реформата на специалните пенсионни схеми, приложена от RATP в началото на 2008 г. приравнява специалната схема за служителите на RATP към правилата на общоприложимите схеми за заетите в частния сектор и за държавните служители.
11.4. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(142)
В заключение Комисията счита, че въпросната мярка представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО. Тази държавна помощ е неправомерна, но съвместима с общия пазар по смисъла на член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО.
12. ОЦЕНКА НА ВТОРАТА И ТРЕТАТА МЯРКА
(143)
Както беше посочено по-горе, реформата, предмет на уведомление, предвижда от 1 януари 2006 г. държавата да плаща на ПОК-RATP субсидия, предназначена да се уравновеси балансът ѝ.
(144)
Освен това, реформата, предмет на уведомление, предвижда възможността за ПОК-RATP да прехвърли към общоприложимите схеми основните пенсионни права по специалната схема. С оглед спазване на общия принцип на финансова неутралност, това прехвърляне предполага плащането на компенсации на приемните схеми - компенсации, които държавата поема вместо ПОК-RATP.
(145)
Въпросът е да се определи дали тези мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(146)
В тази връзка следва да се напомни, че член 87 от Договора за ЕО се прилага само за предприятия по смисъла на общностното право в областта на конкуренцията. Съгласно установената съдебна практика на Съда, сферата на социалната закрила, когато тя се основава на солидарността, не представлява икономическа дейност по смисъла на Договора (вж. точка 67 от решението за откриване на процедура от 10 октомври 2007 г.) (51).
(147)
В контекста на тази съдебна практика Комисията счита, че ПОК-RATP, както и пенсионните каси, които приемат активно работещите и пенсионираните служители на RATP, т.е. CNAV и AGIRC-ARRCO, не са предприятия по смисъла на общностното право в областта на конкуренцията поради следните причини.
(148)
В настоящия случай Комисията отбелязва най-напред, че служителите на RATP подлежат на задължителна социална закрила, включваща самостоятелна схема за осигуряване за пенсия за старост със социална цел. Действително целта ѝ е да осигури покрие риска от старост за всички осигуряващи се по нея лица, независимо от тяхното имуществено и здравословно състояние в момента на включването им.
(149)
Комисията счита също, че тази схема се подчинява на принципа на солидарност доколкото осигурителните вноски от активно работещите финансират пенсиите на пенсионираните служители.
(150)
Комисията отбелязва също, че управлението на разглежданата схема е било възложено от закона на ПОК-RATP, чиято дейност е подчинена на държавата и се контролира от нея. В този смисъл касата получава прихода от вноските, дължими от работещите в RATP и от самата RATP, и осигурява утвърждаването и обслужването на пенсиите. Комисията отбелязва, че по силата на член L. 711-1 от Кодекса за социално осигуряване, на ПОК-RATP са предоставени всички правомощия съгласно член L. 111-1 от същия кодекс, според който, по-специално, организацията на социалното осигуряване се основава на принципа на национална солидарност.
(151)
Накрая Комисията установи, че при изпълнението на своята задача ПОК-RATP прилага закона и не разполага с възможност да влияе върху размера на вноските, ползването на средствата или определянето на нивото на обезщетенията. Плащаните обезщетения са законосъобразни и не зависят от събираните вноски.
(152)
Тъй като ПОК-RATP не е предприятие по смисъла на общностното право в областта на конкуренцията, Комисията счита, че плащането на субсидия за уравновесяване сметките на ПОК-RATP от страна на държавата и финансирането на компенсации от държавата вместо от ПОК-RATP не представляват държавни помощи по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Създаването на Пенсионна каса за служителите на RATP (ПОК-RATP) представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, отпусната неправомерно от Франция в нарушение на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО.
Тази държавна помощ е съвместима с общия пазар по смисъла на член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО, при условие че реформата на специалната пенсионна схема на RATP, предназначена да хармонизира последната с правилата на общоприложимите схеми за заетите в частния сектор и за държавните служители, бъде приложена изцяло.
Следователно привеждането в действие на помощта е разрешено.
Член 2
Плащането на субсидия за уравновесяване на сметките на ПОК-RATP от страна на държавата и финансирането на компенсации от държавата вместо от ПОК-RATP при прехвърлянето на основни права по специалната схема към общоприложимите схеми не представляват държавни помощи по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
Член 3
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2009 година.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 13 päivänä heinäkuuta 2009,
RATP:n eläkejärjestelmän rahoitusmallin uudistuksesta (Valtiontuki C 42/07 (ex N 428/06)) jonka Ranska aikoo toteuttaa RATP:n hyväksi
(tiedoksiannettu numerolla K(2009) 5505)
(Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2009/945/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Ranska ilmoitti komissiolle 29 päivänä kesäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellä RATP:n (Régie Autonome des Transports Parisiens, Pariisin liikennelaitos) eläkejärjestelmän rahoitusmallin uudistuksesta. Se toimitti komissiolle lisätietoja 29 päivänä syyskuuta 2006, 15 päivänä joulukuuta 2006 ja 4 päivänä huhtikuuta 2007 päivätyillä kirjeillä.
(2)
Komissio ilmoitti 10 päivänä lokakuuta 2007 päivätyllä kirjeellä Ranskalle päätöksestään aloittaa ilmoitetun toimenpiteen osalta EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely (jäljempänä ’menettelyn aloittamista koskeva päätös’).
(3)
Menettelyn aloittamista koskeva päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä15 päivänä tammikuuta 2008 (2).
(4)
Ranskan viranomaiset esittivät huomautuksensa 22 päivänä tammikuuta 2008 päivätyssä kirjeessään.
(5)
Komissio sai 19 päivänä helmikuuta 2008 huomautuksia asianomaisilta. Se toimitti nämä huomautukset Ranskalle lausuntoa varten ja sai sen lausunnon 3 päivänä huhtikuuta 2008 päivätyllä kirjeellä.
(6)
Ranskan viranomaiset ilmoittivat komissiolle 23 päivänä huhtikuuta 2008, että Ranskan hallitus oli käynnistänyt syksyllä 2007 julkisten yhtiöiden erityiseläkejärjestelmien, muun muassa RATP:n henkilökunnan eläkejärjestelmän, uudistuksen.
(7)
Komissio pyysi 6 päivänä tammikuuta 2009 Ranskan viranomaisilta lisää tietoja. Ranskan viranomaiset vastasivat 3 päivänä maaliskuuta 2009 päivätyllä kirjeellään.
2. KUVAUS TUENSAAJASTA
(8)
Pariisin liikennelaitos Régie Autonome des Transports Parisiens (jäljempänä ’RATP’) on ranskalainen julkinen yhtiö, joka on kokonaan Ranskan valtion omistuksessa. Se on perustettu 21 päivänä maaliskuuta 1948 annetulla lailla nro 48-506 matkustajaliikenteen uudelleen järjestämisestä ja koordinoinnista Pariisin alueella (3), ja sen toimialana on ”sille osoitettu joukkoliikenneverkkojen ja -linjojen toiminta” (4).
(9)
Laissa rajattiin RATP:n tehtävät koskemaan Pariisin alueen joukkoliikennettä. Maaliskuun 21 päivänä 1948 annetun lain nro 48-5067 artiklan mukaan RATP:n tehtävänä on ”ylläpitää Pariisin kaupungin ja Seinen departementin joukkoliikenneverkkoja sekä Seine-et-Oisen ja Seine-et-Marnen linjoja, joita koskevat oikeudet myönnetty tai joita on vuokrattu aikaisemmin Compagnie du chemin de fer métropolitain -yhtiölle tai Société des transports en commun de la région parisienne -yhtiölle”. Tämä seikka vahvistettiin uudelleen edellä mainitussa 7 päivänä tammikuuta 1959 annetussa määräyksessä nro 59-151.
(10)
RATP voi kuitenkin tarjota tytäryhtiöidensä kautta palveluja Ile-de-Francen ulkopuolella (5). RATP:n tytäryhtiöt ovat yritysmuodoltaan osakeyhtiöitä (société anonyme), ne on jaettu nykyään kolmeen ryhmään, ja niissä työskentelee noin 2 050 henkeä, joista 170 on siirretty emoyhtiöstä. Nämä ryhmät ovat
-
Liikenne-ryhmä, jota luotsaa RATP Développement SA -yhtiö, jonka konsolidoitu liikevaihto tilikaudella 2005 oli 57 miljoonaa euroa, joista 4,7 miljoonaa euroa oli peräisin kansainvälisestä toiminnasta ja 3,1 miljoonaa euroa alueiden (Ranska lukuun ottamatta Ile-de-Francea) toiminnasta;
-
Tekniset asiantuntijapalvelut -ryhmä, jota luotsaa RATP International SA, jonka konsolidoitu liikevaihto vuonna 2005 oli 86 miljoonaa euroa, jonka toiminnasta lähes 80 prosenttia on kansainvälistä ja jonka Ranskassa tehdystä liikevaihdosta valtaosa on peräisin Ile-de-Francen ulkopuolelta;
-
Kiinteistöt-ryhmä, johon kuuluu lähinnä kiinteistöjen rakennuttamisesta (RATP:n hallinnassa oleville alueille), metroasemien liiketilojen hyödyntämisestä ja televiestintätoiminnasta vastaavia tytäryhtiöitä ja jonka konsolidoitu liikevaihto vuonna 2005 oli 33 miljoonaa euroa, joka oli kokonaan peräisin Ile-de-Francen alueelta.
(11)
RATP-konsernissa työskentelee kaikkiaan noin 46 050 henkeä, joista 44 000 työskentelee RATP:ssä virkamiehinä (agents sous statut), ja loput - eli 2 050 henkeä - työskentelevät RATP:n tytäryhtiöissä.
(12)
Virkamiesten työehdot vahvistetaan sääntelyteitse RATP:n henkilöstösäännöissä (6). RATP:n tytäryhtiöissä työskentelevien 2 050 henkilön työehdot vahvistetaan puolestaan työehtosopimuksissa ja siksi heihin ei sovelleta RATP:n virkamiesten henkilöstösääntöjä.
3. KUVAUS ILE-DE-FRANCEN JOUKKOLIIKENNEMARKKINOISTA
(13)
Ile-de-Francen joukkoliikennemarkkinat eivät ole olleet tähän asti avoimet kilpailulle. Lupia, jotka koskivat liikenteen harjoittamista joukkoliikennelinjoilla, on myönnetty noudattaen matkustajaliikenteen järjestämisestä Ile-de-Francen alueella 7 päivänä tammikuuta 1959 annetussa asetuksessa nro 59-157 (7) säädettyä menettelyä, jonka mukaisesti Ile-de-Francen joukkoliikennemarkkinat jaettiin RATP:n sekä Ile-de-Francen alueella tuohon aikaan toimineiden useiden historiallisten pienten yksityisten liikenteenharjoittajien kesken.
(14)
RATP:n lisäksi noin sata yritystä tarjoaa joukkoliikennepalveluja Ile-de-Francen alueella. Näihin yrityksiin kuuluu SNCF sekä yksityisiä liikenteenharjoittajia, jotka ovat muodostaneet OPTILE-liiton (noin 95 yritystä, joista kolme on merkittäviä linja-autoliikenneyhtiöitä: Veolia Transport, Keolis et Transdev).
(15)
Rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23 päivänä lokakuuta 2007 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:oo1370/2007 (jäljempänä ’asetus (EY) N:o 1370/2007’) (8) säädetään joukkoliikennemarkkinoiden avaamisesta vähitellen. Asetuksen 12 artiklan mukaisesti asetus tulee voimaan 3 päivänä joulukuuta 2009.
4. RATP:N VIRKAMIESTEN ERITYISESTÄ ELÄKEJÄRJESTELMÄSTÄ MAKSETUT ELÄKE-ETUUDET ENNEN ILMOITETTUA UUDISTUSTA JA SEN JÄLKEEN
(16)
RATP:n eläkejärjestelmästä säädetään edellä mainitun 21 päivänä maaliskuuta 1948 annetun lain nro 48-50631 artiklassa ja tätä lakia on täydennetty 23 päivänä syyskuuta 1959 annetulla asetuksella nro 59-1091 RATP:n säännöistä (9).
(17)
RATP:n virkamiesten eläkejärjestelmä on Ranskan sosiaaliturvalain L711-1 ja R711-1 artiklassa tarkoitettu erityisjärjestelmä, joka tarjoaa erityisiä etuuksia suhteessa yleisen eläkeoikeuden mukaisiin järjestelmiin. Kyseessä on sääntelyyn perustuva järjestelmä eli järjestelmä, jonka valtio vahvistaa hallinnollisesti. Lisäksi muuttujien, eläkemaksujen ja suoritusten kehitys riippuu sääntelystä.
(18)
Tammikuun 15 päivään 2008 asti RATP:n virkamiesten erityisen eläkejärjestelmän merkittävimmät erityispiirteet yleisen eläkeoikeuden mukaisiin järjestelmiin verrattuna liittyivät eläkeoikeuden laskentatapaan ja eläkkeiden maksamiseen.
(19)
Yleisen eläkeoikeuden mukaisissa järjestelmissä eläkkeen määrä lasketaan koko uran tai uran osan keskipalkan perusteella. Se riippuu myös eläkevakuutuksen kestosta tai vakuutetun iästä, joten eläke kasvaa tai vähenee sen mukaan, ylittääkö vakuutettu näiden kahden kriteerin suhteen asetetut arvot vai jäävätkö ne täyttymättä. Yleisessä järjestelmässä eläke lasketaan uran 25 parhaan vuoden keskipalkan pohjalta (bonukset mukaan luettuina ja soveltaen vuosipalkalle asetettua ylärajaa), ja eläkkeen määrä tästä palkasta on 50 prosenttia (täysi eläke), jos vakuutetulla on takanaan vähintään 40 vakuutusvuotta.
(20)
Sen sijaan RATP:n eläkejärjestelmässä virkamiehillä oli oikeus saada kultakin vakuutusvuodelta kaksi prosenttia peruspalkasta (ilman bonuksia), jota he olivat saaneet kuuden viimeisen työskentelykuukauden aikana, kuitenkin enintään 37,5 vakuutusvuodelta. Näin ollen RATP:n työntekijä sai 37,5 työvuoden jälkeen eläkkeen, joka oli 75 prosenttia hänen viimeisestä palkastaan ilman bonuksia eli noin 64,5 prosenttia hänen viimeisestä palkastaan, johon bonukset on laskettu mukaan.
(21)
Elokuun 21 päivänä 2003 annetussa laissa (10) säädetyn uudistuksen perusperiaatteet, jotka koskevat lähes kaikkia Ranskan peruseläkejärjestelmiä, laajennettiin 15 päivänä tammikuuta 2008 annetulla asetuksella nro 2008-48 (11), 30 päivänä kesäkuuta 2008 annetulla asetuksella nro 2008-637 (12) ja 30 päivänä joulukuuta 2008 annetulla asetuksella nro 2008-1514 (13) koskemaan RATP:n erityistä eläkejärjestelmää. Uudistuksen yhtenä tavoitteena on saattaa erityisjärjestelmät yhdenmukaisiksi yksityisen sektorin työntekijöiden ja virkamiesten perusjärjestelmistä annettujen yleisen eläkeoikeuden sääntöjen kanssa. Vakuutusaikaa, jota täyden eläkkeen saaminen RATP:n erityisjärjestelmästä edellyttää, nostetaan vähitellen niin, että vuonna 2010 se on 40 vuotta, minkä jälkeen sitä nostetaan joka vuosi heinäkuun 1 päivänä kolmella kuukaudella, kunnes saavutetaan yleisessä järjestelmässä ja julkishallinnon virkamiesten järjestelmässä vaadittu aika (yleisessä järjestelmässä ja julkishallinnon virkamiesten järjestelmässä vuonna 2012 vaadittava 41 vuoden vakuutusaika saavutetaan näin ollen erityisjärjestelmässä vuonna 2016).
5. RATP:N VIRKAMIESTEN ERITYISEN ELÄKEJÄRJESTELMÄN RAHOITUS ENNEN ILMOITETTUA UUDISTUSTA JA SEN JÄLKEEN
(22)
RATP:n virkamiesten eläkejärjestelmä perustuu jakojärjestelmään, jossa työssä käyvien maksamat eläkevakuutusmaksut käytetään välittömästi eläkeläisten eläkkeiden maksamiseen (14).
(23)
Tammikuun 31 päivään 2005 asti erityisen eläkejärjestelmän sitoumukset muodostivat RATP:lle juridisesti velan. Edellä mainitun vuonna 1948 hyväksytyn lain 20 artiklan mukaan RATP:n velvollisuutena oli turvata erityisen eläkejärjestelmänsä rahoitustasapaino.
(24)
Erityisen eläkejärjestelmän hoitamisesta vastasi RATP:n eläkeosasto, joka oli osa oikeushenkilöä RATP. Osasto peri RATP:n työssäkäyvien virkamiesten eläkevakuutusmaksut ja RATP:n työnantajamaksut ja maksoi eläkkeet järjestelmästä eläkkeeseen oikeutetuille henkilöille. Eläkevakuutusmaksut (työntekijöiden maksuosuus oli 7,85 prosenttia ja työnantajan maksuosuus 15,34 prosenttia) olivat pienemmät kuin yleisen järjestelmän maksut (työntekijöiden maksuosuus 12 prosenttia ja työnantajan maksuosuus 18 prosenttia).
(25)
RATP:n eläkejärjestelmään kirjattiin monen vuoden ajan rakenteellinen vaje, joka johtui työssäkäyvien ja eläkeläisten demografisesta epätasapainosta, siitä, että järjestelmä tarjosi erityisiä etuuksia suhteessa yleiseen järjestelmään, ja joulukuun 31 päivään 2005 asti standardoiduista eläkevakuutusmaksuista. Valtio hyvitti RATP:n eläkejärjestelmän toistuvat vajeet edellä mainittujen 7 päivänä tammikuuta 1959 annetun määräyksen 2 artiklan ja 7 päivänä tammikuuta 1959 annetun asetuksen nojalla.
(26)
Ranskan viranomaiset ilmoittivat 29 päivänä kesäkuuta 2006 RATP:n eläkejärjestelmän rahoitusmallin uudistuksesta. Ranskan viranomaisten mukaan uudistus on osa viimeisten kymmenen vuoden aikaista Ile-de-Francen kaupunkiliikenteen institutionaalista kehitystä sekä valmisteluja, jotka koskevat kaupunkiliikenteen avaamista kilpailulle.
(27)
Ilmoitettu uudistus on kaksivaiheinen.
5.1 RATP:N HENKILÖKUNNAN ELÄKEKASSAN PERUSTAMINEN 1 PÄIVÄNÄ TAMMIKUUTA 2006
(28)
Joulukuun 26 päivänä 2005 annetun asetuksen nro 2005-1635 (15) ensimmäisen artiklan nojalla perustettiin 1 päivänä tammikuuta 2006 RATP:n henkilökunnan eläkekassa (jäljempänä ’CRP-RATP’).
(29)
CRP-RATP luokitellaan yksityisoikeudelliseksi sosiaaliturvaorganisaatioksi, joka on oikeushenkilö ja joka on oikeudellisesti ja rahoituksellisesti riippumaton RATP:stä. Sosiaaliturvalain L711-1 artiklan nojalla CRP-RATP:llä on valtuudet, jotka määritellään saman lain L111-1 artiklassa, jossa muistutetaan erityisesti, että sosiaaliturvaorganisaatio perustuu kansallisen yhteisvastuun periaatteeseen. Sen on noudatettava kaikkiin riippumattomiin eläkekassoihin sovellettavaa sosiaaliturvalainsäädäntöä. Valtion toimivaltaiset viranomaiset, joita hallituksen valtuuttamat henkilöt edustavat, valvovat sitä.
(30)
CRP-RATP:stä tuli perustamisensa myötä RATP:n sijasta yksinomainen oikeudellinen taho, joka maksaa virkamiesten eläkkeitä.
(31)
Näin ollen CRP-RATP perii 1 päivästä tammikuuta 2006 alkaen RATP:ltä vapauttavan maksun, joka vastaa työntekijöiden maksuosuuksia erityisjärjestelmään ja sen maksuosuutta työnantajana. Lisäksi maksuosuuksia korotettiin samasta päivästä alkaen, niin että ne vastaavat yleistä järjestelmää (16). Eläkemaksujen lisäksi CRP-RATP saa valtiolta suorituksen, jonka tarkoituksena on tasapainottaa sen talous. Tällä tasapainottavalla maksulla rahoitetaan sekä erityisjärjestelmän demografinen vaje että tämän järjestelmän omat eläkeoikeudet. Valtio maksoi tasapainottavaa avustusta 390,11 miljoonaa euroa vuonna 2006 ja 414 miljoonaa euroa vuonna 2007.
5.2 RATP:N ERITYISJÄRJESTELMÄN PERUSOIKEUKSIEN TALOUDELLINEN SIIRTÄMINEN YLEISEN SOSIAALITURVALAINSÄÄDÄNNÖN MUKAISIIN ELÄKEJÄRJESTELMIIN
(32)
Edellä mainitun 26 päivänä joulukuuta 2005 annetun asetuksen nro 2005-163518 artiklassa säädetään sellaisesta mahdollisuudesta, että CRP-RATP siirtäisi taloudellisesti osan RATP:n virkamiesten erityisjärjestelmään liittyvistä eläkeoikeuksista yleisen sosiaaliturvalainsäädännön mukaisiin eläkejärjestelmiin (CNAV (17) ja ARGIC (18)/ARRCO (19)) (20), toisin sanoen CRP-RATP:n eläkeoperaatiot siirrettäisiin teknisesti yleisen sosiaaliturvalainsäädännön mukaisiin eläkejärjestelmiin (jäljempänä ’vastaanottavat järjestelmät’).
(33)
Sillä, että osa RATP:n erityisjärjestelmän eläkeoikeuksista siirretään yleisen sosiaaliturvalainsäädännön mukaisiin eläkejärjestelmiin, pyritään hyödyntämään sukupolvien ja ammattikuntien välistä yhteisvastuumekanismia huomattavasti laajemmalta demografiselta pohjalta sekä laajemmin turvaamaan jakojärjestelmäperiaatteen mukaisesti rahoitettujen pakollisten eläkejärjestelmien rahoituksen kestävyys.
(34)
Sosiaaliturvalain L222-6 artiklan mukaan erityinen eläkejärjestelmä tai muu eläkejärjestelmä voidaan siirtää yleisen sosiaaliturvalainsäädännön mukaisiin eläkejärjestelmiin niiden erityisjärjestelmistä maksettavien etuuksien osalta, jotka vastaavat yleisestä järjestelmästä palkansaajille maksettavia eläke-etuuksia.
(35)
Kun kyse on jakojärjestelmään perustuvasta eläkejärjestelmästä, muussa järjestelmässä (ja siten myös muiden kriteerien mukaisesti) hankittujen oikeuksien siirto vastaanottavaan järjestelmään toteutetaan laskemalla nämä hankitut oikeudet vastaanottavan järjestelmän sääntöjen mukaisesti, aivan kuin edunsaajat (eläkeläiset, työntekijät ja rekisteristä poistetut) olisivat kuuluneet vastaanottavaan järjestelmään koko uransa ajan.
(36)
Tässä tapauksessa Ranskan viranomaiset ovat laskeneet perusoikeudet eli oikeudet, jotka vastaavat vastaanottavien järjestelmien sääntöjen mukaan laskettuja ja näihin järjestelmiin siirrettäviä eläke-etuuksia (21). Vastaanottaviin järjestelmiin voidaan siirtää vain tällä tavoin määritellyt perusoikeudet.
(37)
Sosiaaliturvalain 222-6 artiklassa säädetään lisäksi, että erityisjärjestelmän siirron yhteydessä on noudatettava periaatetta, jonka mukaan toimenpiteen on oltava taloudellisesti ehdottoman neutraali vastaanottavan järjestelmän vakuutettujen kannalta. Toisin sanoen erityisen eläkejärjestelmän taloudellinen siirtäminen yleisen eläkeoikeuden mukaiseen järjestelmään ei saa missään tapauksessa huonontaa vastaanottavan järjestelmän taloudellista tilannetta.
(38)
Tässä yhteydessä tehdään arviointi, jonka tarkoituksena on määrittää, millainen osuus näistä hankituista eläkeoikeuksista todella hyväksytään siirron yhteydessä, jotta edellä mainittua taloudellisen neutraaliuden periaatetta noudatetaan tiukasti. Arvioinnissa verrataan sen konsernin eläkekustannusten suhdetta, jota siirto koskee, vastaanottavan järjestelmän eläkekustannusten suhteeseen (22). Siispä vastaanottava järjestelmä määrittelee, millainen osuus näistä aiemmin hankituista, uudelleen lasketuista oikeuksista voidaan hyväksyä, jotta järjestelmien eläkekustannusten suhteet pysyvät tasapuolisina: eläkeoikeudet siirretään vastaanottavaan järjestelmään ”maksutta” tähän hyväksyntärajaan asti.
(39)
Jos vastaanottavan järjestelmän hyväksyntäraja jää alle 100 prosenttiin hankituista, uudelleen lasketuista oikeuksista, vastaanottava järjestelmä voi ehdottaa järjestelmälle, jota siirto koskee, että kaikki oikeudet hyväksytään oikeuksien säilyttämismaksun (eli ”välirahan”) maksamista vastaan.
(40)
Välirahojen laskentamenetelmän tavoitteena on se, ettei vastaanottavan järjestelmän etukäteen ennakoitu tilanne muuttuisi. Ennakoivassa arvioinnissa välirahan määrä on sama kuin vuotuisten liittymismaksujen todellinen nettoarvo. Vuotuisella liittymismaksulla tarkoitetaan maksua, joka - vastaanottavalle järjestelmälle siirrettyjen lisäoikeuksien osalta (eli maksutta siirrettyjen oikeuksien lisäksi) - vuosittain tasaa liitetyn järjestelmän ja vastaanottavan järjestelmän väliset kustannussuhteet.
(41)
Jos vastaanottavan järjestelmän taloudellinen tilanne on rakenteellisesti alijäämäinen, laskentamenetelmän mukaan tätä epätasapainoa ei saa pahentaa mutta sitä ei toisaalta myöskään vaadita pienentämään vaatimalla yhtiöltä, jota siirto koskee, ennakoivaa teknistä tasapainoa.
(42)
Koska tässä tapauksessa RATP:n demografinen rakenne on huonompi kuin johonkin yleisen sosiaaliturvalainsäädännön mukaiseen eläkejärjestelmään kuuluvan keskimääräisten ranskalaisyrityksen demografinen rakenne, RATP:n virkamiesten erityisen eläkejärjestelmän perusoikeuksien siirtäminen kokonaan yleisen sosiaaliturvalainsäädännön mukaisiin eläkejärjestelmiin edellyttää sitä, että vastaanottaville järjestelmille maksetaan välirahoja eli poikkeuksellisia, kertaluonteisia ja vastuuvelvollisuudesta lopullisesti vapauttavia maksuja.
(43)
Ranskan viranomaiset ovat määrittäneet yksityiskohtaisesti näiden välirahojen laskutavat. Laskennassa käytetään toteutusajankohtana vallitsevia seuraavien muuttujien arvoja:
-
maksuosuudet ja maksujen määräytymisperusteet, joiden pohjalta voidaan laskea ennakoidut varaukset lisäeläkejärjestelmiä varten;
-
diskonttokorko ja mahdollisesti kuolleisuustaulukko, jotka vaihtelevat taloudellisten olosuhteiden mukaan.
(44)
Ranskan viranomaisten tämänhetkisen arvion mukaan maksettavat välirahat ovat seuraavat:
-
yleisestä sosiaaliturvajärjestelmästä vastaavalle palkansaajien kansalliselle vanhuuseläkekassalle (CNAV) maksettava väliraha, jonka määrä on noin [400-800] (23) miljoonaa euroa;
-
yleisen eläkeoikeuden mukaisille lisäeläkejärjestelmille (AGIRC-ARRCO) niiden vakuutusteknisiin varauksiin osallistumisen muodossa maksettavat välirahat, joiden määrän pitäisi olla noin [80-300] miljoonaa euroa.
(45)
Ranskan hallitus aikoo maksaa CRP-RATP:n sijasta nämä välirahat yleisen eläkeoikeuden mukaisiin järjestelmiin taatakseen, että RATP:n erityisjärjestelmän siirto näihin vastaanottaviin järjestelmiin on taloudellisesti neutraali.
(46)
Siirron jälkeen kertyvistä perusoikeuksista todettakoon, että RATP:n ja sen virkamiesten on maksettava yleisen eläkeoikeuden mukaiset eläkemaksut saadakseen yleisessä järjestelmässä ja täydentävissä järjestelmissä myönnettävät perusoikeudet.
6. MENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT
(47)
Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään komissio toi esiin epäilevänsä, soveltuisiko ilmoitettu uudistus yhteismarkkinoille. Komissio mainitsi, että menettelyn tarkoituksena oli selvittää, oliko ilmoitettu uudistus RATP:lle myönnettyä tukea.
(48)
Komissio tutki aluksi CRP-RATP:n perustamisen ja yleisen eläkeoikeuden mukaisiin järjestelmiin tehtävän siirron välistä tiivistä yhteyttä ja katsoi tarpeelliseksi varmistaa, ettei perusoikeuksien siirtäminen ollut RATP:lle myönnettyä valtiontukea.
(49)
Tämän jälkeen komissio esitti epäilyjä väitteestä, jonka mukaan se, että valtio rahoittaa RATP:n eläkejärjestelmän erityisoikeudet, ei ole valtiontukea ja että soveltuu yhteismarkkinoille.
(50)
Lopuksi komissio esitti epäilyjä ilmoitetun uudistuksen välttämättömyydestä ja sen oikeasuhteisuudesta yleisen edun huomioon ottaen. Ilmoitetun uudistuksen välttämättömyyden osalta komissio tutki Pariisin alueen joukkoliikennemarkkinoiden todellista avaamista sekä RATP:n juridiseen ja tosiasialliseen tilanteeseen liittyvien, todellisen kilpailun mahdollisesti estävien tekijöiden poistamista. Komissio esitti myös epäilyjä siitä, oliko ilmoitettu uudistus luonteeltaan oikeasuhteinen, erityisesti siksi, että se koski myös uudistuksen täytäntöönpanon jälkeen palkattavien työntekijöiden erityisiä eläkesitoumuksia.
(51)
Lokakuun 10 päivänä 2007 tekemässään päätöksessä komissio totesikin, että se, että valtio rahoitti RATP:n eläkejärjestelmän vajeen vuosina 1995-2005, oli valtiontukea Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (24) ensimmäisen artiklan b kohdan iii alakohdan nojalla (katso tämän päätöksen johdantokappale 15).
(52)
Lisäksi komissio katsoi, ettei CRP-RATP:hen voitu soveltaa EY:n perustamissopimuksen 87 artiklaa, koska CRP-RATP ei ole yritys (kyseisen päätöksen johdantokappale 67).
(53)
Lopuksi komissio arvioi, että takuu, jonka Ranskan valtio oli antanut erityisjärjestelmän edunsaajille, hyödytti suoraan RATP:n työntekijöitä eikä RATP:tä itseään ja että näin ollen sitä ei voitu katsoa yritystä hyödyttäväksi taloudelliseksi eduksi (kyseisen päätöksen johdantokappale 70).
7. RANSKAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET MENETTELYN ALOITTAMISESTA
(54)
Ranskan viranomaiset muistuttavat 22 päivänä tammikuuta 2008 päivätyssä kirjeessään katsovansa, että ilmoitetulla uudistuksella institutionalisoidaan henkilöille, ei yhtiölle (RATP), annettava tuki ja ettei kyse ole siksi valtiontuesta RATP:n hyväksi. Lisäksi Ranskan viranomaiset katsovat, että vaikka todellisena edunsaajana ilmoitetussa uudistuksessa olisi RATP, uudistus ei vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan eikä edes vääristä kilpailua, sillä RATP toimii vain yksillä markkinoilla, Ile-de-Francen kaupunkialueiden joukkoliikennemarkkinoilla, joita ei ole vielä avattu kilpailulle, eikä uudistus vaikuta millään tavalla RATP:n tytäryhtiöiden toimintaan tai markkinoihin, joilla ne toimivat.
(55)
Ranskan viranomaiset katsovat, ettei siihen, että CRP-RATP siirretään yleiseen järjestelmään, liity RATP:lle myönnettävän valtiontuen piirteitä, sillä siirto ei hyödytä RATP:tä.
(56)
Ensinnäkin Ranskan viranomaiset arvioivat, aivan kuten komissio totesi itsekin menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 69 kohdassa, että ”uudistuksen toinen vaihe eli välirahojen maksaminen ja CRP-RATP:n perusoikeuksien rahoituksen siirtäminen CNAV:hen ja AGIRC-ARRCO:hon ei vaikuta enää RATP:n taloudelliseen tilanteeseen”.
(57)
Lisäksi Ranskan viranomaiset katsovat, että perusoikeuksia vastanneet RATP:n velvoitteet eivät olleet kustannuksia, jotka olisivat normaalisti rasittaneet sen talousarviota yhteisön oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla. Ranskan viranomaisten mukaan ranskalaisten yritysten talousarviota normaalisti rasittavat vapauttavat maksut, joita maksetaan yleisen eläkeoikeuden mukaisille eläkekassoille, mutta talousarviota ei rasita velvollisuus maksaa työssäkäyvien työntekijöiden ja eläkeläisten eläkkeitä, niin kuin asia oli RATP:n tapauksessa, koska sillä oli ilmoitettuun uudistukseen asti oma eläkeosasto. Niinpä koska siihen, että CRP-RATP siirretään yleiseen järjestelmään ja valtio maksaa välirahat yleiseen järjestelmään, liittyy yleistä eläkeoikeutta vastaavan vapauttavan maksun suorittaminen, RATP ei välty kustannuksilta, jotka rasittaisivat normaalisti yrityksen taloutta.
(58)
Lisäksi Ranskan viranomaiset katsovat, että koska valtio loi erityisjärjestelmän RATP:n perustamisen yhteydessä vuonna 1948, olisi epänormaalia, että yrityksen pitäisi kantaa kustannukset, joita aiheutuu välimaksuista, jotka maksetaan vastineeksi CRP-RATP:n siirtämisestä yleiseen järjestelmään.
(59)
Ensinnäkin Ranskan viranomaiset arvioivat, että tässä tapauksessa ei voida soveltaa oikeuskäytäntöä, jonka mukaan työehtosopimuksiin perustuvat kulut ovat luonteensa vuoksi kustannuksia, jotka normaalisti rasittavat yritysten talousarviota - riippumatta siitä, ovatko yritykset liittyneet työehtosopimukseen vapaaehtoisesti vai onko se laajennettu koskemaan niitä säädösteitse (25) -, sillä RATP:n virkamiesten eläkejärjestelmä ei perustu työehtosopimukseen.
(60)
Toiseksi Ranskan viranomaiset katsovat, ettei eritysoikeuksien olemassaolo hyödytä millään tavalla RATP:tä. Se, että RATP palkkaa edelleen virkamiehiä, jotka hyötyvät erityisoikeuksista, ei osoita, että erityisoikeuksien olemassaolosta olisi RATP:lle taloudellista hyötyä.
(61)
Kolmanneksi Ranskan viranomaiset pysyvät siinä kannassaan, että erityisoikeuksien rahoittaminen julkisista varoista on pelkästään korvaus RATP:lle koituneista epänormaaleista kuluista. Ranskan viranomaiset katsovat, että johtopäätös, jonka mukaan erityisten eläkeoikeuksien rahoitus ei ole valtiontukea, on tehty yhteisön oman oikeuskäytännön periaatteiden pohjalta; tästä oikeuskäytännöstä viimeisimpiä esimerkkejä ovat asioissa Combus (26) ja Enirisorse (27) annetut tuomiot.
(62)
Ranskan viranomaiset katsovat, että ilmoitettu uudistus soveltuisi yhteismarkkinoille siinäkin tapauksessa, että komissio katsoisi uudistukseen liittyvän valtiontuen piirteitä.
(63)
Ranskan viranomaiset pitävät kiinni kannastaan, jonka mukaan ilmoitettu uudistus sopii yhteen hukkakustannusteorian kanssa ja edistää kilpailua.
(64)
Lisäksi Ranskan viranomaiset katsovat, että uusi tapa rahoittaa eläkeoikeudet vuodesta 2006 alkaen on oikeasuhteinen ja välttämätön markkinoiden kilpailullisen toiminnan kannalta.
(65)
Ranskan viranomaiset katsovat ilmoitetun uudistuksen olevan välttämätön, sillä se on edellytys Ile-de-Francen kaupunkiliikennesektorin avaamiseksi kilpailulle asetuksen (EY) N:o 1370/2007 mukaisesti. Sen ansiosta on mahdollista ensinnäkin ehkäistä julkisten ja yksityisten toimijoiden välisen kilpailun vääristymistä ja toisaalta poistaa lopullisesti RATP:n eläkkeiden rahoitustavan muodostama markkinoille pääsyn este.
(66)
Ilmoitetun uudistuksen oikeasuhteisuudesta todettakoon, että Ranskan viranomaiset ilmoittivat komissiolle 23 päivänä huhtikuuta 2008 päiväämässään kirjeessä Ranskan hallituksen käynnistämästä RATP:n erityisen eläkejärjestelmän uudistuksesta, jolla RATP:n erityinen eläkejärjestelmä saatetaan yleisen eläkeoikeuden sääntöjä vastaavaksi.
8. ASIANOSAISTEN HUOMAUTUKSET MENETTELYN ALOITTAMISESTA
(67)
Ammattiliitto SUD de la RATP ilmoitti 13 päivänä helmikuuta 2008 päivätyssä kirjeessään vastustavansa Ranskan viranomaisten ilmoittamaa suunnitelmaa, koska sen ainoana tavoitteena on tehdä RATP:stä suuri kansainvälinen konserni, jonka liikkeellepanevana voimana on voitonhimo. Kirjeessään SUD de la RATP kertoi komissiolle, että sen mukaan RATP:n virkamiehillä ei ole työlainsäädännön (Code du travail) mukaista yksityisoikeudellisten palkansaajien asemaa.
(68)
Lisäksi SUD de la RATP totesi, että pariteettisen sekatoimikunnan (commission mixte paritaire) olisi pitänyt laatia RATP:n eläkejärjestelmän uudistus, koska uudistus kuului työmarkkinaosapuolten työehtosopimusneuvottelujen piiriin.
9. RANSKAN HUOMAUTUKSET ASIANOSAISTEN ESITTÄMISTÄ HUOMAUTUKSISTA
(69)
RATP:n virkamiehiin sovellettavan oikeudellisen järjestelmän osalta Ranskan viranomaiset tarkentavat 3 päivänä huhtikuuta 2008 päivätyssä kirjeessään, että työlainsäädännön (Code du travail) säännöksiä sovelletaan RATP:n virkamiehiin, paitsi jos työlainsäädännössä tai oikeuskäytännössä toisin nimenomaan säädetään. Ranskan mukaan tällaisten poikkeusten olemassaolo ei ole riittävä osoitus siitä, että RATP:n virkamiehet asetettaisiin julkisoikeudelliseen palvelussuhteeseen.
(70)
Lisäksi Ranska ilmoittaa, että 19 päivänä joulukuuta 1960 annetussa asetuksessa nro 60-1362, jossa RATP:n paritaariselle sekatoimikunnalle annetaan toimivaltaa henkilöstösääntöjen alalla, ei käsitellä eläkejärjestelmää. Ranskan viranomaisten mukaan RATP:n eläkejärjestelmää ei ole perustettu työehtosopimusneuvottelujen seurauksena, vaan valtio asetti sen RATP:lle hallinnollisesti.
10. TÄMÄN PÄÄTÖKSEN AIHE
(71)
Tämä päätös koskee eläkkeiden uuden rahoitusjärjestelmän ja valtiontukia koskevien yhteisön sääntöjen yhteensopivuutta.
(72)
Lokakuun 10 päivänä 2007 aloitetun menettelyn ja erityisesti Ranskan viranomaisten toimittamien huomautusten ansiosta komissio on voinut täsmentää ilmoitetun uudistuksen täytäntöönpanotavat ja tämän pohjalta määrittää kolme toimenpidettä, joihin voi liittyä valtiontuen piirteitä.
(73)
Ensinnäkin CRP-RATP:stä tuli 1 päivänä tammikuuta 2006 RATP:n sijasta yksinomainen oikeudellinen taho, joka maksaa virkamiesten eläkkeitä.
(74)
Toiseksi valtio maksaa CRP-RATP:lle tammikuun 1 päivästä 2006 alkaen avustusta, jonka tarkoituksena on tasapainottaa sen talous. Tämä julkinen avustus kattaa RATP:n erityisjärjestelmän demografisen vajeen ja lisäkustannukset.
(75)
Kolmanneksi ilmoitetussa uudistuksessa esitetään sellainen mahdollisuus, että CRP-RATP siirtäisi erityisjärjestelmän peruseläkeoikeudet yleisen eläkeoikeuden mukaisiin järjestelmiin. Valtio maksaa CRP-RATP:n puolesta välirahat, joiden maksamisella pyritään noudattamaan periaatetta, jonka mukaan siirron on oltava taloudellisesti ehdottoman neutraali.
11. ARVIOINTI ENSIMMÄISESTÄ TOIMENPITEESTÄ: CRP-RATP:N PERUSTAMINEN
(76)
Komissio panee merkille, että CRP-RATP:stä tuli 1 päivänä tammikuuta 2006 RATP:n sijasta yksinomainen oikeudellinen taho, joka maksaa virkamiesten eläkkeitä. Komissio toteaa, että samanaikaisesti maksusta, jonka RATP maksoi CRP-RATP:lle eläkkeistä, tuli vapauttava.
(77)
Komissio panee merkille, että ennen tammikuun 1 päivää 2006 käytetyssä järjestelmässä erityisjärjestelmän eläkesitoumukset muodostivat RATP:lle juridisesti velan. Näin ollen RATP:n virkamiesten erityisjärjestelmän rahoitusjärjestely poikkesi yleisestä eläkeoikeudesta: RATP takasi kyseisen järjestelmän taloudellisen tasapainon, sillä työnantajamaksu, jonka RATP maksoi erityisjärjestelmään, ei ollut vapauttava.
(78)
Näin ollen komissio katsoo, että ilmoitetun uudistuksen mukaisten toimenpiteiden ensisijaisena tarkoituksena oli tehdä työnantajamaksusta, jota RATP maksoi virkamiestensä eläkkeiden perusteella, luonteeltaan vapauttava, mikä vapauttaisi näin RATP:n aiemmasta velvollisuudestaan taata erityisjärjestelmän tasapaino. Toisin sanoen ilmoitetulla uudistuksella siirrettiin vastuu kyseisen erityisjärjestelmän rahoitustasapainosta RATP:ltä CRP-RATP:lle ja loppujen lopuksi valtiolle.
(79)
Komissio toteaa lisäksi, että RATP:n vastuulla ollut järjestelmän rahoitustasapainoa koskeva vaatimus olisi ilman ilmoitettua uudistusta tarkoittanut sitä, että RATP olisi kirjannut kyseisen velvoitteen sitoumukseksi valtiota kohtaan ja sitoumus olisi kirjattu varaukseksi siirryttäessä IRFS-standardeihin (International Financial Reporting Standard, kansainväliset tilinpäätösstandardit), joita on sovellettu RATP:ssä kesäkuun 30 päivästä 2007 lähtien (28).
(80)
Komissio haluaa korostaa tässä yhteydessä, että CRP-RATP:n perustamisesta syntyvät ongelmat ovat samat kuin ne, jotka nousivat esiin La Posten palveluksessa olevien valtion virkamiesten eläkkeiden rahoitusjärjestelmän uudistuksen yhteydessä (29). Siispä komissio selvittää, liittyykö tässä tapauksessa kyseiseen toimenpiteeseen valtiontuen piirteitä, noudattaen samaa menettelyä kuin edellä mainitun päätöksen kohdalla.
11.1 VALTIONTUEN MYÖNTÄMINEN
(81)
EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”.
(82)
EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan toimenpide katsotaan valtiontueksi, jos se täyttää kaikki seuraavat edellytykset: 1) kyseessä oleva toimenpide tarjoaa valikoivan taloudellisen edun, 2) kyseinen etu rahoitetaan valtion varoilla, 3) etu vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua ja 4) etu vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(83)
Seuraavassa esitetään syyt, joiden vuoksi kyseisen toimenpiteen voidaan katsoa täyttävän kaikki edellä luetellut edellytykset ja olevan siten EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea RATP:lle.
11.1.1 VALIKOIVA TALOUDELLINEN ETU RATP:N HYVÄKSI
(84)
Jotta voidaan arvioida, sisältyykö kyseiseen toimenpiteeseen valtiontukea, on määritettävä, tarjoaako toimenpide RATP:lle taloudellista etua siten, että se vapautuu kustannuksista, joista yrityksen olisi tavallisesti vastattava omista varoistaan, ja onko se näin estänyt markkinavoimien tavanomaiset vaikutukset (30).
(85)
Tässä yhteydessä tavallisella kustannuksella tarkoitetaan vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tavallista kulua, joka liittyy yrityksen päivittäiseen liiketoimintaan tai sen juokseviin asioihin (31). Tuomioistuin on myös todennut, että tukena pidetään sellaisten maksujen keventämistä, jotka tavanomaisesti kuuluvat yritysten vastattaviksi, kun otetaan huomioon kyseisiä maksuja koskevan järjestelmän luonne ja rakenne, kun taas erityismaksu on näiden tavanomaisten maksujen lisäksi maksettava suoritus (32).
(86)
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön valossa sekä päätöskäytäntönsä mukaisesti (33) komissio katsoo, että kustannusten määrittely tavanomaisiksi tai epätavallisiksi edellyttää sellaisen viitekehyksen tai vertailuarvon määrittämistä, jolla pyritään osoittamaan yritykset, jotka olisivat toimenpiteellä tavoitellun päämäärän kannalta samankaltaisessa tosiasiallisessa tai oikeudellisessa tilanteessa.
(87)
Tältä osin on muistutettava, että EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi on ainoastaan määriteltävä, onko jossakin oikeudellisessa järjestelmässä valtion toimenpide omiaan suosimaan ”jotakin yritystä tai tuotannonalaa” EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla suhteessa muihin yrityksiin, jotka ovat toimenpiteellä tavoitellun päämäärän kannalta samanlaisessa tosiasiallisessa tai oikeudellisessa tilanteessa.
(88)
Tarkemmin sanottuna tuomioistuin toteaa, että vertailujärjestelmä valitaan kaksivaiheisesti: ensin määritetään kustannusjärjestelmä, jota kyseinen toimenpide koskee, ja toiseksi määritetään kyseiseen kustannusjärjestelmään sovellettava yleinen järjestelmä.
(89)
Jos on mahdollista löytää sopiva ulkoinen vertailukohta, jonka perusteella ”epätavallisten” kustannusten aiheutuminen voitaisiin määrittää, kyseinen toimenpide ei ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Vastakkaisessa tapauksessa kyseinen toimenpide on samassa artiklassa tarkoitettua valtiontukea.
11.1.1.1 Ulkopuolisen vertailukohdan puuttuminen tässä tapauksessa
(90)
Komissio on soveltanut edellä kuvattua menetelmää tähän tapaukseen ja katsoo, että kustannusjärjestelmä, jota kyseessä oleva toimenpide koskee, muodostuu sosiaalivakuutusmaksuista, joita työnantaja maksaa osana työntekijöidensä pakollista eläkevakuutusjärjestelmää.
(91)
Teoriassa komissio katsoo mahdollisia viitekehyksiä olevan kaksi:
-
pakollista eläkevakuutusta koskevat säännöt, joita sovelletaan yleisen eläkeoikeuden mukaisiin eläkejärjestelmiin eli CNAV:n sosiaaliturvajärjestelmään sekä AGIRC:n ja ARRCO:n täydentäviin järjestelmiin;
-
muihin julkisiin laitoksiin sovellettavat pakollista eläkevakuutusta koskevat säännöt.
(92)
Ensimmäisen mahdollisen vertailukohdan eli yleisen eläkeoikeuden mukaisten eläkejärjestelmien osalta komissio panee merkille, että RATP on suorittanut tammikuun 1 päivästä 2006 lähtien sosiaalivakuutusmaksun, joka on määrältään yhtä suuri kuin sosiaalivakuutusmaksu, jonka yritykset maksavat yleisen eläkeoikeuden mukaisista järjestelmistä vastaaviin eläkekassoihin. Komissio kuitenkin huomauttaa, että 1 päivänä tammikuuta 2006 CRP-RATP:n erityisjärjestelmästä RATP:n edunsaajille maksetut etuudet olivat suurempia kuin yleisen eläkeoikeuden mukaisiin järjestelmiin kuuluvien palkansaajien saamat etuudet.
(93)
Lisäksi komissio toteaa, että yleisen eläkeoikeuden mukaisiin järjestelmiin kuuluvat henkilöt ovat yksityisoikeudellisia palkansaajia, kun taas RATP:n työntekijät ovat virkamiehiä. Tältä osin on syytä huomata, että RATP:n henkilöstösäännöt poikkeavat yleisestä eläkeoikeudesta monin tavoin (katso alaviite 6).
(94)
Edellä esitetyn perusteella sekä päätöskäytäntönsä mukaisesti (34) komissio katsoo, että yleisen eläkeoikeuden mukaisiin eläkejärjestelmiin sovellettavia pakollista eläkevakuutusta koskevia sääntöjä ei voida käyttää komission analyysissa vertailukohtana sen määrittämiseksi, sisältyykö toimenpiteeseen EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua taloudellista etua.
(95)
Toisesta mahdollisesta vertailukohdasta eli julkisista laitoksista todettakoon, että komissio ei ole löytänyt sellaista yhdenmukaisen ryhmittymän muodostavaa talouden toimijoiden kokonaisuutta, jota voitaisiin käyttää vertailukohtana. RATP:llä on nimittäin Ranskassa monella tavalla varsin erityinen tosiasiallinen ja oikeudellinen tilanne (35).
(96)
Komissio katsoo, ettei sellaista ulkoista vertailukohtaa voida löytää, jonka avulla voitaisiin määritellä sellaisen yrityksen ”tavanomainen” maksuosuus, joka on kyseisellä toimenpiteellä tavoitellun päämäärän kannalta samankaltaisessa tosiasiallisessa tai oikeudellisessa tilanteessa kuin RATP.
(97)
Ranskan mainitsema asiassa Enirisorse (36) annettu tuomio ei muuta komission päätelmää RATP:n suosimisesta. Tässä tuomiossa tuomioistuin nimittäin perusti päätelmänsä kiistanalaisen toimenpiteen ja määrittelemiensä ”tavallisten olosuhteiden” väliseen vertailuun. Tavallisten olosuhteiden määrittäminen ei kuitenkaan ole tässä asiassa mahdollista.
(98)
Koska sopivaa ulkoista vertailukohtaa ei ole, komissio katsoo, että sitä, onko asiassa annettu EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua etua, on arvioitava käyttämällä viitekehyksenä RATP:n omaa tilannetta ennen toimenpidettä.
11.1.1.2 Taloudellinen etu
(99)
Kuten edellä todetaan, ennen tammikuun 1 päivää 2006 käytetyssä järjestelmässä erityisjärjestelmän eläkesitoumukset muodostivat RATP:lle juridisesti velan. Näin ollen RATP takasi kyseisen järjestelmän taloudellisen tasapainon, sillä työnantajamaksu, jonka RATP maksoi erityisjärjestelmään, ei ollut vapauttava.
(100)
Komissio totesi, että ilmoitetun uudistuksen mukaisten toimenpiteiden ensisijaisena tarkoituksena oli tehdä työnantajamaksusta, jota RATP maksoi virkamiestensä eläkkeiden perusteella, luonteeltaan vapauttava.
(101)
Komissio totesi tämän vuoksi, että kyseiset toimenpiteet vapauttavat RATP:n kustannuksista, joista sen olisi pitänyt vastata edellä mainitun vuoden 1948 lain nojalla.
(102)
Kun arvioidaan, ovatko eläkemaksut RATP:lle tavanomaisia vai epätavallisia kustannuksia, komissio katsoo, että työlainsäädäntöön tai ammattijärjestöjen kanssa tehtyihin kollektiivisiin työehtosopimuksiin perustuvat yrityksen velvoitteet irtisanomiskorvausten ja/tai varhaiseläkemaksujen suorittamiseksi ovat tavanomaisia kustannuksia, jotka yrityksen on rahoitettava omista varoistaan (37).
(103)
Tämän perusteella komissio katsoo, että kustannukset, joista RATP:n on vastattava vuoden 1948 lain nojalla, ovat tavanomaisia kustannuksia. Koska kyseinen toimenpide mahdollistaa sen, että RATP vapautuu kustannuksista, jotka sen olisi muutoin pitänyt maksaa omista varoistaan, komissio katsoo tämän toimenpiteen tarjoavan kyseiselle toimijalle EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taloudellisen edun. Tämä etu on valikoiva, koska edunsaajia on vain yksi.
(104)
Komissio totesi lisäksi, että RATP:n vastuulla ollut erityisjärjestelmän rahoitustasapainoa koskeva vaatimus olisi ilman ilmoitettua uudistusta tarkoittanut sitä, että RATP olisi kirjannut kyseisen sitoumuksen valtiota kohtaan taseeseen ja sitoumus olisi kirjattu varaukseksi siirryttäessä IRFS-standardeihin (International Financial Reporting Standard, kansainväliset tilinpäätösstandardit), joita on sovellettu RATP:ssä kesäkuun 30 päivästä 2007 lähtien.
(105)
Tämä seikka vahvistaa, että CRP-RATP:n perustaminen keventää sellaisia maksuja, jotka olisivat tavanomaisesti kuuluneet RATP:n vastattaviksi.
11.1.1.3 Oikeuskäytännön eli asiassa Combus annetun tuomion soveltamatta jättäminen tässä tapauksessa
(106)
Ranskan viranomaiset viittaavat yksityiskohtaisesti asiassa Combus annettuun tuomioon (38), jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin luokittelee epätavallisiksi kustannukset, jotka aiheutuvat henkilökunnan poikkeavasta asemasta. Kyse on yrityksestä, joka uudistuksen jälkeen kuuluu henkilöstöhallinnon osalta yleisen lainsäädännön mukaiseen järjestelmään eli on kilpailijoidensa kanssa samanlaisessa tilanteessa. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa seuraavaa: ”kyseessä olevan toimenpiteen tarkoituksena oli korvata Combusin työntekijöinä olevien virkamiesten etuoikeutettu ja kallis asema sellaisella, joka on verrattavissa Combusin kanssa kilpailevien muiden linja-autoliikennealan yritysten työntekijöiden asemaan. Tarkoituksena oli siis vapauttaa Combus rakenteellisesta haitasta suhteessa sen yksityisiin kilpailijoihin. EY 87 artiklan 1 kohdan ainoana tavoitteena on kuitenkin estää edut, joilla suositaan tiettyjä yrityksiä, jolloin tukina pidetään sellaisia toimenpiteitä, joilla alennetaan yrityksen vastattavaksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia tai joita on pidettävä sellaisena taloudellisena etuna, jota edunsaajayritys ei olisi saanut tavanomaisten markkinoilla sovellettavien ehtojen mukaan […]. Näin ollen Tanskan valtio olisi voinut sen sijaan, että se maksoi 100 miljoonan DKK:n summan suoraan Combusin palveluksessa oleville virkamiehille, saavuttaa saman tuloksen ottamalla samat virkamiehet takaisin julkishallinnon tehtäviin erityistä hyvitystä maksamatta, jolloin Combus olisi voinut käyttää välittömästi yksityisoikeuden soveltamisalaan kuuluvia työsopimussuhteisia toimihenkilöitä.”
(107)
Ensiksi on syytä huomauttaa, että yhteisöjen tuomioistuin ei ole vahvistanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen Combus-oikeuskäytäntöä. Eräät yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön osat ovat ristiriidassa sen oletuksen kanssa, että rakenteellisen haitan korvaaminen ei voisi olla valtiontukea. Tuomioistuin on toistuvasti todennut, että tuen olemassaoloa olisi arvioitava sen vaikutusten perusteella, eikä valtion toimenpiteiden syiden tai päämäärien perusteella (39). Tuomioistuin on myös korostanut, että tuen käsite kattaa julkisten viranomaisten myöntämät edut, jotka eri muodoissaan vapauttavat yrityksen kustannuksista, jotka se yleensä maksaa omista varoistaan (40). Tuomioistuin on myös todennut selvästi, että yritysten henkilöstön korvauksiin liittyvät kustannukset kuuluvat luonteensa puolesta yritysten itsensä maksettaviksi riippumatta siitä, perustuvatko kustannukset lakisääteisiin velvoitteisiin tai kollektiivisiin sopimuksiin (41). Tuomioistuin on arvioinut, että vaikka valtion toimenpiteiden tarkoituksena on korvata lisäkustannuksia, tämä ei merkitse, ettei toimenpiteitä voitaisi luokitella tueksi (42). Tässä yhteydessä Ranskan viranomaiset vetoavat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen Combus-tuomiossa vahvistaman periaatteen soveltamiseen, kun ne perustelevat, että ilmoitetun uudistuksen yksinomaisena tarkoituksena on vapauttaa RATP ”epätavallisista” kustannuksista.
(108)
Tältä osin komissio korostaa, että Combus-asia ja käsiteltävänä oleva asia poikkeavat toisistaan seuraavien olennaisten seikkojen vuoksi:
-
Korvaukset maksetaan suoraan Combusin palkkaamille virkamiehille, kun taas tämän päätöksen kohteena oleva toimenpide liittyy RATP:n työnantajamaksuihin.
-
Combus-asiassa käsitellyn valtion toimenpiteen tarkoituksena oli korvata Combusin palveluksessa olevien virkamiesten etuoikeutettu ja kallis asema sopimussuhteisen toimihenkilön asemalla, joka vastaa linja-autoalalla Combusin kanssa kilpailevien yritysten työtekijöiden tilannetta. Sitä vastoin RATP:n virkamiesten asema ja oikeudet säilyvät muuttumattomina kyseisen toimenpiteen toteuttamisen jälkeenkin. Tämä asema ja siihen liittyvät oikeudet eivät ole samanlaiset kuin yleisen eläkeoikeuden mukaisiin eläkejärjestelmiin kuuluvien yritysten yksityisoikeudellisilla palkansaajilla.
-
Combusin toimintaan liittyvä kilpailuympäristö poikkeaa RATP:n tilanteesta. Combus A/S -osakeyhtiön on tarkoitus harjoittaa kaupallista kuljetustoimintaa ja toimia markkinoilla yksityisiin linja-autoyhtiöihin verrattavissa kilpailuolosuhteissa. Kyseisillä markkinoilla julkiset liikennöijät antavat tarjouskilpailujen perusteella yksityisille ja julkisille yrityksille tehtäväksi linja-autokuljetuspalvelujen järjestämisen. Tarjouskilpailusääntöjen mukaan tarjouskilpailun voittaa taloudellisesti edullisin tarjous, eikä tarjoajan oikeudellista asemaa - sitä, onko kyse yksityisestä vai julkisesta yhtiöstä - oteta huomioon. RATP:n hallussa on sen sijaan laaja vapauttamaton ala, joka avataan asetuksen (EY) N:o 1370/2007 nojalla kilpailulle hyvin hitaasti ja jolla taloudelliset rajoitteet ovat siis hyvin erilaisia.
(109)
Komissio katsoo, että Combus-asiaan ja käsiteltävänä olevaan asiaan liittyvät käytännön olosuhteet ovat riittävän erilaiset, jotta asioissa voidaan tehdä erilaiset päätelmät.
11.1.2 VALTION VAROJEN KÄYTTÄMINEN
(110)
Komissio katsoo, että tarkastelun kohteena olevassa toimenpiteessä käytetään valtion varoja RATP:n hyväksi, sillä viime kädessä vastuu RATP:n virkamiesten erityisen eläkejärjestelmän tasapainottamisesta ei kuulu enää RATP:lle vaan valtiolle. Valtio on nimittäin turvannut uudistuksen täytäntöönpanosta lähtien CRP-RATP:n rahoitustasapainon maksamalla sosiaaliturvaorganisaatiolle tasapainottavaa avustusta, joka olisi ilman uudistusta kuulunut RATP:n vastattavaksi.
(111)
Siispä komissio katsoo, että kyseisessä toimenpiteessä käytetään valtion varoja EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
11.1.3 KILPAILUN VÄÄRISTYMINEN JA VAIKUTUKSET KAUPPAAN
(112)
Kuten edellä on todettu, kyseisen toimenpiteen edunsaaja RATP on liikennealalla ja liikenteeseen liittyvien palvelujen alalla toimivan yritysryhmän, RATP-konsernin, emoyhtiö. Nämä toimijat toimivat yhteisön markkinoilla edellä mainituilla aloilla.
(113)
Tässä yhteydessä on syytä muistaa, että tuet, joiden tarkoituksena on vapauttaa yritys kustannuksista, jotka sen olisi tavanomaisesti kuulunut maksaa osana juoksevaa liiketoimintaansa tai normaalia toimintaansa, vääristävät periaatteessa kilpailun edellytyksiä (43). Siksi on todettu, että tukien myöntäminen yritykselle, joka harjoittaa toimintaa yhteisön markkinoilla, on omiaan vääristämään kilpailua ja vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (44). Lisäksi tuomioistuin totesi, ettei ole mitenkään poissuljettua, että sellaiselle yritykselle myönnetty julkinen tuki, joka tuottaa ainoastaan paikallisia tai alueellisia liikennepalveluja eikä tuota liikennepalveluja kotivaltionsa ulkopuolella, voi kuitenkin vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Nimittäin kun jäsenvaltio myöntää julkisen tuen yritykselle, kyseisen yrityksen liikennepalvelujen tarjonta voi pysyä ennallaan tai lisääntyä, minkä seurauksena muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden yritysten mahdollisuudet tarjota liikennepalveluja kyseisen valtion markkinoilla ovat vähäisemmät (45).
(114)
Tässä tapauksessa RATP-konserni on etuoikeutetussa asemassa suhteessa ranskalaisiin kilpailijoihinsa (46) ja muissa jäsenvaltioissa toimiviin kilpailijoihinsa, sillä nämä eivät hyödy kyseisestä toimenpiteestä.
(115)
Tältä osin on syytä mainita, että asetuksessa (EY) N:o 1370/2007 säädetään kyseisten markkinoiden avaamisesta vähitellen kilpailulle ja että kyseisen alan avaaminen kilpailulle tarkoittaa sitä, että tämän alan yritykselle annettava valtiontuki voi vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan ja vääristää kilpailua kyseisillä markkinoilla.
(116)
Näin ollen komissio katsoo, että kyseinen toimenpide vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää näiden toimijoiden välistä kilpailua.
11.2 TUEN LAITTOMUUS
(117)
EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltion on ilmoitettava kaikista tuen myöntämistä tai muuttamista koskevista suunnitelmista. Jäsenvaltio, jota asia koskee, ei saa toteuttaa ehdottamiaan toimenpiteitä, ennen kuin menettelyssä on annettu lopullinen päätös.
(118)
Tässä tapauksessa Ranskan viranomaiset ilmoittivat 29 päivänä kesäkuuta 2006 päivätyllä kirjeellään RATP:n eläkejärjestelmän rahoitusmallin uudistuksesta. Kirjeessään Ranskan viranomaiset totesivat, ettei kyseinen toimenpide vaikuttanut olevan valtiontukea, josta pitäisi antaa komissiolle EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti ennakkoilmoitus.
(119)
Komissio kuitenkin toteaa, että Ranska on ottanut kyseisen valtiontuen käyttöön tammikuun 1 päivästä 2006 lähtien eli ennen kuin komissio teki lopullisen päätöksensä. Tältä pohjalta komissio katsoo Ranskan toimineen laittomasti pannessaan tuen täytäntöön ja rikkoessaan tällä tavoin EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohtaa.
11.3 TUEN SOVELTUVUUS YHTEISMARKKINOILLE
(120)
Koska kyseinen toimenpide on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, sen mahdollista soveltuvuutta yhteismarkkinoille on arvioitava kyseisessä poikkeuksessa määrättyjen poikkeusten valossa.
(121)
Tältä osin komissio arvioi, että sopivin oikeusperusta on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohta, jonka mukaan tuki tietyn taloudellisen toiminnan kehityksen edistämiseen voidaan katsoa yhteismarkkinoille soveltuvaksi, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.
(122)
Komissio katsoo uudistuksen luonteen ja vaikutusten perusteella, että kyseisen tuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille on arvioitava siten, että määritetään tasapuoliset kilpailuolosuhteet RATP:n ja sen nykyisten, potentiaalisten ja tulevien kilpailijoiden välillä pakollisten sosiaaliturvamaksujen maksujen osalta Ile-de-Francen kaupunkialueiden joukkoliikennemarkkinoilla.
(123)
Analysoidakseen tuen vaikutuksia ja kilpailun vääristymisen laajuutta komission on ensiksi tarkasteltava RATP:n vastuulla olevien maksuosuuksien tasoa verrattuna sen kilpailijoihin uudistetussa järjestelmässä. Tämän jälkeen komissio määrittelee, millainen tilanne olisi, jos RATP ei olisi hyötynyt kyseisestä tuesta. Tukien myönteisiä ja kielteisiä vaikutuksia analysoidaan ennen kuin tehdään kokonaisarvio tukien soveltuvuudesta yhteismarkkinoille.
(124)
Komissio huomauttaa alustavasti, että RATP:n erityisen eläkejärjestelmän rahoitus erosi ennen tammikuun 1 päivää 2006 yleisen eläkeoikeuden mukaisten eläkejärjestelmien rahoituksesta kahdella tavalla: maksujen ei-vapauttavan luonteen sekä työnantajamaksun prosenttiosuuden osalta.
(125)
Komissio katsoo, että kyseinen tuki tarjosi ratkaisun RATP:n erityisjärjestelmän ja yleisen eläkeoikeuden mukaisten järjestelmien ensimmäiseen eroavuuteen. Ennen tammikuun 1 päivää 2006 RATP ei nimittäin maksanut luonteeltaan vapauttavaa maksua, vaan sen oli lain nojalla tasapainotettava virkamiestensä eläkejärjestelmän rahoitus. Ilmoitetulla uudistuksella otetaan käyttöön vapauttava maksuosuus, jollaisen yleisen eläkeoikeuden piiriin kuuluva työnantaja maksaa kassaan, joka vastaa jakojärjestelmään perustuvasta eläkejärjestelmästä. Toisesta eroavuudesta komissio toteaa, että ilmoitettu uudistus muuttaa pakolliset eläkevakuutusmaksut samantasoisiksi RATP:n ja yleisen eläketurvalainsäädännön soveltamisalaan kuuluvien yritysten välillä.
(126)
Ilman ilmoitettua uudistusta RATP:n olisi pitänyt tehdä vuoden 2006 jälkeisten tilikausien kirjanpitoonsa varauksia virkamiestensä eläkesitoumuksia varten. Näistä varauksista olisi seurannut suoraan se, että työnantajamaksut RATP:n virkamiesten eläkkeitä varten eivät olisi olleet luonteeltaan vapauttavia.
(127)
Myöskään eläkevakuutusmaksuja, joita RATP maksoi eläkejärjestelmän rahoitustasapainon turvaamiseksi, ei olisi saatettu potentiaalisten kilpailijoiden tasolle.
(128)
Ilman ilmoitettua uudistusta RATP:n olisi pitänyt vastata usean sadan miljoonan euron vuosittaisesta lisäkustannuksesta uudistettuun järjestelmään verrattuna.
(129)
Siispä eläkemaksut olisivat olleet RATP:lle haitaksi vapautetuilla markkinoilla, mikä olisi vaikuttanut sen toimintaan merkittävästi.
(130)
Edellä esitetystä seuraa, että ottaen huomioon asetuksen (EY) N:o 1370/2007, jossa säädetään kaupunkialueiden joukkoliikennemarkkinoiden asteittaisesta avaamisesta, vuoden 1948 lain nojalla RATP:hen sovellettava eläkejärjestelmä sisältää erityispiirteitä, jotka erikseen tarkasteltuina vääristävät kilpailua RATP:n haitaksi ja sen konsernin haitaksi, johon se kuuluu. Kyseisen tuen olennaisena vaikutuksena on saattaa RATP:n maksuosuudet samansuuruisiksi sen kilpailijoiden ja RATP-konsernin kilpailijoiden kanssa ja poistaa näin RATP:hen ja RATP-konserniin vaikuttava kilpailun vääristyminen.
(131)
Lisäksi uudistus auttaa RATP:tä toimimaan vähitellen yksityisen sijoittajan tapaan, joka joutuu kohtaamaan tavanomaisia liiketoiminnan rajoitteita. Tämä on myös yksi kyseisen uudistuksen tavoitteista.
(132)
Komissio katsoo myös, että kyseinen toimenpide vastaa sen päämääränä olevaa yhteisön edun mukaista tavoitetta. Millään muulla toimenpiteellä ei olisi voitu ratkaista ongelmaa tehokkaammin. Julkisen palvelun tarjoamisesta olisi toki voitu maksaa korvausta, mutta tällainen lähestymistapa ei olisi kestävä pitkällä aikavälillä, koska kyseessä on rakenteellinen ongelma.
(133)
Kun tarkastellaan toimenpiteiden oikeasuhteisuutta, komissio katsoo, että myönnetty tuki on rajoitettu ehdottomasti välttämättömään määrään. RATP on maksanut tammikuun 1 päivästä 2006 alkaen samansuuruisia eläkemaksuja kuin yritykset, joiden työntekijät kuuluvat yleisen eläkeoikeuden mukaisiin järjestelmiin.
(134)
Lisäksi komissio katsoo, että kyseisen toimenpiteen avulla voidaan turvata sellaisen eläkejärjestelmän kestävyys, jonka rahoitusmekanismi on vanhentunut. Lisäksi komissio katsoo, että erityisjärjestelmästä maksettavia eläke-etuuksia koskeva uudistus (47) on näin ollen ratkaiseva lisätekijä. Tältä osin komissio katsoo, että toimenpiteet ovat täydellinen osa yleisempää jäsenvaltioiden eläkejärjestelmien uudistusta, jota sekä neuvosto että komissio kannattavat (48).
(135)
Tilastoanalyysinsa perusteella komissio arvioi ensinnäkin, että kyseinen toimenpide vääristää kilpailua Ile-de-Francen kaupunkialueiden joukkoliikennemarkkinoilla välittömästi vain varsin vähän, sillä jos RATP:n menneisyys ja sen toiminta otetaan huomioon, on selvää, että eläkesitoumukset, joita uudistus koskee, liittyvät toimintaan, jota on harjoitettu aiemmin vapauttamattomilla markkinoilla, joilla kilpailu on ollut tähän asti hyvin vähäistä. Toiseksi komissio katsoo, että kyseisellä toimenpiteellä on hyvin vähäiset vaikutukset markkinoilla, joilla RATP-konserni toimii RATP-yhtiön tytäryhtiöiden kautta. Kyseinen toimenpide vaikuttaa nimittäin näihin markkinoihin vain välillisesti, sillä ilmoitettu uudistus ei koske tytäryhtiöiden työntekijöitä, minkä lisäksi emoyhtiö ja sen tytäryhtiöt on erotettu juridisesti sekä kirjanpidon ja rahoituksen näkökulmasta toisistaan.
(136)
Dynaamisen analyysinsa perusteella - joka on asetuksen (EY) N:o 1370/2007 huomioon ottaen epäilemättä tarkoituksenmukaisempi - komissio katsoo, että vaikka kyseinen toimenpide voisi teoriassa tarjota RATP:lle mahdollisuuden säilyttää määräävä asema, tämä riski on vähäinen. Tämä johtopäätös perustuu siihen, että toimenpiteellä ainoastaan saatetaan RATP:n maksuosuudet samansuuruisiksi kuin sen kilpailijoiden ja että vuonna 2008 tehdyn erityisen eläkejärjestelmän uudistuksen seurauksena RATP:n eläkejärjestelmä ei tee yhtiöstä enää erityisen houkuttelevaa.
(137)
Edellä esitetyn valossa komissio katsoo, että RATP:lle myönnetyn tuen kielteiset vaikutukset ovat vähäisiä. Ilmoitettu uudistus rajoittuu siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä tasapuolisten olosuhteiden palauttamiseksi pakollisten eläkevakuutusmaksujen osalta, ja lopettaa kilpailun vääristymisen, joka olisi haitannut RATP:tä. Tämän vuoksi se ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.
(138)
Tästä syystä tuki soveltuu yhteismarkkinoille sillä edellytyksellä, että RATP:n erityisen eläkejärjestelmän uudistus, jonka tavoitteena on saattaa järjestelmä yhdenmukaiseksi yksityisen sektorin työntekijöiden ja virkamiesten perusjärjestelmistä annettujen yleisen eläkeoikeuden sääntöjen kanssa, toteutetaan kokonaisuudessaan.
(139)
Komissio katsoo, että asiassa EDF tehdyn komission päätöksen [2005/145/EY] ratkaisu (49) ei kyseenalaista edellä esitettyä johtopäätöstä.
(140)
Tältä osin on syytä muistaa, että kyseisessä päätöksessä komissio hyväksyi valtiontuet, joilla vapautetaan tietyn toimialan yritykset erityisistä eläkevelvoitteista, jotka ylittävät yleisestä eläkejärjestelmästä aiheutuvat velvoitteet ja jotka on asetettu monopolitilanteessa. Komissio katsoi, että osittainen vapauttaminen ennen uudistusajankohtaa muodostuneiden eläkeoikeuksien rahoitusjärjestelystä seuraavista kustannuksista oli EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, joka voidaan katsoa soveltuvaksi yhteismarkkinoille. Komissio totesi tukien soveltuvuutta arvioidessaan, että EDF:n tilanne ei ominaisuuksiltaan suuresti poikennut energia-alan ”hukkakustannuksista”. Tapauksessa oli kyse tuista, joilla pyrittiin helpottamaan siirtymistä kilpailulle avoimelle energiasektorille. Komissio piti asianmukaisena EDF:lle myönnettyjen tukien vertaamista hukkakustannusten korvaamiseen (50), ja se ilmoitti noudattavansa tätä lähestymistapaa muissa vastaavissa tapauksissa.
(141)
Edellä esitetyn valossa komissio katsoo, että tässä tapauksessa valtiontuki vapauttaa RATP:n eläkevelvoitteista, jotka ylittävät yleisestä eläkejärjestelmästä aiheutuvat velvoitteet ja jotka on asetettu ennen markkinoiden vapauttamista. Samalla komissio lisää, että RATP:ssä vuoden 2008 alusta lähtien toteutetulla erityisten eläkejärjestelmien uudistuksella saatetaan RATP:n virkamiesten erityisjärjestelmä yhdenmukaiseksi yksityisen sektorin työntekijöiden ja virkamiesten perusjärjestelmistä annettujen yleisen eläkeoikeuden sääntöjen kanssa.
11.4 PÄÄTELMÄ
(142)
Komissio katsoo, että kyseinen toimenpide on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Tämä valtiontuki on laitonta, mutta se soveltuu yhteismarkkinoille EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla.
12. ARVIOINTI TOISESTA JA KOLMANNESTA TOIMENPITEESTÄ
(143)
Kuten edellä esitetään, ilmoitetun uudistuksen mukaisesti valtio maksaa CRP-RATP:lle tammikuun 1 päivästä 2006 alkaen avustusta, jonka tarkoituksena on tasapainottaa sen talous.
(144)
Lisäksi ilmoitetussa uudistuksessa esitetään sellainen mahdollisuus, että CRP-RATP siirtäisi erityisjärjestelmän peruseläkeoikeudet yleisen eläkeoikeuden mukaisiin järjestelmiin. Jotta asiassa noudatetaan taloudellista neutraaliutta koskevaa yleistä periaatetta, siirto edellyttää, että vastaanottaville järjestelmille on maksettava välirahoja. Valtio maksaa nämä välirahat CRP-RATP:n puolesta.
(145)
On määriteltävä, ovatko nämä toimenpiteet EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
(146)
Tältä osin on muistettava, että EY:n perustamissopimuksen 87 artiklaa sovelletaan vain yhteisön kilpailuoikeudessa tarkoitettuihin yrityksiin. Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisvastuuseen perustuva sosiaaliturva-ala ei ole EY:n perustamissopimuksessa tarkoitettua taloudellista toimintaa (katso 10 päivänä lokakuuta 2007 tehdyn menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 67 kohta) (51).
(147)
Tämän oikeuskäytännön nojalla komissio katsoo, että CRP-RATP ja eläkekassat, joihin RATP:n työssäkäyvät ja eläkkeelle jääneet työntekijät kuuluvat, eli CNAV ja AGIRC-ARRCO eivät ole yhteisön kilpailuoikeudessa tarkoitettuja yrityksiä seuraavista syistä.
(148)
Tässä tapauksessa komissio panee ensinnäkin merkille, että RATP:n virkamiehet nauttivat pakollista sosiaaliturvaa, johon kuuluu itsenäinen eläkevakuutusjärjestelmä, jolla on sosiaalinen tavoite. Järjestelmästä nimittäin tarjotaan kaikille sen piiriin kuuluville henkilöille vanhuuseläkevakuutus riippumatta heidän varallisuudestaan ja terveydentilastaan heidän liittymishetkellään.
(149)
Komissio katsoo järjestelmän olevan yhteisvastuuperiaatteen mukainen, sillä työssäkäyvien työntekijöiden maksuosuuksilla rahoitetaan eläkkeelle jääneiden työntekijöiden eläkkeitä.
(150)
Lisäksi komissio panee merkille, että järjestelmää hallinnoi lain nojalla CRP-RATP, jonka toimintaa valtio valvoo. Näin ollen CRP-RATP perii RATP:n palkansaajien ja RATP:n maksuosuudet, maksaa myönnetyt eläkkeet ja toimii eläkkeistä vastaavana laitoksena. Komissio toteaa, että sosiaaliturvalain L711-1 artiklan nojalla CRP-RATP:llä on valtuudet, jotka määritellään saman lain L111-1 artiklassa, jossa muistutetaan erityisesti, että sosiaaliturvaorganisaatio perustuu kansallisen yhteisvastuun periaatteeseen.
(151)
Lisäksi komissio toteaa, että tehtäväänsä hoitaessaan CRP-RATP noudattaa lakia eikä sillä ole minkäänlaista mahdollisuutta vaikuttaa maksuosuuksien määrään, varojen käyttöön tai eläke-etuuksien määrään. Maksettavat etuudet ovat lakisääteisiä ja riippumattomia vakuutusmaksujen määrästä.
(152)
Koska CRP-RATP ei ole yhteisön kilpailuoikeudessa tarkoitettu yritys, komissio katsoo, että se, että valtio maksaa CRP-RATP:lle tasapainottavaa avustusta ja maksaa välirahat CRP-RATP:n puolesta, ei ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
RATP:n henkilökunnan eläkekassan (CRP-RATP) perustaminen on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jota Ranska on myöntänyt laittomasti eli EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan vastaisesti.
Tämä valtiontuki soveltuu yhteismarkkinoille EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla sillä edellytyksellä, että RATP:n erityisen eläkejärjestelmän uudistus, jonka tavoitteena on saattaa järjestelmä yhdenmukaiseksi yksityisen sektorin työntekijöiden ja virkamiesten perusjärjestelmistä annettujen yleisen eläkeoikeuden sääntöjen kanssa, toteutetaan kokonaisuudessaan.
Näin ollen tuki hyväksytään.
2 artikla
Se, että valtio maksaa CRP-RATP:lle tasapainottavaa avustusta, ja se, että valtio maksaa CRP-RATP:n puolesta välirahat, kun erityisjärjestelmän perusoikeudet siirretään yleisen eläkeoikeuden mukaisiin järjestelmiin, eivät ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
3 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.
Tehty Brysselissä 13 päivänä heinäkuuta 2009.