31999R1493
L 179/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1493/1999 НА СЪВЕТА
от 17 май 1999 година
относно общата организация на пазара на вино
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 36 и 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като взе предвид становището на Комитета на регионите (4),
като има предвид, че:
(1)
Функционирането и развитието на общия пазар на селскостопански продукти трябва да се съпровождат със създаването на Обща селскостопанска политика и тя самата да включва обща организация на селскостопанските пазари, която може да бъде под различни форми в зависимост от продуктите.
(2)
Общата селскостопанска политика цели постигане на целите на член 33 от Договора, и по-специално в лозаро-винарския сектор, стабилизиране на пазарите и осигуряване на един задоволителен стандарт на живота за съответната селскостопанска общност; тези цели могат да бъдат постигнати чрез адаптиране на ресурсите съобразно нуждите, в частност на база политика на адаптиране на лозарския потенциал и политика на качеството.
(3)
Съществуващата рамка на общата организация на пазара на вино е установена с Регламент (ЕИО) № 822/87 (5), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1627/98 (6); в светлината на придобития опит e целесъобразно посоченият регламент да бъде заменен, за да се отговори на настоящата ситуация в лозаро-винарския сектор, която се характеризира с факта, че докато структурните излишъци са по-редки, излишъците, натрупани в продължение на години, са възможни, по-специално поради рискове от характерни за сектора изменения на продукцията от една реколта до друга.
(4)
Изпълнението на споразуменията от Уругвайския кръг през 1995 г. доведе до по-широко отваряне на пазара на Общността, занапред много по-малко чувствителен спрямо въздействието на традиционните мерки за интервенция, както и до намаляване на възможностите на субсидиран износ на продукти, което принуждава производителите на Общността да подобряват конкурентоспособността си; отсега нататък по-голямата част от износа на продукти се осъществява без субсидии.
(5)
Основният проблем на пазара, с който трябва да се справят някои оператори от лозаро-винарския сектор, понастоящем е ограничената им способност да се адаптират достатъчно бързо към развитието на конкуренцията както на вътрешния, така и на външния пазар; настоящата обща организация на пазара не е предложила никакво разрешение за лозарските зони, чиято продукция явно не намира изгоден пазар; спрямо зоните, чиито пазари се разширяват, няма достатъчна гъвкавост, която да им осигури перспективи за развитие.
(6)
През 1994 г. Комисията представи предложение за реформа на общата организация на пазара на вино, която обаче не бе приета; междувременно ситуацията на пазара се промени, откакто бе направено предложението.
(7)
Оттогава, за да се гарантира необходимата гъвкавост за добра адаптация към новата ситуация, се налага реформа на общата организация на пазара на вино с оглед постигане на големите цели, а именно: да се поддържа по-добро равновесие между предлагането и търсенето на пазара на Общността; да се даде възможност на производителите да разработват разширените пазари; да се позволи на сектора да се превърне в трайно по-конкурентоспособен; да се премахне използването на интервенцията като изкуствено средство за реализиране на излишната продукция; да се поддържа пазара и така да се улесни непрекъснатост на снабдяването с продукти за дестилация на вино на тези части от сектора за спиртни напитки, които по традиция използват този алкохол; да се вземе предвид регионалното многообразие; да се признае официално потенциалното право на организациите на производителите и секторните организации.
(8)
Регламент (ЕИО) № 822/87 бе допълнен и приложен с Регламенти (ЕИО) № 346/79 (7), (ЕИО) № 351/79 (8), последно изменен с Регламент (ЕИО) № 1029/91 (9), (ЕИО) № 460/79 (10), последно изменен с Регламент (ЕИО) № 3805/85 (11), (ЕИО) № 456/80 (12), последно изменен с Регламент (ЕИО) 1597/83 (13), (ЕИО) № 457/80 (14), (ЕИО) № 458/80 (15), последно изменен с Регламент (ЕИО) № 596/91 (16), (ЕИО) № 1873/84 (17), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2612/97 (18), (ЕИО) № 895/85 (19), последно изменен с Регламент (ЕИО) № 3768/85 (20), (ЕИО) № 823/87 (21), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1426/96 (22), (ЕИО) № 1442/88 (23), последно изменен с Регламент (ЕО) № 859/199 (24), (ЕИО) № 3877/88 (25), (ЕИО) № 4252/88 (26), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1629/98 (27), (ЕИО) № 2046/89 (28), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2468/96 (29), (ЕИО) № 2048/89 (30), (ЕИО) № 2389/89 (31), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2088/97 (32), (ЕИО) № 2390/89 (33), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2611/97 (34), (ЕИО) № 2391/89 (35), (ЕИО) № 2392/89 (36), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1427/96 (37), (ЕИО) № 3677/89 (38), последно изменен с Регламент (ЕО) № 2796/94 (39), (ЕИО) № 3895/91 (40), (ЕИО) № 2332/92 (41), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1629/98, и (ЕИО) № 2333/92 (42), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1429/96 (43); тези регламенти са били многократно съществено изменяни; по повод новите изменения и за по-голяма яснота следва да се пристъпи към преработване на посочените регламенти, като те се прегрупират в единен текст.
(9)
Регламент (ЕИО) № 822/87 предвижда Съветът да определи общите правила за прилагане; това създаде уредба, представляваща сложна структура; разглежданите регламенти съдържат множество технически детайли, които по необходимост са претърпели чести изменения; следователно настоящият регламент трябва в обобщен вид да съдържа всички необходими за прилагането му насоки; Съветът трябва да делегира на Комисията всички необходими изпълнителни правомощия съгласно член 211 от Договора.
(10)
Правилата, които се отнасят до общата организация на пазара на вино, са крайно сложни; в някои случаи те не се съобразяват достатъчно с регионалното многообразие; следователно се налага те да се опростят в рамките на възможното, както и да се развие и приложи в рамките на Общността една колкото се може по-близка до производителите политика.
(11)
За да се използва пълноценно и да се засили подобряването на пазарното равновесие, както и да се адаптира по-добре предлагането спрямо търсенето на някои видове продукти, трябва да се предвиди рамка от мерки за управлението на лозарския потенциал, която включва ограничаване на средносрочните насаждения, обезщетения при трайно изоставяне на лозарските масиви и подкрепа за преструктурирането и конверсията на лозята.
(12)
Структурните мерки, които не се отнасят пряко до производството на вино, попадат в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1257/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти (44); мерките за насърчаване спомагат до голяма степен за конкурентоспособността на сектора и следва да се насърчава специално търговското представяне на вина от Общността на пазари на трети страни; за да се гарантира обаче последователността в политиката на Общността за общо насърчаване, следва да се интегрират мерките, които се отнасят до лозаро-винарския сектор в приложното поле на хоризонталните правила в тази област; за целта Комисията представи предложение за регламент относно мерките за насърчаване и предоставяне на информация относно селскостопанските продукти в трети страни (45).
(13)
Пазарното равновесие е подобрено, макар и относително бавно и трудно; този резултат се дължи главно на действащите ограничения по отношение на засаждането; предвид придобития опит не е възможно да се прибягва до друга мярка, за да се използва пълноценно и да се засилва подобряването на пазарното равновесие; следователно е необходимо да се ограничи по този начин упражняването на правото на собственост на производителите, съобразено с общия интерес.
(14)
Следователно трябва да се поддържат в един средносрочен период ограниченията по отношение на засаждането, така че да се позволи на съвкупността от структурни мерки да произведат своя ефект, и да се забрани засаждането до 31 юли 2010 г. на лози за производство на вина, освен ако настоящия регламент не предвижда изключение.
(15)
Действащото разрешение за ново засаждане на облагородени лози от присадници, комасацията и отчуждаването на земеделски имоти, както и експериментирането в лозарството, което само по себе си не предизвиква необосновани смущения на пазара на вино и следователно трябва да се поддържа в случай на необходим контрол; следва по подобни съображения да се разреши също засаждането на лози, чиято реколта е предназначена за семейна консумация на винопроизводителя.
(16)
Действащото разрешение за ново засаждане за производството на качествени вина, произведени в определен район, и трапезни вина с географско указание, е полезен елемент на политиката за качество, основана на по-добро адаптиране на предлагането спрямо търсенето; все пак отлично действащата система за запазване правата за засаждане трябва да позволява постигането на тази цел; следователно следва да се продължи съществуващото разрешение, при условие че се извършват необходимите проверки, в рамките на преходен период с краен срок 31 юли 2003 г., от която дата системата е напълно действаща.
(17)
Действащото разрешение на презасаждане е необходимо, за да се позволи нормалното обновяване на изтощените лозя; следователно съществуващата система трябва да се поддържа, при условие че се извършват необходимите проверки; за по-голяма гъвкавост системата трябва също да позволява, при условията на строг контрол, придобиването и използването на правата за презасаждане, преди да се осъществи съпътстващото го изкореняване; следва да се зачитат правата за презасаждане, придобити съгласно законодателството на Общността или националното законодателство; от друга страна, трябва да съществува възможността за прехвърляне на правата за презасаждане от едно стопанство на друго, при условия на строг контрол и доколкото посоченото прехвърляне се вписва в политиката за качество или се отнася до облагородените лози от присадници, или е свързано с прехвърлянето на част от стопанството; за да се осигури добро функциониране на общата организация на пазара, следва да са поддържат тези прехвърляния на територията на една държава-членка.
(18)
За да подобри управлението на лозарския потенциал и да се улесни ефикасното използване на правата за засаждане, което допринася за смекчаване ефектите от ограниченията за засаждане, следва да се създаде система от национални и/или регионални резерви.
(19)
Трябва да са предоставят на държавите-членки широки правомощия за преценка относно управлението на резервите, при условие че се извършват необходимите проверки, за да им се позволи по-добре да адаптират използването на правата за засаждане от тези резерви спрямо местните нужди; това право на преценка трябва да включва възможността за закупуване на правата за засаждане, за да се попълват резервите, и за продаване на правата за засаждане, произтичащи от тях; за целта следва да се позволи на държавите-членки да не прилагат системата за резерв, докато не докажат, че разполагат с ефикасна система за управление на правата за засаждане.
(20)
Отпускането на специални предимства за младите производители може не само да ги улесни по отношение на оборудването, а така също и по отношение на структурното адаптиране на стопанисването след първото оборудване; следователно тези производители трябва безплатно да се ползват от произтичащите от резервите права за засаждането.
(21)
За да се гарантира оптималното използване на ресурсите и по-добре да се адаптира предлагането спрямо търсенето, трябва правата за засаждането да бъдат използвани от техните титуляри в разумен срок или, ако това не е направено, да бъдат разпределени или преразпределени на резервите; по същите причини следва разпределените на резервите права да бъдат предоставени в разумен срок.
(22)
Подобряването на пазарното равновесие и развитието на световния пазар могат да оправдаят едно увеличаване на правата за засаждане, които трябва да бъдат разпределени на съответните държави-членки, както и, отчасти, на резерва на Общността за разпределение, който зависи от допълнителното търсене на пазара; трябва да се намали посоченото увеличаване посредством предоставяне на правата за ново засаждане за производство на качествени вина, произведени в определен район, и трапезни вина, обозначени с географско указание.
(23)
Някои площи са засадени в нарушение на действащите ограничителни разпоредби, които се отнасят до засаждането; оказа се, че предвидените за гарантиране на продукцията от тези площи санкции, които не нарушават пазара на вино, са трудни за прилагане; следователно трябва да се предвиди изкореняването на незаконно засадените площи; това задължение трябва да се наложи по отношение на всяко незаконно засаждане, направено след публикуването на предложението, което се отнася до настоящия регламент, и от този момент производителите трябва да са наясно за проекта по въвеждането на това задължение.
(24)
Без да се засягат действащите национални мерки, не е възможно, с оглед правната сигурност, да се наложи на общностно равнище изкореняването на незаконно засадените площи преди публикуването на предложението, което се отнася до настоящия регламент; следователно, за да се въведе по-добър контрол върху лозарския потенциал, следва държавите-членки, в определен период, да узаконят положението на посочените площи при извършване на необходимия контрол; различен подход може да се предвиди по отношение на узаконяването според характерните особености на съответното засаждане, особено в случай, когато то води до увеличаване на продукцията; в случай че такъв риск е налице, на съответния производител могат да бъдат наложени адекватни административни санкции.
(25)
Следва да се позволи на държавите-членки да вземат под внимание местните условия и впоследствие, при необходимост, да наложат по-строги правила по отношение на новото засаждане, презасажданията и повторното присаждане.
(26)
Има лозарски зони, чието производство не е адаптирано спрямо търсенето; за да се стимулира адаптирането на сектора като цяло, следва да се насърчава трайното изоставяне на лозарските площи в посочените зони; следователно трябва да се отпусне премия; следва да се повери на държавите-членки управлението на тази премия в рамките на Общността и при извършване на необходимия контрол, така че премията да се разпредели по-добре по съответните райони; впоследствие държавите-членки трябва да могат да посочат съответните райони и за изчислят размера на премията на база обективни критерии и съобразно общата горна граница.
(27)
Производството на вино в държавите-членки, което не надвишава 25 000 хектолитра годишно не би могло да наруши равновесието на пазара; оттук следва тези държави-членки да бъдат освободени от ограниченията по отношение на засаждането, като обаче бъдат лишени от възможността да получават премия за трайно изоставяне на лозарските площи.
(28)
Има други лозарски зони, чието производство не е адаптирано спрямо търсенето, но може да бъде адаптирано чрез преструктуриране на лозята посредством конверсия на сортовете, презасаждане на лозята или подобряване на техниките за управление на лозята; за тази цел следва да се предвиди подкрепа, оказвана при необходимия контрол.
(29)
За да се осигури, че преструктурирането и конверсията се извършват по контролиран начин, те трябва да бъдат планирани; следва плановете да бъдат изготвени на ниво възможно най-близко до производителите, за да се гарантира вземането под внимание на регионалното многообразие; въпреки това, за да осигурят съгласуваността на плановете с правото на Общността, държавите-членки трябва да запазят отговорността си на последна инстанция по отношение на тези планове.
(30)
Преструктурирането и конверсията имат две главни финансови последици за производителите, като загубата на приходи през времето на конверсията и разходи за изпълнението на тези мерки; следователно следва подкрепата да се насочи в тези два аспекта; в процеса на преструктуриране има възможност, в определени граници, за допълнителните национални мерки.
(31)
За по-добро управление на лозарския потенциал е добре да се изготви опис на този потенциал на ниво държава-членка или на регионално ниво; за да се насърчават държавите-членки да изготвят описа, следва да се ограничи до тези от тях, които вече са го изготвили, достъпът до узаконяването на незаконно засадените площи, до увеличаването на правата за засаждане, както и до подкрепа за преструктурирането и конверсията; в случая с регионалните описи районите, изготвили описа, не трябва да бъдат изключени от възползването от мерки за узаконяване, преструктуриране и конверсия, предвид това, че други райони не са го направили; всички регионални описи обаче трябва да се приключат преди 31 декември 2001 г.
(32)
Класифицирането на сортовете лози за производство на вино се осъществява по-добре, когато се прави на ниво по-близко до производителите; оттук следва Общността да натовари с това държавите-членки.
(33)
Регламент (ЕИО) № 2392/86 на Съвета от 24 юли 1986 г. за установяване на лозарския регистър на Общността (46), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1631/98 (47), трябва да остане в сила, за да позволи на държавите-членки, в които регистърът е в процес на създаване, то да приключи; трябва да се предвиди обаче по-нататъшното му изменение или отмяна.
(34)
За да се запази пазарното равновесие, следва да се предвиди помощ за частно складиране на трапезното вино и някои видове гроздова мъст; мярката трябва да бъде възможно най-гъвкава, за да се адаптира към развитието на пазара; за тази цел следва да се предвиди възможността за приключване на прилагането ѝ в най-кратки срокове.
(35)
За да се премахне възможността за използване на интервенцията като изкуствено средство за пласиране на излишната продукция, следва да се промени режимът за дестилация; следователно трябва да се предвидят формите на дестилация, както следва: задължителна дестилация на вторичните продукти на винификацията; задължителна дестилация на вина, произведени от сортове грозде, което не е класифицирано непременно като винени сортове; дестилация с цел поддържане на пазара на вино, като се осигурява непрекъснатост на снабдяването с продукти от дестилация на вино на частите на сектора на спиртни напитки, които по традиция използват този алкохол, и кризисна дестилация; следва да се премахне всяка друга форма на дестилация; за да се отговори на нуждите на пазара и специфичните регионални условия, предвидените мерки трябва да бъдат възможно най-гъвкави.
(36)
Предвид влошеното качество на вината, получени чрез свръхналягане, тази практика трябва да се забрани и за да се избегне, да се предвиди задължителна дестилация на джибрите и винената утайка; при все това, с оглед условията за производство в някои лозарски райони, то могат да бъдат предвидени дерогации от това задължение; освен това при положение че производствените и пазарните структури в лозарска зона А или в гермаската част на лозарска зона В, или в районите с лозови насаждения в Австрия, са на път да докажат, че целите на мярката са постигнати, за производителите от тези райони следва да замени задължението за дестилация на вторичните продукти от винификацията със задължението да се извличат под контрол вторичните продукти.
(37)
Трябва да се ориентира производството на вино от сортове грозде, които не са непременно класифицирани на първо място като сортове винено грозде, към традиционни за сектора на спиртните напитки предназначения и други традиционни употреби; следва да се предвиди задължителна дестилация на вината, чиито количества надхвърлят тези на нормално произведените за тези предназначения вина.
(38)
Някои части на сектора на спиртните напитки представляват важен традиционен канал за пласирането на продукти от винена дестилация и други лозаро-винарски продукти; следователно за задоволяването на този пазар следва, за дестилацията на трапезни вина и на вина, от които може да се произведат трапезни вина, да се предвиди от страна на Общността първична помощ за дестилацията на тези вина и вторична помощ за съхранението на получения дестилат.
(39)
За да се справят с изключителни случи на смущения на пазара и със сериозните проблеми по отношение на качеството, трябва да се предвиди мярка за кризисна дестилация; предвид специфичните положения следва Комисията да определи размера и вида на помощта, включително в случая, когато е констатиран значителен спад на пазарната цена за дадена категория вино; мярката трябва да бъде приложена на доброволни начала от производителите; следва да се предвиди, че в случай на прилагане на мярката в продължение на три последователни години за специална категория вино (в специална зона) Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад и, при необходимост, предложения;
(40)
Реализацията на алкохола, получен от дестилация, трябва да се осъществява така, че да позволяват по-голяма прозрачност и контрол и предотвратяване на всякакви смущения на традиционните пазари на алкохол.
(41)
Понастоящем увеличаването на естественото алкохолно съдържание не е постигнато при еднакви икономически условия от всички производители на Общността поради различия в енологичните практики, разрешени с настоящия регламент; за да се премахне тази дискриминация, трябва да се насърчава употребата на лозаро-винарски продукти за обогатяване, което да позволи разширяването на техните канали и предотвратяването на излишъци от вино; за да се постигне това, трябва да се изравнят цените на различните продукти за обогатяване; този резултат може да се постигне посредством въвеждане на режим за помощ за концентрираната гроздова мъст и на ректифицираната концентрирана гроздова мъст от някои райони и използвани за обогатяване.
(42)
За да се постигне по-трайно равновесие между производството и потреблението, се запазва необходимостта от засилване употребата на лозаро-винарски продукти; изглежда оправдано да се интервенира дори преди етапа на производството на трапезни вина, като се насърчи използването на гроздова мъст за цели, различни от винификацията, чрез помощ, която да гарантира запазването на традиционните канали за лозаро-винарски продукти на Общността; една такава мярка трябва да се прилага, без да се нарушава конкуренцията и като се вземат предвид традиционните методи на производство.
(43)
Производителите, които не са изпълнили задълженията си за дестилацията, трябва да бъдат лишени от възползването от всяка друга интервенционна мярка.
(44)
При завишени цени на пазара на Общността следва съответно да се предвидят мерки.
(45)
С оглед характеристиките на пазара на вино създаването на организации на производителите има вероятност да подпомогне постигането на целите на общата организация на пазара; държавите-членки могат да признаят тези организации; те от своя страна трябва да се създават доброволно и да докажат обхвата и ефикасността на услугите, които предлагат на членовете си.
(46)
За да се подобри функционирането на пазара на качествени вина, произведени в определен район, и трапезни вина с географско указание, държавите-членки трябва да бъдат готови да пристъпят към изпълнение на взетите от секторните организации решения; обхватът на тези решения трябва да изключва съгласуваните практики; следва Комисията да гарантира съответствието на тези решения с правото на Общността; секторните организации трябва да изпълнят определени задачи, като се съобразяват с интересите на потребителите.
(47)
От съображения, свързани със здравето и за да се стимулира подобряване на качеството, следва да се определят на общностно равнище единствените енологични обработки и практики, които се разрешават за производството на продукти, обхванати в настоящия регламент; от сходни съображения за производството на предназначени за директна консумация от човека вина, трябва да се използват единствено сортове винено грозде.
(48)
Предвид факта, че производствените условия, и по-специално почвите, теренът и климатът варират значително от една лозарска зона на Общността до друга, важно е тези вариации да се вземат под внимание при енологичните обработки и практики; с оглед опростяване и улесняване на измененията на база опита и технологичния прогрес трябва да се определят някои технически ограничения и условия, свързани с тези практики, и обработки в рамките на характерните особености на приложение; следва обаче да бъдат фиксирани в настоящия регламент границите на серния двуокис, сорбиновата киселина, калиевия сорбат с оглед важността им от здравословна гледна точка.
(49)
Трябва да се предвидят технологични правила за анализ, разрешени за лозаро-винарските продукти.
(50)
Означението, наименованието и търговското представяне на продуктите, обхванати от настоящия регламент, могат да имат важни последствия при търговския им пласмент; оттук следва, във връзка с това, настоящия регламент да определи правилата, които се отнасят до законовите интереси на потребителите и производителите и способстват за правилното функциониране на вътрешния пазар и производството на качествени продукти; основните принципи на тези правила трябва да предвиждат задължителното използване на някои означения за идентифициране на продукта и предоставяне на ценна информация на потребителите, както и допълнителното използване на други обозначения на база правилата на Общността или при разпоредби, които се отнасят за превенцията на злоупотреби.
(51)
Правилата за означаването трябва да предвидят разпоредби за превенцията на злоупотреби, за санкции на общностно равнище в случай на неправилно етикетиране, за използване на езици, и по-специално когато се използват различни азбуки и знаци, особено когато те могат да предизвикат объркване у потребителите.
(52)
Предвид различията на продуктите, обхванати от настоящия регламент, и техните пазари, както и очакванията на потребителите и традиционните употреби, правилата трябва да бъдат диференцирани според съответните продукти, по-специално що се отнася до пенливото вино, и според техния произход.
(53)
Следва правилата да се прилагат по същия начин при етикетирането на вносни продукти, по-специално за да се поясни произходът им и да се избегне объркването им с продукти на Общността.
(54)
Правото да се използват географски указания и други традиционни наименования има икономическа стойност; оттук следва да се регламентира това право и да се защитават тези означения; за да се стимулира лоялната конкуренция и да не се объркват потребителите, може да се окаже необходимо тази закрила да се отрази върху продуктите, които не са обхванати от настоящия регламент, включително тези, които не са посочени в приложение I към Договора.
(55)
С оглед интереса на потребителите и възможността за подобен подход спрямо качествените вина, произведени в определен район в трети страни, трябва да се предвиди, в рамките на взаимните договорености, възможността вносните вина, предназначени за пряка консумация от човека и означени с географско указание, да са под режим на защита и контрол, когато се търгуват в Общността.
(56)
За да се вземат предвид задълженията, които произтичат от членове 23 и 24 от Споразумението относно свързаните с търговията аспекти на правата на интелектуалната собственост, неделима част от Споразумението, с което се създава Световната търговска организация, прието с Решение 94/800/ЕО (48), следва да се предвиди правото на заинтересованите страни, при известни условия, да препятстват незаконното използване на географските указания, защитени от трета страна член на СТО.
(57)
Осъществяването на политика за качество в областта на селското стопанство и в частност в лозаро-винарския сектор може единствено да допринесе за подобряване на пазарните условия и с това да доведе до разширяване на каналите за пласмент; приемането на общи допълнителни правила по отношение на производството и контрола на качествените вина, произведени в определен район, се вписва в рамките на такава политика и може да допринесе за осъществяването на тези цели.
(58)
За да се поддържа едно минимално ниво на качество на качествените вина, произведени в определен район, да се избегне неконтролируемото нарастване на производството на тези вина и за да се хармонизират разпоредбите на държавите-членки с оглед създаването на условия за конкуренция в Общността, следва да се фиксира рамката от правила на Общността относно производството и контрола на тези вина, с която специфичните разпоредби на държавите-членки трябва да се съобразяват.
(59)
Необходимо е да се изброят и да се определят естеството и обхватът на елементите, които позволяват да се характеризира всяко от качествените вина, произведени в определен район, като се вземат предвид традиционните условия на производство; трябва обаче да се направи общо усилие за хармонизиране по отношение на изискванията за качество; тези елементи трябва да са, както следва: очертаване границите на производствената област, сортовете лози, практики за обработка на земята, методите за винификация, минимално естествено алкохолно съдържание, добив на хектар, уточняване на органолептичните характеристики; като се вземе предвид специфичното естество на ликьорните качествени вина, произведени в определен район, и пенливите вина, произведени в определен район, трябва да се определят специфични правила за тези продукти.
(60)
Опитът показва, че е необходимо да се определят с по-голяма точност правилата, които се отнасят до декласифицирането на качествените вина, произведени в определен район, в трапезни вина и да се предвидят случаите, при които производителят може да не поиска класифициране за качествено вино, произведено в определен район, на продукт, описан в декларация за реколтата, или за производството като продукт, годен за производството на качествено вино, произведено в определен район.
(61)
За да се съхрани специфичният характер на качеството на качествените вина, произведени в определен район, следва да се позволи на държавите-членки да прилагат допълнителни правила или по-строги от правилата на Общността относно производството и пласмента на качествените вина, произведени в определен район, в съответствие с лоялните и традиционните практики.
(62)
Създаването на единен пазар на виното в Общността включва въввеждането на единен търговски режим на външните граници на Общността; търговски режим, който включва вносни мита и възстановявания при износ в допълнение към мерките, свързани с външния пазар, следва да стабилизира пазара на Общността; този търговски режим се основава на споразуменията, сключени в рамките на Уругвайския кръг от многостранните търговски преговори.
(63)
За да се контролира обемът на търговията с вино с трети страни, следва да се въведе за някои продукти режим на вносни и износни лицензии, който включва внасянето на гаранция за осъществяването на операциите, за които са издадени лицензиите.
(64)
За да предотврати или да противодейства на неблагоприятни въздействия върху пазара на Общността, резултат от вноса на някои селскостопански продукти, вносът на един или повече от тези продукти трябва да се подложи на заплащането на допълнителна такса върху вноса, ако са изпълнени някои условия.
(65)
Следва, при определени условия, да се предоставят на Комисията правомощия за откриване и управление на тарифните квоти, които произтичат от международните спогодби, сключени съгласно Договора или други актове на Съвета.
(66)
При осъществяване износ за трети страни възможността да се предостави възстановяване при износ, равно на разликата между цените в Общността и цените на световния пазар и съответстващо на Споразумението за селското стопанство на СТО (49), би следвало да закриля участието на Общността в международната търговия с вино; тези възстановявания при износ са подчинени на ограничения в количествено и стойностно отношение.
(67)
Трябва да се осигури съблюдаването на ограниченията в стойностно отношение при определянето на възстановяванията посредством контрол върху плащанията в рамките на правилата, отнасящи се до Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието; контролът може да бъде улеснен чрез задължителното предварително фиксиране на възстановяванията, като същевременно се предвижда възможността, в случай на диференцирани възстановявания, за промяна на предварително определеното местоназначение в рамките на географската зона, където се прилага единен размер на възстановяването; при промяна на местоназначението следва да се плати възстановяването, приложимо към действителното местоназначение, но не повече от размера, приложим към предварително определеното местоназначение.
(68)
Съблюдаването на количествените ограничения изисква въвеждането на система на надежден и ефективен контрол; за целта следва да се подчини предоставянето на всяко възстановяване на изискване за представяне на износна лицензия; предоставянето на възстановяванията в наличните граници трябва да се извършва съобразно специфичното положение на всеки отделен продукт; дерогации от това правило следва да се позволят само за операции по предоставяне на хранителни помощи, които са освободени от всякакви ограничения; контролът върху количествата продукти, изнесени с възстановявания по време на пазарните години, предвидени в Споразумението за селското стопанство на СТО, трябва да се извършва на основата на износните лицензии, издавани за всяка пазарна година.
(69)
В допълнение на така описаната система и доколкото е необходимо правилното ѝ функциониране, следва да се предвиди възможността за преминаване към режим на активно усъвършенстване и, доколкото пазарната ситуация го налага, да се забрани този режим.
(70)
Режимът на митата позволява да отпадне всяка друга мярка за защита на външните граници на Общността; при все това механизмът на вътрешния пазар и митата може, при изключителни обстоятелства, да покаже несъвършенства; в такива случаи, за да не се допусне пазарът на Общността да се окаже в беззащитна позиция спрямо смущенията, които могат да последват в резултат от това, следва да е възможно неотложното предприемане на всички необходими мерки; тези мерки трябва да бъдат съобразени със задълженията, които произтичат от споразуменията на СТО.
(71)
Внасяните от трети страни продукти трябва да се подчинят на правила, свързани с определени спецификации на продуктите, които да гарантират известно равновесие по отношение на определенията на вината в Общността; тези продукти също така трябва да бъдат съобразени с правилата в страните, от които произхождат, и, при необходимост, да се придружават от отчет за анализ.
(72)
Следва да се предвиди за всички продукти, предмет на настоящия регламент и разпространявани вътре в Общността, да имат придружителен документ.
(73)
Установяването на единния пазар може да се компрометира с даването на някои помощи; следователно следва разпоредбите на Договора, свързани с оценката на предоставяните от държавите-членки помощи и със забраната на несъвместимите с пазара помощи, да намерят приложение в лозаро-винарския сектор; разпоредбите относно премиите за трайно изоставяне на лозарски площи не трябва да препятстват отпускането на национални помощи със същите цели.
(74)
С оглед неизбежната сложност на правилата в лозаро-винарския сектор трябва компетентните органи на държавите-членки да носят отговорност за тяхното спазване; Комисията следва да е отговорна за осъществяване на контрола и осигуряване на спазването им чрез своите инспектори, в сътрудничество с компетентните органи на държавите-членки.
(75)
Паралелно с развитието на общия пазар на вино държавите-членки и Комисията трябва да си обменят необходимата информация за прилагането на настоящия регламент; производителите на грозде, предназначено за винификация, на мъст и на вино, трябва да декларират реколтата си; предвид необходимостта от тази информация държавите-членки трябва да изискват от производителите и друга информация; Комисията трябва да може да разчита на външна помощ при обработването на всички тези данни.
(76)
За да се улесни изпълнението на съответните разпоредби, следва да се предвиди процедура, която въвежда тясното сътрудничество между държавите-членки и Комисията в рамките на управителен комитет.
(77)
Разходите, понесени от държавите-членки в резултат от изпълнение на задълженията по приложение на настоящия регламент, трябва да бъдат финансирани от Общността съгласно Регламент (ЕО) № 1258/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (50).
(78)
Общата организация на пазара на вино трябва да вземе предвид целите, предвидени в членове 33 и 131 от Договора.
(79)
Общата организация на пазара на вино трябва също да спазва споразуменията, сключени по силата на член 300, параграф 2, от Договора, и по-специално тези, които са част от Споразумението за създаване на Световната търговска организация, по-специално Споразумението за техническите пречки пред търговията (51).
(80)
Преходът от разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 822/87 и други регламенти, които се отнасят до лозаро-винарския сектор, към разпоредбите на настоящия регламент, може да създаде затруднения, които не са разрешени в настоящия регламент; за да се попречи на тази вероятност, трябва да се позволи на Комисията да приеме необходимите преходни мерки; следва също така Комисията да бъде оправомощена да решава специфичните практически проблеми,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОБХВАТ
Член 1
1. Общата организация на пазара на вино се състои от правила относно лозарския потенциал, пазарните механизми, организациите на производителите и секторните организации, както и енологичните практики и обработки, описанието, обозначението, представянето и защитата на продуктите, качествените вина, произведени в определен район (V.Q.P.R.D.), и търговията с трети страни.
2. Тя се прилага за продуктите, както следва:
Код по КН
Описание
а)
2009 60
Гроздов сок (включително и гроздова мъст)
2204 30 92
Друг вид гроздова мъст, различна от тази в процес на ферментация или във ферментация, прекъсната от добавянето на алкохол
2204 30 94
2204 30 96
2204 30 98
б)
ex 2204
Вино от прясно грозде, включително обогатени вина; гроздова мъст, различна от тази в позиция 2009, като изключва друга гроздова мъст от подпозиции 2204 30 92, 2204 30 94, 2204 30 96 и 2204 30 98
в)
0806 10 93
Прясно грозде, различно от трапезното
0806 10 95
0806 10 97
2209 00 11
Винен оцет
2209 00 19
г)
2206 00 10
Пикет
2307 00 11
Винени утайки
2307 00 19
2308 90 11
Джибри от грозде
2308 90 19
3. Определенията на понятията, използвани за продуктите в настоящия регламент, се съдържат в приложение I; определенията на понятията относно алкохолното съдържание - в приложение II; понятията за лозарските зони - в приложение III. Подробни правила за прилагането на приложенията могат да бъдат приети в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
4. Пазарната година за продуктите, обхванати от настоящия регламент, оттук нататък наричана „лозарска година“, започва на 1 август всяка година и приключва на 31 юли следващата година.
ДЯЛ II
ПРОИЗВОДСТВЕН ПОТЕНЦИАЛ
ГЛАВА I
ЗАСАЖДАНЕ НА ЛОЗИ
Член 2
1. Засаждането на винени сортове лози, класифицирани съгласно член 19, параграф 1, се забранява до 31 юли 2010 г., освен ако то не се извършва в съответствие с:
а)
право на ново засаждане, по смисъла на член 3;
б)
право на презасаждане, по смисъла на член 4; или
в)
право на засаждане, предоставено от резерв, по смисъла на член 5 или член 6, параграф 1, в случай че се прилага член 5, параграф 8.
До същата дата се забранява и повторното присаждане на винени сортове грозде към сортове, различни от винените сортове.
2. Грозде, добито от площи:
а)
които са били засадени с лози преди 1 септември 1998 г., и
б)
продукция от което, съгласно член 6, параграф 3 и член 7, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 822/87 може да бъде пласирана единствено за дестилация,
не може да бъде използвано за производството на вино, предназначено за търговия. Продуктите от това грозде могат да бъдат пуснати в обращение единствено за целите на дестилацията. Те обаче не могат да се използват в производството на алкохол с действително алкохолно съдържание от 80 об. % или по-малко.
3. Когато една държава-членка е съставила опис на своя лозарски производствен потенциал съгласно член 16, може да бъде допусната дерогация от параграф 2 от настоящия член. Подобна дерогация трябва да се предостави до 31 юли 2002 г. и трябва да включва разрешение за съответните площи за производство на вино, предназначено за продажба.
Дерогацията се допуска:
а)
когато съответният производител е изкоренил преди това други лози върху еквивалентна площ по отношение на чистата реколта, освен в случаите, когато е получил за съответната площ премия за изкореняване, съгласно законодателството на Общността или националното законодателство; и/или
б)
чрез разрешение за ползване на правата на презасаждане, получени от даден производител за период от време, който следва да бъде определен след засаждането на тази площ; държавите-членки могат също да използват за целта новосъздадените права на засаждане, посочени в член 6, параграф 1; и/или
в)
когато държавата-членка може да докаже, (по удовлетворителен начин за Комисията), че притежава права на презасаждане, за които не е предявила претенции, но биха могли да бъдат валидни, ако бе отправила искане; подобни права могат да бъдат използвани или преразпределяни на производителите за еквивалентна площ по отношение на чистата реколта; и/или
г)
когато производителят е предприел, за период от три години, изкореняване на еквивалентна площ по отношение на чистата реколта и когато тази площ е била вписана в лозарския регистър на съответната държава-членка;
4. Когато се прилага параграф 3, букви а) или в), държавите-членки налагат административно наказание на съответните производители.
5. Параграф 3, буква в) може да се прилага единствено по отношение на площ, която не надхвърля 1,2 % от площта лозови насаждения.
6. Параграф 3, буква б) се прилага, както следва:
а)
когато производителят получава права от даден резерв, тези права могат да бъдат получени единствено съгласно член 5, параграф 3, буква б), като производителят заплаща 150 % от цената, обичайно получавана от държавата-членка за прилагането на тази разпоредба; или
б)
когато производителят придобива право на презасаждане, то се отнася за съответната площ плюс 50 %, като тези 50 % се прехвърлят на резерва или резервите съгласно член 5 или се добавят към новосъздадените права за засаждане, съгласно член 6, параграф 1, в случаите когато се прилага член 5, параграф 8.
7. Площите с лозови насаждения, класифицирани съгласно член 19, параграф 1 като сортове винено грозде, и:
а)
засадени от 1 септември 1998 г. и чиято продукция съгласно член 6, параграф 3 или член 7, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 822/87 може единствено да бъде пласирана за дестилация или
б)
засадени в нарушение на забраната за засаждане съгласно параграф 1,
се изкореняват. Разходите по изкореняването се поемат от съответния производител. Държавите-членки се задължават да предприемат необходимите мерки, с които да осигурят прилагането на настоящия параграф.
Член 3
1. Държавите-членки могат да предоставят права на производителите на ново засаждане за площи:
а)
определени за ново засаждане в рамките на мерките за комасация на земята или мерки, свързани с отчуждаване на имоти в обществен интерес, приети съгласно националното законодателство;
б)
определени за експерименти за целите на винопроизводството; или
в)
определени за разсадници.
Държавите-членки могат също да предоставят права на ново засаждане на площи, чиито лозаро-винарски продукти са предназначени единствено за семейна консумация от лозарите.
2. Държавите-членки могат също да предоставят права за ново засаждане не по-късно от 31 юли 2003 г. за площи, предназначени за производството на качествено вино, произведено в определен район, или трапезно вино, описано с географско указание, за което е установено, че благодарение на качеството му производството на това вино е много по-ниско от търсенето.
3. Правата на ново засаждане се използват от производителя, на който са предоставени, във връзка с площите и за целите, за които са били предоставени.
4. Правата на ново засаждане се упражняват преди края на втората лозарска година след тази, в която те са предоставени. Правата на ново засаждане, различни от тези, посочени в параграф 1, които не са били използвани по предназначение, се разпределят на резерв, съгласно член 5, параграф 2, буква а).
5. Права на ново засаждане, различни от тези, посочени в параграф 1, могат да бъдат предоставяни на производителите единствено в рамките на квоти, определени в член 6, параграф 1. За целта:
а)
преди новосъздадените права, посочени в член 6, да бъдат разпределени на даден резерв или резерви, държавите-членки се уверяват, че предоставянето на права за ново засаждане няма да доведе до намаляване размера на новосъздадените права на засаждане, посочени в член 6, параграф 1, до стойност по-малка от нула; и
б)
след като дадена държава-членка е разпределила новосъздадените права на засаждане, посочени в член 6, на даден резерв или резерви, последвалото предоставяне на право на ново засаждане означава погасяване на предоставеното право на засаждане, съответстващо на еквивалентна площ по отношение на чистата реколта, разпределено на даден резерв или резерви за съответния район. В случаите, когато даден резерв или резерви не разполагат с достатъчно права на засаждане, не могат да се предоставят права на ново засаждане.
Член 4
1. Правата на презасаждане са, както следва:
а)
правата на презасаждане, предоставени в съответствие с параграф 2; или
б)
подобни права, придобити в съответствие със законодателство на Общността или национално законодателство, което вече не в в сила.
2. Държавите-членки предоставят права на презасаждане на производители, които са изкоренили дадена площ от лозя. Държавите-членки могат да предоставят права на презасаждане на производители, които са предприели изкореняването на площи с лозя преди края на третата лозарска година, след засаждане на площта. Правата на презасаждане са валидни за площ, която е еквивалентна по отношение на чистата реколта на площта, от която лозята са били или предстои да бъдат изкоренени.
3. Правата на презасаждане се упражняват в стопанството, по отношение на което те са били предоставени. Държавите-членки могат да предвидят подобни права на презасаждане да се упражняват единствено на територията на площта, на която е било предприето изкореняването.
4. Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 3 правата на презасаждане могат да се прехвърлят изцяло или частично на друго стопанство в същата държава-членка, когато:
а)
част от даденото стопанството се прехвърли на същото това друго стопанство. В този случай правото може да използва на територията на последното стопанство на площ, не по-голяма от прехвърлената; или
б)
площи от същото това друго стопанство са предназначени за:
i)
производството на качествени вина, произведени в определен район, или трапезни вина, описани с географско указание,
или
ii)
за обработването на разсадници.
Правата могат да се използват единствено за площите и целите, за които са били предоставени.
Държавите-членки осигуряват прилагането на тези дерогации да не доведе до цялостно увеличаване на производствения потенциал на тяхна територия, и по-специално в случаите, когато прехвърлянето става от площи без напоителни съоръжения към площи с такива съоръжения.
5. Правата на презасаждане, придобити по силата на настоящия регламент, се използват преди края на петата лозарска година, считано от края на годината, в която се е провело изкореняването. Чрез дерогация този период може да бъде продължен от държавите-членки до осем лозарски години. Неоползотворените права на засаждане в този период се разпределят на даден резерв съгласно член 5, параграф 2, буква а).
Член 5
1. С цел подобряване на управлението на производствения потенциал на национално ниво и/или регионално ниво, държавите-членки създават национален резерв и/или, в зависимост от случая, регионални резерви за правата на засаждане.
2. Правата, разпределени на даден резерв или резерви, са, както следва:
а)
права на ново засаждане, права на презасаждане и права на засаждане, предоставени от резерва, които не са използвани в срока, определен в член 3, параграф 4, член 4, параграф 5 и параграф 6 от настоящия член;
б)
права на презасаждане, разпределени на резерва от производителите, титуляри на тези права, при необходимост, срещу заплащане от национални фондове, чийто размер и условия се определят от държавите-членки, като се вземат под внимание законовите интереси на страните;
в)
новосъздадени права на засаждане, посочени в член 6.
3. Държавите-членки могат да предоставят правата, разпределени на резерва, както следва:
а)
без заплащане на производители, които са под 40-годишна възраст и притежават необходимите професионални умения и компетентност и започват работа във лозарско стопанство за първи път като ръководители; или
б)
срещу заплащане в националния или, по целесъобразност, в регионалните фондове, на производители, които възнамеряват да използват правата си на засаждане на лозя, чиято продукция има осигурена пазарна реализация. Държавите-членки дефинират критериите, по които се определя сумата за плащане, която може да варира в зависимост от бъдещия краен продукт на лозята.
4. Държавите-членки съблюдават, че мястото, където се използват правата на засаждане, предоставени от съответния резерв, използваните сортове и техники на обработване, гарантират съответствие на последващото производство на търсенето и съответствие на получените добиви на средните за района, където се използват правата, особено в случаите, когато правата на засаждане, които произхождат от площи, които не разполагат с напоителни съоръжения, се ползват в площи, разполагащи с такива съоръжения.
5. Правата на засаждане, разпределени на даден резерв, могат да бъдат предоставени от същия този резерв не по-късно от края на петата лозарска година след годината на разпределянето им. Правата на засаждане, които не са били предоставени за този период, се погасяват с приключването му.
6. Правата на засаждане, предоставени от съответния резерв, се използват преди края на втората лозарска година след годината на предоставянето им. Права на засаждане, предоставени от съответния резерв, но които не са ползвани през този период, се разпределят на резерва, съгласно параграф 2, буква а).
7. В случай че дадена държава-членка създава регионални резерви, тя може да формулира правила, които разрешават прехвърлянето на права на засаждане между отделните резерви. Ако в една държава-членка съществуват както национални, така и регионални резерви, то прехвърлянето между тях също може да бъде разрешено.
За посочените в настоящия параграф прехвърляния може да се прилага коефициент за намаление.
8. Чрез дерогация от параграфи 1-7 компетентните органи в дадена държава-членка могат да предпочетат да не прилагат системата на резерви, ако държавата-членка е в състояние да докаже, че е налице ефективна система за управление на правата на засаждане, прилагана на цялата ѝ територия. Системата, при необходимост, може да дерогира от съответните разпоредби, на настоящата глава. В случай че държавата-членка притежава подобна система, правата на засаждане, посочени в първото изречение на член 4, параграф 5, се удължават с пет години. Второто изречение на член 4, параграф 5 остава приложимо.
Член 6
1. Новосъздадените права на засаждане, включително и правата на ново засаждане, предоставени от държавата-членка по силата на член 3, параграф 2, се разпределят, както следва:
а)
Германия
:
1 534 ха;
Гърция
:
1 098 ха;
Испания
:
17 355 ха;
Франция
:
13 565 ха;
Италия
:
12 933 ха;
Люксембург
:
18 ха;
Австрия
:
737 ха;
Португалия
:
3 760 ха.
б)
резерв на Общността: 17 000 ха.
2. Новосъздадените права на засаждане могат да бъдат единствено разпределени на даден резерв или ползвани съгласно член 2, параграф 3, буква б), когато държавата-членка е съставила опис на своя производствен потенциал, съгласно член 16.
3. Разпределението на новосъздадените права на засаждане, посочени в параграф 1, на даден резерв или тяхното ползване съгласно член 2, параграф 3, буква б) е еднократно.
Член 7
1. В настоящата глава се прилагат следните определения:
а)
„изкореняване“ означава пълното премахване на лозови коренища на дадена площ с лозови насаждения;
б)
„засаждане“ означава окончателното установяване на лозови насаждения или части от лозови насаждения, присадени или не, с оглед производството на грозде или изграждането на разсадници;
в)
„право на засаждане“ означава правото да се засаждат лози в рамките на право на ново засаждане, право на презасаждане, предоставено от резерв, или новосъздадено право на засаждане съгласно условията, посочени в членове 3, 4, 5 и 6;
г)
„право на презасаждане“ означава правото да се засаждат лози на площ, еквивалентна по отношение на чистата реколта на площта, от която лозовите насаждения са били изкоренени или предстои да бъдат изкоренени в съответствие с условията, определени в член 4 и член 5, параграф 8;
д)
„повторно присаждане“ означава присаждането на лоза, която вече е била подложена на присаждане.
2. Подробните правила за прилагането на настоящата глава се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Тези правила, по-специално, могат да включват:
-
разпоредби относно условията за дестилация на продуктите, посочени в член 2, параграф 7;
-
разпоредби относно условията за предотвратяване на прекомерните административни затруднения при прилагане разпоредбите от настоящата глава;
-
признаването, посочено в член 3, параграф 2;
-
съвместното съществуване на лозови насаждения съгласно член 4, параграф 2;
-
прилагането на коефициент на намаление съгласно член 5, параграф 7;
-
функционирането на резерва на Общността съгласно член 6, параграф 1. Подробните правила, по-специално, могат да уреждат в периода до 31 декември 2003 г. разпределението на новосъздадените права на засаждане от резерва на Общността към държавите-членки за ползването им в райони, където може да се докаже наличието на допълнителни нужди, които могат да бъдат задоволени посредством разпределение на новосъздадените права;
-
разпоредби, които да гарантират, че новосъздадените права на засаждане, предоставени съгласно член 3, параграф 1, не противоречат на забраната за нови засаждания, предвидена в член 2, параграф 1.
3. До 31 декември 2003 г. и на всеки 3 години от тази дата Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета за прилагане разпоредбите от настоящата глава. Докладът може да бъде съпровождан, при необходимост, от предложения за предоставянето на допълнителни новосъздадени права на засаждане.
ГЛАВА II
ПРЕМИИ ЗА ИЗОСТАВЯНЕ НА ЛОЗАРСКИ ПЛОЩИ
Член 8
1. Премия се отпуска срещу трайното изоставяне на лозарската дейност на определена площ.
Премия се отпуска, съгласно разпоредбите на настоящата глава, на производители, които обработват култивирани лозарски площи, предназначени за производство на винено грозде. Съответната площ не трябва да бъде по-малка от 10 акра.
2. Държавите-членки могат да определят площите, за които може да се отпусне премия. Те могат също така да подчинят определянето на условия, по-специално, за да се гарантира равновесието между производство и екология в съответните райони.
3. При отпускане на премия производителят губи правото на презасаждане по отношение на площта, за която е предназначена премията.
4. Държавите-членки определят размера на премията за хектар, като вземат под внимание елементите, както следва:
а)
селскостопанския добив или производствения капацитет на стопанството;
б)
технологичните методи на производството;
в)
съответната площ, съотнесена към общата площ на стопанството;
г)
типа вино, което се произвежда;
д)
съществуването на свързана обработка на земята.
5. Размерът на премията не надхвърля максималните стойности, които трябва да се определят.
Член 9
Спрямо следните площи не се отпуска премия:
а)
обработени лозарски площи, за които са констатирани нарушения на националните разпоредби или законодателството на Общността относно засаждането, за период, който следва да бъде определен, но който не надвишава 10 лозарски години;
б)
лозарски площи, които вече не се поддържат;
в)
лозарски площи, засадени за период, който следва да се определи, но не може да надвишава 10 лозарски години;
г)
лозарски площи, които са получили финансиране за преструктуриране и конверсия за период, който следва да се определи, но който не надвишава 10 лозарски години.
Член 10
Подробни правила за прилагането на настоящата глава се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 75.
Тези правила включват, по-специално:
а)
датите за подаване на заявленията и за извършване на изкореняването;
б)
условията за отпускане на премиите;
в)
максималните суми, посочени в член 8, параграф 5;
г)
екологични съображения;
д)
определяне на периодите, посочени в член 9.
ГЛАВА III
ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ И КОНВЕРСИЯ
Член 11
1. Създава се режим на преструктуриране и конверсия на лозята.
2. Режимът цели привеждане в съответствие на производството към търсенето на пазара.
3. Режимът обхваща една или повече от мерките, както следва:
а)
конверсия на сортовете, включително и чрез повторно присаждане;
б)
промяна на местонахождението на лозята;
в)
подобряване на техниките на управление на лозята, свързани с целта на режима.
Режимът не обхваща обичайното обновление на лозята, които са приключили естествения си жизнен цикъл.
4. От режима могат да се ползват само онези райони на дадена държава-членка, по отношение на които тя е съставила опис на производствения потенциал съгласно член 16.
Член 12
Държавите-членки отговарят за плановете за преструктуриране и конверсия, включително и за одобрението на тези планове при необходимост. Плановете отговарят на правилата, определени в настоящата глава и правилата за приложение.
Член 13
1. Отпускането на помощ за преструктуриране и конверсия изисква готов план и, при необходимост, одобрен от държавата-членка. Помощта се отпуска под формата на:
а)
обезщетение на производителите за понесена загуба на приходи вследствие изпълнението на плана, и
б)
помощ за покриване на разходите по преструктурирането ѝ.
2. Обезщетението за производители, понесли загуба на приходи, може да е под формата на:
а)
разрешение за съвместното съществуване на стари и нови лозови насаждения за определен период от време, който не трябва да превишава три години въпреки разпоредбите в глава I от настоящия дял; или
б)
обезщетение, изплащано от Общността.
3. Помощта на Общността за разходите по преструктурирането и конверсията не може да надвишава 50 % от тези разходи. За регионите, класифицирани като региони по цел 1, съгласно Регламент (ЕО) № 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 г. относно определяне на подробни правила за структурните фондове (52), помощта на Общността може да достигне до 75 %. Без да се засяга член 14, параграф 4, държавите-членки по никакъв начин не могат да участват във финансирането.
Член 14
1. Всяка година Комисията предоставя на държавите-членки първоначални разпределяния на база обективни критерии, като взема предвид спецификата на ситуациите и нуждите, както и усилията, които следва да бъдат направени предвид целта на режима.
2. Първоначалните разпределяния трябва да бъде адаптирани от гледна точка на реалните разходи и на ревизирани прогнози за разходите, предадени от държавите-членки, като се взема предвид целта на режима и се съобразят наличните средства.
3. Финансовите помощи между държавите-членки се разпределят, като се взема предвид делът на лозарските площи на Общността в съответната държава-членка.
4. В случай че на държавата-членка е разпределена финансова помощ за определен брой хектари, държавата-членка може да я ползва за по-голям брой хектари от разпределените. В този смисъл държавата-членка може да използва национални средства, за да допълни намалената сума на хектар, така че тя да достигне до нивото на първоначалния максимум на хектар на помощта на Общността.
Член 15
Подробни правила за прилагането на настоящата глава се приемат съгласно процедурата, определена в член 75.
Тези правила могат да включват, по-специално:
а)
минималния размер на съответните лозя;
б)
разпоредби, които регулират ползването на правата на презасаждане при изпълнение на плановете;
в)
разпоредби, които целят предотвратяване на нарастването на производствения потенциал, вследствие прилагане разпоредбите на настоящата глава;
г)
максималния размер на помощта на хектар.
ГЛАВА IV
ИНФОРМАЦИЯ И ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 16
1. Описът на производствения потенциал съдържа следната информация:
а)
площите с лозови насаждения, класифицирани като сортове за производството на вино съгласно член 19, параграф 1, на територията на съответната държава-членка;
б)
съответните сортове;
в)
съвкупността от съществуващите права на засаждане;
г)
национални или регионални разпоредби, приети в съответствие с настоящия дял.
2. Дадена държава-членка може да предвиди описът да се изготвя по райони. В този случай обаче регионалните описи трябва да бъдат готови до 31 декември 2003 г. Съгласно разпоредбите на настоящия регламент, ако даден район не успее да състави своя опис, то това няма да препятства прилагането на настоящия дял в други райони на същата държава-членка.
Член 17
1. Комисията може да прави оценка на:
а)
производството на лозаро-винарския сектор;
б)
промишлената употреба на лозаро-винарските продукти;
в)
тенденциите за потребление на вино и други продукти на лозаро-винарския сектор, които подлежат на консумация без допълнителна преработка;
г)
всеки един елемент, който трябва да бъде известен за целите на управлението на пазара или на режим за привеждане в съответствие на предлагането.
2. При извършването на тези оценки Комисията може да използва и външна помощ.
3. Комисията осигурява средства за провеждане на независимо изследване на интерспецифичните сортове. На база това изследване тя трябва да представи до 31 декември 2003 г. доклад на Европейския парламент и на Съвета, който, ако е необходимо, да бъде съпроводен с предложения.
Член 18
1. Производителите на грозде за производството на вино и производителите на гроздова мъст и вино декларират всяка година количествата, получени от последната реколта. Държавите-членки могат също така да задължат търговците на грозде, предназначено за винопроизводство, да декларират всяка година пласираните на пазара количества от последната реколта.
2. Производителите на мъст и вино и търговците, различни от търговците на дребно, декларират всяка година наличните количества от гроздова мъст и вино, били те от сегашната реколта или от предходни години. Внесените количества гроздова мъст и вино от трети страни се обявяват отделно.
Член 19
1. Държавите-членки трябва да класифицират сортове лози за производство на вино. Всички класифицирани сортове трябва да принадлежат към вида Vitis vinifera или да произхождат от кръстоска на този вид с други видове от рода Vitis. Сортове, които не могат да бъдат включени в класификацията са, както следва:
-
Noah,
-
Othello,
-
Isabel,
-
Jacquez,
-
Clinton,
-
Herbemont.
2. В своята класификация държавите-членки посочват сортовете лози, годни за производството на всяко от качествените вина, произведени в определен район, произведени на територията им. Тези сортове трябва да бъдат от вида Vitis vinifera.
3. Единствено посочени в класификацията сортове лози могат да бъдат засаждани, презасаждани или присаждани в рамките на Общността за целите на винопроизводството. Това ограничение не се прилага за лозовите насаждения, използвани за научни изследвания и експерименти.
4. Площите, засадени със сортове лози за целите на винопроизводството, но невписани в класификацията, трябва да бъдат изкоренени, освен в случаите когато продукцията от тези площи е предназначена изключително за семейна консумация на винопроизводителя. Държавите-членки предприемат необходимите мерки с цел наблюдение на това изключение.
5. В случаите когато дадени сортове биват изключени от класификацията, изкореняването се осъществява в рамките на 15 години от изключването им.
Член 20
Правилата относно лозарския регистър на Общността, са тези, определени в Регламент (ЕИО) № 2392/86.
Член 21
Глави I и II от настоящия дял не се прилагат в държава-членка, където винопроизводството не надвишава 25 000 хектолитра на лозарска година, като производството се изчислява на база средна продукция за последните 5 лозарски години.
Член 22
Държавите-членки могат да приемат и по-рестриктивни национални правила по отношение на новото засаждане или презасаждане или повторно присаждане. Те могат да изискат заявленията или информацията, предвидени в настоящия дял, да бъдат допълнени с друга информация, необходима за наблюдение развитието на производствения потенциал.
Член 23
1. Подробни правила за прилагане на настоящата глава се приемат в съответствие с процедурата, определена в член 75.
Те могат да се отнасят, по-специално до:
а)
начина и степента на детайлизиране на информацията, необходима за съставяне на описа, посочен в член 16;
б)
управлението на класифицирането на сортове лози, посочени в член 19;
в)
предназначението на продуктите от сортовете грозде, които не фигурират в класификацията.
2. Разпоредбите за придружителен документ за материали за вегетативно размножаване на лози и подробни правила за прилагането му, особено по отношение на контрола, могат да бъдат приети съгласно процедурата, предвидена в член 75.
3. Регламент (ЕИО) № 2392/86 може да бъде изменен или отменен съгласно процедурата, предвидена в член 75.
4. Съгласно процедурата, предвидена в член 75, се взема решение, че дадена държава-членка е съставила описа, посочен в член 16, и, при необходимост, се решава това решение да бъде отменено при определени обстоятелства, в това число в случаите, когато държавата-членка не е успяла да актуализира описа.
ДЯЛ III
ПАЗАРНИ МЕХАНИЗМИ
ГЛАВА I
ПОМОЩ ЗА ЧАСТНО СКЛАДИРАНЕ
Член 24
1. За производителите се въвежда режим на помощ за частното складиране на:
а)
трапезно вино;
б)
гроздова мъст, концентрирана гроздова мъст и ректифицирана концентрирана гроздова мъст.
2. Отпускането на помощи става след сключване на дългосрочен договор за складиране с интервенционните агенции между 16 декември и 15 февруари следващата година и при условия, които следва да бъдат определени.
3. Дългосрочните договори за складиране се сключват за период, който приключва, както следва:
а)
за трапезните вина - най-рано на 1 септември след датата на сключване и за гроздовата мъст, концентрираната гроздова мъст и ректифицираната концентрирана гроздова мъст - на 1 август след датата на сключване;
б)
най-късно на 30 ноември след датата на сключване.
Член 25
1. Сключването на договорите за складиране се подчинява на условия, които се отнасят преди всичко до качеството на съответните продукти.
2. За трапезните вина договорите за складиране съдържат условия за прекратяване на плащанията по помощта, а също така и съответните задължения на производителя за всичките или част от количествата на съхранение, ако пазарните цени на съответния тип трапезно вино надхвърлят допустимия праг, който следва да се определи.
3. Размерът на помощта за частно складиране може да покрие единствено разходите по техническото съхранение и лихвите, като и двете бъдат изразени като фиксирана сума.
4. За концентрираната гроздова мъст размерът на помощта може да бъде коригиран с коефициент, който да съответства на степента на концентрация.
Член 26
1. Подробни правила за прилагането на настоящата глава се приемат съгласно процедурата, определена в член 75.
Тези правила могат да уреждат преди всичко:
-
фиксирането на максималния праг, размера и коефициента, посочени в член 25,
-
дългосрочните договори за складиране на трапезни вина могат да бъдат сключвани само за определени трапезни вина,
-
гроздовата мъст, предмет на дългосрочни договори за складиране, може да бъде трансформирана изцяло или частично в концентрирана гроздова мъст или ректифицирана концентрирана гроздова мъст през времетраенето на договора,
-
правилата относно прилагането на клаузата за прекратяване на плащанията по помощта, посочени в член 25, параграф 2,
-
гроздовата мъст и концентрираната гроздова мъст, предназначени за производството на гроздов сок, могат да не бъдат предмет на дългосрочен договор за складиране,
-
ефективното времетраене на договорите.
2. Съгласно процедурата, предвидена в член 75, може да се предвиди, че:
-
режимът за помощи на частно складиране не се прилага, ако е очевидно от пазарната ситуация, че този режим не е оправдан,
-
възможността за сключване на други дългосрочни договори за складиране е необходимо да бъде преустановена, ако е оправдано от пазарната ситуация, и по-специално от динамиката на сключване на договорите.
ГЛАВА II
ДЕСТИЛАЦИЯ
Член 27
1. Свръхпресоването на грозде, смачкано или не, и пресоването на винена утайка се забранява, както и повторната ферментация на гроздови джибри за други цели, освен за дестилация.
2. Филтрирането и центрофугирането на винената утайка не се смятат за пресоване, когато:
а)
получените продукти са с добро и коректно търговско качество;
б)
така обработената винена утайка не е приведена в сухо състояние.
3. Всяко физическо или юридическо лице или група от лица с изключение на лицата и групите, посочени в параграф 7, произвели вино, се задължават да доставят за дестилация всички вторични продукти, извлечени от това винопроизводство.
4. Количеството алкохол, което се съдържа във вторичните продукти, трябва да се равнява най-малко на 10 % по отношение на алкохолния обем, съдържащ се в произведеното вино, ако виното е получено директно от гроздето. Освен при дерогациите, предвидени за оправданите от техническа гледна точка случаи, количеството алкохол не може да бъде по-малко от 5 %, когато виното е получено чрез винификация на гроздова мъст, частично ферментирала гроздова мъст или млади вина в процес на ферментация. В случай че съответните проценти не бъдат достигнати, производителят, спрямо когото съществува това задължение, трябва да достави количество вино от собствената си продукция, за да се гарантира спазването на тези проценти.
Допускат се дерогации от параграф 3 и първата алинея от настоящия параграф за категории производители, които следва да бъдат определени за някои производствени райони, както и вината, подлежащи на дестилация, посочени в член 28.
5. Задължението за доставка, предвидено в параграф 3, може да бъде изпълнено чрез доставка на вино на производители на оцет.
6. Всяко физическо или юридическо лице или групи от лица, с изключение на лицата и групите, посочени в параграф 7, които притежават вторичните продукти, получени при всяка друга преработка на гроздето, различна от винификацията, се задължават да ги предоставят за дестилация.
7. Всяко физическо или юридическо лице или групи от лица, които преработват грозде, добито в лозарска зона А или в германската част на лозарска зона В или от лозарски райони в Австрия, се задължават да изтеглят вторичните продукти, получени от тази преработка, под контрол и при условия, които следва да се определят.
8. Лицата или групите, субекти на задълженията, посочени в параграф 3, или на това, посочено в параграф 6, могат да се освободят от това задължение чрез изтегляне на вторичните продукти от винификацията, под контрол и при условия, които следва да се определят.
9. Изкупната цена на винените джибри, винената утайка и на виното, доставени за дестилация в изпълнение на настоящия член, е равна на 0,995 EUR за обемен процент на хектолитър.
10. Цената за заплащане от дестилатора не може да бъде по-ниска от изкупната цена.
11. Дестилаторът може:
а)
да получи помощ за продукта, който подлежи на дестилация, при условие че полученият чрез дестилация продукт има алкохолно съдържание от най-малко 52 об. %; или
б)
да достави продукта, получен чрез дестилация на интервенционна агенция, при условие че има алкохолно съдържание минимум 92 об. %.
Ако виното е било преработено в подсилено вино за дестилация, преди то да бъде доставено на дестилатора, то помощта, посочена в буква а), се изплаща на производителя на подсиленото вино, а продуктът, предназначен за дестилация, не може да бъде доставен на интервеционната агенция.
12. Може да се вземе решение доставката на алкохол за интервенционна агенция да бъде заменена с доставка до оператор, който е представил оферта в рамките на продажбите, организирани за реализация на продуктите за дестилация, която е била приета съгласно процедурата, посочени в член 31, параграф 1.
13. Параграфи 1-12 не се прилагат нито за гроздовия сок и концентрирания гроздов сок, нито за гроздовата мъст и концентрираната гроздова мъст, предназначени за производството на гроздов сок.
Член 28
1. Вината, произведени от сортове грозде, включени в класификацията за една и съща административна единица едновременно като сортове винено грозде и сортове с друго предназначение, в повече от нормалните количества и които също така не се изнасят през съответната лозарска година, подлежат на дестилация до датата, която следва да се определи. Освен при дерогация те могат единствено да бъдат в обращение с предназначение дестилация.
2. За определяне на нормалните количества произведено вино, по-специално се вземат предвид:
а)
количествата, произведени през референтния период, който следва да се определи;
б)
количествата вино, запазени за традиционна употреба.
3. Изкупната цена на виното, доставяно за дестилация, съгласно настоящия член, е равна на 1,34 EUR за об. % на хектолитър; тя може да варира през време на лозарската година, ако средната цена за тази лозарска година остане 1,34 EUR за об. %.
4. Цената, платена от дестилатора, не може да бъде по-ниска от изкупната цена.
5. Дестилаторът може:
а)
да получи помощ за продукта, който подлежи на дестилация, при условие че продуктът, получен чрез дестилация, има алкохолно съдържание от най-малко 52 об. %; или
б)
да достави на интервенционна агенция продукта, получен чрез дестилация, ако той има действително алкохолно съдържание от най-малко 92 об. %.
Ако виното е било преработено в подсилено вино, преди да бъде доставено на дестилатора, то помощта, посочена в буква а), следва да се изплати на производителя на подсилено вино, а продуктът, предназначен за дестилация, не може да бъде доставен на интервеционната агенция.
6. Може да се вземе решение доставката на алкохол за интервенционна агенция да бъде заменена с доставка до оператор, който е представил оферта в рамките на продажбите, организирани за реализация на продуктите за дестилация и съгласно процедурите, посочени в член 31, параграф 1.
7. Настоящият член се прилага независимо от член 1, параграф 2.
Член 29
1. Общността може да подпомага дестилацията на трапезни вина или вина, подходящи за производството на вина, за да поддържа пазара на вино и в резултат да улесни непрекъснатостта в доставянето на винени дестилати за тези части от сектора на спиртни напитки, които по традиция използват този алкохол.
2. Подкрепата се осигурява под формата на първична и вторична помощ, отпускана на дестилаторите.
3. Първичната помощ се отпуска въз основа на обема трапезни вина и вино, годно за производството на трапезно вино, подлежащо на дестилация.
4. Първична помощ се разпределя въз основа на система от договори, сключени между дестилаторите и производителите. Определя се минимална цена, която дестилаторите трябва да заплатят на винопроизводителите; тя може да варира през дадена лозарска година, ако средната за тази година цена е равна най-малко на 2,488 EUR за об. %.
5. Размерът на първичната помощ трябва да отразява:
а)
необходимостта минималната средна цена, която дестилаторите следва да заплатят на производителите през дадена лозарска година, да съблюдава равнището, посочено в параграф 4;
б)
необходимостта да се поддържа снабдяването на традиционните пазари от сектора на спиртните напитки на конкурентни цени.
6. Вторичната помощ се отпуска под формата на плащане за покриване на разумните разходи за съхранение на крайния продукт. Тя е предназначена за улесняване действието на режима на първичната помощ.
Член 30
1. Може да се наложи предприемането на мярка за кризисна дестилация, ако са налице изключителни случаи на смущения на пазара, предизвикани от сериозни количества излишъци и/или проблеми, свързани с качеството.
2. Мярката цели:
а)
елиминиране на специфичните излишъци;
б)
осигуряване непрекъснатостта на предлагането между две реколти.
3. Мярката е доброволна по отношение на производителите.
4. Мярката може да бъде ограничена до определени категории вина или производствени области. Тя може да се прилага и за качествените вина, произведени в определен район, единствено по молба на съответната държава-членка.
5. Един от критериите за въвеждането на мярката може да бъде явното влошаване с течение на времето на пазарната цена на дадена категория вино или вина от определени производствени области.
6. В случай че Общността прилага тази мярка три поредни години за определен тип вино (за определена област), Комисията трябва да изготви доклад до Европейския парламент и до Съвета относно продължаващата криза, който включва и предложения, ако е целесъобразно.
Член 31
1. Алкохолът, изкупен от интервенционната агенция, се реализира чрез публична продажба или чрез тръжна процедура. При реализирането на такъв алкохол, компетентните органи се стремят във възможно най-голяма степен да не окажат неблагоприятно влияние на пазарните канали за реализирането на алкохол, който традиционно зависи от съществуването на такива канали. Той може да не бъде пласиран в сектора на алкохола, предназначен за консумация.
2. Може обаче да се вземе решение, че ако снабдяването на части от този сектор, където е задължителна употребата на винения алкохол, не е гарантирано от прилагането на членове 27, 28 и 29, този алкохол може да се пласира в същия сектор.
Член 32
1. За вината, произведени от производители, които са увеличили алкохолното им съдържание чрез добавяне на захароза или мъст и които са се възползвали от помощта, посочена в член 34, фиксираната изкупна цена за всяка отделна дестилация - с изключение на случаите, посочени в член 27 - се редуцира в рамките на всяка лозарска област чрез еднаква за всеки фиксирана сума, изчислена на база размера на помощта, посочена в член 34, и увеличението на алкохолното съдържание, предвидено за съответната лозарска област.
2. По молба на съответния производител гореспосоченото намаление се прилага единствено в рамките на количествата, за които е било увеличено алкохолното съдържание, посочено в параграф 1.
Член 33
1. Подробни правила за прилагането на настоящата глава се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Тези правила могат да включват по-специално:
а)
дерогациите, предвидени в настоящата глава;
б)
по отношение на членове 27 и 28 - условията, при които се осъществява дестилацията, изчисляването на обема алкохол в произведеното вино, условията, при които може да се извърши доставката на продуктите до интервенционната агенция, и изкупните цени на продуктите, предназначени за дестилация, които могат да се изкупят от интервенционната агенция, или критериите за фиксиране на тези цени;
в)
минималните норми, които трябва да се спазват за джибрите и утайката;
г)
условията, при които може да се осъществи изтеглянето под контрол, посочено в член 27, параграф 7;
д)
нормалните количества произведено вино, посочени в член 28, параграф 2;
е)
подробни правила за прилагане на мярката, посочена в член 30, включително и продуктите, за които се отнася, и пласирането на продуктите от дестилация с оглед най-вече да се избегне всяко смущение на пазара на алкохол и спиртни напитки;
ж)
възможността за промяна на изкупната цена, посочена в член 28, параграф 3;
з)
определяне на минималната цена, посочена в член 29, параграф 4.
2. Размерът на помощите, посочени в членове 27 и 28, които ще способстват за реализацията на получените продукти, размерът на помощите, посочени в член 29, и правилата, които дефинират условията, които могат да доведат до прилагане на мярката, посочена в член 30, както и обхватът и формата на финансова помощ от страна на Общността за същата мярка, се определят съгласно процедурата, предвидена в член 75.
ГЛАВА III
ПОМОЩ ЗА ОПРЕДЕЛЕНИ СЛУЧАИ НА УПОТРЕБА
Член 34
1. Въвежда се помощ за използването на:
а)
концентрирана гроздова мъст;
б)
ректифицирана концентрирана гроздова мъст,
произведени в Общността, когато те се използват за засилване на алкохолното съдържание на винените продукти, за които подобно увеличение е разрешено по смисъла на настоящия регламент.
2. Отпускането на помощ може да бъде запазено за продукти, произхождащи от лозарска зона С III, в случаите когато при липса на такава мярка би било невъзможно запазването на начините на търговия с мъст и купажни вина.
3. Размерът на помощта е фиксиран в евро за об. % потенциално алкохолно съдържание и на хектолитър концентрирана гроздова мъст или ректифицирана концентрирана гроздова мъст, като се взема предвид разликата в разходите по обогатяването чрез тези продукти и чрез захароза.
Член 35
1. Въвежда се помощ за използването на:
а)
гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст, произведени на територията на Общността, за производството на гроздов сок или други хранителни продукти от този гроздов сок;
б)
за гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст, произведени в зона С III за целите на производството в Обединеното кралство и Ирландия на продукти, обхванати от позиция с код по КН 2206 00, по отношение на които съгласно приложение VII, буква В, точка 2 използването на съставно наименование, включващо думата „вино“, може да бъде разрешено от съответните държави-членки;
в)
концентрирана гроздова мъст, произведена на територията на Общността, като основен елемент от група продукти, пласирани в Обединеното кралство и Ирландия, с ясни инструкции за потребителите за приготвяне от него на напитка, подобна на виното (домашно приготвено вино).
2. Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 1, буква б) в случаите когато географското ограничение за производството на гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст, посочено в тази точка, стане причина за нарушаване на конкуренцията, може да се вземе решение за разширяване на отпускането на помощ за гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст, произведени в други райони на Общността, различни от зона С III.
3. Помощите, посочени в параграф 1, са запазени за използването на продукти, произхождащи от сортове лози, класифицирани или изключително като сортове винено грозде, или като сортове винено грозде, и сортове, предназначени за друга употреба; те могат също така да се отпускат и за грозде от същите сортове с произход от Общността.
4. Размерите на помощите трябва да бъде фиксирани, така че разходите по предлагането на гроздова мъст и концентрирана гроздова мъст с произход от Общността, да бъдат такива, че те да могат да запазят традиционните си пазарни канали.
5. Една част от помощта, предвидена в параграф 1, буква а), която следва да се определи, е заделена за организиране на кампании за търговско представяне, насърчаващи консумацията на гроздов сок. За организиране на кампаниите помощта може да бъде фиксирана на по-високо ниво от това, произтичащо от прилагането на параграф 4.
Член 36
Подробни правила за прилагане на настоящата глава се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Правилата следва да обхващат преди всичко:
а)
условията за отпускане на помощта, посочена в член 34, параграф 1;
б)
мерките, необходими за осигуряване на контрол при използването на продуктите, посочени в член 35, параграф 1;
в)
размера на помощта, посочена в членове 34 и 35, който трябва да се фиксира преди започването на всяка лозарска година;
г)
решението, посочено в член 35, параграф 2.
ГЛАВА IV
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 37
Производителите, субекти на задълженията, посочени в членове 27 и 28, могат да ползват интервенционните мерки, предвидени в настоящия дял, при условие че са спазвали горепосочените задължения за референтен период от време, който следва да се определи. Този период, заедно с подробните правила за прилагане на настоящия член, се установява съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Член 38
1. В случай че на пазара на Общността се наблюдават прекалено високи цени за даден тип вино и има вероятност тази ситуация да продължи, като по този начин предизвиква смущения на пазара, Комисията може да предприеме необходимите мерки.
2. Интервенционни мерки могат да бъдат предприети за изброените в член 1, параграф 2, буква б) продукти, различни от трапезните вина, в степента, необходима, за да се подкрепи пазара на трапезни вина, и в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
ДЯЛ IV
ОРГАНИЗАЦИИ НА ПРОИЗВОДИТЕЛИТЕ И СЕКТОРНИ ОРГАНИЗАЦИИ
ГЛАВА I
ОРГАНИЗАЦИИ НА ПРОИЗВОДИТЕЛИТЕ
Член 39
1. „Организация на производителите“, по смисъла на настоящия регламент, означава всяко юридическо лице, което:
а)
е учредено по инициатива на производителите на продукти, предмет на настоящия регламент;
б)
което цели за членовете си:
i)
да гарантира предварително планиране и адаптиране на производството към търсенето, преди всичко по отношение на качеството и ефективността;
ii)
да насърчава концентрацията на предлагането и пазарната реализация на продуктите;
iii)
да редуцира производствените разходи и стабилизира цените на производител;
iv)
да насърчава използването на екологични начини на обработка на земята, производствени технологии и управление на отпадъчните продукти, по-специално, по отношение на опазване на качеството на водите, почвата и природата и подържането и стимулирането на биологичното разнообразие.
2. Организациите на производители, признати съгласно настоящия регламент, трябва да могат да налагат съответните санкции на своите членове при неспазване на задълженията, установени в устава на организацията.
3. Държавите-членки могат да признаят като организация на производителите, за целите на настоящия регламент, всички групи от производители, които направят искане за това, при условие че:
а)
отговарят на изискванията, определени в параграфи 1 и 2, и предоставят за целта, наред с другите доказателства, доказателство, че имат минимален брой членове и произвеждат минимално количество продукция, годна за продажба;
б)
предлагат достатъчна гаранция за правилното осъществяване, продължителността и ефективността на своята дейност;
в)
помагат ефективно на своите членове за получаването на техническа помощ при използването на екологично чисти начини на обработка на земята.
Член 40
1. Държавите-членки:
а)
вземат решение за признаване на дадена организация на производителите в срок от три месеца от подаването на заявлението за признаване и съответните придружителни документи;
б)
извършват периодични проверки по отношение спазването на изискванията за признаване от страна на организациите на производителите, налагат съответните санкции, предвидени за тези организации, в случай на неспазване на изискванията, и, при необходимост, вземат решение за оттегляне на признаването на дадена организация;
в)
уведомят Комисията, в срок от два месеца, за всяко взето решение за признаване или оттегляне на признаване.
2. Комисията се уверява в спазването на член 39 и параграф 1, буква б) от настоящия член, като извършва проверки, след които може да изиска от държавите-членки, когато е необходимо, оттегляне на даденото признаване.
ГЛАВА II
СЕКТОРНИ ОРГАНИЗАЦИИ
Член 41
1. С цел подобряване функционирането на пазара на качествени вина, произведени в определен район, и трапезни вина с географско указание, държавите-членки производители, преди всичко в изпълнение на решенията на секторните организации, могат да определят правила за търговия, с които да регулират предлагането при първа продажба, при условие че тези правила се отнасят до задържането и/или поетапното пускане на продукция на пазара и изключването на каквото и да било друго съгласувано действие като:
-
фиксиране на цените дори и като ориентир или препоръка,
-
задържане на значително количество от годишната реколта, което обикновено би било налично, както и всяка необичайна операция по ограничаване на предлагането,
-
отказ да се издадат атестации на национално ниво и/или на ниво Общност, необходими за обращението и търговията с лозаро-винарски продукти, при условие че търговията е в съответствие с тези правила.
2. Правилата, посочени в параграф 1, трябва широко да се доведат до знанието на операторите чрез официални публикации в съответната държава-членка.
3. Всяка година държавите-членки, които са се възползвали от възможностите, предвидени параграф 1, изготвят доклад до Комисията относно решенията, приети през предходната година, по силата на предоставените възможности. Комисията разглежда тяхното съответствие с правото на Общността, по-специално, с правилата за свободното движение (членове 28-31 от Договора), конкуренцията (членове 81-86 от Договора) и принципа за забрана на дискриминацията (член 34, параграф 3 от Договора).
4. Организациите, посочени в параграф 1, провеждат някои от следните мерки в един или повече региона на Общността, като вземат под внимание интересите на потребителите:
i)
усъвършенстване на познанието и прозрачността за продукцията и пазара;
ii)
способстване за по-доброто координиране на начините за реализация на продуктите чрез проучване и изследване на пазара;
iii)
изготвяне на типови договори в съответствие с правилата на Общността;
iv)
по-пълно оползотворяване на производствения потенциал;
v)
осигуряване на информация и провеждане на проучвания, необходими за привеждане в съответствие c ориентирането на производството към продукти, които в по-голяма степен са адаптирани към пазарните изисквания, потребителския вкус и очаквания - най-вече по отношение качеството на продуктите и опазването на околната среда;
vi)
търсене на начини за ограничаване употребата на фитосанитарни продукти и други входящи материали и суровини с цел да се гарантира качеството на продуктите и опазването на водите и почвите;
vii)
разработване на методи и похвати за подобряване качеството на продуктите на всички етапи от производството, винификацията и търговията;
viii)
зачитане и запазване на биологичното земеделие, както и наименованията за произход, етикетите за качество и географските указания;
ix)
насърчаване на интегрираното производство и други екологично чисти методи на производство.
ДЯЛ V
ЕНОЛОГИЧНИ ПРАКТИКИ И ОБРАБОТКИ, ОПИСАНИЕ, ОБОЗНАЧЕНИЕ, ПРЕДСТАВЯНЕ И ЗАЩИТА
ГЛАВА I
ЕНОЛОГИЧНИ ПРАКТИКИ И ОБРАБОТКИ
Член 42
1. Разрешените енологични практики и обработки в Общността са утвърдени за производството на продукти, предмет на настоящия регламент, различни от гроздовия сок и концентрирания гроздов сок, гроздовата мъст и концентрираната гроздова мъст, предназначени за подготовката на гроздов сок.
2. Разрешените енологични практики и обработки могат да се използват единствено за осигуряване на правилната винификация, правилното запазване и пречистване на даден продукт.
3. Разрешените енологични практики и обработки изключват добавянето на вода, освен когато това се налага от специфична техническа потребност, а също така и на алкохол с изключение на прясната гроздова мъст в процес на ферментация, забавена от добавката на алкохол, ликьорни вина, пенливи вина, вина, подсилени за дестилация, в условия, които следва да се определят, и искрящи вина.
4. Що се отнася до енологичните практики и обработки, държавите-членки могат да наложат по-строги условия с цел да осигурят запазването на основните характеристики на качествените вина, произведени в определен район, трапезните вина с географско указание и произвеждани на тяхната територия, пенливите вина и ликьорните вина. Държавите-членки уведомяват Комисията за тези условия, която от своя страна трябва да ги доведе до знанието на другите държави-членки.
5. Освен ако не се вземе друго решение, единствено сортовете грозде, фигуриращи в класификацията, установена в съответствие с член 19, като винени сортове грозде или продукти, извлечени от тях, могат да бъдат използвани в Общността за производството на:
а)
гроздова мъст в процес на ферментация, забавена от добавката на алкохол;
б)
концентрирана гроздова мъст;
в)
ректифицирана концентрирана гроздова мъст;
г)
вино, подходящо за производството на трапезно вино;
д)
трапезно вино;
е)
качествено вино, произведено в определен район;
ж)
ликьорно вино;
з)
частично ферментирала гроздова мъст, екстрахирана от сухо грозде;
и)
вино от презряло грозде.
6. Купажирането на вино, годно за производството на бяло трапезно вино или на бяло трапезно вино, с вино, годно за производството на червено трапезно вино, или с червено трапезно вино, не може да доведе до получаването на трапезно вино.
Тази разпоредба обаче не може да възпрепятства в някои определени случаи, които следва да се определят, купажиране на вино, посочено в първа алинея, ако крайният продукт носи характеристиките на червено трапезно вино.
Чрез дерогация от първа алинея подобни случаи на купажиране се разрешават до 31 юли 2005 г. в районите, където тази практика е традиционна, и в съответствие с подробни правила, които следва да се определят.
Член 43
1. Разрешените енологични практики и обработки се определят в приложения IV и V.
2. По-специално:
-
разрешените енологични практики и обработки, засягащи обогатяването, асидификацията, деасидификацията и подслаждането, и правилата за съдържанието на серен двуокис и максималното съдържание на летлива киселина са определени в приложение V, букви А-Ж;
-
разрешените енологични практики и обработки и правила, засягащи производството на пенливи вина и качествени пенливи вина, са определени в приложение V, букви З и И;
-
разрешените енологични практики и обработки и правила, засягащи производството на ликьорно вино са определени в буква К от приложение V.
Член 44
1. От всички продукти, обхванати от позиции с код по КН 2204 10, 2204 21 и 2204 29, единствено ликьорните вина, пенливите вина, пенливите газирани вина, искрящите вина, искрящите газирани вина, качествените вина, произведени в определен район, трапезните вина и, където това е приложимо, независимо от член 45, законно внесените вина могат да бъдат предлагани и доставяни за пряка консумация на територията на Общността.
2. С изключение на бутилираното вино, за което има данни, че бутилирането е станало преди 1 септември 1971 г., вина, различни от качествените вина, произведени в определени райони, получени от сортовете лози, посочени в член 42, параграф 5, но неотговарящи на определенията, съдържащи се в точки 12-18 от приложение I, могат да бъдат използвани единствено за семейна консумация от винопроизводителя, за производството на винен оцет или за дестилация.
3. Може да се вземе решение за години с неблагоприятни климатични условия продуктите от лозарските зони А и B, които не притежават минималното естествено алкохолно съдържание, определено за съответната лозарска зона, да се използват в рамките на Общността за производството на пенливи вина и пенливи газирани вина, ако такива вина имат действително алкохолно съдържание от не по-малко от 8,5 об. %, или за производството на искрящи газирани вина. В този случай те се обогатяват до пределните степени, определени в буква Г, точка 5 от приложение V.
4. Без да се засягат по-рестриктивните разпоредби, които държавите-членки прилагат по отношение на тази подготовка на тяхната територия за продукти, които не са обхванати от позиции с код по КН 2204 10, 2204 21 и 2204 29, прясната гроздова мъст в процес на ферментация, забавена от добавката на алкохол, може да бъде използвана единствено в подготовката на такива продукти.
5. Гроздов сок и концентриран гроздов сок с произход от Общността не подлежат на винификация или добавяне към виното. Тези продукти се подлагат на контрол по отношение на тяхното използване. Те не могат да претърпят алкохолна ферментация на територията на Общността.
6. Разпоредбите на параграфи 4 и 5 не се прилагат за продукти, предназначени за производството в Обединеното кралство и Ирландия на продукти, обхванати от позиция с код по КН 2206 00, за които в съответствие с приложение VII, буква В, точка 2 държавите-членки могат да разрешат използването на съставно наименование, включващо думата „вино“.
7. Виното, годно за получаване на трапезно вино, което няма минималното действително алкохолно съдържание за трапезното вино, може да се разпространява единствено за производството на пенливо вино или за производство на оцет и за дестилация, или за други промишлени цели. Обогатяването на това вино и купажирането на същото с трапезно вино за увеличаване действително алкохолно съдържание до нивата, определени за трапезно вино, може да се извърши единствено в помещенията на винопроизводителя за негова сметка.
8. Нито виното, нито която и да било друга напитка, предназначена за пряка консумация от потребителите, могат да бъдат получени от винена утайка или гроздови джибри с изключение на алкохола, спиртните напитки (eau-de-vie) и пикета.
9. Пикетът, чието производство е разрешено от съответната държава-членка, може да бъде единствено използван за целите на дестилацията или за семейна консумация от винопроизводителите.
10. Подсиленото за дестилация вино може да бъде използвано единствено за целите на дестилацията.
11. Гроздовата мъст в процес на ферментация, екстрахирана от изсушено грозде, може да бъде пусната на пазара единствено за производството на ликьорни вина и то само в лозарските райони, където нейното използване е било традиционно до 1 януари 1985 г., а също така и за получаването на вино от презряло грозде.
12. Прясно грозде, гроздова мъст, гроздова мъст в процес на ферментация, концентрирана гроздова мъст, ректифицирана концентрирана гроздова мъст, гроздова мъст в процес на ферментация, забавена от добавянето на алкохол, с произход от трети страни не могат да бъдат трансформирани във вино или добавяни към вино на територията на Общността.
13. Продуктите, посочени в параграф 12, не могат да претърпят алкохолна ферментация на територията на Общността. Настоящата разпоредба не се прилага за продукти, предназначени за производството в Обединеното кралство и Ирландия на продуктите, обхванати от позиция с код по КН 2206 00, за които съгласно приложение VII, буква В, точка 2 държавите-членки могат да разрешат използването на съставно наименование, съдържащо думата „вино“.
14. Купажирането на вино с произход от трета страна с вино, произведено в Общността, и купажирането на географската територия на Общността между вина, произхождащи от трети страни, се забранява.
15. Съветът може да допусне дерогация от параграф 12, първото изречение от параграф 13 и параграф 14 в съответствие с международните задължения на Общността.
Член 45
1. Освен чрез дерогация, следните продукти не могат да бъдат предлагани или пласирани на пазара за пряка консумация от човека:
а)
продуктите, обхванати от позиции с код по КН 2204 30 10, 2204 21, 2204 29 и 2204 10, внесени или не, които са били обект на енологични практики, неразрешени от Общността, в случаите когато те се допускат съгласно националните правила;
б)
продуктите, посочени в член 1, параграф 2, букви а), б) и в), които не притежават коректно и добро търговско качество;
в)
продуктите, посочени в член 1, параграф 2, които не съответстват на определенията, посочени в приложение I.
2. Дерогациите, посочени в параграф 1, за вносни продукти се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 133 от Договора.
Член 46
1. Подробни правила за прилагането на настоящата глава и приложения IV и V се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Тези правила предвиждат, по-специално:
а)
по отношение на буква А от приложение V - преходните разпоредби относно вината, произведени преди 1 септември 1986 г., и измененията на списъците с вината в точка 2;
б)
по отношение на приложения IV и V - ограниченията и някои условия на използване на енологичните практики и обработки, посочени в тези приложения, с изключение на ограниченията и условията, определени в тези приложения;
в)
решенията, изключенията, дерогациите, условията и списъците, посочени в настоящата глава и приложение V;
г)
прилагането на букви В-Ж от приложение V за продукти, отгледани в дадени региони на Общността, но невключени в лозарските зони, определени в приложение III;
д)
по отношение на буква К от приложение V - списъците, посочени в точка 2, буква б) и точка 6 от нея, дерогациите, посочени в точка 4, буква б), а също така и процедурата за деклариране и регистрация, посочена в точка 6.
2. Следните правила се приемат в съответствие в процедурата, предвидена в член 75:
а)
правилата за сравнение между определени енологични практики и обработки, прилагани в трети страни, и тези, посочени в член 43, параграф 1 и приложение IV;
б)
разпоредбите, уреждащи смесването и купажирането на мъст и вино;
в)
спецификациите за чистотата и за идентичността на веществата, използвани в енологичните практики;
г)
административните правила за осъществяване на разрешените енологични практики и обработки; тези правила могат да предвидят определени енологични практики и обработки да се осъществяват единствено под наблюдението на лице, признато от държавата-членка, което притежава достатъчно познания и опит да гарантира качеството, хигиената и здравословността на съответния продукт;
д)
условията за държане и разпространяване на продуктите, за употребата на продуктите, посочени в член 45 и списъците с продукти, спрямо които не се прилагат изискванията на настоящия член, и уточняването на критерии за предотвратяване на прекалената строгост в отделни случаи, условията, при които държавите-членки могат да разрешат държането, разпространяването, както и употребата на продукти, несъответстващи на разпоредбите на настоящия регламент, различни от тези, посочени в член 45, параграф 1, и на разпоредбите, приети в съответствие с настоящия регламент;
е)
общите правила за експериментална употреба на иначе неразрешени енологични практики и обработки.
3. Методите на анализ за определяне състава на продуктите, обхванати от настоящия регламент, и правилата, по които може да се установи дали тези продукти са претърпели обработка, противоречаща на разрешените енологични практики, се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Като се използва същата процедура, се приемат, при необходимост, и максимални стойности за веществата, чието присъствие свидетелства, че определена енологична практика е била използвана, а също така и таблици за сравнителен анализ.
В случаите обаче когато не са предвидени посочените в параграф 1 методи за анализ и правила в Общността за установяване и количествена оценка на веществата в даден продукт, методите за анализ, които следва да се използват, са тези:
а)
признати от Общото събрание на Международната организация по лозята и виното и публикувани от нея; или
б)
когато съответният метод за анализ не фигурира сред тези, посочени в буква а), се използва метод за анализ, съответстващ на стандартите, препоръчани от Международната организация по стандартизация (ISO); или
в)
при отсъствието на един от двата метода, посочени в буква а) и б), и с оглед точността, повторяемостта и възпроизводимостта:
i)
метод, разрешен от съответната държава-членка; или
ii)
при необходимост, всеки друг подходящ метод за анализ.
Автоматизирани методи за анализ, използвани вместо метод на Общността, се считат за еквивалентни на методите за анализ на Общността, посочени в параграф 1, при условие че за тях е установено съгласно процедурата, предвидена в член 75, че получените резултати по отношение на тяхната точност, повторяемост и възпрозводимост, са поне еквивалентни на резултатите, получени при прилагането на съответния метод на Общността.
ГЛАВА II
ОПИСАНИЕ, ОБОЗНАЧАВАНЕ, ПРЕДСТАВЯНЕ И ЗАЩИТА НА ОПРЕДЕЛЕНИ ПРОДУКТИ
Член 47
1. Правилата относно описанието, обозначението и представянето на някои продукти, обхванати от настоящия регламент, както и тези за защитата на някои указания, наименования и понятия, фигурират в настоящата глава и приложения VII и VIII. Тези правила вземат под внимание следните цели:
а)
защита на законните интереси на потребителите;
б)
защита на законните интереси на производителите;
в)
плавното функциониране на вътрешния пазар;
г)
стимулиране производството на качествени продукти.
2. Посочените в параграф 1 правила включват преди всичко разпоредби:
а)
за въвеждане на задължителната употреба на някои наименования;
б)
за разрешаване на употребата на някои наименования в зависимост от условията;
в)
за разрешаване на употребата на други наименования, включително и полезна за потребителите информация;
г)
за управление на условията за защита и контрол на определени наименования;
д)
за управление на употребата на географските указания и традиционните наименования;
е)
за етикетирането на вносни продукти или, в случай на разрешение съгласно настоящия регламент, на производни на тези продукти, с което да се гарантира, че потребителите са информирани за естеството на съответния продукт и че на последния не е поставен етикет за продукт на Общността или продукт на държава-членка.
3. Правилата, посочени в параграф 1, се прилагат за описанието на продуктите, съдържащо се, както следва:
а)
на етикетите;
б)
в регистрите и придружителните документи и други документи, предвидени в законодателството на Общността, (наричани по-долу „официални документи“), с изключение на митническите документи;
в)
в търговските документи, преди всичко фактури и разписките за доставка;
г)
в рекламни материали, доколкото настоящият регламент предвижда специална разпоредба за целта.
4. Правилата, посочени в параграф 1, се отнасят за представянето на продуктите, съдържащо се:
а)
върху съдове, включително затварящия механизъм;
б)
върху етикетите;
в)
върху опаковките.
5. Правилата, посочени в параграф 1, се прилагат за продукти, предназначени за продажба, и продукти, пуснати на пазара.
Член 48
Описанието и представянето на продуктите, посочени в настоящия регламент, както и която и да било форма на реклама на тези продукти не трябва да бъдат неточни или да съществува вероятност от предизвикване на объркване или въвеждане в заблуждение на лицата, за които те са предназначени по отношение най-вече на:
-
информацията, предвидена в член 47. Тази разпоредба се прилага дори когато информацията, която се използва, е в превод или когато препраща към действителното място, от което продуктите са пристигнали, или още когато към тях са добавени думи като „вид“, „тип“, „стил“, „имитация“, „марка“ и други подобни,
-
характеристиките на продуктите, и по-специално тяхното естество, състав действително алкохолно съдържание, цвят, произход или място, от което продуктите са пристигнали, качество, сорт лоза, лозарска година или номинален обем на съдовете,
-
самоличността и статута на физическите или юридическите лица или групи от лица, които са участвали в продажбата и разпространението на въпросния продукт, по- специално бутилиращото предприятие.
Член 49
1. Продукти, чието описание или представяне не е съобразено с разпоредбите на настоящия регламент или с подробните правила, приети за неговото прилагане, не могат да бъдат складирани с цел продажба или предложени на пазара в Общността или изнасяни.
Въпреки това, в случаите когато продуктите са предназначени за износ, дерогации от разпоредбите на настоящия регламент могат да бъдат:
-
разрешавани от държавите-членки, ако тава е изискване на законодателството на трета страна вносител,
-
предвидени в подробните правила за прилагане за случаите, неуредени в първото тире.
2. Държава-членка, на територията на която се намира продукт, чиито описание и представяне не са съобразени с разпоредбите, посочени в параграф 1, предприема необходимите мерки за налагане на санкции според сериозността на извършените нарушения.
Държавата-членка обаче може да даде разрешение за задържане на продукта за продажба, пускането му на пазара на Общността или за износ, при положение че неговото описание или представяне е променено по начин, който изпълнява разпоредбите, предвидени в параграф 1.
Член 50
1. Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, позволяващи на заинтересованите лица да предотвратят, при условията, определени в член 23 и член 24 от Споразумението относно свързаните с търговията аспекти на правата на интелектуалната собственост, употребата на територията на Общността на географско указание, добавено към продуктите, посочени в член 1, параграф 2, буква б), за продукти, които не произхождат от мястото, посочено от географското указание, дори в случаите, когато е посочен истинският произход на стоките или географското указание се използва в превод или е придружено от понятия като „вид“, „тип“, „стил“, „имитация“ или други подобни.
2. За целите на настоящия член под „географски указания“ се разбират указания, които идентифицират даден продукт като произхождащ от територията на трета страна, която е член на Световната търговска организация, или от район или местност на тази територия, когато определено качество, репутация или друга характерна особеност на продукта могат да се припишат в голяма степен на това географско място произход.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат независимо от другите специфични разпоредби на законодателството на Общността, които определят правила за обозначаването и представянето на продуктите, обхванати от настоящия регламент.
Член 51
1. С цел прилагане на настоящия дял „географска единица, по-малка от държава-членка“ означава името на:
-
малка местност или група от такива местности,
-
местна административна област или част от нея,
-
лозарски микрорайон или част от него,
-
район, различен от определен регион.
2. Използването на географско указание за обозначаването на трапезни вина, получени от купажиране на вина, произведени от грозде, добито в различни производствени области, се приема, ако минимум 85 % от трапезното вино, получено от купажиране, са от производствената област, чието име носи.
За обозначаването на бели трапезни вина обаче използването на географско указание, което се отнася до производствена област, разположена в лозарска зона А или лозарска зона B, се позволява единствено при условие че продуктите, съставляващи купажиране, произхождат от зона А и от трапезни вина от лозарска зона B.
3. Държавите-членки могат да подчинят използването на географското указание за обозначаване на трапезно вино единствено при условие че е произведено изцяло от определен сорт лоза, ясно обозначен, и с произход изключително от територия с точно очертани граници и чието наименование носи.
Член 52
1. Ако една държава-членка даде наименованието на определен район за обозначаване на качествено вино, произведено в определен район, както и, където е приложимо, на вино, предназначено за преработката му в качествено вино, произведено в определен район, то това наименование не може да се използва за обозначаване на продукти от лозаро-винарския сектор, които не са произведени в този район и/или за които това име не е дадено, съгласно приложимото общностно и национално законодателство. Същото се отнася и за случая, когато една държава-членка дава наименованието на местна административна област или на част от нея, или на малка местност единствено за обозначаване на качествено вино, произведено в определен район, както и, където е приложимо, за вино, предназначено за преработката му в качествено вино, произведено в определен район.
Без да се засягат разпоредбите на Общността относно специално определените типове качествени вина, произведени в определен район, държавите-членки могат да приемат, съобразно посочените производствени условия, името на определения район да се съчетае с уточнение относно технологичните правила на производство или типа продукт, или с наименованието на сорта лоза, или негов синоним.
Независимо от първата алинея, Съветът, с квалифицирано мнозинство и по предложение на Комисията, може да реши, до 31 август 2001 г., да разреши някои традиционно използвани географски наименования за обозначаване на трапезно вино и станали наименование на определен район, да продължат да се използват и за обозначаване на трапезни вина в продължение на максимум три лозарски години.
2. Следните имена и наименования:
-
името на сорт лоза,
-
специфичното традиционно наименование, посочено в приложение VII, буква А, точка 2, буква в), второ тире, четвърто подтире или в приложение VIII, буква Г, точка 2, буква в), второ тире, или
-
допълнителеното традиционно наименование посочено в приложение VII, буква Б, точка 1, бусва б), пето тире, доколкото това наименование е предоставено от държавата-членка за описанието на вино съгласно разпоредбите на Общността,
могат да бъдат използвани за описанието, представянето и рекламата на напитка, различна от вино или гроздова мъст, при условие че е изключен всеки риск за объркване по отношение на естеството, произхода или мястото, от което пристига, и съдържанието на тази напитка.
3. Използването на име или наименование, посочени в точка 2 или на думите „Hock“, „Claret“, „Liebfrauenmilch“ и „Liebfraumilch“, дори да се придружават от понятия като „вид“, „тип“, „стил“, „имитация“ или друг аналогичен израз, се забранява при описание и представяне на:
-
търговска стока, посочена в позиция с код по КН 2206, освен ако тази стока действително произхожда от така обозначеното място,
-
търговска стока, пусната в търговията с явни инструкции за потребителя да получи напитка, която имитира виното; наименованието на сорта лоза обаче може да се използва, ако съответната търговска стока действително произхожда от този сорт, освен ако това наименование предизвиква объркване с наименованието на специфичен географски район или географска единица, използвана за обозначение на качествено вино, произведено в определен район.
4. Наименованията на:
-
определен район,
-
географска единица, по-малка от определения район, доколкото това наименование се предоставя от държавата-членка за описание на вино, в съответствие с разпоредбите на Общността,
могат да се използват за описание, представяне и реклама на различна от вино или гроздова мъст напитка, при условие че:
а)
по отношение на продуктите, попадащи в позиции с код по КН 2009, 2202, 2205, 2206, 2207, 2208 и 2209, както и за продуктите, изготвени от суровини за производството на вино, имената и наименованията, посочени по-горе, са признати от държавата-членка, от която произхожда продуктът, и че това признаване е в съответствие с правото на Общността;
б)
по отношение на напитки, различни от тези, посочени в буква а), рискът от объркване по отношение на естеството, мястото, от което пристигат, или произхода и състава им, се изключва.
Все пак, дори ако признаването, посочено в буква а), не е осъществено, тези наименования могат да се използват до 31 декември 2000 г., при условие че се спазва буква б).
Член 53
1. Подробните правила за приложение на настоящата глава и приложения VII и VIII се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75. Тези правила се отнасят, по-специално, за дерогациите, условията и разрешенията, предвидени в посочените приложения.
2. Съгласно процедурата, предвидена в член 75, се приемат следните разпоредби:
а)
указанията, знаците и други означения, посочени в уводната част на приложение VII или в приложение VIII, буква А, точка 2;
б)
списъкът със специфичните традиционни наименования, посочени в приложение VII, буква А, точка 2, буква в), второ тире, четвърто подтире или посочени в приложение VIII, буква Б, точка 2, буква в), второ тире;
в)
условията за използване на географските указания, посочени в приложение VII, буква А, точка 2,
г)
указанията, посочени в приложение VII, буква А, точка 4;
д)
условията за използване на указанията, посочени в приложение VII, буква Б, точка 1, и в рамките на употребата на указанията, посочени в приложение VII, буква Б, точка 3;
е)
указанията, посочени в приложение VII, буква Б, точка 2, и условията, при които се използват;
ж)
мярката и условията, при които разпоредбите на приложение VII се прилагат за продуктите, обхванати от настоящия регламент, които не са посочени в приложение VII, буква А, точка 1 или в приложение VIII, по-специално гроздовата мъст, частично ферментиралата гроздова мъст, концентрираната гроздова мъст, младите вина в процес на ферментация и вината от презряло грозде, произвеждани в Общността;
з)
условията за опаковане и превоз на продуктите в съдове, както и тяхното използване и маркировка, включително съдовете за приготвяне и съхранение на пенливи вина;
и)
при необходимост, предоставянето на наименованията на географски единици, посочени в приложение VIII, буква Д, точка 1, второ тире;
й)
задължителните и допълнителните данни, които трябва да фигурират в регистрите, официалните документи и в търговските документи;
к)
подробните правила, посочени в приложение VIII, буква Ж, точки 2 и 5;
л)
подробните правила и дерогациите, посочени в приложение VIII, буква И, точка 6.
ДЯЛ VI
КАЧЕСТВЕНИ ВИНА, ПРОИЗВЕДЕНИ В ОПРЕДЕЛЕН РАЙОН
Член 54
1. „Качествени вина, произведени в определен район“, (V.Q.P.R.D.) означава вина, които отговарят на разпоредбите на настоящия дял и разпоредбите на Общността и националните разпоредби, приети в тази връзка.
2. „Качествените вина, произведени в определен район“, обхващат следните категории:
а)
„качествените ликьорни вина, произведени в определени райони“, (V.L.Q.P.R.D), които отговарят на определението за ликьорно вино;
б)
„качествените пенливи вина, произведени в определени райони“, (V.M.Q.P.R.D.), които отговарят на определението за пенливо вино, включително и качествени пенливи вина, произведени в определен район, тип ароматизирано;
в)
„качествени искрящи вина, произведени в определени райони“, (V.P.Q.R.D.), които отговарят на определението за искрящо вино;
г)
качествени вина, произведени в определени район, различни от вината, посочени в букви а), б) и в).
3. Продуктите, годни за производството на качествено вино, произведено в определен район, са, както следва:
а)
прясно грозде;
б)
гроздова мъст;
в)
гроздова мъст в процес на ферментация;
г)
младо вино все още в процес на ферментация;
д)
вино.
4. Държавите-членки предоставят на Комисията списъка с признатите от тях качествени вина, произведени в определен район, като посочват за всяко от тези качествени вина, произведени в определен район, препратка към националните разпоредби относно производството на тези вина.
5. Комисията публикува горепосочения списък в серия C на Официален вестник на Европейските общности.
Член 55
1. Разпоредбите относно производството на качествените вина, произведени в определен район, в допъленение към националните правила, приети съгласно член 57, параграф 1, и като се вземат предвид традиционните условия за производството им, доколкото те не противоречат на политиката за качество и на плавното функциониране на вътрешния пазар, трябва да се основават на следните елементи:
а)
очертаване границите на производствената област;
б)
сортове лози;
в)
методи на обработка на земята;
г)
методи на винификация;
д)
минимално естествено алкохолно съдържание;
е)
добив за хектар;
ж)
анализ и оценка на органолептичните характеристики.
2. Разпоредбите, посочени в параграф 1, са определени в букви А-К от приложение VI.
3. Разпоредбите на буква Л от приложение VI се прилагат единствено за качествените пенливи вина, произведени в определен район. Разпоредбите на буква М от приложение VI се прилагат единствено за качествените ликьорни вина, произведени в определен район.
Член 56
1. Държавите-членки създават правилата, съгласно които на етап производство:
а)
даден производител може:
i)
да не изиска класификация за качествено вино, произведено в определен район, за даден продукт, фигуриращ в неговата декларация за реколта или за производство като продукт, годен за производството на качествено вино, произведено в определен район; или
ii)
да понижи категорията на качествено вино, произведено в определен район, до трапезно вино;
б)
компетентният орган, определен от държавите-членки, може да определи дадено качествено вино, произведено в определен район, в по-ниска категория.
2. Понижаването на дадено качествено вино, произведено в определен район, в по-ниска категория на етап търговия се осъществява:
а)
от компетентния орган на държавата-членка, на чиято територия се намира виното, в случаите когато:
i)
виното произхожда от същата държава-членка; или
ii)
става въпрос за малки количества, които следва да се определят;
б)
от компетентния орган на държава-членка, от която произхожда виното, в случаите които не са посочени в буква а).
3. За понижаването в по-ниска категория, посочено в параграф 2, се взема решение в случаите, когато компетентният орган е установил, че:
а)
виното е претърпяло промяна по време на съхранението или превозването, което е довело до влошаване или промяна на свойствата на даденото качествено вино, произведено в определен район;
б)
виното е било подложено на забранена манипулация или не е обозначено в съответствие с правните изисквания като качествено вино, произведено в определен район.
Член 57
1. В допълнение към елементите, посочени в член 55, държавите-членки производители могат, предвид установените лоялни и традиционни практики на производство, да определят всички условия на производство и допълнителни характеристики, на които трябва да отговарят качествените вина, произведени в определен район.
2. В допълнение към другите разпоредби, предвидени в настоящия регламент, държавите-членки производители могат, предвид лоялните и традиционни практики на производство, да определят допълнителни или по-строги характеристики или условия на приготвяне, производство и обращение по отношение на качествените вина, произведени в определен район, произведени на тяхната територия.
Член 58
Подробни правила за прилагането на настоящия дял и приложение VI се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Тези правила могат да включват:
а)
решенията, изключенията, дерогациите и списъците, посочени в настоящия дял и приложение VI;
б)
определяне границите на областите в непосредствена близост до определен район, преди всичко предвид географското им разположение и административните структури;
в)
предназначението на понижените в по-ниска категория качествени вина, произведени в определен район, и условията относно това предназначение;
г)
необходимите разпоредби, свързани със систематичното и обобщено използване на органолептични тестове, а също така и с употребата на вина, които не отговарят на изискванията на тези тестове и условията за тази употреба;
д)
определянето на понятието „малки количества“, посочено в член 56, параграф 2, буква а), ii).
ДЯЛ VII
ТЪРГОВИЯ С ТРЕТИ СТРАНИ
Член 59
1. Всеки внос на продукти, посочени в член 1, параграф 2, букви а) и б), на територията на Общността, подлежи на представяне на лицензия за внос. За всеки внос и износ на продукти, различни от посочените в член 1, параграф 2, може да се изисква лицензия за внос или износ.
2. Лицензията се издава от държавите-членки на заинтересованото лице, което е подало заявление за това, независимо от мястото му на установяване в Общността, без да се засягат разпоредбите на членове 62 и 63.
Лицензията е валидна на територията на цялата Общност.
Издаването на лицензията е подчинено на условието за внасяне на гаранция с цел гарантиране изпълнението на задължението за внос или износ за периода на валидност на лицензията и, освен в случаи на непреодолима сила, гаранцията се задържа изцяло или частично, ако вносът или износът не с е реализиран в този срок или е реализиран частично.
3. Съгласно процедурата, предвидена в член 75, се приемат:
а)
списъкът на продуктите, за които се изискват лицензии за внос или износ;
б)
периодът на валидност на лицензиите и други подробни правила за прилагане на настоящия член.
Член 60
1. Освен ако в настоящия регламент е предвидено друго, ставките на митата в Общата митническа тарифа се прилагат за продуктите, посочени в член 1, параграф 2.
2. За соковете и гроздовата мъст, включени в кодове по КН 2009 60 и 2204 30, за които прилагането на Общата митническа тарифа зависи от вносната цена на внесения продукт, реалната стойност на тази цена се проверява или на база проверка на всяка партида, или с помощта на фиксирана стойност при вноса, изчислявана от Комисията на база котировките на същите продукти в страната, от която произхождат.
В случая, когато заявената входна цена на съответната партида надвишава фиксираната стойност при вноса, увеличена с марж, приет съгласно параграф 3, който не може да надвишава фиксираната стойност с повече от 10 %, е необходимо внасянето на гаранция, която се равнява на вносното мито, определено на база фиксираната стойност при вноса.
Доколкото, в посочения във втората алинея случай, входната цена на съответната партида не е декларирана, прилагането на Общата митническа тарифа зависи от фиксираната стойност при вноса или от прилагането на съответните разпоредби на митническото законодателство при условия, които трябва да се определят съгласно параграф 3.
3. Когато дерогациите, предвидени в член 44, параграф 15, се прилагат за вносни продукти, вносителите депозират гаранция за тези продукти пред митническите органи, определени в момента на пускането с свободно обращение. Тази гаранция е в размер, който следва да се определи. Тя се освобождава при представяне от страна на вносителя на доказателство, прието от митническите органи на държавата-членка, в която продуктите се пускат в свободно обращение, че мъстта, преобразувана в гроздов сок, е използвана в други продукти извън лозаро-винарския сектор или, ако е употребена за производството на вино, е с подходящ етикет.
4. Подробните правила за прилагане на настоящия член се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75. Тези правила се отнасят по-специално за определянето на критерии за установяване на приложимия контролен режим и елементите, които трябва да се вземат предвид при изчисляването на фиксираните стойности при вноса, равнището на гаранцията, посочена в параграф 3, и правилата относно освобождаването на тази гаранция.
Член 61
1. За да се избегнат или предотвратят неблагоприятни въздействия върху пазара на Общността при вноса на някои продукти, посочени в член 1, параграф 2, вносът, при размер на митото, предвиден в Общата митническа тарифа, на един или повече от тези продукти, подлежи на плащане на допълнително вносно мито, ако са изпълнени условията, определени в член 5 от Споразумението за селското стопанство, сключено по силата на член 300 от Договора в рамките на Уругвайския кръг от многостранните търговски преговори, освен когато не съществува вероятност вносът да предизвика смущения на пазара на Общността или когато тези въздействия са непропорционални по отношение на преследваната цел.
2. Началните цени, под които може да се наложи допълнително вносно мито, са тези, които Общността изпраща на Световната търговска организация.
Началните обеми, след прехвърлянето на които се налага допълнителното вносно мито, се определят по-конкретно на базата на обема на вноса в Общността в продължение на трите години, предшестващи годината, в която възниква или е вероятно да въз никнат неблагоприятните въздействия, посочени в параграф 1.
3. Вносните цени, които се вземат предвид за допълнителното вносно мито се определят на база на вносните цени CIF на съответната пратка.
За тази цел вносните цени CIF се проверяват спрямо представителните цени за съответния продукт на световния пазар или на пазара на внос в Общността.
4. Комисията приема подробните правила за прилагане на настоящия член съгласно процедурата, предвидена в член 75. Тези правила се отнасят главно за:
а)
продуктите, за които допълнителните вносни мита се прилагат съгласно член 5 от Споразумението за селското стопанство;
б)
другите необходими критерии за гарантиране прилагането на параграф 1 съгласно член 5 от посоченото споразумение.
Член 62
1. Тарифните квоти за продуктите в обхвата на настоящия регламент, произтичащи от сключените споразумения съгласно член 300 от Договора или друг акт на Съвета, се откриват и управляват от Комисията съгласно подробните правила, приети съгласно процедурата, предвидена в член 75.
2. Управлението на квотите може да се извършва чрез прилагане на един или комбинация от следните методи:
а)
метод, основан на хронологичния ред на подаването на заявленията (на принципа „първи пристигнал, първи обслужен“);
б)
метод на разпределение, пропорционално на заявените количества при подаването на заявленията (по метода „едновременно разглеждане“);
в)
метод, основан на традиционния търговски поток (по метода „традиционни вносители/новодошли“).
Могат да бъдат приети и други подходящи методи. Те не допускат никакви форми на дискриминация между съответните оператори.
3. Приетият метод за управление се съобразява, когато е необходимо, с нуждите, свързани с предлагането на пазара на Общността и с необходимостта от запазване на равновесието на пазара, като същевременно може да се основава на прилаганите в миналото методи по отношение на квотите, които отговарят на посочените в параграф 1, без да се засягат правата, които произтичат от споразуменията, сключени в рамките на Уругвайския кръг от търговски преговори.
4. Подробните правила, посочени в параграф 1, предвиждат откриването на годишните квоти, както и, ако е необходимо, според подходящото им разпределение по фази, определят метода на управление, който следва да се приложи, и включват разпоредби относно:
а)
гарантиране на естеството, произхода на продукта и страната, от която пристига;
б)
признаване на документа, използван за проверка на предвидените в буква а) гаранции;
в)
условията за издаване и валидност на лицензиите за внос.
Член 63
1. Доколкото е необходимо, за да се позволи износът на:
а)
продуктите, посочени в член 1, параграф 2, букви а), б) и в);
б)
захари, включени в код по КН 1701, глюкоза и глюкозен сироп, включени в кодове по КН 1702 30 91, 1702 30 99, 1702 40 90 и 1702 90 50, включително под формата на продукти, попадащи под кодове по КН 1702 30 51 и 1702 30 59, използвани в продукти, попадащи под кодове по КН 2009 60 11, 2009 60 71, 2009 60 79 и 2204 30 99,
на база цените на тези продукти в международната търговия и в рамките на ограниченията, които произтичат от сключените споразумения, съгласно член 300 от Договора, разликата между тези цени и цените в Общността може да бъде покрита чрез възстановяване при износ.
2. За предоставянето на количества, които могат да бъдат изнасяни с възстановяване, е установен следният метод:
а)
най-подходящ с оглед естеството на продукта и съответната пазарна ситуация, който позволява възможно най-ефикасното използване на наличните ресурси и с оглед ефикасността на структурата на износа на Общността, без обаче да създава дискриминация между малките и големите оператори;
б)
създава най-малко административни затруднения за операторите, като се вземат предвид административните изисквания;
в)
който предотвратява всяка възможна дискриминация между съответните оператори.
3. Възстановяването при износ е еднакво за цялата Общност. То може да бъде диференцирано по местоназначението, когато международната търговска ситуация или специфичните изисквания на някои пазари го изискват.
Възстановяванията, посочени в параграф 1, буква а), се определят съгласно процедурата, предвидена в член 75. Определянето се прави на редовни интервали.
Възстановявания, определяни на редовни интервали, могат, при необходимост, да бъдат изменени в периода на интервенция от Комисията по молба на държавата-членка или по инициатива на Комисията.
Разпоредбите на член 64, които се отнасят за посочените в тях продукти, се прилагат като допълнение.
4. Възстановяването се предоставя единствено при подадено заявление и представяне на съответната лицензия за износ.
5. Размерът на възстановяването, приложимо към износ на продуктите, посочени в член 1, е приложимото в деня на подаване на заявлението за лицензия и, при предоставянето на диференцирано възстановяване, приложимото на същия ден за:
а)
местоназначението, посочено в лицензията, или
б)
където е приложимо, действителното местоназначение, в случай че е различно от посоченото в лицензията. В този случай размерът на възстановяването не може да надхвърля този за посоченото в лицензията местоназначение.
За да се предотврати злоупотреба с използването на гъвкавостта, предвидена в настоящия параграф, могат да се предприемат нужните мерки.
6. Параграфи 4 и 5 може да не се прилагат за продуктите, посочени в член 1, за които се изплащат възстановявания в рамките на операции за отпускане на хранителна помощ съгласно процедурата, предвидена в член 75.
7. Спазването на обемните ограничения, които произтичат от сключените споразумения съгласно член 300 от Договора, е гарантирано на база лицензии за износ, издадени за предвидени референтни периоди, прилагани за съответните продукти.
Относно спазването на задълженията по споразуменията, сключени в рамките на Уругвайския кръг от търговските преговори, приключването на референтния период не засяга валидността на лицензиите за износ.
8. Подробните правила за прилагане на настоящия член, включително разпоредбите относно преразпределянето на количествата за износ, които не са разпределени или не са използвани, се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Член 64
1. Настоящия член се прилага за възстановяванията, посочени в член 63, параграф 1.
2. Размерът на възстановяванията за продуктите, посочени в член 63, параграф 1, буква б), се равнява:
а)
за непреработената захар и бялата захар - на размера на възстановяването при износ на тези продукти в непреработено състояние съгласно член 17 от Регламент (ЕИО) № 1785/81 на Съвета от 30 юни 1981 г. относно общата организация на пазара на захар (53) и разпоредбите по прилагането му.
б)
за глюкозата и сиропа от глюкоза - на размера на възстановяването при износ на тези продукти в непреработено състояние съгласно член 13 от Регламент (ЕИО) № 1766/92 на Съвета от 30 юни 1992 г. относно общата организация на пазара на зърнените култури (54) и разпоредбите по прилагането му.
За да ползват правото на възстановяване, преработените продукти трябва да се придружават по време на износа от декларация на заявителя, където се посочват количествата непреработена захар, бяла захар, глюкоза или сироп от глюкоза, употребени в производството.
Точността на тази декларация се контролира от компетентните органи на съответната държава-членка.
3. Възстановяванията се фиксират, като се вземат предвид следните елементи:
а)
ситуацията и перспективите за развитие:
i)
на пазара на Общността по отношение на цените на продуктите, посочени в член 63, параграф 1, и наличните продукти;
ii)
в международната търговия по отношение на цените на тези продукти;
б)
възможно най-благоприятните разходи по търговията и превоза от пазарите на Общността до пристанища или други пунктове за износ на територията на Общността, както и разходите за пристигане в страните по местоназначение;
в)
целите на общата организация на пазарa на вино, които да гарантират на пазара стабилно положение и естествено развитие по отношение на цените и търговията;
г)
ограниченията, които произтичат от сключените съгласно член 300 от Договора споразумения;
д)
необходимостта да се избегнат смущения на пазара на Общността;
е)
икономическият аспект на предвидения износ.
4. Цените на пазара на Общността, посочени в член 63, параграф 1, се установяват на основа на най-благоприятните износни цени.
Цените в международната търговия, посочени в член 63, параграф 1, се установяват на основата на:
а)
цените, регистрирани на пазарите на трети страни;
б)
най-благоприятните цени в трети страни по местоназначение за внос от трети страни;
в)
цени на производителя, регистрирани в трети страни износители, като се вземат предвид, където е приложимо, отпусканите от тези страни субсидии;
г)
цени на предлагането франко граница на Общността.
5. Без да се засяга член 63, параграф 3, трета алинея, интервалите, през които се определя списъкът с продуктите, за които действително е отпуснато възстановяване, както и размерът на това възстановяване, се установяват съгласно процедурата, предвидена в член 75.
6. Възстановяването се изплаща, когато се предостави доказателството, че продуктите:
а)
произхождат от Общността;
б)
са изнесени извън Общността, и
в)
в случай на диференцирано възстановяване, са достигнали посоченото в лицензията местоназначение или друго местоназначение, за което е определено възстановяването, без да се засяга член 63, параграф 5, буква б). Дерогации от това правило обаче могат да се предвидят, съгласно процедурата, определена в член 75, при условия, които трябва да се определят и да предлагат съответни гаранции.
Допълнителни разпоредби могат да се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
7. Без да се засяга параграф 6, буква а), при липса на дерогация, разрешена съгласно процедурата, предвидена в член 75, не се отпуска възстановяване при износ за внасяни от трети страни и реекспортирани към трети страни продукти.
Член 65
1. Доколкото е необходимо, за доброто функциониране на общата организация на пазара на вино, Съветът, с квалифицирано мнозинство и по предложението на Комисията, може в определени случаи да забрани напълно или частично ползването на режима за активно усъвършенстване на посочените в член 1 продукти.
2. Чрез дерогация от параграф 1, ако ситуацията, посочена в параграф 1, възникне с изключителна спешност и са предизвикани смущения на пазара на Общността или съществува вероятност да бъдат предизвикани такива смущения от режима за активно или пасивно усъвършенстване, Комисията, по искане на дадена държава-членка или по собствена инициатива, решава да предприеме необходимите мерки; Съветът и държавите-членки се уведомяват относно тези мерки, които са валидни за срок от максимум шест месеца и се прилагат незабавно. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение в срок от една седмица от получаване на искането.
3. Всяка държава-членка може да отнесе до Съвета решението на Комисията в срок от една седмица от деня на уведомлението. Съветът, с квалифицирано мнозинство, може да потвърди, измени или отмени решението на Комисията. Ако Съветът не вземе решение в срок от три месеца, решението на Комисията се смята за отменено.
Член 66
1. Общите правила за тълкуването на Комбинираната номенклатура и специалните правила за нейното прилагане се използват при класифицирането на продуктите, обхванати от настоящия регламент; тарифната номенклатура, резултат от прилагането на настоящия регламент, се включва в Общата митническа тарифа.
2. Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент или приетите в негово изпълнение разпоредби, при търговия с трети страни се забранява следното:
а)
събирането на такса с равностоен ефект на мито;
б)
прилагането на всякакво количествено ограничение или мярка с равностоен ефект.
Член 67
1. Забранява се вносът на посочените в настоящия регламент продукти, претърпели добавяне на алкохол, с изключение на тези, които съответстват на продуктите с произход от Общността, за които е разрешено добавянето на алкохол.
2. Подробните правила за прилагането на настоящия член, и по-специално условията за еквивалентност на продуктите, както и дерогациите от параграф 1, се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Член 68
1. Продуктите, посочени в член 1, параграф 2, букви а) и б), могат да се внасят единствено когато са изпълнени следните условия:
а)
по отношение на всички продукти:
i)
ако съответстват на разпоредбите, на които се подчиняват производството, търговията и, където е приложимо, доставката за пряка консумация от човека в трети страни, от които произхождат, и е представено доказателство за изпълнението на това условие във формата на удостоверение, издадено от компетентния орган в третата страна, от която произхожда продуктът и който орган е в списъка, който следва да се приеме;
ii)
когато са предназначени за пряка консумация от човека, ако се придружават от доклад за анализ, изготвен от орган или отдел, определен от третата страна, от която произхожда продуктът;
б)
по отношение на вината, предназначени за пряка консумация от човека, различни от ликьорните вина и пенливите вина:
i)
ако имат действително алкохолно съдържание не по-малко от 9 об. % и общо алкохолно съдържание не повече от 15 об. %;
ii)
ако имат обща киселинност, изразена като съдържание на винена киселина, не по-малко от 3,5 g или 46,6 милиеквивалента на литър.
2. Съгласно процедурата, определена в член 75, може да се предвиди:
а)
дефинирането на характеристиките, на които трябва да отговарят ликьорните вина и пенливите вина, както и дерогациите от разпоредбите на параграф 1, буква б);
б)
някои продукти, посочени в параграф 1, превозвани в ограничени количества и обособени в малки съдове, да се освобождават от задължението да представят удостоверението и доклада за анализ, предвидени в параграф 1, буква а);
в)
някои вина, придружавани от сертификат за наименование за произход или от сертификат за произход, се освобождават частично или напълно от изискването да отговарят на елементите, посочени в удостоверението или в доклада за анализ, предвидени в параграф 1, буква а).
3. Подробните правила за прилагането на настоящия член се приемат съгласно процедурата, предвидена в член 75.
Член 69
1. Ако по причина на внос или износ пазарът на Общността по отошение на един или повече от продуктите, посочени в член 1, параграф 2, е засегнат от сериозно смущение или заплашен от сериозно смущение, което е вероятно да изложи на опасност постигането на целите, определени в член 33 от Договора, могат да се приложат съответни мерки при търговията с трети страни, докато такива смущения или заплахата от тях изчезнат.
За да се прецени дали ситуацията оправдава прилагането на тези мерки, се взема предвид по-специално:
а)
количествата, за които са издадени или са заявени лицензиите за внос и ситуацията на пазара на вино в Общността;
б)
където е приложимо, значението на интервенцията.
Съветът, с квалифицирано мнозинство и по предложение на Комисията, приема общите правила относно прилагането на настоящият параграф и определя случаите и рамките, в които държавите-членки могат да предприемат защитни мерки.
2. Ако възникне ситуацията, посочена в параграф 1, Комисията, по искане на държава-членка или по собствена инициатива, решава да предприеме необходимите мерки; тези мерки се съобщават на държавите-членки и се прилагат незабавно. Ако Комисията получи искане от държава-членка, тя взема решение в рамките на три работни дни от получаването на искането.
3. Всяка държава-членка може да отнесе до Съвета мерките, приети от Комисията, в срок от три работни дни след деня на съобщаването им. Съветът се събира незабавно. Той може, с квалифицирано мнозинство, да измени или отмени съответната мярка.
4. Разпоредбите на настоящия член се прилагат, като се вземат предвид задълженията, които произтичат от международните споразумения, сключени съгласно член 300, параграф 2 от Договора.
ДЯЛ VIII
ОБЩИ, ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 70
1. Продуктите, обхванати от настоящия регламент, могат да бъдат пуснати в обращение на територията на Общността единствено с официално проверен придружителен документ.
2. Физическите или юридически лица или група от такива лица, които държат подобни продукти поради естеството на извършваната от тях търговия, по-специално производители, бутилировчици и преработватели, както и търговците, които следва да се определят, се задължават да водят входящи и изходящи регистри по отношение на тези продукти.
3. Подробните правила за прилагане на настоящия член, по-специално правилата относно вида и формата на документа, посочен в параграф 1, както и дерогациите от настоящия член, се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Член 71
1. Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, членове 87, 88 и 89 от Договора се прилагат за производството и търговията с продуктите, обхванати от настоящия регламент.
2. Глава II на дял II не възпрепятства отпускането на национална помощ, определена за постигането на цели, сходни с тези, формулирани в същата глава. Въпреки това за тези помощи се прилага параграф 1.
Член 72
1. Държавите-членки определят един или повече органи, които да отговарят за гарантиране на съответствието с правилата на Общността в лозаро-винарския сектор. Те определят лабораториите, оправомощени да провеждат официални проверки и анализи в лозаро-винарския сектор.
2. Държавите-членки се задължават да съобщят на Комисията имената и адресите на съответните органи и лаборатории. Комисията предава тази информация на останалите държави-членки.
3. Комисията създава орган, съставен от длъжностни лица, който да съдейства на компетентните органи на държавите-членки в извършването на проверки на място, с което да се осигури еднакво прилагане на правилата в лозаро-винарския сектор.
4. Подробните правила за прилагането на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Тези правила могат да включват по-специално разпоредби относно:
а)
еднаквото прилагане на разпоредбите на Общността за лозаро-винарския сектор, в частност разпоредбите относно проверките и контрола;
б)
връзката между определените органи;
в)
специфичните финансови процедури за подобряване на контрола и проверките;
г)
административните санкции; и
д)
правомощията и задълженията на инспекторите.
Член 73
Държавите-членки и Комисията обменят помежду си необходимата информация за прилагане на настоящия регламент. Подробните правила за съобщаване на информацията, включително и вида и формата на данните, крайните срокове за съобщаването и разпространяването на събраните данни се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 75.
Член 74
Създава се Управителен комитет по виното, оттук нататък наричан „Комитетът“, който се състои от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
Член 75
1. Когато се следва процедурата, определена в настоящия член, Комитетът се свиква от председателя по негова инициатива или по искане на представител на държава-членка.
2. Представителят на Комисията представя на комитета проект на мерките, които следва да се предприемат. Комитетът представя своето становище по проекта в срок, който може да бъде определен от председателя, в зависимост от спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинството, предвидено в член 205, параграф 2 от Договора, в случай на решения, които Съветът приема по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в рамките на Комитета се разпределят по начина, определен в предходния член. Председателят на Комитета не гласува.
Комисията приема мерки, които се прилагат незабавно. Въпреки това, когато приетите мерки не са в съответствие със становището на Комитета, те незабавно се съобщават от Комисията на Съвета. В този случай Комисията може да вземе решение да отложи прилагането на съответните мерки за срок от не повече от 1 месец от датата на съобщаването им на Съвета.
Съветът от своя страна, с квалифицирано мнозинство, може да вземе различно решение в рамките на периода, посочен в параграф 2.
Член 76
Комитетът може да разглежда всеки друг въпрос, повдигнат от неговия председател, било по негова собствена инициатива или по искане на представителите на държава-членка.
Член 77
1. Настоящият регламент се прилага по такъв начин, който същевременно отчита целите, предвидени в членове 33 и 131 от Договора.
2. Настоящият регламент се прилага, като вземат предвид задълженията, произтичащи от международните споразумения, сключени в съответствие с член 300, параграф 2 от Договора.
Член 78
1. Регламент (ЕО) № 1258/1999 и разпоредбите, приети за неговото прилагане, се отнасят за продуктите, обхванати от настоящия регламент.
2. Премията, посочена в глава II от дял II, помощта, посочена в глава III от същия дял, помощта, посочена в глава I от дял III, механизмите за изкупуване и подкрепа, посочени в глава II от същия дял, помощите, посочени в глава III от същия дял, и възстановяванията, посочени в дял VII, се приемат за интервенция с цел стабилизиране на земеделските пазари по смисъла на член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1258/1999.
3. Независимо от съществуването на други по-рестриктивни разпоредби, подкрепата на Общността, която се оказва съгласно разпоредбите на дял III, и възстановяванията, които се предоставят съгласно дял VII, могат да бъдат предоставяни единствено по отношение на продуктите, произведени на територията на Общността от грозде, добито в Общността.
Член 79
С оглед предотвратяване появата на излишъци от трапезни вина и вина, годни за производството на трапезни вина, държавите-членки могат да приемат граница за селскостопанските добиви, която се изразява в хектолитри на хектар и чието надвишаване води до невъзможността за производителите да получат помощите съгласно настоящия регламент.
Член 80
В съответствие с процедурата, предвидена в член 75, се приемат мерки:
а)
за улесняване на прехода от разпоредбите на регламентите, посочени в член 81, и разпоредбите на настоящия регламент;
б)
при необходимост, за решаване на специфични въпроси от практически характер. Подобни мерки, ако са оправдани, могат да бъдат предприети и като дерогация от определени разпоредби на настоящия регламент.
Член 81
Регламенти (ЕИО) № 346/79; (ЕИО) № 351/79; (ЕИО) № 460/79; (ЕИО) № 456/80; (ЕИО) № 457/80; (ЕИО) № 458/80; (ЕИО) № 1873/84; (ЕИО) № 895/85; (ЕИО) № 822/87; (ЕИО) № 823/87, (ЕИО) № 1442/88; (ЕИО) № 3877/88; (ЕИО) № 4252/88; (ЕИО) № 2046/89; (ЕИО) № 2048/89; (ЕИО) № 2389/89; (ЕИО) № 2390/89; (ЕИО) № 2391/89; (ЕИО) № 2392/89; (ЕИО) № 3677/89; (ЕИО) № 3895/91; (ЕИО) № 2332/92 и (ЕИО) № 2333/92 се отменят.
Член 82
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Той се прилага от 1 август 2000 г.
Настоящия регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 17 май 1999 година.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1493/1999,
annettu 17 päivänä toukokuuta 1999,
viinin yhteisestä markkinajärjestelystä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 36 ja 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon(4),
sekä katsoo, että
(1) maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden toimintaan ja kehitykseen olisi liityttävä yhteisen maatalouspolitiikan toteuttaminen, ja siihen on erityisesti sisällyttävä maatalouden yhteinen markkinajärjestely, jonka muoto voi vaihdella tuotteiden mukaan,
(2) yhteisen maatalouspolitiikan päämääränä on saavuttaa perustamissopimuksen 33 artiklan tavoitteet ja erityisesti viinialalla on tarpeen markkinoiden vakauttaminen ja maatalousväestön kohtuullisen elintason turvaaminen; nämä tavoitteet voidaan saavuttaa sovittamalla voimavarat tarpeisiin erityisesti viinintuotantokykyä mukauttamalla sekä laatupolitiikan avulla,
(3) viinin markkinajärjestelyn nykyinen kehys on vahvistettu asetuksella (ETY) N:o 822/87(5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1627/98(6), kokemuksen perusteella on aiheellista korvata se, jotta pystyttäisiin paremmin käsittelemään viinialan nykytilannetta, johon liittyy erityisesti rakenteellisten ylijäämien väheneminen, vaikka monivuotisten ylijäämien mahdollisuus on edelleen olemassa, koska viinialan tuotanto voi vaihdella huomattavasti sadosta toiseen,
(4) Uruguayn kierroksen sopimusten täytäntöönpanosta vuonna 1995 on ollut seurauksena toisaalta avoimemmat yhteisön markkinat, joilla perinteiset interventiotoimenpiteet ovat menettäneet suuren osan mahdollisesta vaikutuksestaan, ja toisaalta vähentyneet mahdollisuudet tuettuun vientiin, mikä edellyttää yhteisön tuottajilta kilpailukyvyn parantamista; suurin osa viennistä toteutuu jo ilman tukea,
(5) yhteisön viinialan tiettyjä toimijoita tällä hetkellä koskeva suurin markkinaongelma on niiden rajallinen kyky mukautua riittävän nopeasti kilpailuun vaikuttaviin muutoksiin sisäisillä ja yhteisön ulkopuolisilla markkinoilla; nykyinen viinin markkinajärjestely ei ole pystynyt tarjoamaan ratkaisuja viininviljelyalueilla, joiden tuotannolle on ollut vaikea löytää kannattavia markkinoita; niille alueille, joiden tuotteilla on laajenevat markkinat, ei ole löytynyt kehittymiseen tarvittavaa riittävää joustoa,
(6) komissio teki vuonna 1994 ehdotuksen viinin uudeksi markkinajärjestelyksi, mutta sitä ei hyväksytty; markkinatilanne on muuttunut ehdotuksen tekemisen jälkeen,
(7) sen vuoksi olisi uudistettava viinin yhteinen markkinajärjestely, jotta voitaisiin taata riittävä jousto, jonka avulla voidaan mukautua uuteen kehitykseen seuraavien yleisten tavoitteiden mukaisesti: yhteisön markkinoilla saavutettu tarjonnan ja kysynnän parempi tasapaino olisi säilytettävä, jotta tuottajat voivat hyötyä laajenevista markkinoista; viinialan pitkän aikavälin kilpailukykyä olisi parannettava; olisi poistettava mahdollisuus käyttää interventiota keinotekoisena ratkaisuna ylituotanto-ongelmaan ; olisi tuettava viinimarkkinoita ja sen vuoksi kaikki alkoholijuomien ja viiniköynnöksestä saatavien tuotteiden perinteiset markkinamahdollisuudet olisi säilytettävä; olisi myös otettava huomioon alueellinen monimuotoisuus ja vahvistettava tuottajien sekä toimialakohtaisten organisaatioiden tehtävät,
(8) asetuksen (ETY) N:o 822/87 täytäntöönpanemiseksi ja soveltamiseksi on annettu seuraavat asetukset: asetus (ETY) N:o 346/79(7), asetus (ETY) N:o 351/79(8), viimeksi muutettu asetuksella (ETY) N:o 1029/91(9), asetus (ETY) N:o 460/79(10), viimeksi muutettu asetuksella (ETY) N:o 3805/85(11), asetus (ETY) N:o 456/80(12), viimeksi muutettu asetuksella (ETY) N:o 1597/83(13), neuvoston asetus (ETY) N:o 457/80(14), (ETY) N:o 458/80(15), viimeksi muutettu asetuksella (ETY) N:o 596/91(16), (ETY) N:o 1873/84(17), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 2612/97(18), asetus (ETY) N:o 895/85(19), viimeksi muutettu asetuksella (ETY) N:o 3768/85(20), asetus (ETY) N:o 823/87(21), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 1426/96(22), asetus (ETY) N:o 1442/88(23), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 859/1999(24), (ETY) N:o 3877/88(25), (ETY) N:o 4252/88(26), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 1629/98(27), asetus (ETY) N:o 2046/89(28), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 2468/96(29), (ETY) N:o 2048/89(30), asetus (ETY) N:o 2389/89(31), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 2088/97(32), asetus (ETY) N:o 2390/89(33), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 2611/97(34), asetus (ETY) N:o 2391/89(35), asetus (ETY) N:o 2392/89(36), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 1427/96(37), asetus (ETY) N:o 3677/89(38), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 2796/94(39), asetus (ETY) N:o 3895/91(40), (ETY) N:o 2332/92(41), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 1629/98, ja asetus (ETY) N:o 2333/92(42), viimeksi muutettu asetuksella (EY) N:o 1429/96(43), koska näitä asetuksia on muutettu useita kertoja ja olisi tehtävä lisää muutoksia, selkeyden vuoksi ne olisi laadittava uudelleen yhtenäiseksi tekstiksi,
(9) asetuksessa (ETY) N:o 822/87 säädetään, että neuvosto antaa yleiset säännöt sen soveltamisesta; tästä oli seurauksena sääntelyn monimutkaistuminen; edellä mainittuun asetukseen sisältyi lukuisia teknisiä yksityiskohtia, jotka vaativat usein muuttamista; sen vuoksi tämän asetuksen olisi sisällettävä kaikki tarvittavat ohjeet sen soveltamiseksi; neuvoston olisi annettava perustamissopimuksen 211 artiklan mukaisesti komissiolle tarvittavat täytäntöönpanovaltuudet,
(10) viinin yhteistä markkinajärjestelyä koskevat säännöt ovat erittäin monimutkaiset; joissakin tapauksissa niissä ei oteta riittävästi huomioon alueellista erilaisuutta; sen vuoksi näitä sääntöjä olisi yksinkertaistettava mahdollisimman suuressa määrin ja politiikkaa olisi kehitettävä ja pantava täytäntöön niin lähellä tuottajaa kuin yhteisön sääntelyn mukaisesti on mahdollista,
(11) olisi voitava vakiinnuttaa ja käyttää hyväksi markkinoiden parantunut tasapaino sekä mukauttaa tiettyjen tuotteiden tarjonta paremmin kysyntää vastaavaksi; tätä varten olisi luotava toimenpidekehys, joka koskee viinintuotantokyvyn hallintaa siten, että siihen sisältyisi istutuksiin keskipitkällä ajalla sovellettavia rajoituksia, lopullisesta viininviljelystä luopumisesta maksettavia palkkioita ja tukea viinitilojen uudelleenjärjestelyyn ja rakenneuudistukseen,
(12) sellaisten rakenteellisten toimenpiteiden, jotka eivät suoraan koske viinintuotantoa, olisi kuuluttava Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/99)(44) soveltamisalaan; myynnin ja kulutuksen edistämistä koskevilla toimenpiteillä on merkittävä vaikutus alan kilpailukykyyn, ja erityisesti yhteisön tuotteiden kulutuksen edistämistä kolmansien maiden markkinoilla olisi lisättävä; olisi kuitenkin turvattava johdonmukaisuus suhteessa yhteisön yleiseen myynninedistämispolitiikkaan, ja sen vuoksi viinialan toimenpiteiden olisi kuuluttava tätä asiaa koskevan horisontaalisen edistämisasetuksen soveltamisalaan; tämän vuoksi komissio on antanut ehdotuksen asetukseksi maataloustuotteiden tiedotus- ja myynnin- ja kulutuksenedistämistoimista kolmansissa maissa(45),
(13) markkinoiden parempi tasapaino on toteutunut suhteellisen hitaasti ja sen saavuttaminen on ollut vaikeaa; istutusta koskevat nykyiset rajoitukset ovat osoittautuneet keskeiseksi tekijäksi tämän tasapainon saavuttamisessa; kokemus on osoittanut, että ei ole käytettävissä muita toimenpiteitä markkinoiden parantuneen tasapainon vakiinnuttamiseksi ja sen käyttämiseksi hyväksi; sen vuoksi näyttää olevan tarpeen valvoa tuottajan omaisuuden käyttöä tällä tavoin yleisen edun saavuttamiseksi,
(14) sen vuoksi olisi säilytettävä nykyiset istutusrajoitukset keskipitkäksi rajoitetuksi ajanjaksoksi, jotta kaikki rakenteelliset toimenpiteet voivat tulla voimaan; tämän vuoksi olisi kiellettävä viiniköynnöksen istuttaminen viinintuotantoa varten 31 päivään heinäkuuta 2010 asti, jollei sitä muuten tässä asetuksessa sallita,
(15) on ilmennyt, että nykyinen mahdollisuus sallia uusia istutuksia emoviiniköynnösten varttamisoksien tuottamista varten tai uusjaon tai pakkolunastuksen yhteydessä sekä kokeellista viininviljelyä, ei merkittävästi häiritse viinimarkkinoita, joten niiden olisi oltava edelleen sallittuja, jos ne ovat tarpeellisessa valvonnassa; vastaavista syistä olisi sallittava myös viiniköynnösten istutus, jos niiden tuotanto on tarkoitettu viininviljelijän oman perheen kulutukseen,
(16) nykyinen mahdollisuus sallia uusia istutuksia määritellyllä alueella tuotetun laatuviinin (tma-laatuviini) ja pöytäviinin, jolla on maantieteellinen merkintä, tuotantoa varten on osoittautunut hyödylliseksi välineeksi laatupolitiikassa, jolla tarjontaa pyritään sopeuttamaan kysyntään; tämä tavoite tulee kuitenkin saavutettua istutusoikeuksien varantojärjestelmällä, kun se saadaan toimintakykyiseksi; sen vuoksi nykyistä mahdollisuutta sallia nämä istutukset olisi jatkettava siirtymäkauden ajan 31 päivään heinäkuuta 2003 asti, johon mennessä varantojärjestelmän on tarkoitus olla toiminnassa, edellyttäen, että valvonta on riittävää,
(17) nykyinen mahdollisuus sallia viiniköynnöksen paikkausistutus on tarpeen vanhojen viinitarhojen uudistamiseksi; nykyinen järjestelmä olisi siis säilytettävä edellyttäen, että sitä valvotaan riittävästi; paremman jouston vuoksi järjestelmässä olisi sallittava myös paikkausistutusoikeuksien saaminen ja käyttö ennen niihin liittyvää raivausta edellyttäen, että valvonta on riittävää; yhteisön aikaisemman lainsäädännön tai aikaisemman kansallisen lainsäädännön mukaisesti saatuja paikkausistutusoikeuksia olisi noudatettava; sen vuoksi olisi oltava mahdollista siirtää paikkausistutusoikeuksia toiselle tilalle, jos valvonta on riittävää ja jos tällainen siirto tehdään laatupolitiikan vuoksi ja käsittää istukkaiden perusrungot taikka jos siihen liittyy tilan osan siirtäminen; yleisen markkinajärjestelyn moitteettoman toiminnan varmistamiseksi nämä siirrot olisi rajoitettava tapahtuviksi samassa jäsenvaltiossa,
(18) viinintuotantokyvyn hallinnan parantamiseksi ja paikkausistutusoikeuksien tehokkaan käytön edistämiseksi, jolla lievennetään istutusrajoitusten vaikutusta, olisi perustettava kansallisten ja/tai alueellisten varantojen järjestelmä,
(19) jäsenvaltioille olisi annettava laaja harkintavalta varantojen hallinnossa edellyttäen, että valvonta on riittävää, jotta ne voisivat mukauttaa näiden varantojen istutusoikeuksien käytön paikallisiin tarpeisiin; tähän olisi liityttävä mahdollisuus ostaa istutusoikeuksia varannon kartuttamiseksi sekä myydä niitä varannosta; tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi sallittava olla soveltamatta varantojärjestelmää, jos ne voivat osoittaa omaavansa tehokkaan istutusoikeuksien hallinnointijärjestelmän,
(20) erityisten etujen myöntäminen nuorille tuottajille helpottaa toiminnan aloittamisen lisäksi myös tilojen rakenteellista mukauttamista toiminnan aloittamisen jälkeen; sen vuoksi näillä tuottajilla olisi oltava oikeus saada korvauksetta istutusoikeuksia varannosta,
(21) voimavarojen tehokkaimman mahdollisen käytön varmistamiseksi ja tarjonnan mukauttamiseksi kysyntään istutusoikeuksien haltijoiden olisi käytettävä oikeudet kohtuullisen ajan kuluessa tai muutoin ne olisi siirrettävä tai siirrettävä uudelleen varantoon; samoista syistä varantoon siirretyt oikeudet olisi myönnettävä kohtuullisen ajan kuluessa,
(22) parantuneen markkinatasapainon ja laajenevien maailmanmarkkinoiden vuoksi istutusoikeuksien, jotka siirretään asianomaisille jäsenvaltioille, lisääminen sekä toisaalta yhteisön varannon luominen markkinoiden mahdollista lisäkysyntää varten ovat perusteltavissa; tästä lisäyksestä olisi vähennettävä uusien viljelmien istutusoikeudet, jotka on myönnetty tma-laatuviineille ja maantieteellisellä merkinnällä varustetuille pöytäviineille,
(23) istutusta koskevista nykyisistä rajoituksista huolimatta istutuksia on tehty rajoitusten vastaisesti; nykyiset seuraamukset, joiden tarkoituksena on taata se, että laittomasti istutettujen alueiden tuotteet eivät aiheuta häiriöitä markkinoilla, ovat osoittautuneet vaikeiksi panna täytäntöön; sen vuoksi laittomasti istutetut alat olisi raivattava; tämän vaatimuksen olisi koskettava kaikkia sääntöjen vastaisia istutuksia, jotka on tehty tämän asetusehdotuksen julkaisemisen jälkeen, josta alkaen tuottajien olisi oltava tietoisia ehdotuksesta ottaa tämä vaatimus käyttöön,
(24) oikeusvarmuuden vuoksi ei ole mahdollista määrätä yhteisön tasolla rajoitusten vastaisesti istutettujen alojen raivaamisesta ennen tämän asetusehdotuksen julkaisemista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta voimassa olevien kansallisten toimenpiteiden soveltamista; sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi tietyn kauden ajan voitava säännönmukaistaa tällaisten alueiden tilanne, edellyttäen, että valvonta on riittävää, jotta viinintuotantokykyä olisi helpompi valvoa; säännönmukaistaminen voidaan toteuttaa eri tavoin eri istutuksilla niitä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaan, erityisesti jos istutus johtaa todennäköisesti tuotannon lisääntymiseen; jos kyseinen riski on olemassa, kyseiseen tuottajaan voidaan kohdistaa aiheelliset hallinnolliset seuraamukset,
(25) jäsenvaltioiden olisi voitava ottaa huomioon paikalliset olosuhteet ja soveltaa niiden perusteella tarvittaessa tiukempia sääntöjä uusien viljelmien istutuksiin, paikkausistutuksiin ja liikaistutuksiin,
(26) eräillä alueilla tuotannon ja kysynnän paremman vastaavuuden edistämiseksi koko alalla olisi kannustettava lopulliseen luopumiseen viininviljelyaloista; sen vuoksi olisi myönnettävä palkkio tähän tarkoitukseen; sillä edellytyksellä, että turvataan riittävä valvonta, tällaisen palkkion hallinto olisi jätettävä jäsenvaltioiden toteutettavaksi yhteisön sääntelyn mukaisesti, jotta kyseisten alueiden palkkiot voitaisiin kohdentaa paremmin; sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi erityisesti voitava nimetä asianomaiset alueet ja vahvistaa palkkion määrät puolueettomin perustein ja yleisen enimmäismäärän rajoissa,
(27) niiden jäsenvaltioiden tuotanto, joissa tuotetaan alle 25000 hehtolitraa viiniä vuodessa, ei vaikuta merkittävästi markkinoiden tasapainoon; sen vuoksi nämä jäsenvaltiot olisi vapautettava istutusta koskevista rajoituksista, mutta niille ei pitäisi antaa oikeutta lopullisesta viininviljelyaloista luopumisesta koskevaan palkkioon,
(28) on muita alueita, joilla tuotanto ei ole suhteessa kysyntään mutta joiden tuotannon mukauttaminen saavutetaan paremmin järjestämällä uudelleen viinitilojen rakennetta uusiin lajikkeisiin siirtymisen avulla, viinitarhojen siirrolla tai parantamalla hallinnon tekniikkaa; tätä varten olisi myönnettävä tukea edellyttäen, että sen valvonta on riittävää,
(29) jotta kyseiset uudelleenjärjestelyt ja rakenteellinen uudistaminen toteutettaisiin valvotusti, niiden on oltava suunniteltuja; suunnitelmat olisi tehtävä mahdollisimman lähellä tuotantotasoa, jotta alueellinen monimuotoisuus tulee otetuksi huomioon; sen vuoksi jäsenvaltioiden, alueiden, toimialakohtaisten organisaatioiden tai tuottajaryhmittymien olisi laadittava suunnitelmat; jäsenvaltioiden vastuulla on kuitenkin viime kädessä varmistaa, että suunnitelmat ovat yhteisön lainsäädännön mukaisia,
(30) uudelleenjärjestelyllä ja rakenteellisella uudistamisella on kaksi taloudellista vaikutusta tuottajaan; nämä ovat siirtymisen aikana aiheutuvat tulonmenetykset ja näiden toimenpiteiden toteuttamisen aiheuttamat kustannukset; sen vuoksi tuen olisi katettava nämä molemmat vaikutukset; tietyissä rajoissa uudelleenjärjestelyyn voi liittyä kansallisia lisätoimenpiteitä,
(31) viinintuotantokyvyn hallinnan parantamiseksi jäsenvaltioiden olisi tehtävä sitä koskeva selvitys sekä jäsenvaltion että alueellisella tasolla; jäsenvaltioiden kannustamiseksi selvityksen tekemiseen oikeus lainvastaisesti istutettujen alojen tilanteen säännönmukaistamiseen, istutusoikeuksien lisäys ja uudelleenjärjestely- ja rakenneuudistustuki olisi rajoitettava koskemaan niitä jäsenvaltioita, jotka ovat toteuttaneet selvityksen; alueellisten selvitysten osalta alueita, jotka ovat tehneet selvityksen, ei voida estää saamasta etua uudelleenjärjestely- ja rakenneuudistustoimenpiteistä sillä perusteella, että muut alueet eivät ole tehneet selvitystä; kaikki alueelliset selvitykset on kuitenkin tehtävä 31 päivään joulukuuta 2001 mennessä,
(32) viinilajikkeiden luokittelu viinintuotantoa varten on paras toteuttaa mahdollisimman lähellä tuottajaa; sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi otettava tämä tehtävä yhteisöltä,
(33) yhteisön viinitilarekisteriä koskeva neuvoston asetus (ETY) N:o 2392/86(46), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1631/98(47), olisi pidettävä voimassa, jotta ne jäsenvaltiot, jotka ovat vielä perustamassa sitä, voisivat saada työn päätökseen; olisi kuitenkin säädettävä sen muuttamisesta tai kumoamisesta myöhemmin,
(34) markkinoiden tasapainon säilyttämiseksi olisi säädettävä pöytäviinin ja eräiden rypäleen puristemehujen yksityisen varastoinnin tuesta; toimenpiteen olisi oltava mahdollisimman joustava ja mukauduttava markkinoiden liikkeisiin; erityisesti tätä varten olisi sen vuoksi voitava keskeyttää sen soveltaminen lyhyellä varoitusajalla,
(35) olisi poistettava mahdollisuus käyttää interventiota keinotekoisena ratkaisuna ylituotanto-ongelmaan, mutta säilytettävä alkoholijuomien ja viiniköynnöksestä saatavien tuotteiden perinteiset myyntikanavat; tätä varten olisi muutettava tislausjärjestelmää; sen vuoksi olisi säädettävä seuraavista tislauksen muodoista: viiniyttämisen sivutuotteiden pakollinen tislaus, sellaisista viinirypäleistä valmistettujen viinien pakollinen tislaus, joita ei ole luokiteltu yksinomaan viininvalmistukseen käytettäviin rypälelajikkeisiin, viinimarkkinoita tukeva tislaustoimenpide edistämällä viinintislaustuotteiden toimittamista alkoholijuomien markkinoille, jotka perinteisesti käyttävät tätä alkoholia ja erityinen tislaustoimenpide; muista tislaamisen muodoista olisi luovuttava; näiden toimenpiteiden olisi oltava mahdollisimman joustavia, jotta niillä voitaisiin vastata markkinoiden tarpeisiin ja alueellisten erityisolosuhteiden vaatimuksiin,
(36) ylipuristamalla saadun viinin heikon laadun vuoksi tällainen käytäntö olisi kiellettävä ja säädettävä sen käytön estämiseksi rypäleen puristejäännöksen ja viinisakan pakollisesta tislaamisesta; tästä velvoitteesta on kuitenkin mahdollista säätää poikkeuksia tuotantoedellytysten ottamiseksi huomioon tietyillä viinialueilla; ottaen huomioon, että tuotanto- ja markkinarakenteilla A-viininviljelyvyöhykkeellä ja B-viininviljelyvyöhykkeen saksalaisessa osassa pystytään varmistamaan, että toimenpiteen tavoitteet saavutetaan, näiden alueiden tuottajien osalta olisi korvattava velvollisuus tislata viiniyttämisen sivutuotteet velvollisuudella poistaa valvotusti viiniyttämisen sivutuotteet,
(37) sellaisista viinirypäleistä valmistettujen viinien tuotanto, joita ei ole luokiteltu yksinomaan viininvalmistukseen käytettäviin rypälelajikkeisiin, olisi suunnattava ensi sijassa perinteisiin käyttötapoihin väkevien alkoholijuomien alalla sekä muihin perinteisiin markkinamahdollisuuksiin; olisi säädettävä näihin käyttöihin suunnatut tavanomaiset määrät ylittävän viinin pakollisesta tislaamisesta,
(38) alkoholijuomien markkinoiden tietyt osat tarjoavat perinteisesti tärkeitä myyntikanavia viinin tislaustuotteille ja viiniköynnöksestä saataville tuotteille; sen vuoksi yhteisön olisi tuettava pöytäviinin ja pöytäviinin valmistukseen soveltuvan viinin tislausta, jolla varmistetaan toimitukset näille markkinoille; tuki olisi myönnettävä näiden viinien tislauksesta maksettavan perustuen ja tisleen varastoinnista myönnettävän tuen muodossa,
(39) markkinoiden vakavan häiriintymisen ja vakavien laatuongelmien varalta olisi otettava käyttöön erityinen tislaustoimenpide; komission olisi vahvistettava tuen määrä ja muoto, mukaan lukien tapaus, jossa havaitaan tietyn viinilajin markkinahinnan huomattava aleneminen; toimenpiteen olisi oltava vapaaehtoinen tuottajille, olisi säädettävä, että jos tämä toimenpide toteutetaan kolmena perättäisenä vuotena tietyn viinilajin (tietyn vyöhykkeen) osalta, komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen ja tarvittaessa ehdotuksia,
(40) tislaamalla saatu alkoholi olisi käytettävä tavalla, joka mahdollistaa suuremman avoimuuden ja paremman valvonnan sekä auttaa välttämään alkoholin perinteisten markkinoiden häiriintymisen,
(41) tilavuusprosentteina ilmaistun luonnollisen alkoholipitoisuuden lisäämistä ei nykyisin toteuteta kaikille yhteisön tuottajille samoilla taloudellisilla edellytyksillä tässä asetuksessa sallittujen monien viininvalmistuskäytäntöjen vuoksi; tästä aiheutuvan syrjivyyden poistamiseksi olisi edistettävä viiniköynnöksestä saatavien tuotteiden käyttöä väkevöimiseen, mikä lisää niiden myyntikanavia ja auttaa välttämään viinin ylituotantoa; tämän saavuttamiseksi olisi yhdenmukaistettava väkevöimiseen käytettävien eri tuotteiden hinnat; tämä voidaan saavuttaa tietyiltä alueilta tulevan, väkevöimiseen käytettävän tiivistetyn rypäleen puristemehun ja puhdistetun tiivistetyn rypäleen puristemehun tukijärjestelmän avulla,
(42) on edelleen tarpeen lisätä viiniköynnöksestä saatavien tuotteiden käyttöä vakaamman tasapainon saavuttamiseksi tuotannon ja käytön välillä; on ilmeisesti perusteltua puuttua pöytäviinin valmistukseen jo sen aikaisessa tuotantovaiheessa suosimalla rypäleen puristemehun käyttöä muuhun kuin viiniyttämiseen myöntämällä tukea, jolla varmistetaan yhteisön viinialan tuotteiden perinteisten myyntikanavien säilyttäminen; toimenpidettä olisi sovellettava perinteiset tuotantomenetelmät huomioon ottaen ja siten, että vältetään kilpailun vääristyminen,
(43) pakollista tislaamista koskevan toimenpiteen mukaiset velvollisuutensa laiminlyöneet tuottajat olisi jätettävä muiden interventiotoimenpiteiden ulkopuolelle,
(44) olisi myös säädettävä mahdollisista toimenpiteistä, jos hinnat nousevat korkeiksi yhteisön markkinoilla,
(45) viinimarkkinoiden erityispiirteet huomioon ottaen on todennäköistä, että tuottajaorganisaatioiden muodostaminen edistää yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteiden saavuttamista; jäsenvaltiot voivat tunnustaa tällaiset organisaatiot; tällaisten organisaatioiden muodostamisen on perustuttava vapaaehtoisuuteen ja hyötyihin, jotka tuottajaorganisaatiot voivat tarjota jäsenilleen palvelujen laajuuden ja tehokkuuden ansiosta,
(46) määritellyillä alueilla tuotettujen laatuviinien ja maantieteellisellä merkinnällä varustettujen pöytäviinien markkinoiden moitteettoman toiminnan parantamiseksi jäsenvaltioiden on oltava valmiita toteuttamaan toimialakohtaisten organisaatioiden tekemät päätökset; kyseiset päätökset eivät saa koskea tiettyjä neuvoteltuja käytäntöjä; on aiheellista, että komissio takaa kyseisten päätösten olevan yhdenmukaisia yhteisön oikeuden kanssa; toimialakohtaisten organisaatioiden on suoritettava tietyt tehtävät ottaen huomioon kuluttajien edut,
(47) terveyssyistä ja laatupolitiikan tavoitteiden mukaisesti olisi säädettävä yhteisön tasolla sallituista viininvalmistusmenetelmistä ja -käsittelyistä tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden valmistuksessa; nautittavaksi tarkoitettujen viinien tuottamiseen saisi samoista syistä käyttää ainoastaan viininvalmistukseen tarkoitettuja rypälelajikkeita,
(48) ottaen huomioon, että tuotantoedellytykset, erityisesti auringonvalo, maaperä ja ilmasto vaihtelevat huomattavasti yhdeltä yhteisön viininviljelyvyöhykkeeltä toiselle, on välttämätöntä, että kyseiset vaihtelut otetaan huomioon, kun kyse on viinin valmistusmenetelmistä ja -käsittelyistä; yksinkertaisuuden vuoksi näihin käytäntöihin liittyvistä tietyistä rajoituksista ja teknisistä edellytyksistä olisi säädettävä soveltamissäännöissä, jotta niitä olisi helpompi muuttaa kokemuksen ja tekniikan kehityksen perusteella; tässä asetuksessa olisi kuitenkin vahvistettava rikkidioksidin, sorbiinihapon ja kaliumsorbaatin tasoja koskevat rajoitukset ottaen huomioon niiden terveydellinen merkitys,
(49) olisi säädettävä viinialan tuotteiden sallituista määritysmenetelmistä,
(50) tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden kuvauksella, nimityksellä ja tarjontamuodolla voi olla merkittävä vaikutus niiden markkinoitavuuteen; sen vuoksi tässä asetuksessa olisi vahvistettava näitä asioita koskevat säännöt, joissa olisi otettava huomioon kuluttajien ja tuottajien oikeutetut edut sekä sisämarkkinoiden hyvän toiminnan ja laatutuotteiden tuotannon edistäminen, näiden sääntöjen perusperiaatteissa olisi säädettävä velvollisuudesta käyttää tiettyjä ilmaisuja tuotteen tunnistamiseksi ja tiettyjen tärkeiden tietojen antamiseksi kuluttajille sekä mahdollisuudesta käyttää tiettyjä muita ilmaisuja joko yhteisön sääntöjen mukaisesti tai jollei kuluttajien harhauttamisen estämiseksi annetuista säännöksistä muuta johdu,
(51) erityisesti kuvausta koskevissa säännöissä on säädettävä kuluttajien harhauttamisen estämisestä, määräystenvastaisiin merkintöihin yhteisön tasolla sovellettavista seuraamuksista, kielten käyttämisestä, erityisesti kun on kyse eri aakkosista ja merkkien käyttämisestä, erityisesti kun ne voivat aiheuttaa väärinkäsityksiä kuluttajien keskuudessa,
(52) ottaen huomioon erot tässä asetuksessa säädeltyjen tuotteiden ja niiden markkinoiden välillä sekä kuluttajien odotusten ja tavanomaisen käytön välillä, säännöt on eriteltävä asianomaisten tuotteiden mukaan, erityisesti kuohuviinin osalta, ja niiden alkuperän mukaan,
(53) sääntöjen olisi koskettava myös maahantuotujen tuotteiden merkintöjä, erityisesti niiden alkuperän selventämiseksi ja sen estämiseksi, että niitä ei sekoitettaisi yhteisön tuotteisiin,
(54) maantieteellisten merkintöjen tai muiden perinteisten ilmausten käyttöoikeus on tärkeä; sen vuoksi olisi annettava sitä koskevia sääntöjä ja säädettävä näiden ilmausten suojaamisesta; rehellisen kilpailun tukemiseksi ja kuluttajien harhauttamisen estämiseksi tämä suoja voi olla tarpeen ulottaa tuotteisiin, jotka eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan, perustamissopimuksen liitteeseen 1 kuulumattomat tuotteet mukaan lukien,
(55) huomioon ottaen kuluttajien etu ja tarve saada vastaava kohtelu tma-laatuviineille kolmansissa maissa olisi säädettävä mahdollisuudesta ottaa käyttöön vastavuoroiset järjestelyt, joiden avulla saadaan sellaisenaan nautittavaksi tarkoitetuille tuontiviineille, joissa on maantieteellinen merkintä, tma-laatuviineille säädetty valvonta ja suojelu, jos kyseisiä viinejä pidetään kaupan yhteisön markkinoilla,
(56) Maailman kauppajärjestön perustamissopimukseen, joka on hyväksytty päätöksellä 94/800/EY(48), erottamattomana osana kuuluvan sopimuksen teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista 23 ja 24 artiklasta johtuvat vaatimukset huomioon ottaen olisi säädettävä, että asianosaisten on tietyissä olosuhteissa estettävä Maailman kauppajärjestössä jäsenenä olevan kolmannen maan suojaamien maantieteellisten merkintöjen lainvastainen käyttö,
(57) maatalouden laatutuotteiden tuotannon edistämistä koskevan politiikan kehittyminen erityisesti viinialalla on omiaan edistämään kaupan pitämisen edellytysten paranemista ja sen tuloksena lisäämään myyntikanavia; näiden tavoitteiden saavuttamista voidaan edistää myös antamalla täydentäviä yhteisiä sääntöjä, jotka koskevat tämän politiikan soveltamisalaan kuuluvien tma-laatuviinien tuotantoa ja valvontaa,
(58) tma-laatuviinien vähimmäislaatuvaatimusten säilyttämiseksi, niiden tuotannon hallitsemattoman lisääntymisen välttämiseksi ja jäsenvaltioiden säännösten yhdenmukaistamiseksi yhteisön rehellistä kilpailua tavoiteltaessa olisi hyväksyttävä yhteisön sääntelykehys, joka kattaa tma-laatuviinien tuotannon ja valvonnan ja jonka vaatimukset jäsenvaltioiden antamien erityisten säännösten on täytettävä,
(59) olisi luetteloitava ja määriteltävä perinteiset tuotantoedellytykset huomioon ottaen niiden tekijöiden luonne ja ulottuvuus, jotka mahdollistavat kunkin tma-laatuviinin yksilöinnin; laatuvaatimusten yhdenmukaistamista on myös tavoiteltava yhteisesti; näiden tekijöiden olisi oltava tuotantoalueen rajaaminen, viinilajikkeet, viljelymenetelmät, viininvalmistusmenetelmät, luonnollinen vähimmäisalkoholipitoisuus, hehtaarituotos sekä aistinvaraisten ominaisuuksien määritys ja arviointi; olisi annettava erityisiä sääntöjä väkevistä tma-laatuviineistä ja tma-laatukuohuviineistä ottaen huomioon näiden tuotteiden erityisluonne,
(60) kokemus on osoittanut, että on tarpeen laatia tarkat säännöt tma-laatuviinien uudelleenluokittelusta pöytäviineiksi ja määriteltävä tapaukset, joissa tuottaja voi jättää pyytämättä, että hänen sato- tai tuotantoilmoituksessaan tma-laatuviinin valmistukseen soveltuvana tuotteena ilmoitettu tuote luokitellaan tma-laatuviiniksi,
(61) tma-laatuviinien erityisten laatuominaisuuksien säilyttämiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava soveltaa tma-laatuviinien tuotantoa ja liikkuvuutta täydentäviä tai rajoittavampia sääntöjä oikeudenmukaisten ja perinteisten käytäntöjen mukaisesti,
(62) viinialan yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen yhteisössä edellyttää yhtenäisen kauppajärjestelmän toteuttamista yhteisön ulkorajoilla; kauppajärjestelmän, johon kuuluu sisämarkkinatoimenpiteiden lisäksi tuontitulleja ja vientitukia, pitäisi periaatteessa tasapainottaa yhteisön markkinat; kauppajärjestelmän olisi perustuttava Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa tehtyihin sitoumuksiin,
(63) kolmansien maiden kanssa käytävän viinialan kaupan määrien seuraamiseksi olisi säädettävä tiettyjä tuotteita koskevien tuonti- ja vientitodistusten järjestelmästä; järjestelmään olisi sisällyttävä vakuus, jolla taataan sellaisten toimien toteutuminen, joille kyseisiä todistuksia on myönnetty,
(64) tiettyjen maataloustuotteiden tuonnista yhteisön markkinoille aiheutuvien mahdollisten epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi yhden tai useamman tällaisen tuotteen tuonnilta olisi edellytettävä lisätuontitullia, jos tietyt edellytykset täyttyvät,
(65) on aiheellista antaa tietyin edellytyksin komissiolle valtuudet avata ja hallinnoida perustamissopimuksen mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista tai muista neuvoston antamista säädöksistä johtuvia tariffikiintiöitä,
(66) yhteisön osallistuminen viinialan kansainväliseen kauppaan voidaan varmistaa mahdollisuudella myöntää yhteisön hinnan ja maailmanmarkkinahinnan välisen erotuksen suuruista tukea Maailman kauppajärjestön maataloussopimuksen(49) mukaiselle viennille kolmansiin maihin; näihin tukiin olisi sovellettava määrällisiä ja arvoon perustuvia rajoituksia,
(67) vientitukia vahvistettaessa olisi varmistettava arvoon perustuvien rajoitusten noudattaminen valvomalla, että tuet maksetaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston sääntöjen mukaisesti; seurantaa voi helpottaa tukien pakollisella ennakkovahvistuksella; eriytetyn tuen osalta olisi kuitenkin sallittava vahvistetun määräpaikan muuttaminen maantieteellisellä alueella, jolla sovelletaan yhtenäistä tuen määrää; jos määräpaikkaa muutetaan, olisi maksettava todelliseen määräpaikkaan sovellettavaa tukea siten, että enimmäismäärä on ennalta vahvistettuun määräpaikkaan sovellettavan tuen määrä,
(68) määrällisten rajoitusten noudattamisen varmistaminen edellyttää luotettavan ja tehokkaan seurantajärjestelmän käyttöönottoa; tätä varten vientitukien myöntämisen edellytyksenä olisi oltava vientitodistus; tukia olisi myönnettävä käytettävissä olevien rajojen mukaisesti kunkin kyseisen tuotteen erityistilanteen mukaan; tästä säännöstä ei saisi poiketa muutoin kuin elintarvikeaputoimien yhteydessä, jotka vapautetaan rajoituksista; Maailman kauppajärjestön maataloussopimuksessa tarkoitettuina markkinointivuosina vientituen turvin vietyjen määrien seurannan olisi perustuttava kunakin markkinointivuonna myönnettyihin vientitodistuksiin,
(69) edellä esitetyn järjestelmän täydentämiseksi siinä määrin kuin on tarpeen sen moitteettoman toiminnan kannalta olisi säädettävä mahdollisuudesta säädellä sisäistä jalostusmenettelyä tai markkinatilanteen vaatiessa kieltää sen käyttö,
(70) tullijärjestelmä mahdollistaa luopumisen kaikista muista suojatoimenpiteistä yhteisön ulkorajoilla; sisämarkkina- ja tullimekanismi voi poikkeuksellisissa olosuhteissa kuitenkin osoittautua riittämättömäksi; tällaisessa tapauksessa yhteisön olisi voitava viipymättä toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta yhteisön markkinat eivät jäisi ilman suojaa tällaisten tapausten mahdollisesti aiheuttamilta häiriöiltä; näiden toimenpiteiden olisi oltava asiaa koskevista WTO-sopimuksista johtuvien sitoumusten mukaisia,
(71) kolmansista maista tuotuihin tuotteisiin olisi sovellettava tiettyjä tuote-eritelmiä koskevia sääntöjä, joilla voidaan varmistaa tietty tasapaino yhteisön viinejä koskeviin määritelmiin nähden; niiden olisi myös täytettävä alkuperämaan vaatimukset, ja niiden mukana olisi aiheellisissa olosuhteissa oltava määritysseloste,
(72) olisi säädettävä, että kaikkien tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden mukana olisi oltava saateasiakirja niiden liikkuessa yhteisössä,
(73) tiettyjen tukien myöntäminen voisi vaarantaa yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen; tämän vuoksi viinin yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi sovellettava niitä perustamissopimuksen määräyksiä, jotka mahdollistavat jäsenvaltioiden myöntämien tukien arvioimisen ja yhteismarkkinoiden kanssa ristiriidassa olevien tukien kieltämisen; lopullisesta viininviljelystä luopumisesta maksettavia palkkioita koskevissa säännöksissä ei pitäisi säätää samaan tarkoitukseen myönnettävien kansallisten tukien kieltämistä,
(74) viinialan sääntöjen tarpeellinen monimutkaisuus huomioon ottaen jäsenvaltiossa olisi oltava viranomaisia, jotka vastaavat sääntöjen noudattamisen varmistamisesta; komission olisi voitava omilla tarkastajilla yhteistyössä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa valvoa ja varmistaa noudattaminen,
(75) viinin yhteismarkkinoiden kehittyessä on tarpeen, että jäsenvaltiot ja komissio toimittavat toisille tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavat tiedot; tätä varten viiniyttämiseen sekä rypäleen puristemehun ja viinin valmistukseen tarkoitettujen rypäleiden tuottajien olisi tehtävä satoilmoitus, koska se on tarvittava tieto; jäsenvaltioiden olisi voitava pyytää tuottajilta lisätietoja; komission olisi voitava tarvittaessa käyttää tietojen arvioinnissa ulkopuolista apua,
(76) ehdotettujen toimenpiteiden täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi säädettävä menettelystä, jolla toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission tiivis yhteistyö hallintokomiteassa,
(77) yhteisön olisi rahoitettava jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamisesta seuraavista velvoitteista aiheutuvia menoja [yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999(50) mukaisesti,
(78) viinin yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi otettava huomioon samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla perustamissopimuksen 33 ja 131 artiklassa määrätyt tavoitteet,
(79) viinin yhteisen markkinajärjestelyn soveltamisessa olisi myös otettava huomioon perustamissopimuksen 300 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehdyt sopimukset; erityisesti olisi otettava huomioon sopimukset, jotka ovat osa Maailman kauppajärjestön perustamissopimusta ja varsinkin kaupan teknisiä esteitä käsittelevä sopimus(51), ja
(80) siirryttäessä asetuksen (ETY) N:o 822/87 ja muiden viinialan asetusten järjestelyistä tässä asetuksessa vahvistettuihin järjestelyihin voi ilmetä vaikeuksia, joita ei käsitellä tässä asetuksessa; tällaisen mahdollisuuden vuoksi olisi säädettävä, että komissio antaa tarvittavat siirtymätoimenpiteet; komissiolla olisi myös oltava valtuudet ratkaista erityisiä käytännön ongelmia,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
SOVELTAMISALA
1 artikla
1. Viinin yhteinen markkinajärjestely sisältää viinintuotantokykyä, markkinamekanismeja, tuottajaorganisaatioita ja toimialakohtaisia organisaatioita, viininvalmistusmenetelmiä ja -käsittelyjä, kuvausta, nimityksiä, tarjontamuotoa ja suojausta, määritellyillä alueilla tuotettuja laatuviinejä (tma-laatuviinejä) ja kolmansien maiden kanssa käytävää kauppaa koskevia sääntöjä.
2. Sitä sovelletaan seuraaviin tuotteisiin:
TAULUKON PAIKKA
3. Tässä asetuksessa käytettyjen ilmausten määritelmät annetaan tuotteiden osalta liitteessä I, alkoholipitoisuuden osalta liitteessä II ja viininviljelyvyöhykkeiden osalta liitteessä III. Yksityiskohtaiset säännöt näiden liitteiden soveltamisesta voidaan antaa 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4. Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuotantovuosi, jäljempänä "viinivuosi", alkaa kunkin vuoden 1 päivänä elokuuta ja päättyy seuraavan vuoden 31 päivänä heinäkuuta.
II OSASTO
TUOTANTOKYKY
I LUKU
VIINIKÖYNNÖSTEN ISTUTTAMINEN
2 artikla
1. Viininvalmistukseen käytettäviksi rypälelajikkeiksi 19 artiklan 1 kohdan nojalla luokiteltujen viiniköynnösten istuttaminen on kiellettyä 31 päivään heinäkuuta 2010 asti, jollei se perustu:
a) 3 artiklassa tarkoitettuun uuden viljelmän istutusoikeuteen,
b) 4 artiklassa tarkoitettuun uudelleenistutusoikeuteen, tai
c) 5 artiklassa tai, sovellettaessa 5 artiklan 8 kohtaa, 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun varannosta myönnettyyn istutusoikeuteen.
Viininvalmistukseen käytettävien rypälelajikkeiden uudelleen varttaminen muihin kuin viininvalmistukseen käytettäviin rypälelajikkeisiin on kielletty samaan päivämäärään saakka.
2. Sellaisilta alueilta saatuja rypäleitä,
a) joille viiniköynnökset on istutettu ennen 1 päivää syyskuuta 1998 ja
b) joiden tuotanto voitaisiin asetuksen (ETY) 822/87 6 artiklan 3 kohdan tai 7 artiklan 4 kohdan mukaan käyttää ainoastaan tislaustarkoituksiin,
ei voida käyttää kaupan pidettäväksi tarkoitetun viinin tuotantoon. Näistä rypäleistä saatuja tuotteita saa luovuttaa liikkeeseen ainoastaan tislaustarkoituksiin. Näistä tuotteista ei kuitenkaan saa valmistaa alkoholia, jonka todellinen alkoholipitoisuus on 80 tilavuusprosenttia tai sitä vähemmän.
3. Jos jäsenvaltio on toteuttanut viinintuotantokykyä koskevan selvityksen 16 artiklan mukaisesti, se voi poiketa tämän artiklan 2 kohdasta. Poikkeus on myönnettävä ennen 31 päivää heinäkuuta 2002 ja siinä on annettava asianomaisille alueille lupa tuottaa kaupan pitämiseen tarkoitettua viiniä.
Poikkeus myönnetään:
a) jos asianomainen tuottaja on aikaisemmin raivannut muita viiniköynnöksiä todelliselta satotasoltaan vastaavan alueen, lukuun ottamatta tapauksia, joissa tälle tuottajalle on maksettu yhteisön tai kansallisen lainsäädännön nojalla raivauspalkkiota; ja/tai
b) sallimalla uudelleenistutusoikeuksien käytön, jos tuottaja on saanut ne kyseisen alueen istuttamisen jälkeen vahvistetun ajanjakson kuluessa; jäsenvaltiot voivat käyttää tähän tarkoitukseen myös 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja uusia istutusoikeuksia; ja/tai
c) jos jäsenvaltio voi osoittaa (komissiota tyydyttävällä tavalla), että se ei ole hakenut uudelleenistutusoikeuksia, jotka olisivat vielä voimassa, jos niitä olisi haettu; tällaisia oikeuksia voidaan käyttää ja ne voidaan jakaa uudelleen tuottajille todellista satotasoa vastaavalta alalta; ja/tai
d) jos kyseinen tuottaja on sitoutunut raivaamaan todellista satotasoa vastaavan alan kolmen vuoden kuluessa, jos kyseinen alue on merkitty asianomaisen jäsenvaltion viinitilarekisteriin.
4. Sovellettaessa 3 kohdan a tai c alakohtaa jäsenvaltiot määräävät asianomaisille tuottajille asianmukaisen hallinnollisen seuraamuksen.
5. Edellä olevan 3 kohdan c alakohtaa voidaan soveltaa vain alaan, joka on enintään 1,2 prosenttia viininviljelyalasta.
6. Sovellettaessa 3 kohdan b alakohtaa:
a) jos tuottajan oikeudet ovat peräisin varannosta, oikeudet voidaan myöntää ainoastaan 5 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti ja viljelijän on maksettava 150 prosenttia jäsenvaltion kyseistä säännöstä soveltaessaan tavanomaisesti perimästä hinnasta; tai
b) jos tuottaja ostaa uudelleenistutusoikeuden, tämän oikeuden on koskettava kyseistä alaa ja lisäksi 50:tä prosenttia, joka puolestaan siirretään varantoon tai varantoihin 5 artiklan mukaisesti tai lisätään 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen uusien istutusoikeuksien määrään sovellettaessa 5 artiklan 8 kohtaa.
7. Viininvalmistukseen käytettäviksi rypälelajikkeiksi 19 artiklan 1 kohdan mukaan luokitellut viiniköynnökset:
a) jotka on istutettu 1 päivänä syyskuuta 1998 tai sen jälkeen ja joiden tuotanto voidaan asetuksen (ETY) 822/87 6 artiklan 3 kohdan tai 7 artiklan 4 kohdan mukaan toimittaa ainoastaan tislaamoille, tai
b) jotka on istutettu 1 kohdassa tarkoitetun kiellon vastaisesti,
on raivattava. Raivauskustannuksista vastaa asianomainen tuottaja. Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän kohdan soveltamisen varmistamiseksi tarvittavat toimenpiteet.
3 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat myöntää uuden viljelmän istutusoikeuksia tuottajille alueilla, jotka on tarkoitettu:
a) uusille viljelmille, kun kyseessä on yleisen edun vuoksi toteutettavaa maanjakoa tai pakkolunastusta koskevat toimenpiteet, jotka hyväksytään voimassa olevan kansallisen lainsäädännön mukaisesti;
b) kokeelliseen viininviljelyyn; tai
c) emoviiniköynnösten varttamisoksien kasvatukseen.
Jäsenvaltiot voivat myös myöntää uusien viljelmien istutusoikeuksia alueilla, joilla tuotettavat viinit tai viiniköynnöksistä saatavat tuotteet on tarkoitettu yksinomaan viininviljelijän oman perheen kulutukseen.
2. Jäsenvaltiot voivat myös myöntää uusien viljelmien istutusoikeuksia viimeistään 31 päivänä heinäkuuta 2003 alueille, joilla tuotetaan sellaisella maantieteellisellä merkinnällä varustettua tma-laatuviiniä tai pöytäviiniä, joilla on osoitettu kyseisen viinin tuotannon olevan sen laatuominaisuuksien vuoksi huomattavasti kysyntää vähäisempää.
3. Uusien viljelmien istutusoikeuksia saaneen tuottajan on käytettävä ne niillä alueilla ja niihin tarkoituksiin, joita varten nämä oikeudet on myönnetty.
4. Uusien viljelmien istutusoikeudet on käytettävä ennen niiden myöntämisvuotta seuraavan toisen viinivuoden päättymistä. Muut kuin 1 kohdassa tarkoitetut uusien viljelmien istutusoikeudet, joita ei ole käytetty tämän ajan kuluessa, siirretään varantoon 5 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti.
5. Muita kuin 1 kohdassa tarkoitettuja uusien viljelmien istutusoikeuksia voidaan myöntää tuottajille ainoastaan 6 artiklan 1 kohdassa esitetyissä rajoissa. Tätä varten:
a) ennen 6 artiklassa tarkoitettujen uusien istutusoikeuksien siirtämistä varantoon tai varantoihin jäsenvaltioiden on varmistettava, että uusien viljelmien istutusoikeuksien myöntäminen ei vähennä 6 artiklan 1 kohdassa mainittujen uusien istutusoikeuksien määrää alle nollatason; ja
b) kun jäsenvaltio on siirtänyt 6 artiklassa tarkoitetut uudet istutusoikeudet varantoon tai varantoihin, sitä seuraava uuden viljelmän istutusoikeuden myöntäminen tarkoittaa sitä, että kyseisen alueen osalta varantoon tai varantoihin siirretty, todelliselta satotasoltaan vastaavaa aluetta vastaava istutusoikeus raukeaa. Jos varannosta tai varannoista ei ole saatavilla riittävästi istutusoikeuksia, uusien viljelmien istutusoikeuksia ei voida myöntää.
4 artikla
1. Uudelleenistutusoikeuksia ovat:
a) 2 kohdan mukaisesti myönnetyt uudelleenistutusoikeudet; tai
b) yhteisön aikaisemman lainsäädännön tai aikaisemman kansallisen lainsäädännön mukaisesti saadut samankaltaiset oikeudet.
2. Jäsenvaltioiden on myönnettävä uudelleenistutusoikeuksia tuottajille, jotka ovat raivanneet viiniköynnöstä kasvavan alan. Jäsenvaltiot voivat myöntää uudelleenistutusoikeuksia tuottajille, jotka sitoutuvat raivaamaan viiniköynnöstä kasvavan alan ennen kolmannen viinivuoden päättymistä alueen istuttamisesta. Uudelleenistutusoikeudet myönnetään alueelle, joka todelliselta satotasoltaan vastaa viiniköynnöksistä raivattua tai raivattavaa aluetta.
3. Uudelleenistutusoikeudet on käytettävä tilalla, jolle ne on myönnetty. Jäsenvaltiot voivat lisäksi säätää, että uudelleenistutusoikeuksia saa käyttää ainoastaan raivatuilla alueilla.
4. Poiketen siitä, mitä 3 kohdassa säädetään, uudelleenistutusoikeus voidaan siirtää kokonaan tai osittain toiselle tilalle samassa jäsenvaltiossa, jos:
a) osa kyseisestä tilasta siirretään tälle toiselle tilalle. Tässä tapauksessa oikeutta saa käyttää jälkimmäisen tilan sellaisella alueella, joka ei ole suurempi kuin siirretty alue; tai
b) toisen tilan alat on tarkoitettu
i) sellaisten tma-laatuviinien tai pöytäviinien tuotantoon, joilla on maantieteellinen merkintä; tai
ii) viiniköynnösten perusrunkojen emokasvien kasvatukseen.
Oikeudet on käytettävä niillä alueilla ja niihin tarkoituksiin, joita varten ne on myönnetty.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että näiden poikkeuksien soveltaminen ei johda tuotantokyvyn yleiseen kasvuun niiden alueella varsinkaan niissä tapauksissa, kun siirtäminen tapahtuu kastelemattomilta aloilta kastelluille aloille.
5. Tämän asetuksen mukaisesti saadut uudelleenistutusoikeudet on käytettävä sen viinivuoden, jonka aikana raivaus suoritettiin, päättymistä seuraavan viidennen viinivuoden loppuun mennessä. Poikkeuksellisesti jäsenvaltiot voivat pidentää kautta enintään kahdeksaan viinivuoteen. Uudelleenistutusoikeudet, joita ei ole käytetty tämän ajan kuluessa, siirretään 5 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti varantoon.
5 artikla
1. Tuotantokyvyn kansallisen tai alueellisen hallinnan parantamiseksi jäsenvaltioiden on perustettava istutusoikeuksille kansallinen varanto ja/tai tarvittaessa alueellisia varantoja.
2. Varantoon tai varantoihin on siirrettävä seuraavat oikeudet:
a) uusien viljelmien istutusoikeudet, uudelleenistutusoikeudet ja varannosta myönnetyt istutusoikeudet, joita ei ole käytetty 3 artiklan 4 kohdassa, 4 artiklan 5 kohdassa ja tämän artiklan 6 kohdassa säädettyjen määräaikojen kuluessa;
b) uudelleenistutusoikeuksia hallussaan pitävien tuottajien varantoon siirtämät oikeudet, joista on mahdollisesti maksettu kansallisista varoista korvaus, jonka määrät ja jota koskevat muut yksityiskohdat jäsenvaltiot määrittelevät erikseen ottaen huomioon asianomaisten oikeutetut edut;
c) 6 artiklassa tarkoitetut uudet istutusoikeudet.
3. Jäsenvaltiot voivat myöntää varantoon siirrettyjä oikeuksia:
a) korvauksetta alle 40-vuotiaille tuottajille, joilla on riittävä ammattitaito ja pätevyys ja jotka ovat perustamassa ensimmäistä viinitilaansa maatalousyrittäjänä; tai
b) kansallisiin ja tarvittaessa alueellisiin varoihin suoritettavaa korvausta vastaan tuottajille, jotka aikovat käyttää oikeudet sellaisten viinitarhojen istuttamiseen, joiden tuotteilla on taattu menekki. Jäsenvaltioiden on määriteltävä vahvistamisperusteet korvauksen määrälle, joka voi vaihdella aiotun lopputuotteen mukaan kyseessä olevan viinitilan osalta.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että paikka, jossa varannosta myönnettyjä istutusoikeuksia käytetään, niihin käytetyt lajikkeet ja viljelymenetelmät ovat sellaisia, että niillä voidaan taata tuotannon sopeuttaminen markkinoiden vaatimuksiin ja että sadot vastaavat sen alueen keskiarvoa, jolla nämä oikeudet käytetään. Tämä pätee erityisesti silloin, kun kastelemattomilta aloilta peräisin olevat istutusoikeudet käytetään kastelluilla aloilla.
5. Varantoon siirretyt istutusoikeudet voidaan myöntää varannosta viimeistään ennen niiden siirtämisvuotta seuraavan viidennen viinivuoden päättymistä. Jos istutusoikeuksia ei ole myönnetty tähän mennessä, ne raukeavat.
6. Varannosta myönnetyt istutusoikeudet on käytettävä ennen niiden myöntämisvuotta seuraavan toisen viinivuoden päättymistä. Varannosta myönnetyt istutusoikeudet, joita ei ole käytetty tämän ajan kuluessa, siirretään takaisin varantoon 2 kohdan a alakohdan mukaisesti.
7. Jos jäsenvaltio perustaa alueellisia varantoja, se voi antaa sääntöjä, joissa sallitaan istutusoikeuksien siirto alueellisten varantojen välillä. Jos jossakin jäsenvaltiossa on sekä alueellisia että kansallisia varantoja, näiden varantojen väliset siirrot voidaan myös sallia.
Tässä kohdassa tarkoitettujen siirtojen edellytykseksi voidaan asettaa vähennyskertoimen soveltaminen.
8. Edellä 1-7 kohdasta poiketen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi päättää olla soveltamatta varantojärjestelmää edellyttäen, että jäsenvaltio voi osoittaa, että koko sen alueella on tehokas istutusoikeuksien hallinnointijärjestelmä. Kyseinen järjestelmä saa tarvittaessa poiketa tämän luvun asiaa koskevista säännöksistä. Jos jäsenvaltiolla on tällainen järjestelmä, 4 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettujen istutusoikeuksien kestoa jatketaan viidellä markkinointivuodella. Edellä olevan 4 artiklan 5 kohdan toista virkettä sovelletaan edelleen.
6 artikla
1. Uudet istutusoikeudet, mukaan lukien jäsenvaltion 3 artiklan 2 kohdan nojalla myöntämät uudet istutusoikeudet, jaetaan seuraavasti:
a) Saksa: 1534 ha,
Kreikka: 1098 ha,
Espanja: 17355 ha,
Ranska: 13565 ha,
Italia: 12933 ha,
Luxemburg: 18 ha,
Itävalta: 737 ha,
Portugali: 3760 ha,
b) Yhteisön varanto: 17000 ha.
2. Uusia istutusoikeuksia saa siirtää varantoon tai käyttää 2 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti ainoastaan, jos jäsenvaltio on toteuttanut tuotantokykyä koskevan selvityksen 16 artiklan mukaisesti.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut uudet istutusoikeudet saa siirtää varantoon tai käyttää 2 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti ainoastaan yhden kerran.
7 artikla
1. Tässä luvussa tarkoitetaan:
a) "raivauksella" kaikkien viiniköynnösten täydellistä poistamista viininviljelyalalta;
b) "istutuksella" vartettujen tai varttamattomien viinitaimien tai viinitaimien osien lopullista istuttamista rypäleiden tuotantoa tai emoviiniköynnösten varttamisoksien kasvatusta varten;
c) "istutusoikeudella" oikeutta istuttaa viiniköynnöksiä uusien viljelmien istutusoikeuden, uudelleenistutusoikeuden, varannosta myönnetyn istutusoikeuden tai uuden istutusoikeuden nojalla 3, 4, 5 ja 6 artiklassa vahvistetuin edellytyksin;
d) "uudelleenistutusoikeudella" oikeutta istuttaa viiniköynnöstä alueelle, joka todelliselta satotasoltaan vastaa viiniköynnöksistä raivattua tai raivattavaa aluetta, 4 artiklassa ja 5 artiklan 8 kohdassa vahvistetuin edellytyksin;
e) "uudelleen varttamisella" jo kertaalleen vartetun viiniköynnöksen varttamista.
2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Näihin sääntöihin voi erityisesti sisältyä:
- 2 artiklan 7 kohdassa tarkoitetuista viiniköynnöksistä saatujen tuotteiden tislaamista koskevat säännökset,
- säännökset liiallisten hallinnollisten maksujen välttämiseksi tämän luvun säännösten soveltamisessa,
- 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu osoittaminen,
- 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu viiniköynnösten samanaikainen esiintyminen,
- 5 artiklan 7 kohdassa tarkoitetun vähennyskertoimen soveltamista koskevat säännöt,
- edellä 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisön varannon toiminta. Erityisesti säännöt voivat 31 päivään joulukuuta 2003 asti koskea uusien istutusoikeuksien jakamista yhteisön varannosta jäsenvaltioille käytettäväksi alueilla, joilla voidaan osoittaa olevan lisätarvetta, joka voitaisiin tyydyttää jakamalla kyseisiä uusia istutusoikeuksia,
- säännöksiä sen varmistamiseksi, että 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti myönnetyt uuden viljelmän istutusoikeudet eivät heikennä 2 artiklan 1 kohdan mukaista uusien istutusten kieltoa.
3. Komissio antaa 31 päivään joulukuuta 2003 mennessä ja sen jälkeen kolmen vuoden välein Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän luvun täytäntöönpanosta. Kertomukseen voidaan tarvittaessa liittää ehdotuksia uusien istutusoikeuksien myöntämiseksi vastaisuudessa.
II LUKU
LUOPUMISPALKKIOT
8 artikla
1. Lopullisesta viininviljelystä luopumisesta tietyllä alueella voidaan myöntää palkkio.
Jollei tämän luvun säännöksistä muuta johdu, palkkio voidaan myöntää viininvalmistukseen käytettävien rypäleiden tuotantoa varten viljeltyjen viininviljelyalojen tuottajille. Kyseisen alueen on oltava vähintään 10 aaria.
2. Jäsenvaltiot voivat nimetä alueet, joilla palkkiota voidaan myöntää. Ne voivat myös asettaa nimeämiselle esimerkiksi sellaisia edellytyksiä, joilla pyritään turvaamaan tuotannon ja ekologian välinen tasapaino kyseisillä alueilla.
3. Palkkion myöntämisen johdosta tuottaja menettää uudelleenistutusoikeutensa sen alueen osalta, jolle palkkio on myönnetty.
4. Jäsenvaltioiden on vahvistettava palkkion määrä hehtaaria kohden ottaen huomioon seuraavat seikat:
a) tilan tuotos tai tuotantokapasiteetti;
b) tuotantomenetelmä;
c) viininviljelyala suhteessa tilan pinta-alaan;
d) tuotettu viinityyppi; ja
e) mahdollinen yhdistelmäviljely.
5. Luopumispalkkioille vahvistetaan enimmäismäärät, joita ei saa ylittää.
9 artikla
Palkkioon eivät oikeuta:
a) viljelyssä olevat viininviljelyalat, joiden osalta on todettu rikotun istutusta koskevia yhteisön tai jäsenvaltion säännöksiä erikseen vahvistettavan ajanjakson aikana, joka ei saa ylittää kymmentä viinivuotta;
b) viininviljelyalat, joita ei enää hoideta;
c) viininviljelyalat, jotka on istutettu erikseen vahvistettavan ajanjakson aikana, joka ei saa ylittää kymmentä viinivuotta; ja
d) viininviljelyalat, joiden rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen on myönnetty rahoitusta erikseen vahvistettavan ajanjakson aikana, joka ei saa ylittää kymmentä viinivuotta.
10 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä säännöt voivat koskea erityisesti:
a) hakemusten jättämiselle ja raivausten suorittamiselle asetettavia määräaikoja;
b) tukien maksun edellytyksiä;
c) 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuja palkkion enimmäismääriä;
d) ympäristönäkökohtia; ja
e) 9 artiklassa tarkoitettujen ajanjaksojen vahvistamista.
III LUKU
RAKENNEUUDISTUS JA UUSIIN LAJIKKEISIIN SIIRTYMINEN
11 artikla
1. Perustetaan järjestelmä viinitilojen rakenneuudistusta ja uusiin lajikkeisiin siirtymistä varten.
2. Järjestelmän tavoitteena on mukauttaa tuotanto markkinoiden vaatimuksiin.
3. Järjestelmään sisältyy yksi tai useampia seuraavista toimenpiteistä:
a) uusiin lajikkeisiin siirtyminen, joka saattaa tapahtua myös uudelleen varttamalla;
b) viinitarhojen siirtäminen;
c) viinitilojen hoidon parantaminen suhteessa järjestelmän tavoitteisiin.
Järjestelmä ei koske tavanomaista uudistamista viljelmillä, joilla viiniköynnökset ovat jo yli-ikäisiä.
4. Järjestelmään hyväksytään ainoastaan ne jäsenvaltion alueet, joiden osalta jäsenvaltio on tehnyt selvityksen viinintuotantokyvystä 16 artiklan mukaisesti.
12 artikla
Jäsenvaltiot ovat vastuussa rakenneuudistusta ja uusiin lajikkeisiin siirtymistä koskevien suunnitelmien laatimisesta ja tarvittaessa niiden hyväksymisestä. Suunnitelmien on oltava tässä luvussa ja täytäntöönpanolainsäädännössä annettujen sääntöjen mukaisia.
13 artikla
1. Rakenneuudistukseen ja uusiin lajikkeisiin siirtymiseen tarkoitettua tukea myönnetään vain, jos on olemassa laadittu ja tarvittaessa jäsenvaltion hyväksymä suunnitelma. Tukea myönnetään seuraavissa muodoissa:
a) tuottajille suunnitelman täytäntöönpanosta aiheutuneiden tulonmenetysten korvaaminen; ja
b) osallistuminen rakenneuudistuksen ja uusiin lajikkeisiin siirtymisen kustannuksiin.
2. Tuottajien tulonmenetykset voidaan korvata jommalla kummalla seuraavista tavoista:
a) sekä uusien että vanhojen viiniköynnösten samanaikaisen esiintymisen salliminen vahvistetun kauden ajan, joka saa olla enintään 3 vuotta, jollei tämän osaston I luvun säännöksistä muuta johdu; tai
b) yhteisön rahoittama taloudellinen korvaus.
3. Yhteisön osuus rakenneuudistuksen ja uusiin lajikkeisiin siirtymisen kustannuksista saa olla enintään 50 prosenttia. Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999(52) mukaisesti tavoite 1 -alueiksi luokitelluilla alueilla yhteisön osuus saa kuitenkin olla enintään 75 prosenttia. Jäsenvaltiot eivät saa osallistua kustannuksiin kummassakaan tapauksessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 14 artiklan 4 kohdan soveltamista.
14 artikla
1. Komissio myöntää jäsenvaltiolle vuosittain alustavat määrärahat objektiivisin perustein, joissa otetaan huomioon erityistilanteet ja -tarpeet sekä järjestelmän tavoitteen saavuttamiseksi vaaditut ponnistelut.
2. Alustavia määrärahoja mukautetaan todellisten menojen ja jäsenvaltioiden toimittamien tarkistettujen menoarvioiden perusteella ottaen huomioon järjestelmän tavoitteen ja käytettävät varat.
3. Jaettaessa rahoitusta jäsenvaltioiden kesken on otettava asianmukaisesti huomioon yhteisön viininviljelyalan osuus kyseisessä jäsenvaltiossa.
4. Kun jäsenvaltio on saanut rahoitusosoituksen tietylle hehtaarimäärälle, jäsenvaltio voi käyttää tätä rahoitusosuutta myönnettyä suuremmalle hehtaarimäärälle. Tässä yhteydessä jäsenvaltio voi käyttää kansallisia varoja korottamaan alennettua hehtaarikohtaista määrää yhteisön rahoituksen alkuperäiseen hehtaarikohtaiseen enimmäismäärään saakka.
15 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun täytäntöönpanosta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Näihin sääntöihin voi sisältyä erityisesti:
a) asianomaisten viinitilojen vähimmäiskoon rajoittaminen;
b) suunnitelmien soveltamisesta johtuvaa uudelleenistutusoikeuksien käyttöä koskevia säännöksiä;
c) säännöksiä, joilla pyritään estämään tuotantopotentiaalin kasvu tätä lukua sovellettaessa; ja
d) hehtaarituen enimmäismäärien rajoittaminen.
IV LUKU
ILMOITETTAVAT TIEDOT JA YLEISET SÄÄNNÖKSET
16 artikla
1. Tuotantokykyä koskevaan selvitykseen on sisällyttävä seuraavat tiedot:
a) jäsenvaltion alueella viininvalmistukseen käytettäviksi lajikkeiksi 19 artiklan 1 kohdan nojalla luokiteltujen viiniköynnösten viljelyyn käytetty pinta-ala;
b) viljellyt lajikkeet;
c) olemassa olevien istutusoikeuksien kokonaismäärä; ja
d) kaikki tämän osaston I luvun soveltamiseksi annetut kansalliset tai alueelliset säännökset.
2. Jäsenvaltio voi säätää tuotantokykyä koskevan selvityksen laatimisesta aluekohtaisesti. Tässä tapauksessa kaikki aluekohtaiset selvitykset on kuitenkin laadittava 31 päivään joulukuuta 2001 mennessä. Jos jokin alue ei laadi selvitystä, se ei tämän asetuksen säännösten mukaisesti estä tämän osaston soveltamista kyseisen jäsenvaltion muilla alueilla.
17 artikla
1. Komissio voi arvioida:
a) viinialan eri tuotteiden tuotantoa;
b) näiden tuotteiden teollista käyttöä;
c) viinin ja muiden ilman jatkojalostusta kulutukseen sopivien viinialan tuotteiden kulutuksen suuntauksia;
d) kaikkia muita seikkoja, joita koskevia tietoja tarvitaan markkinoiden tai tarjonnan mukauttamista koskevan järjestelmän hallinnassa.
2. Komissio voi käyttää ulkopuolista apua näiden arvioiden tekemisessä.
3. Komissio rahoittaa hybridilajikkeiden käyttöä koskevan riippumattoman tutkimuksen. Se antaa aiheesta Euroopan parlamentille ja neuvostolle 31 päivään joulukuuta 2003 mennessä tähän tutkimukseen perustuvan kertomuksen, johon liittyy tarvittaessa ehdotuksia.
18 artikla
1. Viiniyttämiseen käytettävien rypäleiden tuottajien sekä rypäleen puristemehun ja viinin tuottajien on ilmoitettava joka vuosi edellisestä sadosta tuotetut määrät. Jäsenvaltiot voivat lisäksi vaatia viiniyttämiseen käytettävien rypäleiden kauppiaita ilmoittamaan vuosittain edellisestä sadosta kaupan pidetyt määrät.
2. Rypäleen puristemehun ja viinin tuottajien sekä kauppiaiden, vähittäiskauppiaita lukuun ottamatta, on ilmoitettava joka vuosi hallussaan olevan rypäleen puristemehun ja viinin määrä, riippumatta siitä, ovatko ne peräisin kyseisen vuoden vai edellisvuosien sadosta. Kolmansista maista tuodut rypäleen puristemehut ja viinit on mainittava erikseen.
19 artikla
1. Jäsenvaltioiden on luokiteltava viininvalmistuksessa käytettävät viiniköynnöslajikkeet. Kaikkien luokiteltujen lajikkeiden on kuuluttava lajiin Vitis vinifera tai oltava peräisin tämän lajin ja muiden Vitis-suvun lajien välisestä risteytyksestä. Seuraavia lajikkeita ei voi ottaa mukaan luokitteluun:
- Noah,
- Othello,
- Isabelle,
- Jacquez,
- Clinton ja
- Herbemont.
2. Jäsenvaltioiden on luokittelussaan ilmoitettava kunkin niiden alueella tuotetun tma-laatuviinin valmistukseen sopivat viiniköynnöslajikkeet. Näiden lajikkeiden on oltava lajia Vitis vinifera.
3. Ainoastaan luokiteltuja viiniköynnöslajikkeita saa istuttaa, istuttaa uudelleen tai varttaa yhteisön alueella viinintuotantoa varten. Rajoitusta ei sovelleta tieteellisissä tutkimuksissa ja kokeissa käytettäviin viiniköynnöksiin.
4. Viljelyalat, joille istutettuja viininvalmistukseen tarkoitettuja viiniköynnöslajikkeita ei mainita luokittelussa, on raivattava, jollei kyseisten alojen tuotanto ole tarkoitettu yksinomaan tuottajan oman perheen käyttöön. Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän poikkeuksen valvomiseksi tarvittavat toimenpiteet.
5. Jos luokittelusta poistetaan lajikkeita, raivaus on suoritettava 15 vuoden kuluessa poistamisesta.
20 artikla
Yhteisön viinitilarekisteriin sovelletaan asetuksessa (ETY) N:o 2392/86 vahvistettuja sääntöjä.
21 artikla
Jäsenvaltioissa, joiden viinintuotanto on enintään 25000 hehtolitraa viinivuodessa, ei sovelleta tämän osaston 1 ja II lukua. Tuotanto lasketaan viiden edeltävän viinivuoden keskituotoksesta.
22 artikla
Jäsenvaltiot saavat antaa tiukempia kansallisia sääntöjä uusista viljelmistä taikka viiniköynnösten tai uudelleenvarttamisten uudelleenistutuksista. Jäsenvaltiot saavat vaatia, että tässä osastossa säädettyjä hakemuksia tai tietoja on täydennettävä muilla tuotantokyvyn kehityksen seurantaan tarvittavilla tiedoilla.
23 artikla
1. Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Nämä säännöt voivat koskea erityisesti:
a) 16 artiklassa tarkoitetussa selvityksessä vaadittavien tietojen muotoa ja yksityiskohtaisuutta;
b) 19 artiklassa tarkoitettua viinilajikkeiden luokittelun hallintoa; ja
c) mainittuun luokitteluun kuulumattomista lajikkeista saatujen tuotteiden kohtelua.
2. Säännökset viiniköynnöksen kasvullisen lisäysaineiston mukana seuraavasta saateasiakirjasta sekä yksityiskohtaiset säännöt sen soveltamisesta, mukaan lukien valvontaa koskevat säännökset, voidaan antaa 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
3. Asetusta (ETY) N:o 2392/86 voidaan muuttaa tai se voidaan kumota 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4. Jäljempänä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen on päätettävä siitä, onko jäsenvaltio tehnyt 16 artiklassa tarkoitetun selvityksen ja onko kyseinen päätös tarpeen kumota erityisesti silloin, kun jäsenvaltio ei ole ajantasaistanut selvitystä.
III OSASTO
MARKKINAMEKANISMIT
I LUKU
YKSITYISEN VARASTOINNIN TUKI
24 artikla
1. Yksityisen varastoinnin tukea tuottajille myönnetään:
a) pöytäviinille;
b) rypäleen puristemehulle, tiivistetylle rypäleen puristemehulle ja puhdistetulle tiivistetylle rypäleen puristemehulle.
2. Tuen myöntäminen edellyttää interventioelinten kanssa seuraavan vuoden 16 päivän joulukuuta ja 15 päivän helmikuuta välillä erikseen määriteltävin edellytyksin tehtävää pitkäaikaista varastointisopimusta.
3. Pitkäaikaiset varastointisopimukset tehdään ajaksi, joka päättyy:
a) pöytäviinien osalta aikaisintaan sopimuksentekopäivää seuraavan syyskuun 1 päivänä ja rypäleen puristemehun, tiivistetyn rypäleen puristemehun ja puhdistetun tiivistetyn rypäleen puristemehun osalta sopimuksentekopäivää seuraavan elokuun 1 päivänä; ja
b) viimeistään sopimuksentekopäivää seuraavan marraskuun 30 päivänä.
25 artikla
1. Varastointisopimusten tekemisen edellytykset liittyvät erityisesti kyseisten tuotteiden laatuvaatimuksiin.
2. Pöytäviinien varastointisopimuksiin on sisällyttävä määräys tuen maksamisen lopettamisesta ja tuottajan vastaavien velvoitteiden päättymisestä koko varastoidulta määrältä tai sen osalta, jos kyseisen pöytäviinityypin markkinahinnat ylittävät erikseen vahvistettavan tason.
3. Yksityiseen varastointiin annettavan tuen määrä voi kattaa ainoastaan varastoinnin tekniset kulut ja korkokulut, jotka molemmat vahvistetaan kiinteämääräisinä.
4. Tiivistettyjen rypäleen puristemehujen osalta tätä määrää on mahdollista korjata tiivistysastetta vastaavalla kertoimella.
26 artikla
1. Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Näissä säännöissä voidaan säätää erityisesti:
- 25 artiklassa tarkoitetun tason, määrän ja kertoimen vahvistamisesta,
- pöytäviinejä koskevien pitkäaikaisten varastointisopimusten tekemisestä ainoastaan tietyille pöytäviineille,
- rypäleen puristemehun, josta on tehty pitkäaikainen varastointisopimus, jalostamisesta kokonaisuudessaan tai osittain tiivistetyksi rypäleen puristemehuksi tai puhdistetuksi tiivistetyksi rypäleen puristemehuksi sopimuksen voimassaoloaikana,
- 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tuen maksamisen lopettamista koskevan säännöksen soveltamista koskevista säännöistä,
- kiellosta, jonka mukaan viinirypälemehun valmistamiseen tarkoitetuista rypäleen puristemehuista ja tiivistetyistä rypäleen puristemehuista ei saa tehdä pitkäaikaisia varastointisopimuksia, ja
- sopimusten todellisesta kestosta.
2. Jäljempänä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen voidaan säätää, että:
- yksityisen varastoinnin tukijärjestelmää ei sovelleta, jos markkinatilanteen perusteella on ilmeistä, että järjestelmä ei ole perusteltavissa, ja
- mahdollisuus uusien pitkäaikaisten varastointisopimusten tekemiseen voidaan päättää milloin tahansa, jos markkinatilanne ja erityisesti jo tehtyjen sopimusten määrä niin edellyttävät.
II LUKU
TISLAUS
27 artikla
1. Murskattujen tai murskaamattomien viinirypäleiden ylipuristaminen ja viinisakan puristaminen on kiellettyä. Kiellettyä on myös puristejäännöksen uudelleen käyttäminen muihin kuin tislaustarkoituksiin.
2. Viinisakan suodatusta ja sentrifugointia ei pidetä puristamisena, jos:
a) siitä saadut tuotteet ovat virheettömiä, aitoja ja myyntikelpoisia; ja
b) sakkaa ei puristeta kuivaksi.
3. Jokaisen luonnollisen henkilön, oikeushenkilön tai henkilöryhmittymän 7 kohdassa tarkoitettuja henkilöitä ja ryhmittymiä lukuun ottamatta, joka on valmistanut viiniä, on toimitettava tislattavaksi kaikki tämän viininvalmistuksen sivutuotteet.
4. Sivutuotteiden alkoholipitoisuuden on oltava vähintään 10 prosenttia tuotetun viinin alkoholitilavuudesta, jos viini on valmistettu suoraan rypäleistä. Lukuun ottamatta poikkeuksia teknisesti perustelluissa tapauksissa sen on oltava vähintäan viisi prosenttia, jos viini on valmistettu viiniyttämällä rypäleen puristemehusta, osittain käymistilassa olevasta rypäleen puristemehusta tai käymistilassa olevasta uudesta viinistä. Jos asianomaista pitoisuutta ei saavuteta, niiden, joita tämä velvollisuus koskee, on toimitettava tietty määrä tuottamaansa viiniä, jolla osoitetaan näiden pitoisuuksien noudattaminen.
Tämän artiklan 3 kohdasta ja 4 kohdan ensimmäisestä alakohdasta voidaan poiketa erikseen määritettävien tuottajaryhmien, tiettyjen tuotantoalueiden ja 28 artiklassa tarkoitettujen tislattavien viinien osalta.
5. Edellä 3 kohdassa säädetty toimittamista koskeva velvoite voidaan täyttää toimittamalla viiniä viinietikan valmistajalle.
6. Jokaisen luonnollisen henkilön, oikeushenkilön tai henkilöryhmittymän 7 kohdassa tarkoitettuja henkilöitä ja ryhmittymiä lukuun ottamatta, jolla on hallussaan muusta rypäleiden käsittelystä kuin viiniyttämisestä peräisin olevia sivutuotteita, on toimitettava ne tislattavaksi.
7. Jokaisen sellaisen luonnollisen henkilön, oikeushenkilön tai henkilöryhmittymän, joka käsittelee A-viininviljelyvyöhykkeeltä tai B-viininviljelyvyöhykkeen saksalaisesta osasta taikka Itävallassa viininviljelykseen istutetulta alueelta korjattuja rypäleitä, on poistettava valvonnan alaisena ja määriteltävissä olosuhteissa tästä käsittelystä aiheutuneet sivutuotteet.
8. Ne, joita koskevat 3 tai 6 kohdassa tarkoitetut velvollisuudet, voivat täyttää velvollisuutensa poistamalla viiniyttämisen sivutuotteet valvonnan alaisena ja erikseen määritettävissä olosuhteissa.
9. Puristejäännöksen, viinisakan ja tislattavaksi toimitettavan viinin ostohinta on 0,995 euroa tilavuusprosenttia kohti hehtolitralta.
10. Tislaajan maksama hinta ei saa olla ostohintaa alhaisempi.
11. Tislaaja voi joko:
a) saada tislattavan tuotteen perusteella tukea, jos tislauksesta saatu tuote on alkoholipitoisuudeltaan vähintään 52 tilavuusprosenttia; tai
b) toimittaa tislauksesta saadun tuotteen interventioelimelle, jos tuotteen alkoholipitoisuus on vähintään 92 tilavuusprosenttia.
Jos viini on valmistettu tislausta varten väkevöidyksi viiniksi ennen tislaajalle toimittamista, a alakohdassa tarkoitettu tuki on maksettava tislausta varten väkevöidyn viinin valmistajalle eikä tislauksesta saatavaa tuotetta saa toimittaa interventioelimelle.
12. Voidaan päättää, että alkoholin toimittaminen interventioelimelle korvataan toimituksella sellaiselle toimijalle, joka on osallistunut tislauksesta saatujen tuotteiden myymiseksi järjestettyyn tarjouskilpailuun ja joka on valittu 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
13. Edellä 1-12 kohtaa ei sovelleta viinirypälemehuun ja tiivistettyyn viinirypälemehuun tai rypäleen puristemehuun taikka tiivistettyyn rypäleen puristemehuun, joka on tarkoitettu viinirypälemehun valmistukseen.
28 artikla
1. Jos viini on valmistettu sellaisen lajikkeen rypäleistä, jonka hallintoyksikkö on luokiteltu kuuluvaksi samanaikaisesti sekä viininvalmistukseen käytettävien rypäleiden lajikkeeseen että muihin käyttötarkoituksiin tarkoitettuihin lajikkeisiin, ja jos viiniä on valmistettu tavallisesti valmistettavaa viinimäärää enemmän eikä sitä viedä kyseisen viinivuoden aikana, on se tislattava erikseen vahvistettavaan päivämäärään mennessä. Paitsi poikkeustapauksessa, sitä ei saa laskea liikkeeseen muualle kuin tislaamoihin.
2. Tavanomaisesti tuotettavien viinimäärien määrittelemisessä otetaan huomioon:
a) erikseen vahvistettavan viiteajanjakson kuluessa tuotettu määrä; ja
b) perinteisiin käyttötarkoituksiin varatun viinin määrä.
3. Tämän artiklan mukaisesti tislattavaksi toimitettavan viinin sisäänostohinta on 1,34 euroa tilavuusprosenttia kohti hehtolitralta; se voi vaihdella tietyn viinivuoden aikana edellyttäen, että kyseisen viinivuoden keskiarvo pysyy 1,34 eurossa tilavuusprosenttia kohti hehtolitralta.
4. Tislaajan maksama hinta ei saa olla sisäänostohintaa alhaisempi.
5. Tislaaja voi joko:
a) saada tislattavan tuotteen perusteella tukea, jos tislauksesta saatu tuote on alkoholipitoisuudeltaan vähintään 52 tilavuusprosenttia; tai
b) toimittaa tislauksesta saadun tuotteen interventioelimelle, jos tuotteen alkoholipitoisuus on vähintään 92 tilavuusprosenttia.
Jos viini on valmistettu tislausta varten väkevöidyksi viiniksi ennen tislaajalle toimittamista, a alakohdassa tarkoitettu tuki on maksettava väkevöidyn viinin valmistajalle eikä tislauksesta saatavaa tuotetta saa toimittaa interventioelimelle.
6. Voidaan päättää, että alkoholin toimittaminen interventioelimelle korvataan toimituksella sellaiselle toimijalle, joka on osallistunut tislauksesta saatujen tuotteiden myymiseksi järjestettyyn tarjouskilpailuun ja joka on valittu 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
7. Sen estämättä, mitä 1 artiklan 2 kohdassa säädetään, sovelletaan tätä artiklaa.
29 artikla
1. Yhteisö voi tukea pöytäviinien ja pöytäviinien valmistukseen soveltuvien viinien tislausta viinimarkkinoiden tukemiseksi ja edesauttaakseen näin ollen tislaustuotteiden toimitusten jatkuvuutta silloin kun kyseessä on juotavaksi tarkoitettu alkoholi ja kyseisen alkoholin käyttö on alalla perinteistä.
2. Tämä tuki maksetaan tislaajille perustukena ja toissijaisena tukena.
3. Perustukea maksetaan pöytäviinin ja pöytäviinin valmistukseen soveltuvan viinin tislatun määrän perusteella.
4. Perustukea sovelletaan tislaajien ja viinintuottajien välisten sopimusten muodostaman järjestelmän perusteella. Vahvistetaan vähimmäishinta, joka tislaajien on maksettava viinintuottajille ja joka voi vaihdella tietyn viinivuoden aikana edellyttäen kuitenkin, että kyseisen viinivuoden keskiarvo pysyy vähintään 2,488 eurossa tilavuusprosenttia kohti hehtolitralta.
5. Perustuen määrään vaikuttavat seuraavat tekijät:
a) tarve siihen, että keskimääräinen vähimmäishinta, joka tislaajien on maksettava viinintuottajille tiettynä viinivuotena, vastaa 4 kohdassa tarkoitettua tasoa;
b) tarve säilyttää perinteiset juotavaksi tarkoitetun alkoholin alan perinteisten myyntikanavien toimitukset kilpailukykyisissä hinnoissa.
6. Toissijaista tukea maksetaan tuloksena olevan tisleen varastoinnista aiheutuvien kohtuullisten kustannusten kattamiseksi. Se on tarkoitettu helpottamaan perustukijärjestelmän toimintaa.
30 artikla
1. Jos huomattavat ylijäämä- ja/tai laatuongelmat aiheuttavat poikkeuksellisia häiriöitä markkinoilla, voidaan ottaa käyttöön erityinen tislaustoimenpide.
2. Toimenpiteen tavoitteet ovat:
a) erityisten ylijäämien poistaminen ja
b) saatavuuden jatkuvuuden turvaaminen sadosta toiseen.
3. Toimenpide on vapaaehtoinen tuottajille.
4. Toimenpide voidaan rajoittaa tiettyihin viiniluokkiin tai tuotantoalueisiin. Toimenpidettä voidaan soveltaa tma-laatuviineihin ainoastaan asianomaisen jäsenvaltion pyynnöstä.
5. Yhtenä edellytyksenä toimenpiteen käyttöön ottamiselle voi olla pitkään jatkunut osoitettavissa oleva tietyn viiniryhmän tai tietyn tuotantoalueen viinin markkinahinnan lasku.
6. Jos yhteisö soveltaa toimenpidettä kolmena peräkkäisenä vuonna (tietyn alueen) tietyn viinityypin osalta, komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle selvityksen jatkuvasta kriisistä ja tarvittaessa sisällyttää siihen ehdotuksia.
31 artikla
1. Interventioelimen haltuun ottama alkoholi myydään joko julkisella huutokaupalla tai tarjouskilpailulla. Tällaista alkoholia myytäessä viranomaisten on mahdollisuuksien mukaan oltava vaikuttamatta tällaisista markkinoista perinteisesti riippuviin alkoholin markkinoihin. Sitä ei saa käyttää elintarvikekäyttöön tarkoitettuna alkoholina.
2. Jos kuitenkaan toimituksia kyseisen alan sille osalle, jolla viinistä tislatun alkoholin käyttö on pakollista, ei pystytä varmistamaan 27, 28 ja 29 artiklan mukaisilla toimilla, voidaan päättää, että tällaista alkoholia saa myydä kyseiselle alalle.
32 artikla
1. Viinin, jonka alkoholipitoisuutta tuottajat ovat kohottaneet lisäämällä sakkaroosia tai 34 artiklassa tarkoitettua tukea saanutta rypäleen puristemehua, jokaista tislaukselle vahvistettua sisäänostohintaa, lukuun ottamatta 27 kohdassa tarkoitettua tislausta, alennetaan jokaisella viininviljelyalueella samalla kiinteällä määrällä, joka lasketaan 34 artiklassa tarkoitetun tuen määrän perusteella, sekä kyseiselle viininviljelyalueelle säädetyn alkoholipitoisuuden lisäyksen mukaan.
2. Asianomaisen tuottajan pyynnöstä tätä alennusta sovelletaan ainoastaan niihin määriin, joiden alkoholipitoisuutta on lisätty 1 kohdan mukaisesti
33 artikla
1. Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Nämä säännöt voivat koskea erityisesti:
a) tässä luvussa tarkoitettuja poikkeuksia;
b) 27 ja 28 artiklan osalta edellytyksiä, joilla tislaus on suoritettava, tuotetun viinin alkoholipitoisuuden arviointia ja edellytyksiä, joilla tuotteet voi toimittaa interventioelimelle sekä tislauksesta saatujen sellaisten tuotteiden sisäänostohintoja, jotka interventioelin voi ottaa haltuunsa, tai näiden hintojen vahvistamisperusteita;
c) puristejäännöstä ja viinisakkaa koskevia vähimmäisvaatimuksia;
d) edellytyksiä, joiden perusteella 27 artiklan 7 kohdassa tarkoitettua poistamista koskevaa valvottua järjestelmää voidaan soveltaa;
e) 28 artiklan 2 kohdassa mainittuja tavanomaisesti tuotetun viinin määriä;
f) 30 artiklassa tarkoitetun toimenpiteen soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä, myös siinä tarkoitettuja tuotteita sekä tislauksesta saatujen tuotteiden kauppavirtoja, erityisesti alkoholin ja alkoholijuomien markkinahäiriöiden välttämiseksi;
g) säännöksiä, jotka koskevat 28 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun ostohinnan muuttamista; ja
h) 29 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun vähimmäishinnan määrittämistä.
2. Edellä 27 ja 28 artiklassa tarkoitettujen tukien, joiden avulla tuotteita saadaan myytyä, ja 29 artiklassa tarkoitettujen tukien määrät sekä säännöt, joilla määritellään 30 artiklassa tarkoitetun toimenpiteen käyttöön ottamiseen johtavat olosuhteet ja kyseiseen toimenpiteeseen liittyvän yhteisön tuen määrä ja muoto, vahvistetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
III LUKU
TIETTYJÄ KÄYTTÖTARKOITUKSIA KOSKEVAT TUET
34 artikla
1. Perustetaan tuki seuraavien tuotteiden käytölle:
a) tiivistetyt rypäleen puristemehut, ja
b) puhdistetut tiivistetyt rypäleen puristemehut,
jotka on tuotettu yhteisössä ja jotka käytetään sellaisten viinituotteiden alkoholipitoisuuksien lisäämiseen, joiden osalta lisääminen on sallittua tämän asetuksen mukaisesti.
2. Tuen myöntäminen voidaan rajata koskemaan ainoastaan C III -viininviljelyvyöhykkeiden tuotteita, jos ilman tätä toimenpidettä ei olisi mahdollista turvata rypäleen puristemehujen ja leikkaamiseen käytettävien viinien kauppaa.
3. Tuen määrä vahvistetaan euroina mahdollisen alkoholipitoisuuden tilavuusprosenttia kohti ja tiivistetyn rypäleen puristemehun hehtolitraa kohti tai puhdistetun tiivistetyn rypäleen puristemehun hehtolitraa kohti ottaen huomioon näillä tuotteilla ja sakkaroosilla tehdyn väkevöimisen kustannusten erotuksen.
35 artikla
1. Perustetaan tuki seuraavien tuotteiden käytölle:
a) rypäleen puristemehut ja tiivistetyt rypäleen puristemehut, jotka on tuotettu yhteisössä viinirypälemehun valmistusta tai viinirypälemehusta saatavien muiden elintarviketuotteiden valmistusta varten;
b) C III -viininviljelyvyöhykkeillä tuotetut rypäleen puristemehut ja tiivistetyt rypäleen puristemehut Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 2206 00 kuuluvien sellaisten tuotteiden valmistusta varten, joista voidaan käyttää yhdistettyä nimitystä, joka sisältää sanan "viini" näiden jäsenvaltioiden suostumuksella liitteessä VII olevan C kohdan 2 kohdan mukaisesti;
c) sellaiset yhteisössä tuotetut tiivistetyt rypäleen puristemehut, jotka ovat pääasiallinen ainesosa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa kaupan pidettävässä tuoteryhmässä, johon liittyy viinin kaltaisen juoman (kotiviini) valmistusta koskevia selkeitä ohjeita kuluttajille.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdan b alakohdassa säädetään, jos ilmenee, että kyseisessä alakohdassa tarkoitettu rypäleen puristemehun ja tiivistetyn rypäleen puristemehun tuotantoa koskeva maantieteellinen rajoittaminen aiheuttaa kilpailun vääristymistä, voidaan päättää ulottaa tuen myöntäminen koskemaan yhteisön muilla alueilla kuin C III -viininviljelyvyöhykkeillä tuotettuja rypäleen puristemehuja ja tiivistettyjä rypäleen puristemehuja.
3. Nämä tuet varataan sellaisten tuotteiden käyttöön, jotka on luokiteltu yksinomaan viininvalmistukseen käytettäviä rypäleitä tuottaviksi viinilajikkeiksi tai sekä viininvalmistukseen että muihin tarkoituksiin soveltuviksi lajikkeiksi, ja niitä voi myöntää myös samoista lajikkeista yhteisössä tuotetuille rypäleille.
4. Tukien määrät on vahvistettava siten, että yhteisöstä peräisin olevan rypäleen puristemehun ja tiivistetyn rypäleen puristemehun toimituskustannusten perusteella on mahdollista säilyttää niiden perinteiset myyntikanavat.
5. Erikseen määriteltävä osa 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta tuesta varataan viinirypälemehun kulutusta edistävien kampanjoiden järjestämiseen. Näiden kampanjoiden järjestämiseksi tuen suuruus voidaan vahvistaa 4 kohdan mukaisesti sovellettavan tuen tasoa korkeammaksi.
36 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Näihin sääntöihin on sisällyttävä erityisesti:
a) 34 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuen myöntämistä koskevat edellytykset;
b) 35 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden käytön valvomiseksi tarvittavat toimenpiteet;
c) 34 ja 35 artiklassa tarkoitetun tuen määrä, joka vahvistetaan ennen jokaisen viinivuoden alkua;
d) 35 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu päätös.
IV LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
37 artikla
Tuottajat, joita koskevat 27 ja 28 artiklassa tarkoitetut velvoitteet, ovat oikeutettuja hyötymään tässä osastossa tarkoitetuista interventiotoimenpiteistä, jos he ovat täyttäneet edellä tarkoitetut velvoitteet tiettynä erikseen määriteltävänä viiteaikana. Kyseinen aika sekä yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
38 artikla
1. Jos yhteisön viinimarkkinoilla todetaan tietyn viinityypin osalta poikkeuksellisen korkeita hintoja ja jos tällainen tilanne näyttää jatkuvan ja häiritsevän markkinoita, komissio voi toteuttaa tarvittavat toimenpiteet.
2. Jos pöytäviinin markkinoita on tarpeen tukea, voidaan vahvistaa 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa lueteltuja muita tuotteita kuin pöytäviiniä koskevia interventiotoimenpiteitä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
IV OSASTO
TUOTTAJAORGANISAATIOT JA TOIMIALAKOHTAISET ORGANISAATIOT
I LUKU
TUOTTAJAORGANISAATIOT
39 artikla
1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan "tuottajaorganisaatiolla" oikeushenkilöä:
a) joka on muodostettu tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuottajien omasta aloitteesta;
b) jonka tavoitteena jäsentensä puolesta on erityisesti:
i) varmistaa tuotannon suunnittelu ja sen mukauttaminen kysyntää vastaavaksi; erityisesti määrän ja laadun osalta;
ii) edistää tarjonnan keskittämistä ja sen jäsenten tuotannon saattamista markkinoille;
iii) alentaa tuotantokustannuksia ja vakauttaa tuottajahintoja;
iv) edistää ympäristöä säästävien viljelymenetelmien, tuotantotekniikoiden ja jätehuoltotekniikoiden käyttöä erityisesti vesien, maaperän ja maiseman laadun suojelemiseksi ja biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseksi ja/tai edistämiseksi.
2. Tässä asetuksessa tarkoitetuilla tuottajaorganisaatioilla edellytetään olevan mahdollisuus rangaista jäseniään asianmukaisesti sääntöjen mukaisten velvoitteiden rikkomisesta.
3. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä tämän asetuksen mukaisiksi tuottajaorganisaatioiksi kaikki hyväksyntää hakevat tuottajien ryhmittymät, edellyttäen, että ne:
a) täyttävät 1 ja 2 kohdassa asetetut vaatimukset ja osoittavat tätä varten muun muassa sen, että ryhmittymään kuuluu vähimmäismäärä tuottajia ja että se tuottaa vähimmäismäärän kaupan pidettäviä tuotteita;
b) antavat riittävät takeet toimintansa asianmukaisesta toteuttamisesta, kestosta ja tehokkuudesta;
c) antavat todella jäsentuottajilleen ympäristöä säästävien viljelymenetelmien toteuttamiseen tarvittavaa teknistä apua.
40 artikla
1. Jäsenvaltioiden on:
a) päätettävä hyväksynnän myöntämisestä tuottajaorganisaatiolle kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun hakemus kaikkine liiteasiakirjoineen on jätetty;
b) suoritettava säännöllisin väliajoin tarkastuksia varmistaakseen, että tuottajaorganisaatiot noudattavat hyväksymiseen vaadittuja edellytyksiä, ja määrättävä näihin organisaatioihin sovellettavista seuraamuksista, jos edellytyksiä ei ole noudatettu, sekä päätettävä tarvittaessa hyväksynnän peruuttamisesta; ja
c) ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa kaikista hyväksynnän myöntämistä tai peruuttamista koskevista päätöksistä.
2. Komissio varmistaa tarkastuksin 39 artiklan ja tämän artiklan 1 kohdan b alakohdan noudattamisen ja pyytää tarvittaessa jäsenvaltioita peruuttamaan hyväksynnän näiden tarkastusten jälkeen.
II LUKU
TOIMIALAKOHTAISET ORGANISAATIOT
41 artikla
1. Tma-laatuviinien ja maantieteellisen alkuperämerkinnän omaavien pöytäviinien markkinoiden toiminnan tehostamiseksi tuottajajäsenvaltiot voivat erityisesti toimialakohtaisten organisaatioiden tekemien päätösten täytäntöönpanemiseksi määritellä markkinoille saattamisen sääntöjä, jotka koskevat tarjonnan sääntelyä ensimmäisen markkinoille saattamisen yhteydessä, edellyttäen, että säännöt koskevat tuotteiden pitämistä varastossa ja/tai niiden vähittäistä poistamista varastosta, eivätkä mitään muita sovittuja käytäntöjä, esimerkiksi
- hintojen edes ohjeellista vahvistamista tai suosittamista,
- liian suuren prosenttiosuuden jäädyttämistä yleensä saatavilla olevasta vuosittaisesta sadosta, ja yleensä kaikkia epätavallisia tarjonnan vähentämiskeinoja,
- kieltäytymistä antamasta kansallisia ja/tai yhteisön todistuksia, joita tarvitaan viinialan tuotteiden markkinoille saattamiseksi ja tuotteiden kaupan pitämiseksi, jos kaupan pitämisessä noudatetaan edellä mainittuja sääntöjä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut säännöt on saatettava toimijoiden tietoisuuteen julkaisemalla ne kokonaisuudessaan asianomaisen jäsenvaltion virallisessa julkaisussa.
3. Jäsenvaltiot, jotka ovat käyttäneet 1 kohtaan perustuvia mahdollisuuksia, antavat vuosittain komissiolle kertomuksen päätöksistä, joita asiassa on tehty edellisen vuoden aikana. Komissio tarkastelee niiden yhteensopivuutta yhteisön oikeuden, erityisesti vapaata liikkuvuutta (perustamissopimuksen 28-31 artikla) ja kilpailua (perustamissopimuksen 81-86 artikla) koskevien sääntöjen sekä syrjintäkiellon periaatteen (perustamissopimuksen 34 artiklan 3 kohta) kanssa.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen organisaatioiden on erityisesti harjoitettava yhdellä tai useammalla yhteisön alueella useita seuraavista toimista ottaen huomioon kuluttajien edun:
i) tuotantoa ja markkinoita koskevan tietämyksen ja avoimuuden parantaminen;
ii) tuotteiden markkinoille saattamisen entistä paremman yhteensovittamisen edistäminen erityisesti tutkimuksen ja markkinatutkimusten avulla;
iii) yhteisön sääntöjen kanssa yhteensopivien vakiosopimusten laatiminen;
iv) tuotantokyvyn parantaminen;
v) tiedottaminen ja tutkimukset tuotannon ohjaamiseksi markkinoiden tarpeisiin ja kuluttajien makuun ja odotuksiin entistä paremmin mukautettujen tuotteiden suuntaan, erityisesti tuotteiden laadun ja ympäristönsuojelun osalta;
vi) sellaisten menetelmien tutkimus, jotka mahdollistavat kasvinsuojeluaineiden ja muiden tuotantopanosten käytön rajoittamisen ja takaavat tuotteiden laadun sekä maaperän ja vesien suojelun;
vii) sellaisten menetelmien ja keinojen kehittäminen, joilla parannetaan tuotteiden laatua kaikissa tuotannon, viiniyttämisen ja kaupan pitämisen vaiheissa;
viii) luonnonmukaisen maatalouden ja alkuperänimitysten, laatumerkintöjen ja maantieteellisten merkintöjen hyödyntäminen ja suojaaminen;
ix) erityisesti integroidun tuotannon (IP-tuotanto) tai muiden ympäristöä säästävien tuotantotapojen edistäminen.
V OSASTO
VIININVALMISTUSMENETELMÄT JA -KÄYTÄNNÖT; KUVAUS, NIMITYS, TARJONTAMUOTO JA SUOJAUS
I LUKU
VIININVALMISTUSMENETELMÄT JA -KÄYTÄNNÖT
42 artikla
1. Perustetaan tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuottamiseen yhteisössä sallitut viininvalmistusmenetelmät ja -käytännöt lukuun ottamatta viinirypälemehua, tiivistettyä viinirypälemehua sekä viinirypälemehun valmistukseen tarkoitettuja rypäleen puristemehua ja tiivistettyä rypäleen puristemehua.
2. Viininvalmistusmenetelmiä ja -käsittelyjä saa käyttää ainoastaan kyseisten tuotteiden asianmukaiseen valmistukseen, säilytykseen tai jälkikäsittelyyn.
3. Sallittuihin viininvalmistusmenetelmiin ja käsittelyihin ei kuulu veden lisääminen muuten kuin erityisen teknisen tarpeen vuoksi eikä alkoholin lisääminen lukuun ottamatta tuoreista rypäleistä valmistettua rypäleen puristemehua, jonka käyminen on estetty tai keskeytetty alkoholia lisäämällä, sekä väkevää viiniä, kuohuviiniä, väkevöityä viiniä ja määritettävin edellytyksin helmeilevää viiniä.
4. Viininvalmistusmenetelmien ja -käsittelyjen osalta jäsenvaltiot voivat säätää tiukempia vaatimuksia varmistaakseen tma-laatuviinien, niiden alueella tuotettujen pöytäviinien, joilla on maantieteellinen merkintä, sekä kuohuviinien ja väkevien viinien olennaisten ominaisuuksien säilyttämisen. Niiden on ilmoitettava nämä vaatimukset komissiolle, joka antaa ne tiedoksi muille jäsenvaltioille.
5. Jollei toisin päätetä, ainoastaan 19 artiklan mukaisesti laaditussa luokituksessa mainittuja viininvalmistuksessa käytettäviä rypälelajikkeita ja niistä johdettuja tuotteita saa käyttää yhteisössä seuraavien tuotteiden valmistamiseen:
a) rypäleen puristemehu, jonka käyminen on estetty tai keskeytetty alkoholia lisäämällä;
b) tiivistetty rypäleen puristemehu;
c) puhdistettu tiivistetty rypäleen puristemehu;
d) pöytäviinin valmistukseen soveltuva viini;
e) pöytäviini;
f) tma-laatuviini;
g) väkevä viini;
h) kuivuneista viinirypäleistä valmistettu käymistilassa oleva rypäleen puristemehu;
i) ylikypsistä viinirypäleistä valmistettu viini.
6. Leikkaamalla valkoisen pöytäviinin valmistukseen soveltuvaa viiniä tai valkoista pöytäviiniä punaisen pöytäviinin valmistukseen soveltuvalla viinillä tai punaisella pöytäviinillä ei saada aikaan pöytäviiniä.
Tämä säännös ei kuitenkaan estä tietyissä erikseen määriteltävissä tapauksissa ensimmäisessä kohdassa tarkoitetun leikkaamisen käyttöä edellyttäen, että tulokseksi saatavalla tuotteella on pöytäpunaviinin ominaisuudet.
Ensimmäisestä alakohdasta poiketen kyseinen leikkaaminen sallitaan 31 päivään heinäkuuta 2005 asti alueilla, joilla perinteisesti on ollut tällainen käytäntö, myöhemmin vahvistettavia yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen.
43 artikla
1. Sallitut viininvalmistusmenetelmät ja -käsittelyt vahvistetaan liitteissä IV ja V.
2. Erityisesti:
- väkevöimistä, happamuuden lisäämistä ja vähentämistä sekä makeuttamista koskevat sallitut viininvalmistusmenetelmät ja -käsittelyt sekä rikkidioksidipitoisuutta ja haihtuvien happojen enimmäispitoisuutta koskevat säännöt vahvistetaan liitteessä V olevissa A-G kohdassa,
- kuohuviinin ja laatukuohuviinin tuotantoa koskevat säännöt ja sallitut viininvalmistusmenetelmät ja -käsittelyt vahvistetaan liitteessä V olevissa H ja I kohdassa,
- väkevän viinin tuotantoa koskevat säännöt ja sallitut viininvalmistusmenetelmät ja -käsittelyt vahvistetaan liitteessä V olevassa J kohdassa.
44 artikla
1. CN-koodeihin 2204 10, 2204 21 ja 2204 29 kuuluvista tuotteista ainoastaan väkeviä viinejä, kuohuviinejä, hiilihapotettuja kuohuviinejä, helmeileviä viinejä, hiilihapotettuja helmeileviä viinejä, tma-laatuviinejä, pöytäviinejä sekä tarvittaessa ja sen estämättä, mitä 45 artiklassa säädetään, laillisesti tuotuja viinejä saa tarjota tai toimittaa sellaisenaan nautittavaksi yhteisössä.
2. Lukuun ottamatta pullotettuja viinejä, jotka voidaan todistaa pullotetuiksi ennen 1 päivää syyskuuta 1971, muuta viiniä kuin 42 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuista viiniköynnöslajikkeista saatua tma-laatuviiniä, joka ei vastaa liitteessä I olevissa 12-18 kohdassa annettuja määritelmiä, saa käyttää ainoastaan viinintuottajan oman perheen kulutukseen, viinietikan valmistukseen tai tislaukseen.
3. Niinä vuosina, jolloin ilmasto-olot ovat olleet epäsuotuisat, voidaan päättää, että A- ja B-viininviljelyvyöhykkeiltä saatuja tuotteita, joiden luonnollinen alkoholipitoisuus tilavuusprosentteina ei ole kyseiselle viininviljelyvyöhykkeelle vahvistetun vähimmäismäärän suuruinen, käytetään yhteisössä kuohuviinien ja hiilihapotettujen kuohuviinien valmistukseen, jos näiden viinien todellinen alkoholipitoisuus on vähintään 8,5 tilavuusprosenttia, tai hiilihapotettujen helmeilevien viinien valmistukseen. Tällöin väkevöiminen on suoritettava liitteessä V olevan D kohdan 5 alakohdassa tarkoitetuin rajoituksin.
4. Rajoittamatta tiukempien säännösten soveltamista, joita jäsenvaltiot voivat soveltaa alueellaan valmistettaviin tuotteisiin, tuoreista rypäleistä valmistettua rypäleen puristemehua, jonka käyminen on estetty tai keskeytetty alkoholia lisäämällä, saa käyttää ainoastaan sellaisten tuotteiden valmistukseen, jotka eivät kuulu CN-koodeihin 2204 10, 2204 21 ja 2204 29.
5. Yhteisöstä peräisin olevaa viinirypälemehua ja tiivistettyä viinirypälemehua ei saa käyttää viiniyttämiseen eikä lisätä viiniin. Näitä tuotteita valvotaan niiden käyttötarkoituksen mukaan. Näiden tuotteiden käyttäminen alkoholiksi on kiellettyä yhteisön alueella.
6. Edellä 4 ja 5 kohtaa ei sovelleta tuotteisiin, joista valmistetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 2206 00 kuuluvia tuotteita, joista voidaan käyttää yhdistettyä nimitystä, joka sisältää sanan "viini" jäsenvaltioiden suostumuksella liitteessä VII olevan C kohdan 2 kohdan mukaisesti.
7. Pöytäviinin valmistukseen soveltuvia viinejä, joiden todellinen vähimmäisalkoholipitoisuus tilavuusprosentteina ei vastaa pöytäviinien vastaavaa tasoa, voidaan laskea liikkeeseen ainoastaan kuohuviinien valmistukseen tai viinietikan valmistukseen, tislaukseen tai muuhun teolliseen käyttöön. Näitä viinejä voidaan väkevöidä ja leikata pöytäviinillä niiden tilavuusprosentteina ilmoitetun todellisen alkoholipitoisuuden kohottamiseksi pöytäviinien tasolle ainoastaan viininvalmistajan tiloissa tai tämän lukuun.
8. Alkoholia, puristejäännöksestä tislattua alkoholijuomaa ja puristejäännöksestä valmistettua viiniä (piquette) lukuun ottamatta yhteisöstä peräisin olevasta rypäleen puristejäännöksestä ja viinisakasta ei saa valmistaa viiniä tai muuta nautittavaksi tarkoitettua juomaa.
9. Puristejäännöksestä valmistettua viiniä, jos sen valmistaminen on kyseisessä jäsenvaltiossa sallittua, saa käyttää ainoastaan tislaukseen tai viininviljelijän perheen omaan käyttöön.
10. Tislausta varten väkevöityä viiniä voidaan käyttää ainoastaan tislaukseen.
11. Kuivuneista viinirypäleistä saatua käymistilassa olevaa rypäleen puristemehua saa saattaa markkinoille ainoastaan väkevän viinin valmistukseen ja ainoastaan niillä viinialueilla, joilla tämä käyttö oli perinteistä 1 päivänä tammikuuta 1985 sekä viinin valmistukseen ylikypsistä rypäleistä.
12. Kolmansista maista peräisin olevia tuoreita rypäleitä, rypäleen puristemehua, käymistilassa olevaa rypäleen puristemehua, tiivistettyä rypäleen puristemehua, puhdistettua tiivistettyä rypäleen puristemehua, rypäleen puristemehua, jonka käyminen on estetty tai keskeytetty lisäämällä alkoholia, viinirypälemehua ja tiivistettyä viinirypälemehua ei saa viiniyttää eikä lisätä viiniin yhteisön alueella.
13. Edellä 12 kohdassa tarkoitettuja tuotteita ei saa käyttää alkoholiksi yhteisön alueella. Tätä säännöstä ei sovelleta tuotteisiin, joista valmistetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa CN-koodiin 2206 00 kuuluvia tuotteita, joista voidaan liitteessä VII olevan C kohdan 2 alakohdan mukaan jäsenvaltioiden suostumuksella käyttää yhdistettyä nimitystä, johon kuuluu sana "viini".
14. Kolmannesta maasta peräisin olevan viinin leikkaaminen yhteisön viinin kanssa samoin kuin kolmansista maista peräisin olevien viinien leikkaaminen keskenään yhteisön maantieteellisellä alueella on kielletty.
15. Neuvosto voi poiketa 12 kohdasta, 13 kohdan ensimmäisestä virkkeestä ja 14 kohdasta yhteisön kansainvälisten velvoitteiden mukaisesti.
45 artikla
1. Poikkeuksia lukuun ottamatta seuraavia tuotteita ei saa tarjota tai käyttää sellaisenaan elintarvikkeiksi:
a) CN-koodeihin 2204 10, 2204 21, 2204 29 ja 2204 30 10 kuuluvia tuotteita riippumatta siitä, onko ne tuotu vai ei, jos ne on käsitelty sellaisilla viininvalmistusmenetelmillä, joita ei ole hyväksytty yhteisön säännöissä tai, jos tämä sallitaan, kansallisissa säännöissä;
b) 1 artiklan 2 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettuja tuotteita, jotka eivät ole virheettömiä, aitoja tai myyntikelpoisia;
c) 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tuotteita, jotka eivät ole liitteen I määritelmien mukaisia.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tuontituotteita koskevat poikkeukset tehdään perustamissopimuksen 133 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen.
46 artikla
1. Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun ja liitteiden IV ja V soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Näissä säännöissä vahvistetaan erityisesti:
a) liitteessä V olevan A kohdan osalta ennen 1 päivää syyskuuta 1986 tuotettuja viinejä koskevat siirtymätoimenpiteet ja muutokset 2 kohdassa oleviin viinien luetteloihin;
b) liitteen IV ja V osalta mainituissa liitteissä tarkoitettujen viininvalmistusmenetelmien ja -käsittelyjen rajat ja tietyt edellytykset, lukuun ottamatta aiemmin mainituissa liitteissä vahvistettuja rajoituksia ja edellytyksiä;
c) tässä luvussa ja liitteessä V tarkoitetut päätökset, poikkeukset, edellytykset ja luettelot;
d) liitteessä V olevien C-G kohdan soveltaminen sellaisilla yhteisön alueilla korjattuihin tuotteisiin, jotka eivät kuulu liitteessä III määriteltyihin viininviljelyvyöhykkeisiin; ja
e) liitteessä V olevan J kohdan osalta 2 kohdan b alakohdassa ja 6 kohdassa tarkoitetut luettelot, 4 kohdan b alakohdassa tarkoitetut poikkeukset sekä 6 kohdassa tarkoitettu ilmoitus- ja rekisteröintimenettely.
2. Jäljempänä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen annetaan seuraavat säännöt:
a) tiettyjen kolmansissa maissa sovellettavien sekä 43 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä IV tarkoitettujen viininvalmistusmenetelmien ja -käsittelyjen välistä vertailua koskevat säännöt;
b) rypäleen puristemehun ja viinin leikkaamista ja sekoittamista koskevat säännökset;
c) viininvalmistusmenetelmissä käytettyjen aineiden puhtaus- ja tunnistetiedot;
d) sallittujen viininvalmistusmenetelmien ja -käsittelyjen toteuttamista koskevat hallinnolliset säännöt; näissä voidaan säätää, että tiettyjä viininvalmistusmenetelmiä ja -käsittelyjä saa suorittaa ainoastaan jäsenvaltion hyväksymän sellaisen henkilön valvonnassa, jolla on riittävät tiedot tuotteen laadun, hygienian ja terveellisyyden takaamiseksi;
e) 45 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden hallussapitoa, liikkuvuutta ja käyttöä koskevat edellytykset tai luettelot tuotteista, jotka on vapautettu mainitun artiklan vaatimuksista, ja perusteet, joiden tarkoituksena on estää yksittäisissä tapauksissa liiallinen ankaruus, sekä edellytykset, joilla jäsenvaltio voi sallia sellaisten tuotteiden hallussapidon, liikkeen ja käytön, jotka eivät 45 artiklan 1 kohdan a alakohtaa lukuun ottamatta vastaa tämän asetuksen säännöksiä tai tämän asetuksen mukaisesti annettuja säännöksiä; ja
f) yleiset säännöt sellaisten viininvalmistusmenetelmien ja -käsittelyjen koekäytölle, jotka eivät muuten ole sallittuja.
3. Jäljempänä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen annetaan määritysmenetelmät, joilla määritetään tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden koostumus, sekä säännöt, joiden avulla voidaan määritellä, onko näitä tuotteita käsitelty sallittujen viininvalmistusmenetelmien vastaisesti.
Samaa menettelyä noudattaen vahvistetaan tarvittaessa sellaisten aineiden enimmäismäärät, jotka osoittavat tiettyjen viininvalmistusmenetelmien käytön, sekä määritystulosten vertailutaulukot.
Jos kuitenkaan yhteisön määritysmenetelmiä tai ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja sääntöjä ei ole laadittu kyseisestä tuotteesta etsittävien aineiden löytämiseksi ja niiden määrän selvittämiseksi, sovelletaan:
a) Kansainvälisen viinijärjestön (OIV) yleiskokouksen hyväksymiä ja julkaisemia määritysmenetelmiä; tai
b) jos soveltuvaa määritysmenetelmää ei ole a alakohdassa tarkoitettujen joukossa, sellaista määritysmenetelmää, joka vastaa Kansainvälisen standardisoimisjärjestön (ISO) suosittamia standardeja; taikka
c) a ja b alakohdassa tarkoitettujen menetelmien puuttuessa tarkkuuden, toistettavuuden ja uusittavuuden kannalta soveltuvaa määritysmenetelmää:
i) kyseessä olevan jäsenvaltion hyväksymää määritysmenetelmää; tai
ii) tarvittaessa mitä tahansa muuta soveltuvaa määritysmenetelmää.
Edellä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja yhteisön määritysmenetelmiä vastaavina pidetään sellaisia automatisoituja määritysmenetelmiä, joita käytetään yhteisön menetelmien sijasta, edellyttäen, että 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen todetaan saatujen tulosten olevan tarkkuudeltaan, toistettavuudeltaan ja uusittavuudeltaan vähintään saman tasoisia kuin vastaavalla yhteisön menetelmällä saadut tulokset.
II LUKU
TIETTYJEN TUOTTEIDEN KUVAUS, NIMITYS, TARJONTAMUOTO JA SUOJAUS
47 artikla
1. Tässä luvussa ja liitteissä VII ja VIII annetaan säännöt, jotka koskevat tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tiettyjen tuotteiden kuvausta, nimitystä ja tarjontamuotoa sekä tiettyjen merkintöjen suojaa. Näissä säännöissä on otettava huomioon erityisesti seuraavat tavoitteet:
a) kuluttajien oikeutettujen etujen suojelu;
b) tuottajien oikeutettujen etujen suojelu;
c) sisämarkkinoiden moitteeton toiminta;
d) laatutuotteiden tuotannon edistäminen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin sääntöihin on sisällyttävä erityisesti säännökset, joissa:
a) velvoitetaan käyttämään tiettyjä merkintöjä;
b) sallitaan tiettyjen muiden merkintöjen käyttö tietyin edellytyksin;
c) sallitaan muiden merkintöjen käyttö, mukaan lukien kuluttajille mahdollisesti hyödylliset tiedot;
d) säädellään tiettyjen merkintöjen suojaa ja valvontaa;
e) säädellään maantieteellisten ja perinteisten merkintöjen käyttöä;
f) säädellään tuontituotteiden päällysmerkintöjä tai, jos se sallitaan tässä asetuksessa, näistä tuotteista valmistettujen tuotteiden päällysmerkintöjä, jotta varmistetaan, että kuluttajat saavat tiedot kyseisen tuotteen luonteesta ja että tuotetta ei varusteta yhteisön tuotteelle varatulla päällysmerkinnällä.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja sääntöjä sovelletaan kuvattaessa siinä mainittuja tuotteita
a) päällysmerkinnässä;
b) rekistereissä sekä liiteasiakirjoissa ja muissa yhteisön säännöksissä edellytetyissä asiakirjoissa, jäljempänä "viralliset asiakirjat", paitsi tulliasiakirjoissa;
c) kaupallisissa asiakirjoissa, erityisesti laskuissa ja toimitusasiakirjoissa; ja
d) mainonnassa, jollei tähän asetukseen sisälly erityissäännöksiä tästä asiasta.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja sääntöjä sovelletaan siinä mainittujen tuotteiden tarjontamuodon osalta, kun on kyse
a) säiliöstä, mukaan lukien suljinlaite;
b) päällysmerkinnästä;
c) pakkauksesta.
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja sääntöjä sovelletaan myyntiä varten hallussapidettäviin ja liikkeeseen laskettuihin tuotteisiin.
48 artikla
Tässä asetuksessa tarkoitettujen tuotteiden kuvaus ja tarjontamuoto sekä mainittuihin tuotteisiin liittyvä mainonta ei saa olla virheellistä eikä aiheuttaa sekaannusta tai johtaa harhaan henkilöitä, joille se on osoitettu, erityisesti kun kyseessä ovat:
- edellä 47 artiklassa säädetyt merkinnät. Tätä säännöstä sovelletaan myös kun näitä merkintöjä käytetään käännöksissä tai niillä viitataan todelliseen alkuperään tai kun ne yhdistetään seuraaviin merkintöihin: "laji", "tyyppi", "menetelmä", "jäljitelmä" tai "merkki", tai muihin vastaaviin merkintöihin,
- tuotteiden ominaisuudet, erityisesti luonne, koostumus, alkoholipitoisuus tilavuusprosentteina, väri, alkuperä tai lähtöisyys, laatu, viiniköynnöslajike, satovuosi tai säiliöiden nimellistilavuus,
- tuotteen valmistukseen tai jakeluun osallistuvan tai osallistuneen luonnollisen henkilön, oikeushenkilön tai henkilöryhmittymän, erityisesti pullottajan, henkilöllisyys ja asema.
49 artikla
1. Tuotteita, joiden kuvaus tai tarjontamuoto eivät vastaa tämän asetuksen säännöksiä tai sen soveltamiseksi annettuja yksityiskohtaisia sääntöjä, ei voida pitää hallussa myyntiä varten, laskea liikkeeseen yhteisössä eikä viedä.
Kuitenkin vientiin tarkoitettujen tuotteiden osalta voidaan sallia poikkeuksia tämän asetuksen säännöksistä seuraavasti:
- jäsenvaltiot voivat sallia poikkeuksia, kun kolmannen maahantuojavaltion lainsäädäntö sitä edellyttää,
- tapauksissa, jotka eivät kuulu ensimmäisen luetelmakohdan piiriin, poikkeuksista voidaan säätää soveltamista koskevissa yksityiskohtaisissa säännöissä.
2. Sen jäsenvaltion, jonka alueella tuote, jonka kuvaus ja tarjontamuoto eivät ole 1 kohdassa tarkoitettujen säännösten mukaiset, on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet tehdyistä rikkomuksista rankaisemiseksi niiden vakavuuden mukaan.
Jäsenvaltio voi kuitenkin sallia kyseisen tuotteen hallussapidon myyntiä, liikkeeseen laskemista yhteisössä tai vientiä varten, jos tämän tuotteen kuvaus tai tarjontamuoto saatetaan 1 kohdassa tarkoitettujen säännösten mukaiseksi.
50 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta asianomaiset osapuolet voivat ehkäistä teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn sopimuksen 23 ja 24 artiklassa määrättyjen ehtojen mukaisesti 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin liitetyn maantieteellisen merkinnän käytön yhteisössä tuotteissa, jotka eivät ole peräisin kyseisen maantieteellisen merkinnän osoittamasta paikasta, vaikka tavaroiden oikea alkuperä ilmoitetaan tai maantieteellinen merkintä osoitetaan käännöksessä tai siihen on liitetty sellaiset merkinnät kuin "laji", "tyyppi", "tyylinen", "jäljitelmä", tai muu vastaava merkintä.
2. Tässä artiklassa tarkoitetaan "maantieteellisillä merkinnöillä" merkintöjä, joilla tunnusmerkitään Maailman kauppajärjestöön kuuluvan kolmannen maan alueelta tai tähän alueeseen kuuluvalta alueelta peräisin oleva tuote silloin, kun tuotteen tietty laatu, maine tai muu erityispiirre voidaan yhdistää olennaisesti kyseiseen maantieteelliseen alkuperään.
3. Edellä 1 ja 2 kohtaa sovelletaan sen estämättä, mitä tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden nimityksiä ja tarjontamuotoa koskevista säännöistä annetuissa yhteisön lainsäädännön muissa säännöksissä säädetään.
51 artikla
1. Tässä osastossa tarkoitetaan "jäsenvaltiota pienemmän maantieteellisen yksikön nimellä" seuraavien nimiä:
- paikallisalue tai paikallisalueet yhdistävä yksikkö,
- paikallinen hallintoalue tai sen osa,
- viininviljelyn osa-alue tai sen osa,
- muu alue kuin määritelty alue.
2. Maantieteellisen nimityksen käyttäminen sellaisen pöytäviinin kuvaamiseksi, joka on valmistettu leikkaamalla eri tuotantoalueilla poimituista rypäleistä valmistettuja viinejä, on kuitenkin sallittua, jos vähintään 85 prosenttia leikkaamalla saadusta pöytäviinistä on peräisin siltä tuotantoalueelta, jonka nimellä viini on varustettu.
Kuitenkin A-viininviljelyvyöhykkeen sisällä sijaitsevan tuotantoalueen tai B-viininviljelyvyöhykkeeseen kuuluvaan alueeseen viittaavan maantieteellisen nimityksen käyttäminen pöytävalkoviinien kuvaamiseen on sallittua ainoastaan, jos leikkaamisessa käytetyt tuotteet ovat peräisin kyseiseltä viininviljelyvyöhykkeeltä tai jos kyseinen viini on saatu leikkaamalla A-viininviljelyvyöhykkeen pöytäviinejä ja B-viininviljelyvyöhykkeen pöytäviinejä keskenään.
3. Jäsenvaltiot voivat asettaa edellytykseksi tietyn maantieteellisen nimityksen käyttämiselle pöytäviinin kuvaamisessa sen, että viini on tuotettu kokonaan tietyistä selvästi yksilöidyistä viiniköynnöslajikkeista ja että se on peräisin yksinomaan siltä tarkasti rajatulta alueelta, jonka nimellä se on varustettu.
52 artikla
1. Jos jäsenvaltio käyttää määritellyn alueen nimeä tma-laatuviinin tai tma-laatuviiniksi jalostettavan viinin kuvauksessa, nimeä ei saa käyttää sellaisten viinialan tuotteiden kuvaukseen, joita ei ole tuotettu kyseisellä alueella, eikä sellaisten tuotteiden kuvaukseen, joita ei kuvata kyseisellä nimellä asiaa koskevien yhteisön tai kansallisten säännösten mukaisesti. Tätä sovelletaan myös silloin, kun jäsenvaltio on käyttänyt paikallisen hallintoalueen, sen osan tai paikkakunnan nimeä yksinomaan tma-laatuviinin tai tma-laatuviiniksi jalostettavan viinin kuvaukseen.
Jäsenvaltiot voivat tietyissä tuotanto-olosuhteissa, jotka niiden on määritettävä, sallia, että määritellyn alueen nimeen liitetään valmistustapaan tai tuotetyyppiin viittaavia yksityiskohtia tai viiniköynnöslajikkeen nimi tai sen synonyymi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tma-laatuviinien erityistyyppejä koskevien yhteisön säännösten soveltamista.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, neuvosto voi 31 päivään elokuuta 2001 mennessä päättää komission ehdotuksesta määräenemmistöllä pöytäviinin kuvauksessa perinteisesti käytettyjen tiettyjen maantieteellisten nimien, joista on tullut määritellyn alueen nimiä, käytön sallimisesta edelleen myös pöytäviinien kuvauksessa enintään kolmen viinivuoden ajan.
2. Seuraavia nimiä ja merkintöjä:
- viiniköynnöslajikkeen nimeä,
- liitteessä VII olevan A kohdan 2 kohdan c alakohdan toisen luetelmakohdan neljännessä alaluetelmakohdassa tai liitteessä VIII olevan D kohdan 2 kohdan c alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettua perinteistä erityismerkintää,
tai
- liitteessä VII olevan B kohdan 1 kohdan b alakohdan viidennessä luetelmakohdassa tarkoitettua perinteistä täydennysmerkintää, sikäli kuin jäsenvaltio on sen myöntänyt viinin kuvaamista varten yhteisön säännösten mukaisesti,
voidaan käyttää juoman, joka on muuta kuin viiniä tai rypäleen puristemehua, kuvauksessa, tarjontamuodossa ja mainonnassa ainoastaan sillä edellytyksellä, ettei ole olemassa minkäänlaista sekaannusvaaraa kyseisen juoman luonteen, alkuperän tai lähtöisyyden tai koostumuksen vuoksi.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun nimen tai merkinnän tai ilmaisujen "Hock", "Claret", "Liebfrauenmilch" ja "Liebfraumilch" käyttö yhdistettynä myös sellaisiin ilmaisuihin kuin "laji", "tyyppi", "tapa", "jäljitelmä", tai muihin vastaaviin ilmaisuihin, on kiellettyä:
- CN-koodin nimikkeessä 2206 tarkoitetun tavaran kuvauksessa ja tarjontamuodossa, jollei kyseinen tavara ole tosiasiallisesti lähtöisin tällä tavoin kuvatusta paikasta,
- sellaisen selkein merkinnöin kaupan pidettävän tavaran kuvauksessa ja tarjontamuodossa, josta kuluttaja saa viinin kaltaista juomaa; viiniköynnöslajikkeen nimeä voidaan kuitenkin käyttää, jos kyseinen tavara on tosiasiallisesti peräisin tästä lajikkeesta, jollei tämä nimi aiheuta sekaannusta määritellyn alueen nimen tai tma-laatuviinin kuvauksessa käytetyn maantieteellisen yksikön nimen kanssa.
4. Nimiä, jotka ovat:
- määritellyn alueen nimiä,
- määriteltyä aluetta pienemmän maantieteellisen yksikön nimiä, sikäli kuin jäsenvaltio on yhteisön säännösten mukaisesti varannut nämä viinin kuvausta varten,
voidaan käyttää juoman, joka on muuta kuin viiniä tai rypäleen puristemehua, kuvauksessa, tarjontamuodossa ja mainonnassa ainoastaan sillä edellytyksellä, että:
a) CN-koodin nimikkeissä 2009, 2202, 2205, 2206, 2207, 2208 ja 2209 tarkoitettujen tuotteiden sekä viinialan raaka-aineista valmistettujen tuotteiden osalta mainitut nimet ja merkinnät ovat tuotteen alkuperäjäsenvaltion hyväksymiä ja että kyseinen hyväksyntä on yhteisön oikeuden mukainen;
b) juomien, jotka ovat muita kuin a alakohdassa tarkoitettuja juomia, osalta ei aiheudu minkäänlaista sekaannusvaaraa kyseisen juoman luonteen, alkuperän tai lähtöisyyden tai koostumuksen vuoksi.
Vaikka nimiä ei olisi hyväksytty a alakohdan mukaisesti, niiden käyttöä voidaan jatkaa 31 päivään joulukuuta 2000 asti edellyttäen, että b alakohtaa noudatetaan.
53 artikla
1. Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun ja liitteiden VII ja VIII soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä yksityiskohtaiset säännöt koskevat erityisesti mainituissa liitteissä säädettyjä poikkeuksia, edellytyksiä ja lupia.
2. Seuraavat määräykset annetaan 75 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti:
a) liitteessä VII tai liitteessä VIII olevan A kohdan 2 kohdassa tarkoitetut maininnat, merkit ja muut merkinnät;
b) liitteessä VII olevan A kohdan 2 kohdan c alakohdan toisen luetelmakohdan neljännessä alaluetelmakohdassa tai liitteessä VII olevan D kohdan 2 kohdan c alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetut perinteiset merkinnät;
c) edellytykset, joiden mukaisesti liitteessä VII olevan A kohdan 2 kohdassa tarkoitettuja maantieteellisiä merkintöjä käytetään;
d) liitteessä VII olevan A kohdan 4 kohdassa tarkoitetut merkinnät;
e) edellytykset, joiden mukaisesti liitteessä VII olevan B kohdan 1 kohdassa tarkoitettuja mainintoja käytetään ja liitteessä VII olevan B kohdan 3 kohdassa tarkoitettujen mainintojen käyttötarkoitus;
f) liitteessä VII olevan B kohdan 2 kohdassa tarkoitetut maininnat ja edellytykset, joiden mukaisesti niitä käytetään;
g) laajuus ja edellytykset, joiden mukaisesti liitteen VII määräyksiä sovelletaan niihin tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin tuotteisiin, joita ei mainita liitteessä VII olevan A kohdan 1 kohdassa tai liitteessä VIII, ja erityisesti yhteisössä tuotettuihin rypäleen puristemehuihin, käymistilassa oleviin rypäleen puristemehuihin, tiivistettyihin rypäleen puristemehuihin ja käymistilassa oleviin uusiin viineihin ja ylikypsistä rypäleistä tuotettuihin viineihin;
h) tuotteiden varastointia ja kuljetusta säiliöissä koskevat edellytykset sekä niiden käyttö ja merkitseminen, mukaan lukien kuohuviinien tuottamista ja välivarastointia varten tarkoitetut säiliöt;
i) tarvittaessa liitteessä VIII olevan E kohdan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettujen maantieteellisten yksikköjen nimien myöntäminen;
j) pakolliset ja vapaaehtoisesti tehtävät maininnat rekistereihin, virallisiin asiakirjoihin ja kaupallisiin asiakirjoihin;
k) liitteessä VIII olevan G kohdan 2 ja 5 kohdassa tarkoitetut yksityiskohtaiset säännöt;
l) liitteessä VIII olevan 1 kohdan 6 kohdassa tarkoitetut poikkeuksia koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja säännökset.
VI OSASTO
MÄÄRITELLYLLÄ ALUEELLA TUOTETUT LAATUVIINIT
54 artikla
1. Määritellyillä alueilla tuotetuilla laatuviineillä (tma-laatuviinit) tarkoitetaan viinejä, jotka ovat tämän osaston ja asiaa koskevien yhteisön ja jäsenvaltioiden säännösten mukaisia.
2. Tma-laatuviineihin kuuluvat seuraavat luokat:
a) määritellyillä alueilla tuotetut väkevät laatuviinit, jäljempänä "väkevät tma-laatuviinit", jotka vastaavat väkevän viinin määritelmää;
b) määritellyillä alueilla tuotetut laatukuohuviinit, jäljempänä "tma-laatukuohuviinit", jotka vastaavat kuohuviinin, maustetut tma-laatukuohuviinit mukaan lukien, määritelmää;
c) määritellyillä alueilla tuotetut helmeilevät laatuviinit, jäljempänä "helmeilevät tma-laatuviinit", jotka vastaavat helmeilevän viinin määritelmää; ja
d) muut kuin a, b ja c alakohdassa mainitut tma-laatuviinit.
3. Tma-laatuviinien tuottamiseen soveltuvina tuotteina pidetään:
a) tuoreita viinirypäleitä;
b) rypäleen puristemehua;
c) käymistilassa olevaa rypäleen puristemehua;
d) edelleen käymistilassa olevia uusia viinejä;
e) viiniä.
4. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viipymättä luettelo hyväksymistään tma-laatuviineistä ja mainittava kunkin tma-laatuviinin osalta niiden tuotantoa ja valmistusta koskevat kansalliset säännökset.
5. Komissio julkaisee tämän luettelon Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, C-sarjassa.
55 artikla
1. Tma-laatuviinien tuotantoa koskevien sääntöjen on 57 artiklan 1 kohdan mukaisesti annettujen kansallisten sääntöjen lisäksi, joissa otetaan huomioon perinteiset tuotantoedellytykset, jos ne eivät ole ristiriidassa laatutuotannon edistämispolitiikan ja sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kanssa, perustuttava seuraaviin seikkoihin:
a) tuotantoalueen rajaaminen;
b) viiniköynnöslajikkeet;
c) viljelymenetelmät;
d) viininvalmistusmenetelmät;
e) luonnollinen vähimmäisalkoholipitoisuus tilavuusprosentteina;
f) hehtaarituotos;
g) aistinvaraisten ominaisuuksien määritys ja arviointi.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut säännökset annetaan liitteessä VI olevassa A-J kohdassa.
3. Liitteessä VI olevaa K kohtaa sovelletaan ainoastaan tma-laatukuohuviiniin. Liitteessä VI olevaa L kohtaa sovelletaan ainoastaan väkevään tma-laatuviiniin.
56 artikla
1. Jäsenvaltioiden on laadittava säännöt, joiden mukaisesti mahdollistetaan tuotantovaiheessa se, että:
a) tuottaja voi:
i) olla pyytämättä sato- tai tuotantoilmoituksessa tma-laatuviinin valmistukseen soveltuvaksi tuotteeksi ilmoitetun tuotteen luokittelua tma-laatuviiniksi, tai
ii) alentaa tma-laatuviinin luokitusta, erityisesti pöytäviiniksi;
b) jäsenvaltion erikseen nimeämä toimivaltainen laitos voi alentaa tma-laatuviinin luokitusta.
2. Kaupan pitämisen vaiheessa tma-laatuviinin luokituksen alentamisen toteuttaa:
a) sen jäsenvaltion toimivaltainen laitos, jonka alueella viini on:
i) jos kyseinen viini on peräisin kyseisestä jäsenvaltiosta, tai
ii) jos määriteltävänä on pieniä määriä;
b) muissa kuin a alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa sen jäsenvaltion toimivaltainen laitos, josta viini on peräisin.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetusta luokituksen alentamisesta päätetään erityisesti silloin, kun toimivaltainen laitos on vahvistanut, että:
a) viinissä on varastoinnin tai kuljetuksen aikana tapahtunut muutos, joka on aiheuttanut kyseisen tma-laatuviinin ominaisuuksien heikkenemisen tai muuttumisen;
b) viinille on tehty kiellettyjä käsittelyjä tai sitä ei ole laillisesti nimitetty tma-laatuviiniksi.
57 artikla
1. Tuottajajäsenvaltiot voivat 55 artiklassa lueteltujen tekijöiden lisäksi oikeudenmukaiset ja perinteiset käytännöt huomioon ottaen määritellä muita tuotantoedellytyksiä tai ominaisuuksia, jotka ovat pakollisia tma-laatuviineille.
2. Tässä asetuksessa annettujen muiden säännösten lisäksi tuottajajäsenvaltiot voivat oikeudenmukaiset ja perinteiset käytännöt huomioon ottaen vahvistaa alueellaan tuotetulle tma-laatuviinille täydentäviä tai tiukempia ominaisuuksia tai tuotantoedellytyksiä, valmistusta ja liikkuvuutta koskevia vaatimuksia.
58 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt tämän luvun ja liitteen VI soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Näihin sääntöihin voivat sisältyä erityisesti:
a) tässä luvussa ja liitteessä VI tarkoitetut päätökset, poikkeukset ja luettelot;
b) määritelmä määritellyn alueen välittömässä läheisyydessä sijaitsevista alueista, ottaen huomioon erityisesti maantieteellinen tilanne ja hallinnolliset rakenteet;
c) sellaisten tma-laatuviinien käyttö, joiden luokitusta on alennettu, sekä tätä käyttöä koskevat edellytykset;
d) aiheelliset säännökset, jotka koskevat aistinvaraisten testien yleistä ja järjestelmällistä suorittamista, niiden viinien käyttöä, jotka eivät täytä testien vaatimuksia, ja tätä käyttöä koskevia edellytyksiä;
e) edellä 56 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettujen pienien määrien määritteleminen.
VII OSASTO
KOLMANSIEN MAIDEN KANSSA KÄYTÄVÄ KAUPPA
59 artikla
1. Edellä 1 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöön tuotaessa on esitettävä tuontitodistus. Kaikkia muita 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöön tuotaessa voidaan vaatia esitettäväksi tuontitodistus, ja kaikkia 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöstä vietäessä voidaan vaatia esitettäväksi vientitodistus.
2. Jäsenvaltiot myöntävät todistuksen hakemuksesta jokaiselle riippumatta siitä, mihin hakija on sijoittautunut yhteisössä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 62 ja 63 artiklan soveltamiseksi toteutettuja toimenpiteitä.
Todistukset ovat voimassa koko yhteisössä.
Todistusten myöntämisen edellytyksenä on vakuuden antaminen, jolla taataan tuonti- ja vientisitoumuksen täyttäminen todistuksen voimassaoloaikana; lukuun ottamatta ylivoimaista estettä vakuus menetetään kokonaan tai osittain, jos vienti tai tuonti ei toteudu tässä määräajassa tai se toteutuu ainoastaan osittain.
3. Hyväksytään 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen seuraavat:
a) luettelo tuotteista, joiden osalta vaaditaan tuonti- tai vientitodistus;
b) todistusten voimassaoloaika ja muut tämän artiklan soveltamisesta annetut yksityiskohtaiset säännöt.
60 artikla
1. Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin sovelletaan yhteisen tullitariffin tulleja.
2. CN-koodeihin 2009 60 ja 2204 30 kuuluvien viinirypälemehujen ja rypäleen puristemehujen, joiden osalta yhteisen tullitariffin maksujen soveltaminen riippuu tuotavan tuotteen tuontihinnasta, tuontihinnan oikeellisuus tarkistetaan joko jokaisen lähetyksen tarkastuksen perusteella tai käyttämällä komission kyseisten tuotteiden alkuperämaassa todettujen hintanoteerausten perusteella laskemaa kiinteää tuontiarvoa.
Jos kyseisen lähetyksen ilmoitettu tulohinta on korkeampi kuin mahdollisesti sovellettava kiinteä tuontiarvo korotettuna 3 kohdan mukaisesti laaditulla marginaalilla, joka ei saa ylittää kiinteää arvoa yli 10 prosentilla, vaaditaan kiinteän tuontiarvon perusteella määrätyn tuontitullin suuruisen vakuuden antamista.
Jos toisessa alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa kyseisen tavaralähetyksen tulohintaa ei ilmoiteta, yhteisen tullitariffin soveltaminen riippuu kiinteästä tuontiarvosta tai asiaa koskevien tullilainsäädännön säännösten soveltamisesta 3 kohdan mukaisesti määrättävin edellytyksin.
3. Jos 44 artiklan 15 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia sovelletaan tuotuihin tuotteisiin, tuojien on annettava näiden tuotteiden osalta määrätyille tulliviranomaisille vakuus vapaaseen liikkeeseen luovuttamisen yhteydessä. Vakuuden on vastattava erikseen määrättyä summaa. Vakuus vapautetaan, kun tuoja esittää sen jäsenvaltion, jossa vapaaseen liikkeeseen luovuttaminen on tapahtunut, tulliviranomaisille tyydyttävät todisteet siitä, että rypäleen puristemehuista on valmistettu viinirypälemehua, niitä on käytetty viinialaan kuulumattomissa tuotteissa tai, jos ne on viiniytetty, ne on varustettu asianmukaisin päällysmerkinnöin.
4. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näihin sääntöihin on sisällyttävä erityisesti perusteet sovellettavan tarkastusjärjestelmän valinnalle sekä kiinteiden tuontiarvojen laskemiseksi tarvittavien tietojen määrittämiselle, 3 kohdassa tarkoitetun vakuuden taso sekä vakuuden vapauttamista koskevat säännöt.
61 artikla
1. Edellä 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tiettyjen tuotteiden tuonnista johtuvien epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi yhteisön markkinoilla määrätään lisätuontitulli yhden tai useamman vastaavan yhteisessä tullitariffissa vahvistetun tullimaksun alaisen tuotteen tuonnille, jos Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen osana perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyn maataloutta koskevan sopimuksen 5 artiklassa asetetut edellytykset on täytetty, paitsi jos tuonti ei todennäköisesti häiritse yhteisön markkinoita tai jos vaikutukset eivät ole suhteessa asetettuihin tavoitteisiin.
2. Yhteisö ilmoittaa Maailman kauppajärjestölle tiedoksi kynnyshinnat, joita alhaisemmista hinnoista voidaan määrätä lisätuontitulli.
Kynnysmäärät, joita suuremmista määristä peritään lisätuontitulli, määritetään erityisesti sitä vuotta, jona 1 kohdassa tarkoitetut epäsuotuisat vaikutukset ovat ilmenneet tai todennäköisesti ilmenevät, edeltävien kolmen vuoden aikana yhteisöön suuntautuneen tuonnin perusteella.
3. Lisätuontitullia määrättäessä huomioon otettavat tuontihinnat vahvistetaan kyseisen tavaraerän cif-tuontihintojen perusteella.
Cif-tuontihinnat tarkistetaan tätä varten kyseisen tuotteen osalta maailmanmarkkinoilla tai yhteisön tuontimarkkinoilla todettujen edustavien hintojen perusteella.
4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näissä yksityiskohtaisissa säännöissä on täsmennettävä erityisesti:
a) tuotteet, joihin lisätuontitullia sovelletaan maataloussopimuksen 5 artiklan nojalla;
b) muut tarvittavat edellytykset sen varmistamiseksi, että 1 kohtaa sovelletaan maataloussopimuksen 5 artiklan mukaisesti.
62 artikla
1. Komissio avaa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluville tuotteille perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista tai mistä tahansa muusta neuvoston säädöksestä johtuvat tariffikiintiöt ja hallinnoi niitä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen annettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
2. Kiintiöitä hallinnoidaan soveltamalla yhtä seuraavista menettelyistä tai niiden yhdistelmää:
a) hakemusten saapumisjärjestykseen perustuva menettely ("ensin tullutta palvellaan ensin" -periaate);
b) menettely, jossa kiintiöt jaetaan suhteessa haettuihin määriin hakemusten jättöhetkellä ("samanaikaisen tarkastelun" menettely);
c) perinteisiin kaupan järjestelyihin perustuva menettely ("perinteiset / uudet tuojat" -menetelmä).
Myös muita soveltuvia menetelmiä voidaan käyttää. Niissä on vältettävä kaikenlaista toimijoiden välistä syrjintää.
3. Käytettävässä hallinnointimenettelyssä on tarvittaessa otettava huomioon yhteisön markkinoiden hankintatarpeet ja tarve turvata näiden markkinoiden tasapaino tukeutuen samalla mahdollisesti menetelmiin, joita aiemmin käytettiin 1 kohdassa tarkoitettuja kiintiöitä vastaaviin kiintiöihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Uruguayn kierroksen kauppaneuvottelujen yhteydessä tehdyistä sopimuksista johtuvia oikeuksia.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa yksityiskohtaisissa säännöissä on säädettävä vuoden ajalle tarvittaessa sopivasti jaettavista vuosittaisista kiintiöistä ja määriteltävä sovellettava hallintomenetelmä; sääntöihin on myös tarvittaessa sisällyttävä:
a) takeet tuotteen laadusta, lähtöpaikasta ja alkuperästä;
b) a kohdassa mainitut takeet todistavan asiakirjan hyväksyminen;
c) tuontitodistusten myöntämisedellytykset ja todistusten voimassaoloaika.
63 artikla
1. Seuraavien tuotteiden viennin mahdollistamiseksi:
a) 1 artiklan 2 kohdan a, b ja c alakohdassa luetellut tuotteet,
b) CN-koodiin 1701 kuuluvat sokerit, CN-koodeihin 1702 30 91, 1702 30 99, 1702 40 90 ja 1702 90 50 kuuluvat glukoosi ja glukoosisiirappi mukaan lukien CN-koodeihin 1702 30 51 ja 1702 30 59 kuuluvat tuotteet, jotka on yhdistetty CN-koodeihin 2009 60 11, 2009 60 71, 2009 60 79 ja 2204 30 99 kuuluviin tuotteisiin,
kyseisten tuotteiden kansainvälisen kaupan hintojen perusteella ja perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehtyjen sopimusten rajoissa näiden hintojen ja yhteisön hintojen välinen erotus voidaan korvata vientituella.
2. Vientitukeen oikeuttavien määrien jakamiseen käytetään menetelmää, joka
a) sopii parhaiten tuotteen luonteeseen ja kyseisten markkinoiden tilanteeseen ja jolla voidaan hyödyntää käytettävissä olevia voimavaroja mahdollisimman tehokkaasti ottaen huomioon yhteisön viennin tehokkuuden ja rakenteen aiheuttamatta kuitenkaan syrjintää suurten ja pienten toimijoiden välillä;
b) tuottaa toimijoille vähiten hallinnollisia rasitteita, kun hallinnosta aiheutuvat vaatimukset otetaan huomioon;
c) ei aiheuta syrjintää kyseisten toimijoiden välillä.
3. Vientituki on samansuuruinen kaikkialla yhteisössä. Se voi vaihdella määräpaikan mukaan, jos maailmanmarkkinatilanne tai tiettyjen markkinoiden erityisvaatimukset niin edellyttävät.
Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut tuet vahvistetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Vahvistaminen on tehtävä säännöllisin väliajoin.
Komissio voi omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä tarvittaessa tarkistaa säännöllisin väliajoin vahvistettavaa tukea myös muuna ajankohtana.
Lisäksi sovelletaan jäljempänä 64 artiklassa tarkoitettuja tuotteita koskevia säännöksiä.
4. Tukea myönnetään ainoastaan hakemuksesta ja esitettäessä asianmukainen vientitodistus.
5. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden vientiin sovelletaan vientitodistuksen hakemispäivänä sovellettavaa tukea ja eriytetyn tuen osalta tukea, jota kyseisenä päivänä sovelletaan:
a) todistuksessa ilmoitettuun määräpaikkaan tai tarvittaessa
b) todelliseen määräpaikkaan, jos se on eri kuin todistuksessa ilmoitettu määräpaikka. Tällöin sovellettava määrä ei saa ylittää vientitodistuksessa mainittuun määräpaikkaan sovellettavaa määrää.
Tämän kohdan salliman jouston väärinkäytön ehkäisemiseksi voidaan toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä.
6. Edellä olevasta 4 ja 5 kohdasta voi poiketa elintarvikeaputoimien yhteydessä vientitukea saavien 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
7. Perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyissä sopimuksissa sovittujen määrällisten rajoitusten noudattaminen taataan vertailujaksoille myönnettyjen, kyseisiin tuotteisiin sovellettavien vientitodistusten perusteella.
Uruguayn kierroksen kauppaneuvottelujen yhteydessä tehtyjen sopimusten velvoitteiden noudattamisen osalta viiteajanjakson päättyminen ei vaikuta vientitodistusten voimassaoloon.
8. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, mukaan lukien jakamattomien ja käyttämättömien vientiin tarkoitettujen määrien uudelleenjakamista koskevat säännökset, annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
64 artikla
1. Tätä artiklaa sovelletaan 63 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin tukiin.
2. Tuen määrä 63 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuille tuotteille on:
a) raakasokerin ja valkoisen sokerin osalta sama kuin vientituen määrä, joka vahvistetaan sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1981 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1785/81(53) 17 artiklassa ja sen soveltamiseksi annetuissa säännöksissä kyseisille jalostamattomina vietäville tuotteille;
b) glukoosin ja glukoosisiirapin osalta sama kuin vientituen määrä, joka vahvistetaan vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92(54) 13 artiklassa ja sen soveltamiseksi annetuissa säännöksissä kyseisille jalostamattomina vietäville tuotteille.
Tuen myöntämisen ehtona on, että vietävän jalostetun tuotteen mukana on hakijan ilmoitus tuotteen valmistuksessa käytetyn raakasokerin, valkoisen sokerin, glukoosin ja glukoosisiirapin määrästä.
Kyseisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset tarkastavat ilmoituksen paikkansapitävyyden.
3. Tukia vahvistettaessa on otettava huomioon:
a) tilanne ja kehitysnäkymät seuraavien osalta:
i) 63 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden hinnat ja saatavuus yhteisön markkinoilla,
ii) kyseisten tuotteiden maailmanmarkkinahinnat;
b) edullisimmat markkinointi- ja kuljetuskustannukset yhteisön markkinoilta yhteisön satamiin tai muihin vientipaikkoihin sekä kuljetuskustannukset määrämaahan;
c) viinin yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteet, joiden tarkoituksena on taata tasapaino markkinoilla ja hintojen ja kaupan luonnollinen kehitys;
d) perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvat rajoitukset;
e) tarve välttää häiriöitä yhteisön markkinoilla;
f) suunnitellun viennin taloudelliset näkökohdat.
4. Edellä 63 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut yhteisön markkinahinnat vahvistetaan suotuisimpien vientihintojen perusteella.
Edellä 63 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen kansainvälisen kaupan hintojen vahvistamisessa otetaan huomioon:
a) kolmansien maiden markkinoilla todetut hinnat;
b) edullisimmat hinnat kolmansissa määrämaissa muista kolmansista maista tulevalle tuonnille;
c) kolmansissa viejämaissa todetut tuottajahinnat ottaen huomioon tarvittaessa kyseisten maiden myöntämät tuet;
d) tarjoushinnat vapaasti yhteisön rajalla.
5. Rajoittamatta 63 artiklan 3 kohdan kolmannen alakohdan soveltamista tukea saavien tuotteiden luettelon vahvistamisajat ja tuen määrä vahvistetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
6. Tuki maksetaan, kun on osoitettu, että:
a) tuotteet ovat peräisin yhteisöstä;
b) tuotteet on viety yhteisöstä; ja
c) jos kysymyksessä on eriytetty tuki, tuotteet ovat tulleet perille todistuksessa ilmoitettuun määräpaikkaan tai muuhun määräpaikkaan, jonka osalta tuki on vahvistettu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 63 artiklan 5 kohdan b alakohdan soveltamista. Tästä säännöstä voidaan poiketa 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, jos säädetään ehdoista, jotka tarjoavat vastaavat takeet.
Lisäsäännöksiä voidaan antaa 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
7. Rajoittamatta 6 kohdan a alakohdan soveltamista vientitukea ei myönnetä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen myönnetyn poikkeuksen puuttuessa tuotteille, jotka tuodaan yhteisöön kolmansista maista ja viedään edelleen kolmansiin maihin.
65 artikla
1. Siinä määrin kuin se on viinin yhteisen markkinajärjestelyn moitteettoman toiminnan kannalta tarpeen, neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta erityistapauksissa kieltää kokonaan tai osittain sisäisen jalostusmenettelyn käytön 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne syntyy erittäin kiireellisesti ja jos yhteisön markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä ulkoisen tai sisäisen jalostusmenettelyn käytön seurauksena, komissio päättää 1 kohdasta poiketen jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan tarvittavista toimenpiteistä; kyseisistä toimenpiteistä, jotka eivät saa olla voimassa enempää kuin kuusi kuukautta ja joita sovelletaan viipymättä, ilmoitetaan neuvostolle ja jäsenvaltioille. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen viikon kuluessa pyynnön vastaanottamisesta.
3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission tekemän päätöksen neuvoston käsiteltäväksi sen tiedoksi antamista seuraavan viikon kuluessa. Neuvosto voi määräenemmistöllä vahvistaa, muuttaa tai kumota komission päätöksen. Jos neuvosto ei ole tehnyt päätöstä kolmen kuukauden kuluessa, komission päätös katsotaan kumotuksi.
66 artikla
1. Yhdistetyn nimikkeistön yleiset tulkintasäännöt ja erityissäännöt sen soveltamisesta koskevat tässä asetuksessa käsiteltävien tuotteiden tariffiluokitusta; tämän asetuksen soveltamisesta seuraava tariffinimikkeistö sisällytetään yhteiseen tullitariffiin.
2. Jollei tässä asetuksessa tai sen nojalla annetuissa säännöksissä toisin säädetä, seuraavat toimet ovat kiellettyjä:
a) vaikutukseltaan tulleja vastaavien maksujen kantaminen;
b) määrällisten rajoitusten tai vaikutuksiltaan vastaavien toimenpiteiden soveltaminen.
67 artikla
1. Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden, joihin on lisätty alkoholia, tuonti kielletään lukuun ottamatta tuotteita, jotka vastaavat sellaisia yhteisöstä peräisin olevia tuotteita, joiden osalta kyseinen sekoitus on sallittu.
2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta ja erityisesti tuotteiden vastaavuutta koskevat edellytykset ja poikkeukset 1 kohdasta vahvistetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
68 artikla
1. Edellä 1 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuja tuotteita saa tuoda ainoastaan, jos seuraavat edellytykset on täytetty:
a) kaikkien tuotteiden osalta:
i) ne vastaavat tuotantoa, kaupan pitämistä ja tarvittaessa sellaisenaan nautittavaksi toimittamista koskevia säännöksiä niissä kolmansissa maissa, joista ne ovat peräisin, ja näiden edellytysten täyttäminen osoitetaan kolmannen alkuperämaan sellaisen toimivaltaisen elimen, jonka on sisällyttävä erikseen laadittavaan luetteloon, antamalla todistuksella,
ii) jos ne on tarkoitettu sellaisenaan nautittaviksi, niihin on liitetty sen kolmannen maan nimeämän laitoksen tai osaston laatima tutkimustodistus, josta tuote on peräisin;
b) muiden sellaisenaan nautittavaksi tarkoitettujen viinien kuin väkevien viinien ja kuohuviinien osalta:
i) niiden todellinen alkoholipitoisuus tilavuusprosentteina on vähintään 9 tilavuusprosenttia ja kokonaisalkoholipitoisuus enintään 15 tilavuusprosenttia,
ii) niiden kokonaishappopitoisuus viinihappona ilmaistuna on vähintään 3,5 grammaa litrassa eli 46,6 milliekvivalenttia litrassa.
2. Jäljempänä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen voidaan säätää:
a) ominaisuuksista, jotka väkevillä viineillä ja kuohuviineillä on oltava, sekä poikkeuksista 1 kohdan b alakohdasta;
b) tiettyjen 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden osalta, joita kuljetetaan rajoitettuina määrinä ja pieniin säiliöihin pakattuina, vapauttamisesta velvollisuudesta esittää 1 kohdan a alakohdassa säädetty todistus ja tutkimustodistus;
c) tiettyjen viinien, joihin on liitetty alkuperänimitystodistus tai alkuperätodistus, vapauttamisesta kokonaan tai osittain velvoitteista, jotka johtuvat 1 kohdan a alakohdassa säädetystä todistuksesta tai tutkimustodistuksesta.
3. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
69 artikla
1. Jos tuonnin tai viennin seurauksena yhden tai useamman 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tuotteen markkinat yhteisössä häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä vakavasti siten, että perustamissopimuksen 33 artiklan tavoitteiden saavuttaminen vaarantuu, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa voidaan toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä siihen asti, kun häiriö tai häiriön uhka on poistunut.
Arvioitaessa oikeuttaako tilanne tällaisten toimenpiteiden soveltamiseen, on erityisesti otettava huomioon seuraavat seikat:
a) määrät, joille tuontitodistukset on annettu tai joille niitä on haettu, ja viinialan markkinatilanne yhteisössä;
b) tarvittaessa intervention aste.
Neuvosto antaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta yleiset säännöt tämän kohdan soveltamisesta ja määrittelee tapaukset ja rajat, joissa jäsenvaltiot voivat toteuttaa tilapäisiä suojatoimenpiteitä.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne ilmenee, komissio päättää jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan tarvittavista toimenpiteistä, jotka annetaan tiedoksi jäsenvaltioille ja joita sovelletaan viipymättä. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen kolmen työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta.
3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission päättämän toimenpiteen neuvoston käsiteltäväksi kolmen työpäivän kuluessa sen tiedoksi antamisesta. Neuvosto kokoontuu viipymättä. Se voi määräenemmistöllä muuttaa tai kumota kyseisen toimenpiteen.
4. Tämän artiklan soveltamisessa otetaan huomioon perustamissopimuksen 300 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista johtuvat velvoitteet.
VIII OSASTO
YLEISET SÄÄNNÖKSET, SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
70 artikla
1. Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvat tuotteet saa luovuttaa liikkeeseen yhteisössä ainoastaan, jos niiden mukana on virallisesti tarkastettu saateasiakirja.
2. Luonnollisten henkilöiden, oikeushenkilöiden tai henkilöryhmittymien, joilla on ammattinsa harjoittamista varten hallussaan tällaisia tuotteita, erityisesti tuottajien, pullottajien, jalostajien ja erikseen määriteltävien kauppiaiden, on pidettävä kirjaa erityisesti edellä mainittujen tuotteiden saapuvista ja lähtevistä eristä.
3. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, erityisesti 1 kohdassa tarkoitetun asiakirjan laadusta ja muodosta, sekä tätä artiklaa koskevat poikkeukset annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
71 artikla
1. Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklaa sovelletaan tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuotantoon ja kauppaan.
2. Edellä II osaston II luvun soveltaminen ei estä sellaisen kansallisen tuen myöntämistä, jolla on samat tavoitteet kuin kyseisessä luvussa. Tällaisiin tukiin sovelletaan kuitenkin 1 kohtaa.
72 artikla
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä yksi tai useampi viranomainen, joka on vastuussa siitä, että yhteisön sääntöjen noudattaminen viinialalla turvataan. Niiden on myös nimettävä laboratoriot, joilla on lupa suorittaa virallisia määrityksiä viinialalla.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle näiden viranomaisten ja laboratorioiden nimet ja osoitteet. Komissio toimittaa nämä tiedot muille jäsenvaltioille.
3. Komissio muodostaa erikoistarkastajien ryhmän, jonka tehtävänä on osallistua paikalla tehtäviin tarkastuksiin yhdessä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa, jotta varmistetaan viinialan sääntelyn yhdenmukainen soveltaminen.
4. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Näihin sääntöihin voi erityisesti sisältyä säännöksiä, joilla:
a) varmistetaan yhteisön säännösten yhdenmukainen soveltaminen viinialalla erityisesti tarkastusten osalta;
b) säännellään nimettyjen viranomaisten välisiä suhteita;
c) säännellään tarkastusten parantamiseksi toteutettavia erityisiä rahoitusmenettelyjä;
d) säännellään hallinnollisia seuraamuksia;
e) säännellään nimettyjen tarkastajien valtuuksia ja velvollisuuksia.
73 artikla
Jäsenvaltiot ja komissio toimittavat toisilleen tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat tiedot. Näiden tietojen toimittamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, joihin sisältyy toimitettavien tietojen laatu ja toimitustapa, tietojen toimittamisen määräajat sekä kerättyjen tietojen jakaminen, annetaan 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
74 artikla
Perustetaan viinin hallintokomitea, jäljempänä "komitea", joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.
75 artikla
1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, komitean puheenjohtaja saattaa asian komitean käsiteltäväksi joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 205 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Siinä tapauksessa komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä.
Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin toisessa alakohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa.
76 artikla
Komitea voi käsitellä myös muita kysymyksiä, jotka puheenjohtaja saattaa sen käsiteltäväksi joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.
77 artikla
1. Tätä asetusta sovelletaan siten, että perustamissopimuksen 33 ja 131 artiklassa määrätyt tavoitteet otetaan huomioon samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla.
2. Tämän artiklan soveltamisessa otetaan huomioon perustamissopimuksen 300 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista johtuvat velvoitteet.
78 artikla
1. Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin tuotteisiin sovelletaan asetusta (EY) N:o 1258/1999 ja sen täytäntöönpanosta annettuja säännöksiä.
2. Edellä II osaston II luvussa tarkoitettua palkkiota, saman osaston III luvussa tarkoitettua tukea sekä III osaston I luvussa tarkoitettua tukea, saman osaston II luvussa tarkoitettuja interventio-ostoja ja tukea, saman osaston III luvussa tarkoitettuja tukia sekä VII osastossa tarkoitettuja vientitukia pidetään asetuksen (EY) N:o 1258/1999 2 artiklan 2 kohdan mukaisina maatalousmarkkinoiden säätelemiseen tähtäävinä interventioina.
3. Jollei rajoittavammista säännöksistä muuta johdu, III osaston mukaista yhteisön tukea sekä VII osaston mukaisia vientitukia voidaan myöntäa ainoastaan yhteisössä korjatuista rypäleistä valmistetuille tuotteille.
79 artikla
Pöytäviinin ja pöytäviinin valmistukseen soveltuvan viinin ylijäämien ehkäisemiseksi jäsenvaltiot voivat säätää satoja koskevista rajoista, jotka ilmaistaan hehtolitroina hehtaaria kohden ja joiden ylittäminen johtaa siihen, että tuottajat eivät enää ole tämän asetuksen mukaisesti tukikelpoisia.
80 artikla
Edellä 75 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistetaan toimenpiteet, joilla:
a) helpotetaan siirtymistä 81 artiklassa tarkoitettujen asetusten säännösten soveltamisesta tässä asetuksessa vahvistettujen säännösten soveltamiseen; ja
b) ratkaistaan tarvittaessa erityisiä käytännön ongelmia. Tällaiset toimenpiteet voivat asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa poiketa tietyistä tämän asetuksen säännöksistä.
81 artikla
Kumotaan asetukset (ETY) N:o 346/79, (ETY) N:o 351/79, (ETY) N:o 460/79, (ETY) N:o 456/80, (ETY) N:o 457/80, (ETY) N:o 458/80, (ETY) N:o 1873/84, (ETY) N:o 895/85, (ETY) N:o 822/87, (ETY) N:o 823/87, (ETY) N:o 1442/88, (ETY) N:o 3877/88, (ETY) N:o 4252/88, (ETY) N:o 2046/89, (ETY) N:o 2048/89, (ETY) N:o 2389/89, (ETY) N:o 2390/89, (ETY) N:o 2391/89, (ETY) N:o 2392/89, (ETY) N:o 3677/89, (ETY) N:o 3895/91, (ETY) N:o 2332/92 ja (ETY) N:o 2333/92.
82 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä elokuuta 2000.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 17 päivänä toukokuuta 1999.