РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 874/2009 НА КОМИСИЯТА
от 17 септември 2009 година
относно установяване на правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 2100/94 на Съвета относно производството пред Службата на Общността за сортовете растения
(преработена версия)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 2100/94 на Съвета от 27 юли 1994 г. относно правната закрила на Общността на сортовете растения (1), и по-специално член 114 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1239/95 на Комисията от 31 май 1995 година относно установяване на правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 2100/94 на Съвета относно производството пред Службата на Общността за сортовете растения (2) е бил изменян съществено няколко пъти (3). Поради по-нататъшни изменения и с оглед постигане на яснота посоченият регламент следва да бъде преработен.
(2)
Регламент (ЕО) № 2100/94 („Основният регламент“) установява нова система за правна закрила на Общността на сортовете растения, при която правната закрила на сортовете растения е валидна в цялата Общност.
(3)
Такава система следва се управлява по ефективен начин от Службата на Общността за сортовете растения (Службата), която е подпомагана от службите за проверките при извършването на техническите проверки на съответните растителни сортове и която може да се възползва от услугите на определени национални агенции или от своите подразделения, създадени с тази цел. В тази връзка е задължително да се определят връзките между Службата, нейните подразделения, службите за проверка и националните агенции.
(4)
Службата следва да заплаща на службите за проверка такса, покриваща всички разноски за извършването на техническата проверка от тяхна страна. Административният съвет следва да определи единни методи за изчисляване на разноските.
(5)
Решенията на Службата могат да бъдат обжалвани пред нейното отделение по жалбите. Следва да се приемат разпоредби за дейността на отделението по жалбите. Ако е необходимо, могат да бъдат създавани и други отделения по жалбите от административния съвет.
(6)
Докладите от проверката, извършена на отговорност на органите на държава-членка или на трета държава, която е член на Международния съюз за закрила на нови сортове растения, следва да се считат за достатъчна база за решение.
(7)
Следва да се позволи използването на електронни средства от страна на Службата при подаването на заявки, възражения или жалби и при представянето на документи. Освен това Службата следва да има възможността да издава сертификати за правната закрила на Общността на сортовете растения в електронен формат. Публикуването на информация относно правната закрила на Общността на сортовете растения също следва да бъде възможно по електронен път. И накрая, следва да се позволи електронното съхранение на свързани с производството досиета.
(8)
Председателят на Службата следва да бъде упълномощен да определи всички необходими подробности по отношение на използването на електронни средства за комуникация или съхранение.
(9)
Определени разпоредби на членове 23, 29, 34, 35, 36, 42, 45, 46, 49, 50, 58, 81, 85, 87, 88 и 100 от Основния регламент изрично предвиждат, че подробни правила следва или могат да бъдат създадени за тяхното прилагане. Други подробни правила се създават за същите цели, ако се изисква изясняване.
(10)
Влизането в сила на прехвърлянето на закрилата на Общността на сортовете растения или прехвърляне на правото за това се определя в правилата, свързани с вписването в регистрите.
(11)
Административният съвет на Службата на Общността за сортовете растения е бил консултиран.
(12)
Правилата, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по правна закрила на сортовете растения,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
СТРАНИ В ПРОИЗВОДСТВОТО, СЛУЖБА И СЛУЖБИ ПО ПРОВЕРКИТЕ
ГЛАВА I
Страни в производството
Член 1
Страни в производството
1. Следните лица могат да бъдат страна в производството пред Службата на Общността за сортовете растения, наричана по-нататък „Службата“:
а)
заявителят за правна закрила на Общността на сортовете растения;
б)
лицето, което възразява, посочено в член 59, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2100/94 (наричан по-нататък „Основния регламент“);
в)
титулярят или титулярите на право на закрила на Общността на сортовете растения, наричани по-нататък „титуляр“;
г)
всяко лице, чиято заявка или молба е предпоставка за решение, което се взема от службата.
2. Службата може, въз основа на писмена молба, да допусне до участие в производството всяко лице, различно от лицата, посочени в параграф 1, което е пряко и лично заинтересовано.
3. Всяко физическо или юридическо лице, както и всеки орган, приравнен на юридическо лице, според законодателството, приложимо към него, се счита за лице по смисъла на параграфи 1 и 2.
Член 2
Определяне на страните в производството
1. Всяка страна в производството се определя чрез нейното име и адрес.
2. Имената на физически лица се посочват чрез фамилното име на лицето и малките му имена. Имената на юридическите лица, а също и на предприятия или търговски дружества се указват чрез техните официални наименования.
3. Адресите съдържат цялата релевантна административна информация, включително името на държавата, в която пребивава страната в производството или където е разположено нейното седалище или тя е установена. Препоръчително е да бъде указан само един адрес за всяка страна в производството; в случай че са указани няколко адреса, само адресът, отбелязан на първо място, се взема предвид, освен ако страната в производството определи един от другите адреси като адрес за връзка.
Председателят на Службата определя подробностите относно адреса, включително и всякаква релевантна информация във връзка с други комуникационни връзки за пренос на данни.
4. Когато юридическо лице е страна в производството, то също се указва чрез име и адрес на физическо лице, юридически представящо страната в производството по силата на съответното национално законодателство. Разпоредбите на параграф 2 се прилагат mutatis mutandis спрямо това физическо лице.
Службата може да разреши дерогации от разпоредбите на първото изречение на първа алинея.
5. Когато Комисията или държава-членка е страна в производството, тя посочва представител за всяко производство, в което участва.
Член 3
Езици на страните в производството
1. Език, който е официален език на Европейския съюз, избран от страна в производството, за използване в документите, които са изпратени първо до Службата и подписани с цел подаване, се използва от страната в производството до произнасяне окончателно решение от Службата.
2. Ако страна в производството изпрати документ, подписан за тази цел от нея на който и да е друг официален език на Европейския съюз, различен от този, който следва да се използва съгласно параграф 1, документът се счита за получен, когато Службата притежава негов превод, предоставен от други служби. Службата може да разреши дерогация от това изискване.
3. Ако при устното производство страна използва език, различен от официалния език на Европейския съюз, използван от компетентните членове от персонала на Службата, от други страни в производството, или и от двете, като език използван от нея, тя е длъжна да осигури симултанен превод на този официален език. Ако това не е направено, устното производство може да продължи на езиците, използвани от компетентните членове от персонала на Службата и от другите страни в производството.
Член 4
Езици при устно производство и при събиране на доказателства
1. Всяка страна в производството, всеки свидетел или експерт, който дава показания по време на устно производство, може да използва всеки от официалните езици на Европейския съюз.
2. Ако събирането на доказателства, посочено в параграф 1, е допуснато по искане на страна в производството, тогава, ако страна в производството, свидетел или експерт, не може да се изрази по подходящ начин на някой от официалните езици на Европейския съюз, той може да бъде изслушан само ако страната, която е направила искането, осигури превод на езиците, използвани заедно от всички страни в производството или, при липса на такъв, от членовете на персонала на Службата.
Службата може да разреши дерогации от първа алинея.
3. Изявленията, направени от членовете на персонала на Службата, от страни в производството, свидетели или експерти на един от официалните езици на Европейския съюз по време на устното производство или при събирането на доказателства, се включват в протокола на съответния използван език. Изказвания, направени на друг език, се включват на езика, използван от членовете на персонала на Службата.
Член 5
Превод на документите на страните в производството
1. Ако страна в производството изпрати документ на език, различен от официалните езици на Европейския съюз, Службата може да изиска превода на получените документи да бъде направен от страната в производството на езика, който следва да бъде използван от тази страна или от компетентните членове на персонала на Службата.
2. Когато преводът на документ се депозира или следва да бъде депозиран от страна в производството, Службата може да изиска депозирането на свидетелство, в рамките на период, в който тя може да определи, че преводът отговаря на оригиналния текст.
3. Ако преводът, посочен в параграф 1 и свидетелството, посочено в параграф 2 не са депозирани, се счита, че документът не е получен от Службата.
ГЛАВА II
Служба
Раздел 1
Комитети на Службата
Член 6
Квалификация на членовете на комитетите
1. Комитетите, посочени в член 35, параграф 2 от Основния регламент, са съставени, по усмотрение на председателя на Службата, или от лица само с юридическа или само с техническа квалификация, или от лица с техническа квалификация и лица с юридическа квалификация.
2. Лицето с техническа квалификация притежава диплома или е придобило признат опит в областта на ботаниката.
3. Лицето с юридическа квалификация притежава диплома по право или е придобило признат опит в областта на интелектуалната собственост или регистрацията на растителни сортове.
Член 7
Решения на комитетите
1. Комитетите, освен вземането на решенията, посочени в член 35, параграф 2 от Основния регламент, се занимават и със:
-
несуспензивния ефект на решение, съгласно член 67, параграф 2 от Основния регламент,
-
преюдициално ревизиране съгласно член 70 на Основния регламент,
-
restituo in integrum съгласно член 80 от Основния регламент, и
-
разпределението на разноските съгласно член 85, параграф 2 от Основния регламент и член 75 от настоящия регламент.
2. Решенията на комитетите се вземат с мнозинство от техните членове.
Член 8
Правомощия на членовете на комитетите
1. Комитетите определят един от своите членове за докладчик, който действа от името на съответния комитет.
2. Докладчикът упражнява следните правомощия:
а)
изпълнява задълженията, съгласно член 25 и контролира изпращането на докладите от службите за проверка, посочени в членове 13 и 14;
б)
проследява процедурата в рамките на Службата, включително съобщаване на всяка нередност, която следва да се отстрани от страна в производството и определянето на срок за това; и
в)
провежда тесни консултации и обмяна на информация със страните в производството.
Член 9
Роля на председателя
Председателят на Службата гарантира последователността на решенията, взети под негово ръководство. Той определя, по-специално, условията, съгласно които се вземат решенията по възражения, направени по член 59 от Основния регламент, и решенията по членове 61, 62, 63 или 66 от Основния регламент.
Член 10
Консултации
Членовете на персонала на Службата могат да използват безплатно помещенията на националните агенции, определени съгласно член 30, параграф 4 от Основния регламент, както и тези на службите за проверки, посочени в членове 13 и 14 от настоящия регламент, за провеждане на периодични консултации със страните в производството и трети лица.
Раздел 2
Отделения по жалбите
Член 11
Отделения по жалбите
1. С оглед произнасяне по жалбите срещу решенията, посочени в член 67 от Основния регламент, се създава отделение по жалбите. Ако е необходимо, административният съвет може, по предложение на Службата, да създаде повече отделения по жалбите. В този случай той определя разпределението на работата между така създадените отделения по жалбите.
2. Всяко отделение по жалбите се състои от членове с техническа и юридическа квалификация. Член 6, параграфи 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis. Председателят трябва да бъде лице с юридическа квалификация.
3. Проверката на жалба се възлага от председателя на отделението по жалбите на един от неговите членове, които действа като докладчик. Проучването може да включва, по целесъобразност, събиране на доказателства.
4. Решенията на отделението по жалбите се вземат с мнозинство от членовете.
Член 12
Деловодство към отделението по жалбите
1. Председателят на Службата създава деловодство към отделението по жалбите; членовете на персонала на Службата не могат да участват в деловодството, ако те са участвали в производството, свързано с обжалваното решение.
2. Служителите на деловодството по-специално отговарят за:
-
изготвяне на протоколите от устното производство и събирането на доказателства съгласно член 63 от настоящия регламент,
-
разпределение на разноските, съгласно член 85, параграф 5 от Основния регламент и член 76 от настоящия регламент, и
-
потвърждаването, съгласно член 77 от настоящия регламент, на всяко споразумение за покриване разходите, сключено между страните в производството.
ГЛАВА III
Служби за проверка
Член 13
Определяне на служба за проверка, посочена в член 55, параграф 1 от Основния регламент
1. Когато административният съвет натовари компетентна служба в държава-членка, с отговорност за техническата проверка, председателят на Службата уведомява определената служба, наричана по-нататък „служба за проверка“. Тя започва да действа от деня на уведомяването от председателя на Службата. Настоящата разпоредба се прилага mutatis mutandis, когато това задължение на службата за проверка се отменя, при спазване на член 15, параграф 6 от настоящия регламент.
2. На член на персонала на службата за проверка, участващ в техническа проверка, не е позволено да използва, без да е упълномощен, или да разкрива на което и да е неупълномощено лице, каквито и да е факти, документи и информация, които са му станали известни в хода на техническата проверка или във връзка с нея. Той е обвързан от това задължение след приключването на съответната техническа проверка, след прекратяване на функциите му, както и след оттегляне на задължението за техническа проверка на съответната служба за проверка.
3. Параграф 2 се прилага mutatis mutandis към материал от растителен сорт, който е предоставен на службата за проверка от заявителя.
4. Службата контролира спазването на параграфи 2 и 3 и се произнася по изключването или искания за отвод на членове на службата за проверка съгласно член 81, параграф 2 от Основния регламент.
Член 14
Определяне на служба за проверка, посочена в член 55, параграф 2 от Основния регламент
1. Когато Службата възнамерява да натовари агенции с отговорността за техническата проверка на сортовете, съгласно член 55, параграф 2 от Основния регламент, тя изпраща обяснително писмо за одобрение от административния съвет относно техническата целесъобразност за избора на такива агенции като служба за проверка.
2. Когато Службата възнамерява да създаде свои собствени подразделения за техническа проверка на сортовете в съответствие с член 55, параграф 2 от Основния регламент, тя изпраща обяснително писмо за одобрение от административния съвет относно техническата и икономическа целесъобразност от създаването на такива подразделения за тази цел и за разположението на тези подразделения.
3. Когато административният съвет е одобрил обяснителните писма, посочени в параграфи 1 и 2, председателят на Службата може да съобщи това определяне на агенциите, посочени в параграф 1, или може да публикува определянето на подразделения, както е посочено в параграф 2, в Официален вестник на Европейския съюз. Това определяне може да бъде отменено само със съгласие на административния съвет. Член 13, параграфи 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към членовете на персонала на агенцията, посочена в параграф 1 от настоящия член.
Член 15
Процедура по определяне
1. Определянето на служба за проверка става с писмено споразумение между Службата и службата за проверка, предвиждащо дейността по техническата проверка на растителните сортове от службата за проверка и за плащането на таксите, посочени в член 58 от Основния регламент. В случай на подразделение, посочено в член 14, параграф 2 от настоящия регламент, определянето става съгласно вътрешни правила за методите на работа, издадени от Службата.
2. Ефектът на писменото споразумение е такъв, че действия, извършени или които следва да се извършват от членовете на персонала на службата за проверка, се считат, по отношение на третите лица, за действия на Службата.
3. Когато службата за проверка възнамерява да се възползва от услугите на други технически квалифицирани органи, съгласно член 56, параграф 3 от Основния регламент, тези органи се назовават в писменото споразумение със службата. Член 81, параграф 2 от Основния регламент и член 13, параграфи 2 и 3 от настоящия регламент се прилагат mutatis mutandis към съответните членове, които трябва да подпишат писмен документ, с който се задължават да спазват поверителност.
4. Службата заплаща на службата за проверка такса, покриваща всички разноски за извършването на техническата проверка от последната. Административният съвет определя единни методи за изчисляване на разноските и съставните елементи на разноските, които важат за всички определени служби за проверка.
5. Службата за проверка периодично изпраща на Службата разбивка на разходите за извършената техническа проверка и по поддръжката на необходимите референтни събрани материали. При обстоятелствата, посочени в параграф 3, отделен доклад от одита на органите се изпраща на Службата от службата за проверка.
6. Всяко отменяне на определяне на служба за проверка не може да има ефект преди деня, в който влезе в сила прекратяването на писменото споразумение, посочено в параграф 1.
ДЯЛ II
СПЕЦИФИЧНИ ПРОИЗВОДСТВА ПРЕД СЛУЖБАТА
ГЛАВА I
Заявка за правна закрила на Общността на сортовете растения
Раздел 1
Заявка
Член 16
Подаване на заявката
1. Заявка за правна закрила на Общността на сортовете растения се подава в Службата, в определените национални агенции или подразделения, създадени съгласно член 30, параграф 4 от Основния регламент.
Когато заявката се подава в Службата, това може да стане на хартиен или електронен носител. Когато заявката се подава в националните агенции или подразделения, тя се подава в два екземпляра на хартиен носител.
2. Информацията, изпратена на Службата, в съответствие с член 49, параграф 1, буква б) от Основния регламент, съдържа:
-
подробности за идентифициране на заявителя и, по целесъобразност, неговия процесуален представител,
-
националната агенция или подразделение, в която е подадена заявката за правна закрила на Общността на сортовете растения, и
-
временното обозначение на съответния сорт.
3. Службата предоставя безплатно следните формуляри:
а)
формуляр на заявка и технически въпросник за целите на подаването на заявката за правна закрила на Общността на сортовете растения;
б)
формуляр за изпращане на информацията, посочена в параграф 2, който указва последиците от всеки пропуск при изпращането.
4. Заявителят попълва и подписва формуляра, предвиден в параграф 3. Когато заявлението се подава по електронен път, то отговаря на изискванията на член 57, параграф 3, втора алинея относно подписа.
Член 17
Получаване на заявката
1. Когато национална агенция, определена съгласно член 30, параграф 4 от Основния регламент, или подразделение, създадено съгласно него, получи заявка, то изпраща на Службата заедно със заявката, която се изпраща съгласно член 49, параграф 2 от Основния регламент, и потвърждение за получаване. Потвърждението за получаване съдържа входящия номер на националната агенция или на нейно подразделение, номера на изпратените документи и датата на получаване в националната агенция или подразделението. Копие от потвърждението за получаване се дава на заявителя от националната агенция или подразделение.
2. Когато Службата получи заявка директно от заявителя или чрез подразделение или национална агенция, тя следва, без да се засягат други разпоредби, да маркира документите, като попълва входящ номер и дата на получаване от Службата и издава квитанция на заявителя. Квитанцията съдържа входящия номер на Службата, номера на получените документи, датата на получаване в Службата и датата на заявката, по смисъла на член 51 от Основния регламент. Копие от квитанцията се издава на националната агенция или подразделение, чрез които Службата е получила заявката.
3. Ако Службата получи заявка чрез подразделение или национална агенция повече от един месец след нейното подаване от заявителя, „датата на заявката“, по смисъла на член 51 от Основния регламент, не може да бъде по-ранна от датата на получаване в Службата, освен ако Службата установи на базата на достатъчни писмени доказателства, че заявителят е изпратил информация до нея съгласно член 49, параграф 1, буква б) от Основния регламент и член 16, параграф 2 от настоящия регламент.
Член 18
Условия, определени в член 50, параграф 1 от Основния регламент
1. Ако Службата констатира, че заявката не отговаря на условията, определени в член 50, параграф 1 от Основния регламент, тя информира заявителя за констатираните недостатъци, като уточнява, че само датата, на която се получи достатъчна информация, отстраняваща тези недостатъци, може да бъде считана за дата на заявката по смисъла на член 51 от Основния регламент.
2. Заявката отговаря на условието, определено в член 50, параграф 1, буква и) от Основния регламент само ако датата и страната на първото преотстъпване, по смисъла на член 10, параграф 1 на Основния регламент, са указани, или ако такова преотстъпване все още не е извършено, е направена декларация, удостоверяваща липсата на преотстъпване.
3. Заявката отговаря на условието, определено в член 50, параграф 1, буква й) от Основния регламент, само ако датата и страната, записани в по-ранна заявка за сорта, са указани, в степента, в която заявителят е узнал за тях, по отношение на:
-
молба за право на собственост по отношение на сорт, и
-
молба за официално приемане на сорта за издаване на сертификати и пускане на пазара, когато официалното приемане включва официално описание на сорта,
в държава-членка или член на Международния съюз за закрила на новите сортове растения.
Член 19
Условия, посочени в член 50, параграф 2 от Основния регламент
1. Ако Службата счита, че заявката не отговаря на разпоредбите на параграфи 2, 3 и 4 от настоящия член или на член 16 от настоящия регламент, тя прилага член 17, параграф 2 от него, но изисква заявителят да отстрани недостатъците, които тя е констатирала, в рамките на период, който тя може да определи. Ако тези недостатъци не бъдат отстранени в този период, Службата незабавно отхвърля заявката съгласно член 61, параграф 1, буква а) от Основния регламент.
2. Заявката съдържа следните подробности:
а)
националността на заявителя, ако той е физическо лице, и неговото наименование като страна в производството, посочени в член 2 от настоящия регламент, и, ако не е селекционерът, името и адреса на селекционера;
б)
латинското наименование на рода, вида или подвида, към който принадлежи сорта, и общото име;
в)
характеристиките на сорта, които по мнение на заявителя са ясно различими от други сортове, като тези други сортове се посочват (ако е целесъобразно) като референтни сортове за тестване;
г)
селекция, поддръжка и размножаване на сорта, включително информация за:
-
характеристики, названието на сорта или, при липса на такова, временното наименование и култивирането на някакъв друг сорт или сортове, материал от които трябва да бъде използван нееднократно за производството на сорта, или
-
характеристики, които са били генетично модифицирани, когато съответният сорт представлява генетично модифициран организъм по смисъла на член 2, параграф 2 от Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4);
д)
региона и страната, в която сортът е селекциониран или открит и развит;
е)
датата и страната на първо преотстъпване на сортови съставки или материал от реколта от сорта, за целите на оценката на новостта, съгласно член 10 от Основния регламент, или декларация, че такова преотстъпване все още не е извършено;
ж)
наименованието на органа, пред който е подадена заявката, и входящия номер на заявката, посочена в член 18, параграф 3 от настоящия регламент;
з)
съществуващи национални права за закрила на сортовете растения или какъвто и да е патент за сорта, валиден в рамките на Общността.
3. Службата може да се изисква всякаква необходима информация или документация и, ако е необходимо, достатъчно скици или фотографии за извършването на техническата проверка в рамките на период, който тя определя.
4. Когато съответният сорт представлява генетично модифициран организъм, по смисъла на член 2, параграф 2 от Директива 2001/18/ЕО Службата може за изиска заявителят да изпрати копие от писмен документ от отговорните органи, удостоверяващ, че техническата проверка на сорта съгласно членове 55 и 56 от Основния регламент не представлява риск за околната среда съгласно нормите на посочената директива.
Член 20
Искане на приоритет
Ако заявителят иска право на приоритет на заявка по смисъла на член 52, параграф 2 от Основния регламент, която не е най-рано постъпилата от заявките, които следва да бъдат указани съгласно първо тире на член 18, параграф 3 от настоящия регламент, Службата декларира, че само най-старата заявка може да се ползва от приоритетна дата. Когато потвърждението за получаване от Службата включва датата на подаване на заявката, която не е най-старата от заявките, които следва да бъдат указани, известената приоритетна дата се счита за невалидна.
Член 21
Правна закрила на Общността на сортовете растения по време на производството
1. Когато завеждането на иск срещу заявител по силата на член 98, параграф 4 от Основния регламент е вписано в регистъра на заявките за правна закрила на Общността на сортовете растения, Службата може да спре производството по заявката. Службата може да определи дата, на която възнамерява да продължи висящото пред нея производство.
2. Когато окончателно решение или всякакво друго решение за прекратяване на производството по иска, посочен в параграф 1, бъдат вписани в регистъра за заявки за правна закрила на Общността на сортовете растения, Службата възобновява производството. Тя може да го възобнови на по-ранна дата, но не преди датата, вече определена съгласно параграф 1.
3. Когато правото на закрила на Общността на сортовете растения е валидно прехвърлено на друго лице и това прехвърляне има действие по отношение на Службата, това лице може да замести първия заявител, при условие че той уведоми за това Службата в рамките на един месец от вписването на окончателното решение в регистъра на заявките за правна закрила на Общността на сортовете растения. Таксите, дължими съгласно член 83 от Основния регламент и вече платени от първия заявител, се считат за платени от последващия заявител.
Раздел 2
Извършване на техническата проверка
Член 22
Решение за ръководните принципи на тестовете
1. По предложение на председателя на Службата административният съвет взема решение за ръководните принципи на тестовете. Датата на решението и сортовете, посочени в него, се публикуват в Официален бюлетин на Службата, както е посочено в член 87.
2. При липса на решение на административния съвет за ръководните принципи за тестовете председателят на Службата може да вземе временно решение за тях. Временното решение изтича в деня на вземането на решение от административния съвет. Когато временното решение на председателя на Службата се различава от решението на административния съвет, техническата проверка, започнала преди решението на административния съвет, не се повлиява. Административният съвет може да вземе друго решение, ако обстоятелствата го наложат.
Член 23
Правомощия, дадени на председателя на Службата
1. Когато административният съвет вземе решение за ръководните принципи за тестовете, той включва правомощие, с което председателят на Службата може да включва допълнителни характеристики и техни описания по отношение на сорт.
2. Когато председателят на Службата използва правомощието, посочено в параграф 1, член 22, параграф 2 се прилага mutatis mutandis.
Член 24
Уведомяване на службата за проверка от Службата
Съгласно член 55, параграф 3 от Основния регламент Службата изпраща копия от следните документи, свързани със сорта, на службата за проверка:
а)
формуляр на заявка, технически въпросник и всеки допълнителен документ, изпратен от заявителя, съдържащ информация, необходима за извършването на техническата проверка;
б)
попълнените формуляри от заявителя, съгласно член 86 от настоящия регламент;
в)
документите, свързани с възражение, основано на твърдение, че условията, посочени в членове 7, 8 и 9 от Основния регламент не са спазени.
Член 25
Сътрудничество между Службата и службата за проверка
Служителите на службата за проверка, отговорни за техническата проверка, и докладчикът, определен съгласно член 8, параграф 1, си сътрудничат във всички фази на техническата проверка. Сътрудничеството обхваща най-малко следните аспекти:
а)
контрол на извършването на техническата проверка, включително инспектиране на местонахождението на тестовите участъци и използваните методи от докладчика;
б)
без да засяга други разследвания на Службата, информация от службата за проверка за подробностите за всякакво предишно пускане на пазара на сорта; и
в)
изпращане от службата за проверка на Службата на междинни доклади за всеки период на растеж.
Член 26
Форма на докладите от проверката
1. Докладът от проверката, посочен в член 57 от Основния регламент, се подписва от отговорния член на службата за проверка и изрично уточнява, че докладът е запазен за използване само от Службата, съгласно член 57, параграф 4 от Основния регламент.
2. Разпоредбите на параграф 1 се прилагат mutatis mutandis към всички междинни доклади, които следва да бъдат изпратени на Службата. Службата за проверка изпраща копие от всеки междинен доклад на заявителя.
Член 27
Други доклади от проверка
1. Докладът за резултатите от всяка техническа проверка, която е извършена или е в процес на извършване за официални цели в държава-членка от една от отговорните служби за съответните сортове съгласно член 55, параграф 1 от Основния регламент, може да бъде считан от Службата, че представлява достатъчна база за решение, при условие че:
а)
материалът, изпратен за техническа проверка, отговаря по количество и качество на всички стандарти, които са предвидени съгласно член 55, параграф 4 от Основния регламент;
б)
техническата проверка е извършена по начин, отговарящ на предписанията на Административния съвет съгласно член 55, параграф 1 от Основния регламент, и е извършена съгласно ръководните принципи, дадените общи инструкции, съгласно член 56, параграф 2 от Основния регламент и членове 22 и 23 от настоящия регламент;
в)
Службата е имала възможност да контролира провеждането на съответната техническа проверка; и
г)
когато окончателният доклад не е налице веднага, междинните доклади за всеки период на растеж са изпратени на Службата преди доклада от проверката.
2. Когато Службата не счита, че докладът от проверката, посочен в параграф 1, представлява достатъчна база за решение, тя може да приложи процедурата определена в член 55 от Основния регламент, след като се консултира със заявителя и съответната служба по проверка.
3. Службата и всяка компетентна национална служба за правна закрила на сортовете в държава-членка оказват административна помощ на другите чрез предоставяне, при поискване, на всякакви доклади от проверки на сортове, за целите на проучване на различимостта, хомогенността и стабилността на този сорт. Определена сума се заплаща на Службата или на компетентната национална служба за правна закрила на сортовете за предоставянето на такъв доклад, като тази сума се съгласува между съответните служби.
4. Доклад за резултатите от техническата проверка, която е извършена или е в процес на извършване за официални цели в трета държава, която е член на Международния съюз за закрила на нови сортове растения, може да бъде считан от Службата като представляващ достатъчна база за решение, при условие че техническата проверка отговаря на условията, предвидени в писменото споразумение между Службата и компетентния орган на тази трета държава. Тези условия следва да включват поне:
а)
условията относно материала, както е посочено в параграф 1, буква а);
б)
че техническата проверка е извършена съгласно утвърдените правила за тестване или общите инструкции, дадени съгласно член 56, параграф 2 от Основния регламент;
в)
че Службата е имала възможност да провери годността на средствата за извършване на техническата проверка за съответните сортове в тази трета държава и да наблюдава извършването на съответната техническа проверка; и
г)
условията, отнасящи се до наличието на доклади, както е посочено в параграф 1, буква г).
Раздел 3
Наименование на сорта
Член 28
Предложение за наименование на сорта
Предложението за наименование на сорта се подписва и се подава в Службата или, ако предложението придружава заявката за правна закрила на Общността на сортовете растения, в определената национална агенция или създадено подразделение съгласно член 30, параграф 4 от Основния регламент, в два екземпляра.
Службата предоставя безплатно формуляр за целите на предложение за наименование на сорта.
Когато предложението за наименование на сорта се подава по електронен път, то отговаря на изискванията на член 57, параграф 3, втора алинея от настоящия регламент относно подписа.
Член 29
Проверка на предложението
1. Когато предложението не придружава заявката за правна закрила на Общността на сортовете растения или когато предложеното наименование на сорта не може да бъде одобрено от Службата, Службата незабавно информира заявителя за това, като изисква от него да изпрати предложение или ново предложение и уточнява последиците от неспазване на това изискване.
2. Когато Службата установи, при получаване на резултатите от техническата проверка съгласно член 57, параграф 1 от Основния регламент, че заявителят не е подал никакво предложение за наименование на сорта, тя незабавно отхвърля заявката за правна закрила на Общността на сортовете растения съгласно член 61, параграф 1, буква в) от Основния регламент.
Член 30
Насоки за наименование на сорт
Административният съвет приема насоки, установяващи уеднаквени и окончателно определени критерии за определянето на пречките за родовото обозначение на наименованието на сорта, посочено в член 63, параграфи 3 и 4 от Основния регламент.
ГЛАВА II
Възражение
Член 31
Подаване на възражения
1. Възраженията, съгласно член 59 от Основния регламент, съдържат:
а)
името на заявителя и входящия номер на заявката, срещу която е подадено възражението;
б)
определяне на лицето, направило възражението, като страна в производството, както е посочено в член 2 от настоящия регламент;
в)
ако лицето, направило възражението, е определило процесуален представител, неговото име и адрес;
г)
декларация, уточняваща мотивите, на които се основава възражението, както е посочено в член 59, параграф 3 от Основния регламент, и по фактите, доказателствата и аргументите, представени в подкрепа на възражението.
2. Ако са подадени няколко възражения по отношение на една и съща заявка за правна закрила на Общността на сортовете растения, Службата може да съедини производствата по тези възражения.
Член 32
Отхвърляне на възражения
1. Ако Службата счита, че възражението не отговаря на член 59, параграфи 1 и 3 от Основния регламент или член 31, параграф 1, буква г) от настоящия регламент или че то не съдържа достатъчно сведения, позволяващи идентифициране на заявката на заявителя, срещу която е подадено възражението, тя отхвърля възражението като недопустимо, освен ако тези пропуски са отстранени в рамките на срок, който тя може да посочи.
2. Ако Службата констатира, че възражението не отговаря на други разпоредби на Основния регламент или на настоящия регламент, тя отхвърля възражението като недопустимо, освен ако тези пропуски бъдат отстранени преди изтичането на периодите за представяне на възраженията.
ГЛАВА III
Поддържане на правната закрила на Общността на сортовете растения
Член 33
Задължения на титуляря съгласно член 64, параграф 3 от Основния регламент
1. Титулярят е длъжен да допусне проверка на материала от съответния сорт и на мястото, където се съхранява идентичността на сорта, за да получи необходимата информация за оценката дали сортът продължава да съществува в непроменено състояние, съгласно член 64, параграф 3 от Основния регламент.
2. Титулярят трябва да съхранява необходимата документация, за да се улесни проверката на подходящите мерки, посочени в член 64, параграф 3 от Основния регламент.
Член 34
Техническа проверка на защитения сорт
Без да се засяга член 87, параграф 4 от Основния регламент, техническа проверка на защитения сорт се извършва съгласно ръководните принципи за тестовете, надлежно прилагани, когато е предоставена правна закрила на Общността на сортовете растения по отношение на този сорт. Членове 22 и от 24 до 27 от настоящия регламент се прилагат mutatis mutandis към Службата, службата за проверка и титуляря.
Член 35
Друг материал за използване при техническата проверка
Когато титулярят изпрати материал от сорта, съгласно член 64, параграф 3 от Основния регламент, службата за проверка може, със съгласието на Службата, да провери изпратения материал чрез проверка на друг материал, който е взет от стопанства, където материалът е произведен от титуляря, или с негово съгласие, или е взет от материала, който се търгува от него, или с негово съгласие, или е взет от официалните органи в държава-членка по силата на техните правомощия.
Член 36
Изменения в наименованията на сорта
1. Когато наименованието на сорта трябва да се измени съгласно член 66 от Основния регламент, Службата информира титуляря за основанията за това, определя срок, в рамките на който титулярят трябва да изпрати подходящо предложение за изменение на наименованието на сорта, и посочва, че ако той не спази това изискване, може да бъде лишен от правната закрила на Общността на сортовете растения съгласно член 21 от Основния регламент.
2. Когато предложението за изменение на наименованието на сорта не може да бъде одобрено от Службата, Службата незабавно информира титуляря и отново определя срок, в рамките на който титулярят трябва да изпрати подходящо предложение, и посочва, че ако той не спази това изискване, може да бъде лишен от правната закрила на Общността на сортовете растения съгласно член 21 от Основния регламент.
3. Членове 31 и 32 от настоящия регламент се прилагат mutatis mutandis към възражение, подадено съгласно член 66, параграф 3 от Основния регламент.
4. Когато предложението за изменение в наименованието на сорта се подава по електронен път, то отговаря на изискванията на член 57, параграф 3, втора алинея относно подписа.
ГЛАВА IV
Лицензии на Общността, предоставяни от Службата
Раздел 1
Задължителни лицензии по силата на разпоредбите на член 29 от Основния регламент
Член 37
Молби за издаване на задължителна лицензия
1. Молбата за издаване на задължителна лицензия по силата на разпоредбите на член 29, параграфи 1, 2 и 5 от Основния регламент следва да съдържа:
а)
наименованието на заявителя и на титуляря на съответния растителен сорт, противопоставящ се на предоставянето на лицензия, като страни по производството;
б)
названието на сорта и на растителния вид, към който принадлежи съответният сорт;
в)
предложение за видовете дейности, които следва да бъдат включени в задължителната лицензия;
г)
декларация, разкриваща съответния обществен интерес, включително подробни данни за факти, доказателствени материали и доводи в подкрепа на този обществения интерес;
д)
когато се касае за молба, посочена в член 29, параграф 2 от Основния регламент - предложение за категорията лица, на които следва да се предостави задължителната лицензия, включително, в зависимост от обстоятелствата, и специфичните изисквания, свързани с тази категория лица;
е)
предложение за справедливо възнаграждение и базата за изчисляване на възнаграждението.
2. Молбата за издаване на задължителната лицензия, посочена в член 29, параграф 5а от Основния регламент, следва да съдържа:
а)
наименованието на заявителя, притежаващ патентно право и на титуляря на съответния растителен сорт, противопоставящ се на предоставянето на лицензия, като страни по производството;
б)
названието на сорта и на растителния вид, към който принадлежи съответният сорт;
в)
заверено копие на патентното свидетелство, от което да е виден номера му и предявените искания за патента за биотехнологично изобретение, както и органа, предоставил патентното право;
г)
предложение за видовете дейности, които следва да бъдат включени в задължителната лицензия;
д)
предложение за справедливо възнаграждение и базата за изчисляване на възнаграждението;
е)
декларация за причините, поради които се смята, че биотехнологичното изобретение представлява важен технически прогрес от значителен икономически интерес, сравним със защитения сорт, включително подробни данни за факти, доказателствени материали и доводи в подкрепа на предявения иск;
ж)
предложение за териториалния обхват на лицензията, който не може да надхвърля териториалния обхват на патента, посочен в буква в).
3. Молбата за издаване на насрещна лицензия, посочена в член 29, параграф 5а, втора алинея от Основния регламент, следва да съдържа:
а)
наименованието на заявителя, притежаващ патентно право и на титуляря на съответния растителен сорт, противопоставящ се на предоставянето на лицензия, като страни по производството;
б)
названието на сорта и на растителния вид, към който принадлежи съответният сорт;
в)
заверено копие на патентното свидетелство, от което да е виден номера му и предявените искания за патента за биотехнологично изобретение, както и органа, предоставил патентното право;
г)
официален документ, удостоверяващ, че на титуляря на растителния сорт е предоставена задължителната лицензия за патентовано биотехнологично изобретение;
д)
предложение за видовете дейности, които следва да бъдат включени в насрещната лицензия;
е)
предложение за справедливо възнаграждение и базата за изчисляване на възнаграждението;
ж)
предложение за териториалния обхват на насрещната лицензия, който не може да надхвърля териториалния обхват на патента, посочен в буква в).
4. Молбата за издаване на задължителна лицензия следва да бъде съпроводена от документи, удостоверяващи, че заявителят е подал молба за получаване на договорна лицензия до титуляря на този растителен сорт, но без резултат. Когато заявителят за издаване на задължителната лицензия по силата на член 29, параграф 2 от Основния регламент е Комисията или държава-членка, Службата може да не спази това изискване в случай на непреодолима сила.
5. За безрезултатна по смисъла на параграф 4 се счита всяка молба за предоставяне на договорна лицензия, по отношение на която:
а)
в рамките на един разумен срок титулярят на правата не е дал окончателен отговор на лицето, което желае да получи тези права; или
б)
титулярят на правата е отказал да предостави договорна лицензия на лицето, което желае да я получи; или
в)
титулярят на правата е предложил да предостави договорна лицензия на лицето, което желае да я получи, при явно неизгодни базови условия, включително такива, които се отнасят до възнаграждението, което трябва да се заплати, или при условия, които като цяло са явно неприемливи.
Член 38
Разглеждане на молбата за издаване на задължителна лицензия
1. Устното производство и снемането на доказателства следва принципно да се извършат в рамките на едно и също заседание.
2. Искания за последващи заседания не се допускат, освен при такива, които се базират на обстоятелства, които са претърпели промени по време или след заседанието.
3. Преди да вземе решение, Службата следва да призове засегнатите страни да се споразумеят за уреждане на спора помежду си чрез предоставянето на договорна лицензия. Когато това е уместно, Службата следва да направи предложение за извънсъдебно уреждане на спора.
Член 39
Ползване на правото на закрила на Общността на сортовете растения по време на производството
1. Когато завеждането на иск, посочен в член 98, параграф 1 от Основния регламент, срещу титуляр е вписано в регистъра за правна закрила на Общността на сортовете растения, Службата може временно да преустанови производството за предоставянето на задължителна лицензия. То не може да бъде възобновено преди в същия регистър да бъде вписано окончателното решение по тези искове или всякакво друго решение за прекратяване на производството по иска.
2. Ако прехвърлянето на право на закрила на Общността на сортовете растения произвежда ефект спрямо Службата, новият титуляр участва в производството като страна по искане на заявителя, и ако молбата за предоставяне на договорна лицензия пред новия титуляр е останала без резултат в рамките на два месеца от получаването на известие от Службата, че името на новия титуляр е вписано в регистъра за правната закрила на Общността на сортовете растения. Искането на заявителя се придружава от достатъчно писмени доказателства за неговия безрезултатен опит и, когато е необходимо, за поведението на новия титуляр.
3. В случай на молба, посочена в член 29, параграф 2 от Основния регламент, новият титуляр участва в производството като страна. Разпоредбите на параграф 1 от настоящия член не се прилагат.
Член 40
Съдържание на решението по молбата
Писменото решение се подписва от председателя на Службата. Решението съдържа:
а)
декларация, че решението е взето от Службата;
б)
дата, на която е взето решението;
в)
имената на членовете на комисията, участвала в производството;
г)
имената на страните в производството и на техните процесуални представители;
д)
позоваване на становището на административния съвет;
е)
списък на въпросите, по които отделението по жалбите е призовано да се произнесе;
ж)
резюме на фактите;
з)
мотивите, на които се основава решението;
и)
заповедта на Службата; при необходимост, заповедта включва постановените актове, обхванати от задължителната лицензия, специфичните условия, регулиращи тази лицензия и категорията лица, включително, когато е необходимо, специфичните изисквания, свързани с тази категория.
Член 41
Предоставяне на задължителна лицензия
1. Към решението за предоставяне на задължителна лицензия съгласно член 29, параграфи 1, 2 и 5 от Основния регламент се добавя обосновка на съответния обществен интерес.
2. Следните основания могат по-специално да представляват обществен интерес:
а)
защита на живота и здравето на хора, животни или растения;
б)
нуждата да се задоволява пазара с материал, предлагащ специфични качества;
в)
нуждата да се поддържа стимула за непрекъснато селекциониране на подобрени сортове.
3. Решението за предоставяне на задължителна лицензия съгласно член 29, параграф 5а от Основния регламент следва да съдържа декларация за основанията, поради които изобретението представлява важен технически прогрес от значителен икономически интерес. Следните основания могат по-специално да представляват основания, поради които изобретението представлява важен технически прогрес от значителен икономически интерес сравним със защитения сорт растение:
а)
подобрения в техниките на отглеждане;
б)
подобрения в околната среда;
в)
подобрения в техниките за улесняване използването на генетичното биоразнообразие;
г)
подобрения в качеството;
д)
подобрения в добивите;
е)
подобрения в устойчивостта;
ж)
подобрения в приспособимостта към специфични климатични и/или екологични условия.
4. Задължителната лицензия е неизключителна.
5. Задължителната лицензия може да бъде прехвърляна само заедно с тази част от предприятието, която използва тази задължителна лицензия или, при обстоятелствата, предвидени в член 29, параграф 5 от Основния регламент, заедно с предоставяне на правата за производен по същество сорт.
Член 42
Условия, отнасящи се до лицето, на което е предоставена задължителна лицензия
1. Без да се засягат останалите условия, посочени в член 29, параграф 3 от Основния регламент, лицето, на което е предоставена задължителна лицензия, трябва да разполага с подходящ финансов и технически капацитет да използва лицензията.
2. Спазването на условията, определени от задължителната лицензия и изложени в решението за нейното предоставяне, се счита за „обстоятелство“ по смисъла на член 29, параграф 4 от Основния регламент.
3. Службата следва да гарантира, че лицето, на което се предоставя задължителна лицензия, не може да заведе иск за нарушение на правната закрила на Общността на сортовете растения, освен ако титулярят е отказал или пропуснал да го направи в рамките на два месеца след като е бил призован за това.
Член 43
Категория лица, отговарящи на специфичните изисквания съгласно член 29, параграф 2 от Основния регламент
1. Всяко лице, възнамеряващо да използва задължителна лицензия, което попада в категорията лица, отговарящи на специфичните изисквания, посочени в член 29, параграф 2 от Основния регламент, декларира своето намерение пред Службата и пред титуляря чрез препоръчано писмо с обратна разписка. Декларацията следва да включва:
а)
името и адреса на това лице, както е предвидено за страните в производството, съгласно член 2 от настоящия регламент;
б)
становище по фактите, отговарящи на специфичните изисквания;
в)
становище, определящо дейностите, които следва да се извършват; и
г)
гаранция, че това лице притежава подходящи финансови ресурси, а също и информация за техническия капацитет за използване на задължителната лицензия.
2. При поискване Службата вписва лицето в регистъра на правната закрила на Общността на сортовете растения, ако това лице отговаря на условията, свързани с декларацията, посочена в параграф 1. Това лице няма право да използва задължителната лицензия преди вписването в регистъра. Лицето и титулярят се уведомяват за вписването.
3. Член 42, параграф 3 се прилага mutatis mutandis към лицето, вписано съгласно параграф 2 от настоящия член в регистъра на правната закрила на Общността на сортовете растения. Всяко решение по иск за нарушение или всеки друг акт, прекратяващ иск по отношение на това нарушение, са приложими за останалите лица, които са вписани или които предстои да бъдат вписани в регистъра.
4. Вписването, посочено в параграф 2, може да бъде заличено само на основание, че специфичните изисквания, определени в решението за предоставяне на задължителна лицензия или финансовия и технически капацитет, установени съгласно параграф 2, са се променили след повече от една година след предоставянето на задължителна лицензия и в рамките на евентуалния срок, предвиден в това предоставяне на лицензия. Вписаното лице и титулярят се уведомяват за заличаването им от регистъра.
Раздел 2
Лицензия съгласно член 100, параграф 2 от Основния регламент
Член 44
Лицензия съгласно член 100, параграф 2 от Основния регламент
1. Искането за неизключителна договорна лицензия, подадено до новия титуляр, както е посочено в член 100, параграф 2 от Основния регламент, трябва да бъде направено в срок от два месеца от датата на получаване на известието от Службата, с което тя информира за вписването на името на новия титуляр в регистъра на правната закрила на Общността на сортовете растения, когато искането е подадено от предходния титуляр или в срок от четири месеца от същата дата, когато искането е подадено от бенефициер на лицензия.
2. Заявлението за издаване на лицензия по член 100, параграф 2 от Основния регламент се придружава от документите, които са били представени при безрезултатна молба, посочена в параграф 1 на настоящия член. Разпоредбите на член 37, параграф 1, букви а), б), в) и параграф 5, член 38, член 39, параграф 3, член 40 с изключение на буква е), член 41, параграфи 3 и 4 и член 42 от настоящия регламент се прилагат mutatis mutandis.
ДЯЛ III
ПРОИЗВОДСТВО ПРЕД ОТДЕЛЕНИЕТО ПО ЖАЛБИТЕ
Член 45
Съдържание на жалбата
Жалбата съдържа:
а)
посочването на жалбоподателя в качеството му на страна в производството по обжалването съгласно член 2;
б)
входящия номер на атакуваното решение и заявление относно обхвата, до който се търси промяна или отмяна на решението.
Член 46
Получаване на жалба
Когато Службата получи жалба, тя отбелязва върху нея номера на делото по обжалване и датата на получаване на акта в Службата, както и уведомява жалбоподателя за срока за излагане на основанията на жалбата; страните в производството по обжалване не могат да се позовават на пропускане на такова уведомяване.
Член 47
Участие като страна в производството по обжалване
1. Службата своевременно изпраща копие от жалбата, отбелязано с номера на делото и датата на получаване на жалбата, на страните в производството по обжалване, които са участвали в производството пред Службата.
2. Страните в производството, посочени в параграф 1, могат да встъпят като страни в производството по обжалване в рамките на два месеца от изпращането на копие от жалбата.
Член 48
Роля на Службата
1. Органът на Службата, посочен в член 70, параграф 1 от Основния регламент, и председателят на отделението по жалбите гарантират чрез вътрешни подготвителни мерки, че отделението по жалбите може да проучи делото веднага след неговото препращане; по-специално, председателят избира другите двама членове съгласно член 46, параграф 2 от Основния регламент и определя докладчик преди препращането на делото.
2. Преди препращане на делото на отделението по жалбите органът на Службата, посочен в член 70, параграф 1 от Основния регламент, незабавно изпраща на всяка от страните в производството по обжалване копие от документите, получени от другите страни в производство по обжалване.
3. Председателят на Службата осигурява публикуването на информацията, посочена в член 89, преди препращането на делото.
Член 49
Недопустимост на жалбата
1. Ако жалбата не отговаря на разпоредбите от Основния регламент, и по-специално членове 67, 68 и 69 от него, или на тези от настоящия регламент, и по-специално член 45 от него, отделението по жалбите уведомява жалбопоподателя за това и изисква от него да отстрани констатираните пропуски и, ако е възможно, в рамките на период, който той определя. Ако жалбата не бъде поправена в рамките на определен срок, отделението по жалбите я отхвърля като недопустима.
2. Когато жалба е подадена срещу решение на Службата, което същевременно е предмет на пряко обжалване съгласно член 74 от Основния регламент, отделението по жалбите незабавно изпраща жалбата на Съда на Европейските общности със съгласието на жалбоподателя; ако жалбоподателят не е съгласен, той отхвърля жалбата като недопустима. В случай на подаване на жалба в Съда тази жалба се счита за подадена в Съда на датата на получаването ѝ в Службата съгласно член 46 от настоящия регламент.
Член 50
Устно производство
1. След препращане на делото на отделението по жалбите председателят на отделението по жалбите незабавно свиква страните в производството по обжалване за устно производство, както е предвидено в член 77 от Основния регламент, привлича тяхното внимание към съдържанието на член 59, параграф 2 от настоящия регламент.
2. По принцип устното производство и събирането на доказателства се извършват на едно заседание.
3. Искания за последващи заседания са недопустими, освен за тези искания, базирани на обстоятелства, които са се променили по време или след заседанието.
Член 51
Проверка на жалбата
Разпоредбите относно производството пред Службата се прилагат към производството по обжалване mutatis mutandis; страните в производството в това отношение се третират като страни в производството по жалбата, освен ако не е предвидено друго.
Член 52
Решение по жалбата
1. В рамките на три месеца след приключването на устното производство решението по жалбата се съобщава в писмен вид на страните в производството по обжалване по някой от начините, предвидени в член 64, параграф 3.
2. Решението се подписва от председателя на отделението по жалбите и от докладчика, определен съгласно член 48, параграф 1. Решението съдържа:
а)
декларация, че решението е взето от отделението по жалбите;
б)
дата, на която е взето решението;
в)
имената на председателя и на другите членове на отделението по жалбите, които са участвали в производството по обжалване;
г)
имената на страните в производството по обжалване и техните процесуални представители;
д)
списък на въпросите, по които отделението по жалбите е призовано да се произнесе;
е)
резюме на фактите;
ж)
мотивите, на които се основава решението;
з)
диспозитив на решението, включително, по целесъобразност, решение за разпределението на разноските или възстановяване на таксите.
3. В писменото решение на отделението по жалбите се указва, че то подлежи на обжалване, заедно със срока за подаване на такава жалба. Страните в производството по обжалване не могат да се позовават на липса на такива указания.
ДЯЛ IV
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ ОТНОСНО ПРОИЗВОДСТВОТО
ГЛАВА I
Решения, съобщения и документи
Член 53
Решения
1. Всяко решение на Службата следва да бъде подписано и да посочва името на члена на персонала, надлежно упълномощен от председателя на Службата, съгласно член 35 от Основния регламент.
2. Когато устно производство е проведено пред Службата, решението може да бъде взето устно. Впоследствие писменото решение се дава на страните в производството в съответствие с член 64.
3. Решения на Службата, които подлежат на обжалване съгласно член 67 от Основния регламент или на директно обжалване съгласно член 74 от него, указват тази възможност, както и сроковете за такова обжалване, които трябва да бъдат спазени. Страните в производството не могат да се позовават на липса на такива указания.
4. Езикови грешки, грешки в транскрипцията и явни фактически грешки, допуснати в решенията на Службата, трябва да бъдат поправени.
Член 54
Сертификат за правна закрила на Общността на сортовете растения
1. Когато Службата предоставя правна закрила на Общността на сортовете растения, тя издава, заедно с решението за това, сертификат за правна закрила на Общността на сортовете растения като доказателство за неговото предоставяне.
2. Службата издава сертификат за правна закрила на Общността на сортовете растения, на който официален език или езици на Европейския съюз е изискано от титуляра.
3. При поискване Службата може да издаде копие на лицето, ако констатира, че оригиналният сертификат е бил загубен или унищожен.
Член 55
Съобщения
Всяко съобщение от Службата или службата за проверките включва името на компетентния служител, освен ако е предвидено друго.
Член 56
Право на изслушване
1. Ако Службата констатира, че решение не може да бъде взето на база на представената заявка, тя уведомява страната в производството за констатираните пропуски и я приканва да отстрани тези пропуски в рамките на срок, който тя може да определи. Ако констатираните и съобщени пропуски не бъдат отстранени в разумен срок, Службата взима решение.
2. Ако Службата получи бележки от страна в производството, тя съобщава на другите страни в производството за тези бележки и изисква, ако счете за необходимо, те да отговорят в рамките на срок, който тя може да определи. Ако не се получи отговор в срок, Службата не взема предвид никакви документи, получени след изтичането на срока.
Член 57
Документи, подадени от страните в производството
1. Всеки документ, подаден от страна в производството, се изпраща по пощата, подава се лично или по електронен път.
Подробностите по изпращането по електронен път се определят от председателя на Службата.
2. За дата на получаване на всеки документ, подаден от страна в производството, се смята датата, на която документът фактически е получен в седалището или, в случай на документ, подаден с електронни средства, датата, на която документът е получен по електронен път от Службата.
3. С изключение на приложените документи, всички документи, подадени от страни в производството, трябва да бъдат подписани от тях или от техния процесуален представител.
Когато документ е изпратен до Службата по електронен път, той съдържа електронен подпис.
4. Ако документ не е бил надлежно подписан или в случай че получен документ е непълен или нечетлив, или когато Службата има съмнения относно верността на документа, Службата информира съответно изпращача и го приканва да изпрати оригинала на документа, подписан в съответствие с параграф 3, или да изпрати повторно копие от оригинала в срок от един месец.
В случаите когато това искане е изпълнено в определения срок, за дата на получаване на подписания документ или на повторното изпращане се смята датата на получаване на първия документ. Когато искането не е изпълнено в определения срок, се смята, че документът не е получен.
5. Документът, който трябва да бъде изпратен до другите страни в производството, а също и до съответната служба за проверка, или документите относно две или повече заявки за правна закрила на Общността на сортовете растения или лицензия се завеждат в достатъчен брой копия. Липсващите копия се предоставят за сметка на съответната страна в производството.
Първата алинея не се прилага за документи, подадени чрез електронни средства.
Член 58
Писмени доказателства
1. Доказателства за окончателни преценки или решения, различни от тези на Службата, или други писмени доказателства, които трябва да бъдат представени от страни в производството, могат да бъдат набавени чрез представянето на незаверено копие.
2. В случай че Службата има съмнения относно достоверността на доказателството, посочено в параграф 1, тя може да поиска представянето на оригинала или на заверено копие.
ГЛАВА II
Устно производство и събиране на доказателства
Член 59
Призовка за устно производство
1. Страните в производството се призовават за устно производство, както е предвидено в член 77 от Основния регламент, и тяхното внимание се насочва към параграф 2 от него. В призовката трябва да се предвижда срок от поне един месец, освен ако страните в производството и Службата не са се споразумели за по-кратък период.
2. Ако страна в производството, която е била редовно призована за устно производство пред Службата, не се яви, производството може да продължи в нейно отсъствие.
Член 60
Събиране на доказателства от Службата
1. Когато Службата счита за необходимо да изслуша страните в производството, свидетели или експерти, или да извърши оглед, тя взема решение за това, като обозначава начините, по които има намерение да събере доказателства, съответните факти, които следва да се проверят, и датата, времето и мястото на изслушване или проверка. Ако се поиска изслушване на свидетели и експерти от страна в производството, решението на Службата определя периода, в рамките на който страната в производството, подала искането, трябва да предостави на Службата имената и адресите на свидетелите и експертите, които страната в производството иска да бъдат изслушани.
2. В призовката, адресирана до страните, свидетелите и експертите, трябва да се предвижда срок от поне един месец, освен ако страните в производството и Службата не са се споразумели за по-кратък период. Призовките съдържат:
а)
извлечение от решението, посочено в параграф 1, указващо по-специално датата, времето и мястото на поисканото разследване и определящо фактите, относно които страните в производството, свидетелите и експертите ще бъдат изслушани;
б)
имената на страните в производството и указване на правата, на които свидетелите или експертите могат да се позоват съгласно разпоредбите на член 62, параграфи 2, 3 и 4;
в)
указание, че страната в производството, свидетелят или експертът могат да поискат да бъдат изслушани от юрисдикция или друг компетентен орган в страната на постоянно местожителство и искане той да информира Службата в рамките на определен срок, определен от Службата, дали е готов да се яви пред нея.
3. Преди страна в производството, свидетел или експерт да бъде изслушан, той бива информиран, че Службата може да изиска юрисдикция или друг компетентен орган в страната на постоянно местожителство да изслуша отново неговите показания под клетва или друга обвързваща форма.
4. Страните в производството се информират за изслушването на свидетел или експерт пред юрисдикция или друг компетентен орган. Те имат право да присъстват и да задават въпроси на страните в производството, свидетелите и експертите, чрез посредничеството на органа или пряко.
Член 61
Упълномощаване на експерти
1. Службата взема решение в каква форма се представя докладът от експерта, който тя назначава.
2. Мандатът на експерта съдържа:
а)
точно описание на неговата задача;
б)
срокът, предвиден за представяне на доклада;
в)
имената на страните в производството;
г)
подробности за правата, които той може да предизвика, съгласно член 62, параграфи 2, 3 и 4.
3. За целите на експертния доклад Службата може да прикани службата за проверка, извършила техническата проверка на съответния сорт, да предостави материал съгласно дадените инструкции. Ако е необходимо, Службата може също да изиска материал от страните в производството или трети лица.
4. На страните в производството се изпраща копие и, когато е необходимо, превод на всеки писмен доклад.
5. Страните в производството могат да отхвърлят експерта. Член 48, параграф 3 и член 81, параграф 2 от Основния регламент се прилагат mutatis mutandis.
6. Член 13, параграфи 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към експерта, назначен от Службата. Когато назначава експерт, Службата го информира за изискването за поверителност.
Член 62
Разходи за събиране на доказателства
1. Събирането на доказателства може да бъде направено зависимо от плащане на депозит в Службата от страна в производството, която е изискала да бъде събрано доказателството, размерът на който се определя от Службата чрез позоваване на разчет за разходите.
2. Свидетелите и експертите, които са призовани и които се явят пред Службата, имат право на подходящо възстановяване на разходите за път и престой. За тези разходи може да им бъде отпуснат аванс.
3. Свидетелите, които имат право на възстановяване съгласно параграф 2, имат освен това право на подходяща компенсация за загуба на доходи, а експертите, освен ако са служители на службите за проверка, на хонорари за тяхната работа. Тези суми се изплащат на свидетелите след събирането на доказателствата, а на експертите след изпълнение на техните задължения.
4. Плащания на суми, дължими съгласно параграфи 2 и 3, се извършва от Службата съгласно подробностите и тарифите, предвидени в приложение I.
Член 63
Протоколи от устното производство и събирането на доказателства
1. Протоколите от устното производство и събирането на доказателства съдържат най-важните моменти от устното производство или събирането на доказателства, съответните бележки, направени от страните в производството, показанията на страните в производството, свидетелите и експертите и резултата от всяка проверка.
2. Протоколите от показанията на свидетел, експерт или страна в производството се прочитат или изпращат до тях, така че те могат да ги проверят. Следва да бъде отбелязано в протоколите, че тази формалност е извършена и че лицето, което е дало показанията, е одобрило протоколите. Когато неговото одобрение не е дадено, неговите възражения се отбелязват.
3. Протоколите се подписват от служителя, който ги е съставил, и от служителя, който е ръководил устното производство или изслушването на показанията.
4. На страните в производството се предоставя копие и, по целесъобразност, превод на протоколите.
ГЛАВА III
Уведомления
Член 64
Общи разпоредби за уведомленията
1. В производството пред Службата документите, които трябва да се предоставят от Службата на страна в производството, са оригинали, незаверени техни копия или компютърни разпечатки. Документи от други страни в производството могат да бъдат предоставени под формата на незаверени копия.
2. Ако процесуален представител е бил упълномощен от една или повече страни в производството, документите му се предоставят съгласно разпоредбите на параграф 1.
3. Уведомлението се извършва:
а)
по пощата съгласно член 65;
б)
чрез връчване на ръка съгласно член 66;
в)
чрез публично оповестяване съгласно член 67; или
г)
чрез електронни или други технически средства съгласно втора алинея.
Председателят на Службата определя подробностите във връзка с уведомлението по електронен път.
4. Документи или копия от тях, свързани с действия, за които се предвижда служебно връчване, посочено в член 79 от Основния регламент, се изпращат по пощата с препоръчани писма, с известие при получаване; те могат да бъдат изпратени и чрез електронни средства, които се определят от председателя на Службата.
Член 65
Уведомление по пощата
1. Уведомяването на адресати, които нямат местожителство, седалище или не са установени в рамките на Общността и които не са назначили процесуален представител съгласно член 82 от Основния регламент, става чрез изпращане на документите по пощата с обикновено писмо на последния адрес на адресата, известен на Службата. Уведомлението се счита за извършено по пощата дори ако писмото се върне като недоставено.
2. Когато уведомлението става с препоръчано писмо, със или без известие при получаване, то се счита за доставено на адресата на десетия ден след изпращането му, освен ако писмото не е достигнало до адресата или е пристигнало по-късно; в случай на оспорване Службата следва да докаже, че писмото е достигнало местоназначението си, или да докаже датата, на която писмото е връчено на адресата, в зависимост от случая.
3. Уведомление с препоръчано писмо, със или без известие при получаване, се счита за извършено дори ако адресатът откаже да приеме писмото или да потвърди получаването му.
4. Когато уведомлението по пощата не е обхванато от параграфи 1, 2 и 3, се прилага правото на държавата, на територията на която се извършва уведомлението.
Член 66
Уведомление чрез връчване на ръка
В помещенията на Службата уведомлението може да стане чрез връчване на ръка на адресата, който при получаване потвърждава получаването. Уведомлението се счита за извършено дори ако адресатът откаже да приеме документа или да потвърди получаването му.
Член 67
Публично оповестяване
Ако адресът на адресата не може да бъде установен или ако уведомлението съгласно член 64, параграф 4 не е било възможно да се извърши дори след втори опит от страна на Службата, уведомлението се осъществява чрез публично оповестяване в периодичните публикации, посочени в член 89 от Основния регламент. Председателят на Службата определя условията на публикуване.
Член 68
Пороци на уведомлението
Ако Службата не може да докаже, че документ, който е достигнал адресата, е бил надлежно съобщен или ако разпоредбите, отнасящи се до неговото съобщаване, не са спазени, документът се счита за съобщен на датата, определена от Службата за дата на получаване.
ГЛАВА IV
Срокове и спиране на производството
Член 69
Изчисляване на сроковете
1. Сроковете се броят в пълни години, месеци, седмици или дни.
2. Сроковете започват да текат от деня след датата, на която е настъпило съответното събитие, когато събитието е дейност или изтичане на по-ранен срок. Освен ако не е предвидено друго, съответното събитие е получаването на документа за уведомяване, когато действието се състои в уведомяване.
3. Независимо от разпоредбите на параграф 2, срокът започва от петнадесетия ден след деня на публикуването на съответния акт, когато актът е публичното оповестяване, посочено в член 67, решение на Службата, освен ако не е съобщено на съответното лице, или всяко действие на страна в производството, което подлежи на публикуване.
4. Когато срокът е изразен като една година или определен брой години, той изтича през съответната следваща година в същия месец и в същия ден като месеца и деня, на който е настъпило споменатото събитие; когато съответният следващ месец няма ден със същото число, срокът изтича в последния ден на този месец.
5. Когато срокът е изразен като един или повече месеци, той изтича през съответния последващ месец в деня, който има същото число като деня, на който е настъпило съответното събитие; когато съответният последващ месец няма ден със същото число, периодът изтича в последния ден на този месец.
6. Когато срокът е изразен като една седмица или определен брой седмици, той изтича през съответната последваща седмица в същия ден като деня, на който е настъпило съответното събитие.
Член 70
Продължителност на срока
Когато Основният регламент или настоящият регламент определят срок, който да бъде определен от Службата, този срок е не по-кратък от един месец и не по-дълъг от три месеца. В определени специални случаи срокът може да бъде продължен до шест месеца по искане, представено преди изтичането на срока.
Член 71
Удължаване на срока
1. Ако срокът изтича в деня, в който в Службата не могат да бъдат депозирани документи, или на който по причини, различни от тези, посочени в параграф 2, обикновена поща не се доставя в района, в който е разположена Службата, срокът се удължава до първия ден след деня, в който в Службата могат да бъдат депозирани документи и в който се доставя обикновена поща. Дните, посочени в първото изречение, се определят и съобщават от председателя на Службата преди началото на всяка календарна година.
2. Ако срокът изтича в деня, в който има общо прекъсване или последващо объркване на доставките на писма в държавите-членки или между държави-членки и Службата, срокът се удължава до първия ден след края на периода на объркване или прекъсване на доставките на писма за страните в производството, имащи местожителство, седалище или установени в съответната държава-членка, или които са упълномощили процесуални представители със седалище в тази държава. Ако съответната държава-членка е държавата, в която е разположена Службата, настоящата разпоредба се прилага към всички страни в производството. Продължителността на периода на прекъсване или объркване е този, определен и съобщен от председателя на Службата.
По отношение на документите, подадени по електронен път, първа алинея се прилага mutatis mutandis, в случай че е налице прекъсване на връзката на Службата с електронните средства за комуникация.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат mutatis mutandis към националните агенции или определените съгласно член 30, параграф 4 от Основния регламент подразделения, както и към службите за проверка.
Член 72
Спиране на производството
1. Производството пред Службата се спира:
а)
в случай на смърт или недееспособност на заявителя или на титуляря на право на закрила на Общността на сортовете растения, или на кандидата за лицензия, давана от Службата, или от лице, което е упълномощено да се разпорежда с тази лицензия, или на процесуален представител на която и да е от тези страни; или
б)
в случай на настъпване на юридическа пречка за тези лица да продължат производството пред Службата, поради действия, предприети срещу тяхно имущество.
2. Когато необходимите данни по отношение на самоличността на лице, упълномощено да продължи производството като страна в него или процесуален представител, бъдат вписани в съответния регистър, Службата информира това лице и другите страни, че производството се възобновява от датата, определена от Службата.
3. Сроковете започват да текат отново от деня, в който производството бъде възобновено.
4. Спирането на производството не засяга изпълнението на техническата проверка или проучване на съответния сорт от службата за проверка, когато съответните такси вече са платени на Службата.
ГЛАВА V
Процесуални представители
Член 73
Определяне на процесуален представител
1. Всяко определяне на процесуален представител се съобщава на Службата. Съобщението съдържа името и адреса на процесуалния представител; член 2, параграфи 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis.
2. Без да се засяга член 2, параграф 4, ако процесуалният представител е служител на страна в производството, това трябва да бъде посочено в съобщението по параграф 1. Служител не може да бъде определен като процесуален представител по смисъла на член 82 от Основния регламент.
3. При неспазване на разпоредбите на параграфи 1 и 2 съобщението се счита за неполучено.
4. Процесуален представител, на когото пълномощното е прекратено, запазва качеството си на процесуален представител, докато прекратяването на неговото пълномощно бъде известено на Службата. Освен ако в пълномощното не е предвидено друго, по отношение на Службата то се прекратява при смърт на упълномощителя.
5. Ако две или повече страни в производството, които действат заедно, не са съобщили за определянето на процесуален представител на Службата, страната в производството, назована първа в заявка за правна закрила на Общността на сортовете растения или за лицензия, което да се даде от Службата, или във възражение, се счита за определена за процесуален представител на другата страна или страни в производството.
Член 74
Пълномощно на процесуалните представители
1. Когато определянето на процесуален представител е съобщено на Службата, необходимото подписано пълномощно се представя за включване в преписката в рамките на период, който Службата може да определи, освен ако не е предвидено друго. Ако пълномощното не е представено в определеното време, всички действия, извършени от процесуалния представител се считат за невалидни.
2. Пълномощното може да се отнася до едно или повече производства и се предава в съответния брой копия. Може да бъде представено генерално пълномощно, оправомощаващо процесуалния представител да представлява упълномощителя във всички производства, в които последният участва. Документът, материализиращ генералното пълномощно, може да бъде представен в един екземпляр.
3. Председателят на Службата може да определи съдържанието на пълномощното, включително за генералното пълномощно, посочено в параграф 2, и безплатно да предостави на заинтересованите лица формуляри за тези пълномощни.
ГЛАВА VI
Разпределяне и определяне на разноските
Член 75
Разпределение на разноските
1. Въпросът за разпределението на разноските се разглежда в решението по искането за лишаване от или отмяна на правната закрила на Общността на сортовете растения или в решението по жалбата.
2. В случай на разпределение на разноските съгласно член 85, параграф 1 от Основния регламент, Службата указва това разпределение в мотивите към решението по искането за лишаване от или отмяна на правната закрила на Общността на сортовете растения или решението за обжалване. Страните в производството не могат да се позовават на пропускане на такова указване.
Член 76
Определяне на разноските
1. Искане за определяне на разноските е допустимо само ако решението, на което се основава искането, е било постановено и ако в случай на жалба срещу това решение отделението по жалбите се е произнесло. Сметка за разноските, заедно с оправдателни документи, се прикрепя към искането.
2. Разноските могат да бъдат определени, след като се установи тяхната достоверност.
3. Когато една страна в производството понася разноските за друга страна в производството, от нея не се изисква да възстановява разноски, различни от тези, посочени в параграф 4. Когато страната, спечелила делото, е представена от повече от един съветник, адвокат или друг представител, загубилата страна понася разноските, посочени в параграф 4, само за едно такова лице.
4. Разноските от съществено значение за протичането на производството обхващат:
а)
разноските за свидетели и експерти, платени от Службата на съответния свидетел или експерт;
б)
разноските за път и престой на страната в производството и на съветника, на адвоката или на друг представител, надлежно определен като процесуален представител пред Службата, в рамките на съответните тарифи, приложими за свидетели и експерти, предвидени в приложение I;
в)
възнаграждение на съветника, адвокат или друг представител, надлежно определен като процесуален представител пред Службата, в рамките на съответните тарифи, приложими за свидетели и експерти, предвидени в приложение I.
Член 77
Уреждане на разноските
В случай на уреждане на разноски, посочено в член 85, параграф 4 от Основния регламент, Службата потвърждава това уреждане в уведомление до съответните страни в производството. Когато такова уведомление потвърди също съгласие относно размера на разноските за изплащане, искане за определяне на разходите е недопустимо.
ДЯЛ V
ПУБЛИЧНОСТ
ГЛАВА I
Регистри, публична проверка и публикации
Раздел 1
Регистри
Член 78
Вписване в регистрите на данните, свързани с производствата и с правната закрила на Общността на сортовете растения
1. Следните „други подробности“, посочени в член 87, параграф 3 от Основния регламент, се вписват в регистъра на заявките за правна закрила на Общността на сортовете растения:
а)
датата на публикуване, когато това публикуване е свързано с изчисляването на сроковете;
б)
всяко възражение, заедно с датата, името и адреса на лицето, което прави възражението, и тези на неговия процесуален представител;
в)
данни, свързани с право на приоритет (дата на по-ранна заявка и държава, в която тази заявка е подадена);
г)
исковете, заведени на основание правата, посочени в член 98, параграф 4 и член 99 от Основния регламент, относно предоставянето на правна закрила на Общността на сортовете растения и окончателното решение или всякакво друго решение за прекратяване на производството по тези искове.
2. Следните „други подробности“, посочени в член 87, параграф 3 от Основния регламент, се вписват в регистъра за правна закрила на Общността на сортовете растения при поискване:
а)
предоставянето на правото на закрила на Общността на сортовете растения като обезпечение или като предмет на други вещни права; или
б)
исковете, заведени на основание правата, посочени в член 98, параграфи 1 и 2 и член 99 от Основния регламент, свързани с правната закрила на Общността на сортовете растения, както и окончателното решение или всякакво друго решение за прекратяване на производството по тези искове.
3. Председателят на Службата определя условията за вписване и може да реши допълнителни подробности да бъдат вписани в регистрите в интерес на управлението на Службата.
Председателят на Службата определя формата на регистрите. Регистрите могат да се поддържат под формата на електронна база данни.
Член 79
Вписване на прехвърляне на право на закрила на Общността на сортовете растения
1. Всяко прехвърляне на право на закрила на Общността на сортовете растения се вписва в регистъра за правна закрила на Общността на сортовете растения при представяне на писмени доказателства за прехвърлянето или на официални документи, потвърждаващи прехвърлянето, или на преписи от тези документи, достатъчни да се установи прехвърлянето. Службата съхранява копие от тези писмени доказателства в своите досиета.
Председателят на Службата определя формата и условията, при които тези писмени доказателства трябва да се съхраняват в досиетата на Службата.
2. Вписването на прехвърляне може да бъде отказано само в случай на неспазване на условията, предвидени в параграф 1 и в член 23 от Основния регламент.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат при всяко прехвърляне на правото на закрила Общността на сортовете растения, за което заявителят е бил вписан в регистъра на заявките за правна закрила на Общността на сортовете растения. Всяко позоваване на регистъра за правна закрила на Общността на сортовете растения се разбира като позоваване на регистъра на заявките за правна закрила на Общността на сортовете растения.
Член 80
Условия за вписване в регистрите
Без да се засягат другите разпоредби на Основния регламент или на настоящия регламент, молба за вписване или заличаване на вписване от регистрите може да бъде направена от всяко заинтересовано лице. Искането се прави писмено, придружено от подкрепящи документи.
Член 81
Условия за вписване в регистрите в особени случаи
1. Когато искано или предоставено право на закрила на Общността на сортовете растения е включено в производство по несъстоятелност или друго подобно производство, това подлежи на безплатно вписване в регистъра за правна закрила на Общността на сортовете растения по молба на компетентните национални органи. Това вписване следва също да бъде безплатно заличено по молба на компетентния национален орган.
2. Параграф 1 се прилага mutatis mutandis по отношение на исковете, заведени на основание правата, посочени в членове 98 и 99 от Основния регламент, както и окончателното решение или всякакво друго решение за прекратяване на производството по тези искове.
3. Когато сортове са идентифицирани съответно като първи и производни по същество сортове, искане за вписване от всички страни в производството може да бъде направено заедно или поотделно. В случай на искане от само една страна в производството, искането се придружава от достатъчни писмени доказателства за производството, посочени в член 87, параграф 2, буква з) от Основния регламент, за да замени искането на друга страна.
4. Когато е поискано вписване на изключителна договорна лицензия или на право на закрила на Общността на сортовете растения, предоставени като обезпечение или като предмет на други вещни права, това искане се придружава от достатъчни писмени доказателства.
Член 82
Публична проверка на регистрите
1. Всеки може да проверява регистрите в помещенията на Службата.
Достъп до регистрите и съдържащите се в тях документи се предоставя при същите срокове и условия, които са валидни за достъпа до документи на Службата по смисъла на член 84.
2. Проверката на място на регистрите е безплатна.
Извлечения от регистрите под каквато и да е форма, която изисква обработка или манипулации с данни, различни от копирането на документ или на части от него, се предоставят срещу заплащане на такса.
3. Председателят на Службата може да осигури публична проверка на регистрите в помещенията на националните агенции или определените подразделения, съгласно член 30, параграф 4 от Основния регламент.
Раздел 2
Съхранение на документи, публична проверка на документи и отглеждани сортове
Член 83
Съхранение на досиета
1. Документите под формата на оригинали или на копия, свързани с производство, се съхраняват в досиета, върху които е отбелязан номерът на производството, с изключение на тези документи, свързани с изключване или с искания за отвод на членове на отделението по жалбите, както и за членове на персонала на Службата или съответната служба за проверка, които се съхраняват отделно.
2. Службата съхранява едно копие, посочено в параграф 1 (копие от досието), което се смята за автентично и пълно копие на досието. Службата за проверка може да съхранява копие от документите, отнасящи се до тези производства (копие от проверката), но гарантира изпращане на тези оригинали, с които Службата не разполага.
3. Оригиналните документи, подадени от страните в производството, които са в основата на всички електронни досиета, могат да бъдат унищожени след изтичането на определен срок от датата на получаването им в Службата.
4. Председателят на Службата определя подробностите по формата, под която досиетата да се съхраняват, срока, през който досиетата трябва да се съхраняват, и срока, посочен в параграф 3.
Член 84
Достъп до документите на Службата
1. Административният съвет следва да приеме практическия ред за достъп до документи на Службата, включително до регистрите.
2. Административният съвет следва да приеме категориите документи на Службата, които да се предоставят директно на разположение на широката общественост чрез публикации, включително публикации в електронните средства за информация.
Член 85
Проверка на отглеждането на сортовете
1. Искане за проверка на отглеждането на сортовете се адресира писмено до Службата. Със съгласието на Службата се урежда достъп до тестовите площи от службата за проверка.
2. Без да се засяга член 88, параграф 3 от Основния регламент, разпоредбите на настоящия регламент не препятстват пълния публичен достъп до тестовите площи, при условие че всички отглеждани сортове са защитени от код, че Службата е взела и е одобрила подходящи мерки срещу всякаква кражба на материал от службата за проверка и че са предприети всички необходими стъпки за защита правата на заявителя или титуляря на правна закрила на Общността на сортовете растения.
3. Председателят на Службата може да определи условията по процедурата за проверка на отглежданите сортове и може да организира контрола на защитните мерки, предвидени съгласно параграф 2.
Член 86
Поверителна информация
С цел запазване поверителността на информацията Службата предоставя безплатно формуляри за използване от заявителя за правна закрила на Общността на сортовете растения, за да поиска поверителната обработка на данните, отнасящи се до компонентите, посочени в член 88, параграф 3 от Основния регламент.
Раздел 3
Публикации
Член 87
Официален бюлетин на Службата
1. Публикацията, която излиза най-малко на всеки два месеца съгласно член 89 от Основния регламент, се нарича Официален бюлетин на Службата на Общността за сортовете растения (наричан по-нататък „Официален бюлетин на Службата“).
2. Официалният бюлетин на Службата съдържа също информацията, вписана в регистрите съгласно член 78, параграф 1, букви в) и г) и параграф 2, както и член 79.
3. Председателят на Службата определя начина, по който се публикува Официалният бюлетин.
Член 88
Публикуване на молби за лицензии, давани от Службата, и решения по тях
Датата на получаване на молба за лицензия, предоставена от Службата, и датата на постановяване на решението по тази молба, имената и адресите на страните в производството и типа на исканото или взетото решение, се публикуват в Официалния бюлетин на Службата. В случай на решение за даване на право за задължителна лицензия съдържанието на това решение следва също да се публикува.
Член 89
Публикуване на жалби и решения по тях
Датата на получаване на жалбата, датата на постановяване на решение по тази жалба, имената и адресите на страните в производството и типа на исканото или взетото решение се публикуват в Официалния бюлетин на Службата.
ГЛАВА II
Административно и правно сътрудничество
Член 90
Изпращане на информация
1. Информация, която трябва се обменя съгласно член 90 от Основния регламент, се изпраща директно между органите, посочени в тази разпоредба.
2. Изпращането на информация, посочено в член 91, параграф 1 от Основния регламент, от или до Службата, може да бъде извършено чрез компетентните служби за сортовете растения на държавите-членки, безплатно.
3. Параграф 2 се прилага mutatis mutandis към изпращането на информация, посочено член 91, параграф 1 от Основния регламент, извършвано към или от службата за проверка. Службата получава копие от това съобщение.
Член 91
Проверка чрез съдилищата или прокуратурите на държавите-членки или чрез тяхно посредничество
1. Проверката на документите, посочени в член 91, параграф 1 от Основния регламент, се извършва върху копия на документите, издадени от Службата изключително за тази цел.
2. Съдилищата или прокуратурите на държавите-членки могат, по време на производства пред тях, да предоставят документите, изпратени от Службата, на разположение за проверка от трети лица. Тази проверка се осъществява при спазване на член 88 от Основния регламент; Службата не събира такса за това.
3. При предаване на досиетата до съдилищата или прокуратурите на държавите-членки Службата указва ограниченията, на които подлежат проверките на документите относно заявките за или предоставените права на закрила на Общността на сортовете растения съгласно член 88 от Основния регламент.
Член 92
Производство при съдебна поръчка
1. Всяка държава-членка определя централен орган, който е отговорен за получаването на съдебни поръчки, направени от Службата, и предаването им на съдилищата или компетентния орган с оглед тяхното изпълнение.
2. Службата изготвя съдебните поръчки на езика на компетентния съд или орган или прилага към тях превод на този език.
3. При резервата на параграфи 4 и 5 компетентният съд или орган прилага своето собствено национално право за производствата, които трябва да бъдат следвани за изпълнение на тези съдебни поръчки. По-специално, той прилага подходящите принудителни мерки, предвидени от неговото национално право.
4. Службата се информира за времето и мястото на събирането на доказателствата или други юридически мерки и информира страните в производството, съответните свидетели и експерти.
5. По искане от Службата компетентният съд или орган разрешава присъствие на член на персонала на съответната Служба и им позволява да задават въпроси на всяко лице, което дава показания, пряко или чрез посредничеството на компетентния съд или орган.
6. Изпълнението на съдебните поръчки не води до плащане на такси или разноски от какъвто и да е характер. Въпреки това държавата-членка, в която се изпълняват съдебните поръчки, има право да изиска от Службата да възстанови възнагражденията, платени на експертите и преводачите, както и разноските, произтичащи от производството съгласно параграф 5.
ДЯЛ VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 93
Регламент (ЕО) № 1239/95 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение III.
Член 94
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 17 септември 2009 година.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 874/2009,
annettu 17 päivänä syyskuuta 2009,
yksityiskohtaisista säännöistä neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 soveltamiseksi menettelyssä yhteisön kasvilajikevirastossa
(uudelleenlaadittu)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista 27 päivänä heinäkuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 (1) ja erityisesti sen 114 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Yksityiskohtaisista säännöistä neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 soveltamiseksi menettelyssä yhteisön kasvilajikevirastossa 31 päivänä toukokuuta 1995 annettua komission asetusta (EY) N:o 1239/95 (2) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin (3). Koska uusia muutoksia tehdään mainittuun asetukseen, selkeyden vuoksi se olisi uudelleenlaadittava.
(2)
Asetuksella (EY) N:o 2100/94 luodaan uusi yhteisön kasvinjalostajanoikeusjärjestelmä, joka mahdollistaa koko yhteisössä voimassa olevan kasvinjalostajanoikeuden.
(3)
Yhteisön kasvilajikeviraston, jäljempänä ’virasto’, olisi toteutettava tällainen järjestelmä tehokkaalla tavalla ja tutkintavirastojen olisi avustettava sitä suorittamalla kyseisten kasvilajikkeiden tekninen tutkimus, ja se voi käyttää hyväkseen kansallisten yksiköiden palveluita tai omaa tätä tarkoitusta varten perustettua yksikköään. Tässä yhteydessä on välttämätöntä määritellä viraston ja sen omien yksiköiden välinen yhteys sekä tutkintavirastojen ja kansallisten yksiköiden välinen yhteys.
(4)
Viraston olisi maksettava tutkintavirastoille suoritetusta teknisestä tutkimuksesta täysimääräinen korvaus aiheutuneista kuluista. Hallintoneuvoston olisi vahvistettava yhdenmukaiset menetelmät kulujen laskemiseksi.
(5)
Viraston tekemistä päätöksistä saa hakea muutosta sen valituslautakunnalta. Valituslautakunnan menettelyjä koskevat säännökset olisi hyväksyttävä. Hallintoneuvosto voi tarvittaessa perustaa yhden tai useampia ylimääräisiä valituslautakuntia.
(6)
Jäsenvaltion tai jonkin sellaisen kolmannen maan, joka on uusia kasvilajikkeita suojaavan kansainvälisen liiton (UPOV) jäsen, viranomaisten vastuulla laadittuja tutkimuskertomuksia olisi pidettävä riittävänä perusteena päätöksen tekemistä varten.
(7)
Sähköisten menetelmien käyttö olisi sallittava esitettäessä hakemuksia, väitteitä ja valituksia sekä viraston antaessa tiedoksi asiakirjoja. Lisäksi virastolle olisi annettava mahdollisuus myöntää yhteisön kasvinjalostajanoikeuksia koskevia todistuksia sähköisessä muodossa. Myös yhteisön kasvinjalostajanoikeuksia koskevaa tietoa olisi voitava julkaista sähköisesti. Myös menettelyihin liittyvien asiakirjojen sähköinen arkistointi olisi sallittava.
(8)
Viraston pääjohtajalle olisi annettava valtuudet määrittää kaikki sähköisten viestimien käyttöön ja sähköiseen tallennukseen liittyvät tarvittavat yksityiskohdat.
(9)
Asetuksen (EY) N:o 2100/94 23, 29, 34, 35, 36, 42, 45, 46, 49, 50, 58, 81, 85, 87, 88 ja 100 artiklan tietyissä säännöksissä säädetään jo nimenomaisesti, että niiden täytäntöönpanoa varten laaditaan tai voidaan laatia yksityiskohtaiset säännöt. Samaa tarkoitusta varten laaditaan muita yksityiskohtaisia sääntöjä, jos selvennystä tarvitaan.
(10)
Yhteisön kasvinjalostajanoikeuden siirtyminen tai sen saantiin liittyvän oikeuden siirtyminen olisi määriteltävä rekistereihin tehtäviä merkintöjä koskevissa säännöissä.
(11)
Asiassa on kuultu yhteisön kasvilajikeviraston hallintoneuvostoa.
(12)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat kasvinjalostajanoikeuksia käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
MENETTELYN OSAPUOLET, VIRASTO JA TUTKINTAVIRASTOT
I LUKU
menettelyn osapuolet
1 artikla
Menettelyn osapuolet
1. Seuraavat henkilöt voivat olla osapuolia menettelyssä yhteisön kasvilajikevirastossa, jäljempänä ’virasto’:
a)
yhteisön kasvinjalostajanoikeuden hakija;
b)
asetuksen (EY) N:o 2100/94 59 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu väitteentekijä;
c)
yhteisön kasvinjalostajanoikeuden haltija tai haltijat, jäljempänä ’haltija’;
d)
henkilö, jonka hakemus tai pyyntö on edellytys viraston päätökselle.
2. Virasto voi sallia myös muiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden väliintulon kirjallisesta pyynnöstä, jos nämä ovat suoraan ja henkilökohtaisesti menettelyn asianosaisia.
3. Luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä sekä muuta yhteisöä, joka on kyseiseen yhteisöön sovellettavan lain mukainen oikeushenkilö, pidetään 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuna henkilönä.
2 artikla
Menettelyn osapuolten nimeäminen
1. Menettelyn osapuolen nimi ja osoite on ilmoitettava.
2. Luonnollisista henkilöistä ilmoitetaan henkilön suku- ja etunimet. Oikeushenkilöiden nimet samoin kuin yhtiöiden ja yritysten nimet ilmoitetaan niiden virallisessa muodossa.
3. Osoitteissa on oltava kaikki asiaankuuluva hallinnollinen tieto, mukaan lukien sen valtion nimi, jossa menettelyn osapuolella on koti- tai toimipaikka tai jossa laitoksen kotipaikka sijaitsee. Jokaista menettelyn osapuolta kohden on asianmukaista ilmoittaa ainoastaan yksi osoite; jos osoitteita ilmoitetaan useampia, ainoastaan ensiksi mainittu osoite otetaan huomioon, jollei menettelyn asianomainen nimeä yhtä osoitteista tiedoksianto-osoitteekseen.
Viraston pääjohtaja päättää osoitteeseen liittyvistä yksityiskohdista sekä muihin tiedonsiirtoyhteyksiin liittyvistä asiaankuuluvista yksityiskohdista.
4. Jos menettelyn osapuoli on oikeushenkilö, on myös ilmoitettava sen luonnollisen henkilön nimi ja osoite, joka laillisesti edustaa menettelyn osapuolta asiaankuuluvan kansallisen lainsäädännön nojalla. Edellä 2 kohdan säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin tähän luonnolliseen henkilöön.
Virasto voi sallia poikkeuksia ensimmäisestä alakohdasta.
5. Jos komissio tai jäsenvaltio on osallisena menettelyssä, sen on ilmoitettava edustajansa jokaiseen menettelyyn, johon se osallistuu.
3 artikla
Menettelyn osapuolten käyttämät kielet
1. Menettelyn osapuolen ensimmäiseen virastolle antamaan ja allekirjoittamaan asiakirjaan valitsemaa Euroopan unionin virallista kieltä on käytettävä, kunnes virasto tekee lopullisen päätöksensä.
2. Jos menettelyn osapuoli toimittaa allekirjoittamansa, jollakin muulla kuin 1 kohdan mukaisesti käytettävällä Euroopan unionin virallisella kielellä laaditun asiakirjan, asiakirja katsotaan vastaanotetuksi, kun virastolla on käytettävissään asiakirjasta muun yksikön toimittama käännös tarvittavalle kielelle. Virasto voi sallia tästä vaatimuksesta poikkeamisen.
3. Jos suullisessa menettelyssä osapuoli käyttää jotakin muuta Euroopan unionin virallista kieltä kuin jota viraston toimivaltaiset virkamiehet tai muut menettelyn osapuolet taikka nämä molemmat käyttävät ja jota kieltä myös hänen olisi käytettävä, hänen on huolehdittava simultaanitulkkauksen järjestämisestä käyttämälleen kielelle. Jollei sellaisesta tulkkauksesta ole huolehdittu, suullinen menettely voi jatkua viraston toimivaltaisten virkamiesten käyttämällä kielellä sekä menettelyn toisten osapuolten käyttämillä kielillä.
4 artikla
Kielet suullisessa menettelyssä ja todistelun vastaanottamisessa
1. Jokainen osapuoli, todistaja ja asiantuntija, jota kuullaan suullisessa menettelyssä, saa käyttää jotain Euroopan unionin virallisista kielistä.
2. Jos 1 kohdassa mainittu todistelu sallitaan menettelyn osapuolen pyynnöstä eikä menettelyn osapuoli, todistaja tai asiantuntija kykene ilmaisemaan itseään riittävästi millään Euroopan unionin virallisella kielellä, heitä voidaan kuulla ainoastaan, jos se menettelyn osapuoli, joka on kutsunut todistajan kuultavaksi, huolehtii tulkkauksesta niille kielille, joita kaikki menettelyn osapuolet käyttävät, tai jos tällaista kieltä ei ole, tulkkaus on järjestettävä viraston henkilöstön käyttämälle kielelle.
Virasto voi sallia tarvittaessa poikkeuksia ensimmäisestä alakohdasta.
3. Viraston henkilöstön antamat lausunnot tai menettelyyn osallistuneiden henkilöiden, todistajien ja asiantuntijoiden jollakin Euroopan unionin virallisella kielellä suullisen menettelyn tai todistelun aikana antamat lausunnot merkitään yksityiskohtaisesti pöytäkirjaan sillä kielellä, jolla lausunto on annettu. Muilla kielillä annetut lausunnot otetaan pöytäkirjaan viraston toimivaltaisen henkilöstön käyttämällä kielellä.
5 artikla
Menettelyn osapuolten asiakirjojen kääntäminen
1. Jos menettelyn osapuoli jättää asiakirjan jollakin muulla kuin Euroopan unionin virallisella kielellä, virasto voi vaatia menettelyn osapuolelta vastaanotettujen asiakirjojen kääntämistä sille kielelle, jota joko toinen menettelyn osapuoli tai toimivaltainen viraston henkilöstön jäsen käyttää.
2. Jos menettelyn osapuolen on toimitettava tai hän on toimittanut käännöksen asiakirjasta, virasto voi vaatia häntä toimittamaan määräajassa todistuksen, että käännös vastaa alkuperäistä tekstiä.
3. Ellei 1 kohdassa tarkoitettua käännöstä eikä 2 kohdassa tarkoitettua todistusta toimiteta, pidetään asiakirjaa saapumatta jääneenä.
II LUKU
Virasto
1 jakso
Virastojen komiteat
6 artikla
Komitean jäsenten kelpoisuus
1. Asetuksen (EY) N:o 2100/94 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut komiteat koostuvat viraston pääjohtajan harkinnan mukaan teknisesti tai oikeudellisesti pätevistä jäsenistä tai molemmista.
2. Teknisen jäsenen on oltava kasvitieteen alalla loppututkinnon suorittanut tai kokemuksen kautta pätevöitynyt tällä alalla.
3. Oikeudellisen jäsenen on oltava joko oikeustieteellisen loppututkinnon suorittanut tai kokemuksen kautta pätevöitynyt henkisen omaisuuden tai kasvilajikerekisteröinnin alalla.
7 artikla
Komitean päätökset
1. Komitea käsittelee asetuksen (EY) N:o 2100/94 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut päätökset, jotka koskevat:
-
mainitun asetuksen 67 artiklan 2 kohdan mukaista päätöksen lykkäämättä jättämistä,
-
mainitun asetuksen 70 artiklan mukaista oikaisua,
-
mainitun asetuksen 80 artiklan mukaista menetetyn määräajan palauttamista, ja
-
mainitun asetuksen 85 artiklan 2 kohdan ja tämän asetuksen 75 artiklan mukaista kulujen jakamista.
2. Komitean päätös tehdään sen jäsenten enemmistöllä.
8 artikla
Komitean yksittäisen jäsenen toimivalta
1. Komitea nimeää yhden jäsenistään esittelijäksi, joka toimii komitean puolesta.
2. Esittelijä voi erityisesti
a)
suorittaa 25 artiklassa säädettyjä tehtäviä ja valvoa 13 ja 14 artiklassa tarkoitettujen tutkintavirastojen kertomusten toimittamista;
b)
jatkaa menettelyä virastossa, tiedottaa havaituista puutteista, jotka menettelyn osapuolen on korjattava, ja asettaa määräaikoja; ja
c)
varmistaa osapuolten välisessä menettelyssä tiiviin neuvonpidon ja tietojen vaihdon.
9 artikla
Pääjohtajan asema
Viraston pääjohtaja varmistaa hänen hoitoonsa uskottujen päätösten yhdenmukaisuuden. Hän erityisesti vahvistaa edellytykset, joiden mukaan päätökset tehdään asetuksen (EY) N:o 2100/94 59 artiklan väitteistä mainitun asetuksen 61, 62, 63 tai 66 artiklan mukaisista päätöksistä.
10 artikla
Neuvottelut
Viraston henkilöstön jäsenet saavat käyttää maksutta asetuksen (EY) N:o 2100/94 30 artiklan 4 kohdan mukaisesti nimettyjen kansallisten yksiköiden sekä tämän asetuksen 13 ja 14 artiklassa tarkoitettujen tutkintavirastojen tiloja järjestääkseen määräajoin neuvotteluja menettelyn osapuolten ja kolmansien kanssa.
2 jakso
Valituslautakunta
11 artikla
Valituslautakunta
1. Perustetaan valituslautakunta valitusten ratkaisemiseksi asetuksen (EY) N:o 2100/94 67 artiklassa tarkoitetuista päätöksistä. Tarvittaessa hallintoneuvosto voi viraston ehdotuksesta perustaa useampia valituslautakuntia. Tällöin sen on määritettävä valituslautakuntien välinen työnjako.
2. Kukin valituslautakunta koostuu teknisesti ja oikeudellisesti pätevistä jäsenistä: 6 artiklan 2 ja 3 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin. Puheenjohtajan on oltava oikeudellisesti pätevä jäsen.
3. Valituslautakunnan puheenjohtajan on uskottava valituksen tutkinta yhdelle lautakunnan jäsenistä, joka toimii esittelijänä. Tällaiseen tehtävään voi sisältyä tarvittaessa todistelun vastaanottaminen.
4. Valituslautakunnan päätökset tehdään sen jäsenten enemmistöllä.
12 artikla
Valituslautakunnan kirjaamo
1. Viraston pääjohtaja perustaa valituslautakuntaan kirjaamon; viraston henkilöstön jäsenet ovat esteellisiä, jos he ovat osallistuneet menettelyyn, jossa valituksenalainen päätös tehtiin.
2. Kirjaamon työntekijät vastaavat erityisesti:
-
suullisen menettelyn pöytäkirjan pitämisestä sekä todistelun järjestämisestä tämän asetuksen 63 artiklan mukaisesti,
-
kulujen jakamisesta asetuksen (EY) N:o 2100/94 85 artiklan 5 kohdan ja tämän asetuksen 76 artiklan mukaisesti, ja
-
tämän asetuksen 77 artiklassa tarkoitettujen kulujen maksun vahvistamisesta.
III LUKU
Tutkintavirastot
13 artikla
Tehtävän antaminen asetuksen (EY) N:o 2100/94 55 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle tutkintavirastolle
1. Kun hallintoneuvosto siirtää vastuun teknisestä tutkimuksesta jäsenvaltion toimivaltaiselle virastolle, viraston pääjohtajan on ilmoitettava tehtävästä tällaiselle virastolle, jäljempänä ’tutkintavirasto’. Toimeksianto tulee voimaan päivänä, jona viraston pääjohtaja ilmoittaa asiasta. Tätä säännöstä sovelletaan soveltuvin osin tutkintavirastolle annettua tehtävää peruutettaessa, jollei tämän asetuksen 15 artiklan 6 kohdasta muuta johdu.
2. Tutkintaviraston henkilöstön jäsen, joka osallistuu tekniseen tutkimukseen, ei saa ilman lupaa käyttää tai paljastaa kenellekään asiaankuulumattomalle henkilölle tosiseikkoja, asiakirjoja tai muita teknisen tutkimuksen suorittamisen aikana tai yhteydessä tietoonsa saamiaan tietoja. Tämä velvoite jatkuu kyseisen teknisen tutkimuksen päätyttyä sen jälkeen, kun tutkijat ovat lopettaneet tehtävänsä ja kyseiselle tutkintavirastolle annettu tehtävä on peruutettu.
3. Edellä olevan 2 kohdan säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin kasvilajikkeesta saatuun aineistoon, jonka hakija on tarjonnut tutkintaviraston käytettäväksi.
4. Virasto valvoo 2 ja 3 kohdan noudattamista ja päättää tutkintaviraston henkilöstön jäsenten jääväämisestä tai heihin kohdistetuista väitteistä asetuksen (EY) N:o 2100/94 81 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
14 artikla
Tehtävän antaminen asetuksen (EY) N:o 2100/94 55 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulle tutkintavirastolle
1. Jos virasto aikoo uskoa yksiköille vastuun lajikkeiden teknisestä tutkimuksesta asetuksen (EY) N:o 2100/94 55 artiklan 2 kohdan mukaisesti, sen on hallintoneuvoston suostumuksen saamiseksi toimitettava sille perusteltu selvitys tällaisen yksikön teknisestä soveltuvuudesta tutkintavirastoksi.
2. Jos virasto aikoo perustaa oman yksikön lajikkeiden teknistä tutkimista varten asetuksen (EY) N:o 2100/94 55 artiklan 2 kohdan mukaisesti, sen on hallintoneuvoston suostumuksen saamiseksi toimitettava sille perusteltu selvitys tällaisen yksikön teknisestä ja taloudellisesta soveltuvuudesta siihen tarkoitukseen sekä yksikön sijainnista.
3. Kun hallintoneuvosto antaa suostumuksensa 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuille perustelluille selvityksille, viraston pääjohtaja voi tiedottaa tästä 1 kohdassa tarkoitetuille yksiköille tai vastaavasti julkaista 2 kohdassa tarkoitetulle yksikölle uskotun tutkintatehtävän Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Tämä tutkintatehtävän antaminen on mahdollista peruuttaa ainoastaan hallintoneuvoston suostumuksella. Edellä olevaa 13 artiklan 2 ja 3 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yksikön henkilöstön jäseniin.
15 artikla
Menettely tutkintatehtävässä
1. Tutkintavirastolle annettu tutkintatehtävä toteutetaan viraston ja tutkintaviraston välisellä kirjallisella sopimuksella, jossa määritetään tutkintaviraston suorittaman kasvilajikkeiden teknisen tutkimuksen kulku sekä asetuksen (EY) N:o 2100/94 58 artiklassa tarkoitettu maksu. Kun on kyse tämän asetuksen 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta omasta yksiköstä, annettu tutkintatehtävä toteutetaan noudattaen viraston antamia työmenetelmiä koskevia sisäisiä sääntöjä.
2. Kirjallisella sopimuksella on sellainen vaikutus, että tutkintaviraston henkilöstön jäsenten sopimuksen mukaisesti tekemiä tai tehtäväksi annettuja toimia pidetään kolmanteen nähden viraston tekeminä toimina.
3. Jos tutkintavirasto aikoo käyttää hyväkseen muiden teknisesti pätevien elinten palveluita asetuksen (EY) N:o 2100/94 56 artiklan 3 kohdan mukaisesti, tällaiset elimet on mainittava viraston kanssa tehdyssä sopimuksessa. Asetuksen (EY) N:o 2100/94 81 artiklan 2 kohdan sekä tämän asetuksen 13 artiklan 2 ja 3 kohdan säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin henkilöstön jäseniin, joiden on allekirjoitettava kirjallinen sitoumus noudattaa vaitiolovelvollisuutta.
4. Viraston on maksettava tutkintavirastolle suoritetusta teknisestä tutkimuksesta täysimääräinen korvaus aiheutuneista kuluista. Hallintoneuvoston on määritettävä yhtenäiset menetelmät kulujen laskemiseksi sekä yhtenäiset kulutekijät, joita on sovellettava kaikkiin asianomaisiin tutkintavirastoihin.
5. Tutkintavirasto esittää määräajoin virastolle erittelyn kyseisen teknisen tutkimuksen suorittamiseen ja tarvittavien vertailukokoelmien ylläpitoon liittyvistä kustannuksista. Kun on kyse 3 kohdassa tarkoitetuista olosuhteista, tutkintavirasto esittää virastolle elimiä koskevan erillisen tilintarkastuskertomuksen.
6. Tutkintavirastolle annetun tehtävän peruuttaminen ei ole mahdollista ennen päivää, jona 1 kohdassa tarkoitetun kirjallisen sopimuksen kumoaminen tulee sovellettavaksi.
II OSASTO
ERITYISET MENETTELYT VIRASTOSSA
I LUKU
Hakemus yhteisön kasvinjalostajanoikeuden saamiseksi
1 jakso
Hakijan toimet
16 artikla
Hakemuksen jättäminen
1. Hakemus yhteisön kasvinjalostajanoikeuden saamiseksi jätetään virastoon tai kansallisiin yksiköihin tai asetuksen (EY) N:o 2100/94 30 artiklan 4 kohdan nojalla perustettuihin omiin yksiköihin.
Virastoon jätettävä hakemus voidaan tehdä paperimuodossa tai sähköisesti. Kansallisiin yksiköihin tai viraston yksiköihin hakemus on jätettävä paperimuodossa kahtena kappaleena.
2. Asetuksen (EY) N:o 2100/94 49 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan virastoon toimitettaviin tietoihin sisältyy:
-
tiedot hakijan ja tarvittaessa tämän menettelyyn valtuuttaman edustajan tunnistamiseksi,
-
kansallinen yksikkö tai viraston yksikkö, johon yhteisön kasvinjalostajanoikeuksia koskeva hakemus on jätetty, ja
-
kyseisen lajikkeen väliaikainen nimi.
3. Virasto asettaa maksutta saataville seuraavat lomakkeet:
a)
hakemuslomake ja tekninen kyselylomake yhteisön kasvinjalostajanoikeutta koskevan hakemuksen tekemiseksi;
b)
lomake, jolla toimitetaan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot ja jossa ilmoitetaan seuraamuksista, jollei hakija toimita tietoja.
4. Hakijan on täytettävä ja allekirjoitettava 3 kohdassa mainitut lomakkeet. Jos hakemus jätetään sähköisesti, sen allekirjoittamisen osalta on noudatettava 57 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa.
17 artikla
Hakemuksen vastaanottaminen
1. Kun asetuksen (EY) N:o 2100/94 30 artiklan 4 kohdan mukainen kansallinen yksikkö, jolle tehtävä on annettu, tai mainitun kohdan nojalla perustettu oma yksikkö vastaanottaa hakemuksen, se toimittaa mainitun asetuksen 49 artiklan 2 kohdan mukaisesti hakemuksen ja sen vastaanottokuitin virastolle. Vastaanottokuitissa on oltava ainakin kansallisen yksikön tai viraston yksikön rekisterinumero, toimitettujen asiakirjojen lukumäärä sekä päivämäärä, jona hakemus vastaanotettiin kansallisessa yksikössä tai omassa yksikössä. Jäljennöksen toimitetusta vastaanottokuitista toimittaa hakijalle kansallinen yksikkö tai oma yksikkö.
2. Kun virasto vastaanottaa hakemuksen suoraan hakijalta tai oman yksikön tai kansallisen yksikön välityksellä, sen on, rajoittamatta muiden säännösten soveltamista, merkittävä asiakirjat rekisterinumerolla sekä virastoon saapumispäivämäärällä ja annettava hakijalle vastaanottokuitti. Kuitissa on oltava vähintään viraston antama rekisterinumero, vastaanotettujen asiakirjojen lukumäärä ja päivämäärä, jona hakemus vastaanotettiin virastossa, sekä asetuksen (EY) N:o 2100/94 51 artiklan mukainen hakemuspäivä. Jäljennös vastaanottokuitista on lähetettävä kansalliselle yksikölle tai omalle yksikölle, jonka välityksellä hakemus viraston puolesta vastaanotettiin.
3. Jos virasto vastaanottaa hakemuksen oman yksikön tai kansallisen yksikön välityksellä sen jälkeen, kun yksi kuukausi on kulunut siitä, kun hakija on toimittanut hakemuksen, asetuksen (EY) N:o 2100/94 51 artiklan mukainen hakemuspäivä ei saa olla aikaisempi kuin päivämäärä, jona hakemus vastaanotettiin virastossa, ellei virasto osoita riittävän asiakirja-aineiston perusteella, että hakija on toimittanut sille tiedot asetuksen (EY) N:o 2100/94 49 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja tämän asetuksen 16 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
18 artikla
Asetuksen (EY) N:o 2100/94 50 artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset
1. Jos virasto huomaa, ettei hakemus täytä asetuksen (EY) N:o 2100/94 50 artiklan 1 kohdassa säädettyjä edellytyksiä, sen on ilmoitettava hakijalle havaituista puutteista ja siitä, että ainoastaan sitä päivämäärää, jona riittävät tiedot saadaan hakijalta poistamaan havaitut puutteet, pidetään mainitun asetuksen 51 artiklassa tarkoitettuna hakemuspäivänä.
2. Hakemus täyttää asetuksen (EY) N:o 2100/94 50 artiklan 1 kohdan i alakohdassa säädetyt edellytykset ainoastaan, jos aika ja maa on ilmoitettu mainitun asetuksen 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ensimmäisen luovutuksen osalta, tai mainittujen tietojen puuttuessa on ilmoitettu, ettei tällaista luovutusta ole vielä tapahtunut.
3. Hakemus täyttää asetuksen (EY) N:o 2100/94 50 artiklan 1 kohdan j alakohdassa säädetyt edellytykset ainoastaan, jos aika ja maa, jossa aikaisempi lajiketta koskeva hakemus on esitetty, on hakijan tietojen mukaan ilmoitettu koskien
-
lajikkeen hakemusta lajikkeen omistajan oikeuden myöntämiseen, ja
-
hakemusta lajikkeen virallisen hyväksymisen todentamista ja markkinoille saattamista varten, jos virallinen hyväksyminen sisältää lajikkeen virallisen kuvauksen
jäsenvaltiossa tai valtiossa, joka on uusia kasvilajikkeita suojaavan kansainvälisen liiton jäsen.
19 artikla
Asetuksen (EY) N:o 2100/94 50 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut edellytykset
1. Jos virasto huomaa, ettei hakemus täytä tämän artiklan 2, 3 ja 4 kohdan tai tämän asetuksen 16 artiklan säännöksiä, sen on sovellettava 17 artiklan 2 kohtaa, mutta vaadittava hakijaa korjaamaan havaitut puutteet asettamansa määräajan kuluessa. Jos näitä puutteita ei korjata hyvissä ajoin, viraston on hylättävä hakemus viipymättä asetuksen (EY) N:o 2100/94 61 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti.
2. Hakemuksessa on oltava seuraavat yksityiskohdat:
a)
hakijan kansallisuus, jos hän on luonnollinen henkilö, ja tämän asetuksen 2 artiklassa tarkoitettu hänen nimeämänsä menettelyn osapuoli ja, jollei hän itse ole lajikkeen kasvattaja, lajikkeen kasvattajan nimi ja osoite;
b)
suvun, lajin tai alalajin, johon lajike kuuluu, latinankielinen nimi ja yleisnimi;
c)
ne lajikkeen ominaispiirteet, jotka hakijan käsityksen mukaan ovat selvästi erotettavissa muista lajikkeista; mainitut muut lajikkeet voidaan nimetä testauksessa käytettäviksi vertailulajikkeiksi;
d)
jalostus, ylläpito ja lisäys; tietojen on sisällettävä
-
lajikkeen ominaispiirteet, lajikenimi tai, mainittujen tietojen puuttuessa, alustava kuvaus, ja muun lajikkeen tai muiden lajikkeiden viljely, jota aineistoa on käytettävä toistuvasti lajikkeen tuottamiseen, tai
-
ominaispiirteet, joita on geneettisesti muunnettu, kun kyseinen lajike on Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/18/EY (4) 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu geneettisesti muunnettu organismi;
e)
alue ja maa, jossa lajike jalostettiin tai keksittiin ja kehitettiin;
f)
aika ja paikka lajikkeen lajikeosien tai sen korjatun aineiston ensimmäisen luovutuksen osalta lajikkeen uutuuden arvioimiseksi asetuksen (EY) N:o 2100/94 10 artiklan mukaisesti, tai ilmoitus siitä, ettei sellaista luovutusta ole vielä tapahtunut;
g)
viranomaisen maininta ja tämän asetuksen 18 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen hakemusten rekisterinumerot;
h)
olemassa olevat kansalliset kasvinjalostajanoikeudet tai kyseistä lajiketta koskevat patentit yhteisössä.
3. Virasto voi vaatia mitä tahansa tarpeellisia tietoja tai asiakirjoja sekä tarvittaessa teknisen tutkimuksen suorittamiseen liittyviä riittäviä piirroksia tai valokuvia asettamansa määräajan kuluessa.
4. Kun kyseinen lajike on direktiivin 2001/18/EY 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu geneettisesti muunnettu organismi, viraston on vaadittava hakijaa toimittamaan jäljennös toimivaltaisten viranomaisten kirjallisesta suostumuksesta, että lajike ei aiheuta vaaraa ympäristölle niiden teknisten tutkimusten perusteella, joita edellytetään suoritettaviksi asetuksen (EY) N:o 2100/94 55 ja 56 artiklan nojalla mainitun direktiivin vaatimusten mukaisesti.
20 artikla
Vaatimus etuoikeudesta
Jos hakija vaatii asetuksen (EY) N:o 2100/94 52 artiklan 2 kohdan mukaisesti etuoikeutta sellaisen hakemuksen osalta, joka ei ole aikaisin hakemus tämän asetuksen 18 artiklan 3 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesti ilmoitettavista hakemuksista, viraston on ilmoitettava, että etuoikeuspäivä voidaan antaa ainoastaan aikaisimmalle hakemukselle. Jos virasto on antanut vastaanottokuitin, jossa oleva hakemuksen jättöpäivä ei ole ilmoitettavista hakemuksista aikaisin, ilmoitettua etuoikeuspäivää pidetään mitättömänä.
21 artikla
Yhteisön kasvinjalostajanoikeus menettelyn aikana
1. Jos on aloitettu toimet hakijaa vastaan asetuksen (EY) N:o 2100/94 98 artiklan 4 kohdassa tarkoitetusta vaatimuksesta yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien hakemusrekisterissä, virasto voi lykätä hakemusmenettelyä. Virasto voi asettaa ajankohdan, jona se aikoo jatkaa ratkaisematonta menettelyä.
2. Kun lopullinen päätös tai mikä tahansa muu 1 kohdassa tarkoitetun toimen päätös on merkitty yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien hakemusrekisteriin, virasto jatkaa menettelyä. Se voi aloittaa menettelyn aikaisemmin, mutta ei kuitenkaan ennen 1 kohdan mukaisesti asetettua määräpäivää.
3. Kun yhteisön kasvinjalostajanoikeus siirretään viraston kannalta pätevästi toiselle henkilölle, tämä henkilö voi jatkaa ensimmäisen hakijan hakemusta omanaan, jos hän ilmoittaa siitä virastolle yhden kuukauden kuluessa yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien hakemusrekisterin antamasta lopullisesta ratkaisusta. Ensimmäisen hakijan jo suorittamat asetuksen (EY) N:o 2100/94 80 artiklan mukaiset maksut katsotaan myöhemmän hakijan maksamiksi.
2 jakso
Teknisen tutkimuksen suorittaminen
22 artikla
Testauksen suuntaviivat
1. Viraston pääjohtajan esityksestä hallintoneuvosto päättää testauksen suuntaviivoista. Päätöksen päivämäärä ja kyseinen kasvilaji julkaistaan 87 artiklassa tarkoitetussa virallisessa lehdessä.
2. Jos hallintoneuvosto ei ole päättänyt testauksen suuntaviivoista, viraston pääjohtaja voi päättää niistä väliaikaisesti. Väliaikainen päätös raukeaa hallintoneuvoston tekemän päätöksen päivänä. Jos viraston pääjohtajan väliaikainen päätös poikkeaa hallintoneuvoston päätöksestä, se ei vaikuta tekniseen tutkimukseen, joka on aloitettu ennen hallintoneuvoston tekemää päätöstä. Hallintoneuvosto voi päättää toisin olosuhteiden sitä vaatiessa.
23 artikla
Viraston pääjohtajan valtuus
1. Hallintoneuvoston päättäessä testausohjeista päätös sisältää pääjohtajalle oikeuden lisätä lajiketta koskevia lisäominaispiirteitä ja niiden ilmaisuja.
2. Jos viraston pääjohtaja käyttää 1 kohdassa tarkoitettuja oikeuksiaan, sovelletaan soveltuvin osin 22 artiklan 2 kohtaa.
24 artikla
Viraston tutkintavirastolle ilmoittaminen
Asetuksen (EY) N:o 2100/94 55 artiklan 3 kohdan mukaisesti viraston on toimitettava tutkintavirastolle lajikkeen osalta jäljennökset seuraavista asiakirjoista:
a)
hakemusasiakirja, teknisiä tietoja koskeva kyselylomake ja jokainen hakijan toimittama lisäasiakirja, joka sisältää tarvittavia tietoja teknisen tutkimuksen suorittamisesta;
b)
hakijan tämän asetuksen 86 artiklan mukaisesti täyttämät lomakkeet;
c)
asiakirjat, jotka liittyvät väitteeseen, joka perustuu sille väittämälle, etteivät asetuksen (EY) N:o 2100/94 7, 8 ja 9 artiklassa säädetyt edellytykset ole täyttyneet.
25 artikla
Viraston ja tutkintaviraston yhteistyö
Teknisestä tutkimuksesta vastuussa olevan tutkintaviraston henkilöstön ja 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti nimetyn esittelijän on teknisen tutkimuksen suorittamisen kaikissa vaiheissa toimittava yhteistyössä. Yhteistyö käsittää vähintään seuraavat seikat:
a)
teknisen tutkimuksen suorittamisen valvonta, mukaan lukien koepalstojen sijaintipaikkojen sekä esittelijän käyttämien menetelmien tarkastaminen;
b)
tutkintaviraston antamat tiedot kasvilajikkeen mahdollisesta aikaisemmasta luovuttamisesta, rajoittamatta kuitenkaan viraston muuta tarkastustyötä; ja
c)
tutkintaviraston välikertomuksen esittäminen kustakin kasvukaudesta virastolle.
26 artikla
Tutkimuskertomusten muoto
1. Asetuksen (EY) N:o 2100/94 57 artiklassa tarkoitettu tutkimuskertomus on tutkintaviraston henkilöstön vastuullisen jäsenen allekirjoitettava ja siinä on oltava maininta siitä, että tutkintakertomus on varattu viraston yksinomaiseen käyttöön mainitun asetuksen 57 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
2. Edellä olevan 1 kohdan säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin mihin tahansa virastolle jätettävään välikertomukseen. Tutkintavirasto antaa jäljennöksen tällaisesta välikertomuksesta suoraan hakijalle.
27 artikla
Muut tutkimuskertomukset
1. Virasto voi pitää riittävänä perusteena päätöksen tekemistä varten tutkimuskertomusta sellaisesta teknisestä tutkimuksesta saaduista tuloksista, jonka toimivaltainen viranomainen on kyseessä olevan lajin osalta toteuttanut tai jota se on toteuttamassa virallisia tarkoituksia varten jossain jäsenvaltiossa asetuksen (EY) N:o 2100/94 55 artiklan 1 kohdan mukaisesti, jos
a)
tekniseen tutkimukseen annettu aineisto on täyttänyt määrän ja laadun suhteen säädetyt vaatimukset asetuksen (EY) N:o 2100/94 55 artiklan 4 kohdan mukaisesti, jos tällaisista vaatimuksista on säädetty;
b)
tekninen tutkimus on toteutettu siten, että se on hallintoneuvoston toimeksiannon mukainen asetuksen (EY) N:o 2100/94 55 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ja se on suoritettu testausta koskevia suuntaviivoja tai yleisiä ohjeita noudattaen mainitun asetuksen 56 artiklan 2 kohdan sekä tämän asetuksen 22 ja 23 artiklan mukaisesti;
c)
virastolla on ollut tilaisuus valvoa kyseessä olevan teknisen tutkimuksen toteuttamista; ja
d)
jos lopullinen kertomus ei ole välittömästi saatavilla, kuhunkin kasvukauteen liittyvät väliaikaiset kertomukset on jätetty virastolle ennen tutkimuskertomusta.
2. Jos virasto ei katso 1 kohdassa tarkoitetun tutkimuskertomuksen muodostavan riittävää perustetta päätöksen tekemistä varten, se voi kuultuaan hakijaa ja kyseessä olevaa tutkimusvirastoa soveltaa asetuksen (EY) N:o 2100/94 55 artiklassa säädettyä menettelyä.
3. Viraston ja jäsenvaltion toimivaltaisen kansallisen kasvilajikeviraston on annettava toisilleen hallinnollista apua pitämällä pyynnöstä saatavilla jo olemassa olevat lajikkeita koskevat tutkimuskertomukset saman lajikkeen erotettavuuden, yhtenäisyyden ja pysyvyyden arvioimiseksi. Virasto tai kansallinen kasvilajikevirasto veloittaa tällaisen kertomuksen toimittamisesta toisilleen tietyn summan, josta kyseessä olevien virastojen kesken on sovittu.
4. Virasto voi pitää riittävänä perusteena päätöksen tekemistä varten tutkimuskertomusta sellaisesta teknisestä tutkimuksesta saaduista tuloksista, joka on toteutettu tai käynnissä virallisia tarkoituksia varten jossain kolmannessa maassa, joka on uusia kasvilajikkeita suojaavan kansainvälisen liiton (UPOV) jäsen, edellyttäen että tekninen tutkimus täyttää viraston ja tällaisen kolmannen maan toimivaltaisen viranomaisen välisessä kirjallisessa sopimuksessa vahvistetut vaatimukset. Näihin vaatimuksiin kuuluvat vähintään seuraavat:
a)
1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut aineistoon liittyvät vaatimukset;
b)
tekninen tutkimus on toteutettu testausta koskevia suuntaviivoja tai yleisiä ohjeita noudattaen asetuksen (EY) N:o 2100/94 56 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
c)
virastolla on ollut tilaisuus arvioida teknisessä tutkimuksessa käytettävien laitteiden soveltuvuutta asianomaisen lajin osalta kyseisessä kolmannessa maassa sekä valvoa kyseessä olevan teknisen tutkimuksen toteuttamista; ja
d)
1 kohdan d alakohdassa tarkoitetut kertomusten saatavuutta koskevat vaatimukset.
3 jakso
Kasvilajikkeen nimeäminen
28 artikla
Ehdotus lajikenimeksi
Hakijan ehdotus lajikenimeksi on allekirjoitettava ja jätettävä virastoon tai jätettävä kahtena kappaleena, jos nimiehdotukseen liittyy yhteisön kasvinjalostajanoikeutta koskeva hakemus, joka on jätetty kansalliseen yksikköön tai asetuksen (EY) N:o 2100/94 30 artiklan 4 kohdan nojalla perustettuun omaan yksikköön.
Viraston on pidettävä maksutta saatavilla lomakkeita lajikenimen ehdotuksia varten.
Jos lajikenimen ehdotus jätetään sähköisesti, sen allekirjoittamisen osalta on noudatettava tämän asetuksen 57 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa.
29 artikla
Ehdotuksen tarkastelu
1. Jos yhteisön kasvinjalostajanoikeutta koskevaan hakemukseen ei liity ehdotusta tai virasto ei voi hyväksyä ehdotettua lajikenimeä, viraston on ilmoitettava asiasta viipymättä hakijalle ja vaadittava tätä jättämään ehdotus tai uusi ehdotus ja ilmoitettava laiminlyönnistä aiheutuvat seuraamukset.
2. Kun virasto toteaa saadessaan teknisen tutkimuksen tulokset asetuksen (EY) N:o 2100/94 57 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ettei hakija ole jättänyt ehdotusta lajikenimeksi, sen on viipymättä hylättävä yhteisön kasvinjalostajanoikeutta koskeva hakemus mainitun asetuksen 61 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti.
30 artikla
Suuntaviivat lajikenimien määrittämiseksi
Hallintoneuvoston vahvistamissa suuntaviivoissa on annettava yhdenmukaiset ja lopulliset perusteet, jotka koskevat asetuksen (EY) N:o 2100/94 63 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitettuja lajikenimen geneerisen nimeämisen esteitä.
II LUKU
Väite
31 artikla
Väitteen tekeminen
1. Asetuksen (EY) N:o 2100/94 59 artiklassa tarkoitetuissa väitteissä on oltava:
a)
hakijan nimi ja sen hakemuksen rekisterinumero, jota vastaan väite esitetään;
b)
sen henkilön nimi, joka tekee väitteen tämän asetuksen 2 artiklassa tarkoitetun menettelyn osapuolena;
c)
jos väitteentekijä on nimennyt itselleen edustajan menettelyyn, tämän nimi ja osoite;
d)
asetuksen (EY) N:o 2100/94 59 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut perusteet, joihin tehty väite perustuu, sekä väitteen tueksi esitetyt erityiset tosiseikat, todistusaineisto ja perustelut.
2. Jos samaa yhteisön kasvinjalostajanoikeutta koskevaa hakemusta vastaan tehdään useita väitteitä, virasto voi käsitellä nämä väitteet samassa menettelyssä.
32 artikla
Väitteen hylkääminen
1. Jos virasto havaitsee, ettei väite ole asetuksen (EY) N:o 2100/94 59 artiklan 1 ja 3 kohdan sekä tämän asetuksen 31 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukainen tai ei yksilöi riittävän selkeästi hakemusta, jota vastaan väite on tehty, viraston on hylättävä väite perusteettomana, jollei havaittuja puutteita ole korjattu sen asettamassa määräajassa.
2. Jos virasto toteaa, ettei väite ole muiden asetuksen (EY) N:o 2100/94 säännöksien tai tämän asetuksen säännöksien mukainen, viraston on hylättävä väite perusteettomana, jollei näitä puutteita ole korjattu ennen väitteen tekoajan päättymistä.
III LUKU
Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien voimassapitäminen
33 artikla
Haltijan velvoitteet asetuksen (EY) N:o 2100/94 64 artiklan 3 kohdan mukaisesti
1. Haltijan on sallittava tarkastaa kyseisen lajikkeen aineisto ja sijaintipaikka, jossa kasvilajikkeen identtistä kasvustoa ylläpidetään, niiden tietojen saamiseksi, joita tarvitaan lajikkeen muuttumattomana pysymisen toteamiseen asetuksen (EY) N:o 2100/94 64 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
2. Haltija on velvollinen pitämään kirjaa helpottaakseen asetuksen (EY) N:o 2100/94 64 artiklan 3 kohdan tarkoituksenmukaisten toimenpiteiden todentamista.
34 artikla
Suojatun lajikkeen tekninen todentaminen
Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 2100/94 87 artiklan 4 kohdan soveltamista suojatun lajikkeen tekninen todentaminen suoritetaan noudattaen niitä testauksen suuntaviivoja, joita sovellettiin asianmukaisesti, kun yhteisön kasvinjalostajanoikeus myönnettiin kyseiselle lajikkeelle, tämän asetuksen 22 sekä 24-27 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin virastoon, tutkintavirastoon ja haltijaan.
35 artikla
Muu aineisto teknistä todentamista varten
Kun haltija on toimittanut lajikeaineiston asetuksen (EY) N:o 2100/94 64 artiklan 3 kohdan mukaisesti, tutkintavirasto voi viraston suostumuksella todentaa toimitetun aineiston tarkastamalla muuta aineistoa, joka on otettu tiloilta, joilla aineistoa tuotetaan, haltijan toimesta tai tämän luvalla taikka jäsenvaltion virallisen elimen ottamana sen valtuuksien puitteissa.
36 artikla
Muutokset lajikenimiin
1. Kun lajikenimeä on muutettava asetuksen (EY) N:o 2100/94 66 artiklan mukaisesti, virasto ilmoittaa haltijalle muutosvaatimuksen perusteet, asettaa määräajan, jonka kuluessa haltijan on jätettävä sopiva ehdotus muutetuksi lajikenimeksi, ja viraston on ilmoitettava, että ehdotuksen puuttuessa yhteisön kasvinjalostajanoikeus voidaan peruuttaa mainitun asetuksen 21 artiklan mukaisesti.
2. Jos virasto ei voi hyväksyä muutettua lajikenimeä, sen on ilmoitettava viipymättä asiasta haltijalle, asetettava uusi määräaika, jonka kuluessa haltijan on jätettävä sopiva ehdotus, ja ilmoitettava, jos haltija tämän laiminlyö, että yhteisön kasvinjalostajanoikeus voidaan peruuttaa asetuksen (EY) N:o 2100/94 21 artiklan mukaisesti.
3. Soveltuvin osin tämän asetuksen 31 ja 32 artiklaa sovelletaan hakemusta vastaan asetuksen (EY) N:o 2100/94 66 artiklan 3 kohdan mukaisesti esitettyyn väitteeseen.
4. Jos lajikenimen muuttamista koskeva ehdotus jätetään sähköisesti, sen allekirjoittamisen osalta on noudatettava 57 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa.
IV LUKU
Kasvilajikeviraston myöntämä yhteisön lupa
1 jakso
Asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artiklan mukainen pakkolupa
37 artikla
Pakkoluvan hakeminen
1. Asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artiklan 1, 2 ja 5 kohdan mukaisessa pakkolupahakemuksessa on oltava:
a)
hakijan sekä vastapuolena olevan kyseisen lajikkeen haltijan nimi menettelyn osapuolina;
b)
lajikenimi ja kasvilaji, johon kyseinen lajike tai lajikkeet kuuluvat;
c)
ehdotus pakkolupaan sisältyviksi toimiksi;
d)
kyseisistä yleisistä eduista selonteko, joka sisältää yksityiskohtaiset tosiseikat, todistusaineiston ja perusteet, jotka on esitetty vaaditun yleisen edun tueksi;
e)
kun kyseessä on asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hakemus, ehdotus niiden henkilöiden luokaksi, joille pakkolupa myönnetään, tarvittaessa myös kyseiseen luokkaan liittyvät erityisedellytykset;
f)
ehdotus kohtuulliseksi korvaukseksi ja korvauksen laskentaperuste.
2. Asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artiklan 5a kohdassa tarkoitetussa pakkolupahakemuksessa on oltava:
a)
patentin haltijana olevan hakijan sekä vastapuolena olevan kyseisen lajikkeen haltijan nimi menettelyn osapuolina;
b)
lajikenimi ja kasvilaji, johon kyseinen lajike tai lajikkeet kuuluvat;
c)
oikeaksi todistettu jäljennös patenttikirjasta, josta käyvät ilmi bioteknologian keksinnön patenttinumero ja patenttivaatimukset sekä patentin myöntänyt viranomainen;
d)
ehdotus pakkolupaan sisältyviksi toimiksi;
e)
ehdotus kohtuulliseksi korvaukseksi ja korvauksen laskentaperuste;
f)
selonteko siitä, miksi kyseinen bioteknologian keksintö merkitsee merkittävää teknistä kehitystä, johon liittyy huomattava taloudellinen etu suojattuun kasvilajikkeeseen verrattuna, mukaan lukien yksityiskohtaiset tosiseikat, todisteet ja perustelut vaatimuksen tueksi;
g)
ehdotus luvan alueelliseksi soveltamisalaksi, joka ei saa ylittää c alakohdassa tarkoitetun patentin alueellista soveltamisalaa.
3. Asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artiklan 5a kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetussa vastavuoroista lupaa koskevassa hakemuksessa on oltava:
a)
patentin haltijana olevan hakijan sekä vastapuolena olevan kyseisen lajikkeen haltijan nimi menettelyn osapuolina;
b)
lajikenimi ja kasvilaji, johon kyseinen lajike tai lajikkeet kuuluvat;
c)
oikeaksi todistettu jäljennös patenttikirjasta, josta käyvät ilmi bioteknologian keksinnön patenttinumero ja patenttivaatimukset sekä patentin myöntänyt viranomainen;
d)
virallinen asiakirja, joka osoittaa, että kasvinjalostajanoikeuden haltijalle on myönnetty pakkolupa patentoitua bioteknologian keksintöä varten;
e)
ehdotus vastavuoroiseen lupaan sisältyviksi toimiksi;
f)
ehdotus kohtuulliseksi korvaukseksi ja korvauksen laskentaperuste;
g)
ehdotus vastavuoroisen luvan alueelliseksi soveltamisalaksi, joka ei saa ylittää c alakohdassa tarkoitetun patentin alueellista soveltamisalaa.
4. Pakkolupahakemukseen on liitettävä asiakirjat, jotka todistavat hakijan hakeneen kasvinjalostusoikeuden haltijalta sopimukseen perustuvaa käyttölupaa tuloksetta. Jos komissio tai jäsenvaltio hakee pakkolupaa asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artiklan 2 kohdan mukaisesti, virasto voi tehdä poikkeuksen tästä ehdosta ylivoimaisen esteen tapauksessa.
5. Sopimukseen perustuvaa käyttölupaa koskevan pyynnön katsotaan 4 kohdan mukaisesti olevan tulokseton, jos:
a)
vastapuolena oleva haltija ei ole antanut lopullista vastaustaan pyynnön esittäneelle henkilölle kohtuullisen määräajan kuluessa; tai
b)
vastapuolena oleva haltija on kieltäytynyt antamasta sopimukseen perustuvaa käyttölupaa sitä pyytäneelle henkilölle; taikka
c)
vastapuolena oleva haltija on tarjonnut sopimukseen perustuvaa käyttölupaa sitä pyytäneelle henkilölle ilmeisen kohtuuttomilla ehdoilla, mukaan lukien rojaltimaksut tai ehdot, jotka ovat kokonaisuudessaan ilmeisen kohtuuttomia.
38 artikla
Pakkolupahakemuksen tarkastus
1. Suullinen menettely ja todisteiden vastaanotto on periaatteessa pidettävä yhdessä ja samassa käsittelyssä.
2. Pyyntö enempien käsittelyjen pitämiseksi on sallittu vain sen perustuessa käsittelyn aikana tai sen jälkeen muuttuneisiin olosuhteisiin.
3. Ennen päätöksentekoa viraston on kehotettava osapuolia sovintoon sopimukseen perustuvasta käyttöluvasta. Virasto tekee tarvittaessa ehdotuksen tällaiseksi sovinnoksi.
39 artikla
Yhteisön kasvinjalostajanoikeuden haltija menettelyn aikana
1. Jos asetuksen (EY) N:o 2100/94 98 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua vaatimusta koskevan menettelyn aloittaminen haltijaa vastaan on merkitty yhteisön kasvinjalostajanoikeusrekisteriin, virasto voi lykätä pakkoluvan myöntämistä koskevaa menettelyä. Virasto saa aloittaa menettelyn uudelleen vasta, kun samaan rekisteriin on merkitty, että tällaisesta oikeudellisesta toimesta on annettu lopullinen ratkaisu tai se on päätetty muulla tavoin.
2. Jos yhteisön kasvinjalostajanoikeuden siirto on sitova virastoon nähden, uusi haltija osallistuu menettelyyn sen osapuolena hakijan pyynnöstä, jos kyseinen hakija on pyytänyt uudelta haltijalta käyttölupaa tuloksetta kahden kuukauden kuluessa siitä, kun hän sai virastolta tiedon, että uuden haltijan nimi on merkitty yhteisön kasvinjalostajanoikeusrekisteriin. Hakijan pyyntöön on liitettävä riittävä asiakirja-aineisto hänen tuloksettomista yrityksistään ja tarvittaessa uuden haltijan toimista.
3. Jos kysymyksessä on asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hakemus, uusi haltija osallistuu menettelyyn sen osapuolena. Tämän artiklan 1 kohdan säännöksiä ei sovelleta.
40 artikla
Hakemuksesta tehdyn päätöksen sisältö
Viraston pääjohtaja allekirjoittaa kirjallisen päätöksen. Päätöksessä on oltava:
a)
ilmoitus siitä, että päätös on viraston tekemä;
b)
päivämäärä, jona päätös tehtiin;
c)
komitean niiden jäsenten nimet, jotka osallistuivat menettelyyn;
d)
menettelyn osapuolten ja heidän edustajiensa nimet;
e)
viittaus hallintoneuvoston lausuntoon;
f)
selonteko päätettävistä asioista;
g)
yhteenveto tosiseikoista;
h)
päätöksen perustelut;
i)
viraston päätös, joka tapauksen mukaan kattaa pakkolupaan sisältyvät toimet, asiaan liittyvät erityisehdot ja henkilöluokan sekä tarvittaessa kyseiseen luokkaan liittyvät erityisvaatimukset.
41 artikla
Pakkoluvan myöntäminen
1. Asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artiklan 1, 2 ja 5 kohdan mukaisessa päätöksessä pakkoluvan myöntämisestä on oltava selonteko yleisistä eduista.
2. Yleisen edun voivat muodostaa erityisesti seuraavat seikat:
a)
ihmisten, eläinten tai kasvien terveyden tai elämän suojelu;
b)
markkinoiden kysyntä aineistosta, jolla on erityisiä ominaisuuksia;
c)
tarve kannustaa edelleen parempien lajikkeiden jatkuvaa jalostamista.
3. Asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artiklan 5a kohdan mukaisessa päätöksessä pakkoluvan myöntämisestä on oltava selonteko siitä, miksi kyseinen keksintö merkitsee merkittävää teknistä kehitystä, johon liittyy huomattava taloudellinen etu. Perusteluina teknisestä kehityksestä, johon liittyy huomattava taloudellinen etu suojattuun kasvilajikkeeseen verrattuna, voidaan käyttää erityisesti seuraavia seikkoja:
a)
viljelytekniikoiden parantaminen;
b)
ympäristön parantaminen;
c)
geneettisen monimuotoisuuden käyttöä helpottavien tekniikoiden parantaminen;
d)
laadun parantaminen;
e)
tuotoksen parantaminen;
f)
sietokyvyn parantaminen;
g)
erityisiin ilmasto- ja/tai ympäristöolosuhteisiin mukautumisen parantaminen.
4. Pakkolupa ei saa olla yksinomainen.
5. Pakkolupaa ei saa siirtää toiselle, paitsi yrityksen sen osuuden kanssa, joka käyttää pakkolupaa, tai asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuissa oloissa olennaisesti johdettua lajiketta koskevan oikeuden myöntämisen yhteydessä.
42 artikla
Pakkoluvan myöntämisen edellytykset
1. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen muiden edellytysten noudattamista henkilöllä, jolle pakkolupa myönnetään, on oltava asianmukaiset taloudelliset ja tekniset edellytykset käyttää pakkolupaa.
2. Pakkolupaan liittyvien sekä siitä tehtävässä päätöksessä vahvistettujen edellytysten noudattamista pidetään asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina seikkoina.
3. Virasto määrää, että henkilö, jolle pakkolupa myönnetään, saa ryhtyä oikeudellisiin toimiin yhteisön kasvinjalostajanoikeuden rikkomisen vuoksi vain, jos haltija on kieltäytynyt ryhtymästä tällaisiin toimiin tai laiminlyönyt ne kahden kuukauden kuluessa asiaa koskevan kehotuksen saamisesta.
43 artikla
Asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artiklan 2 kohdan mukaiset erityisedellytykset täyttävien henkilöiden luokka
1. Henkilön, joka aikoo käyttää pakkolupaa ja joka kuuluu asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen erityisedellytykset täyttävien henkilöiden luokkaan, on ilmoitettava aikomuksensa virastolle ja haltijalle saantitodistuksella varustetulla kirjatulla kirjeellä. Ilmoituksessa on oltava
a)
henkilön nimi ja osoite tämän asetuksen 2 artiklan mukaisten menettelyn osapuolilta vaadittavien edellytysten mukaisesti;
b)
selonteko erityisedellytykset täyttävistä tosiseikoista;
c)
selonteko suunnitelluista toimista; ja
d)
vakuutus siitä, että henkilöllä on asianmukaiset taloudelliset varat sekä asianmukaista teknistä tietämystä käyttää pakkolupaa.
2. Virasto merkitsee pyynnöstä henkilön yhteisön kasvinjalostajanoikeusrekisteriin, jos henkilö on täyttänyt 1 kohdassa tarkoitettuun ilmoitukseen liittyvät edellytykset. Kyseisellä henkilöllä ei ole oikeutta käyttää pakkolupaa ennen rekisteriin merkitsemistä. Merkinnästä ilmoitetaan kyseiselle henkilölle ja haltijalle.
3. Edellä olevaa 42 artiklan 3 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin henkilöön, joka on merkitty rekisteriin tämän artiklan 2 kohdan mukaisesti. Rikkomusta koskevasta oikeudellisesta toimesta annettu ratkaisu tai toimen muunlainen päättäminen on voimassa muihin rekisteriin merkittyihin tai merkittäviin henkilöihin nähden.
4. Edellä 2 kohdassa tarkoitettu rekisterimerkintä voidaan poistaa vain, jos pakkoluvan myöntämistä koskevassa päätöksessä vahvistetut erityisedellytykset tai 2 kohdan mukaiset taloudelliset ja tekniset edellytykset ovat muuttuneet aikaisintaan yhden vuoden kuluttua pakkoluvan myöntämisestä ja myöntämisasiakirjassa asetetun määräajan kuluessa. Rekisterimerkinnän poistamisesta ilmoitetaan rekisteriin merkitylle henkilölle ja haltijalle.
2 jakso
Asetuksen (EY) N:o 2100/94 100 artiklan 2 kohdan mukaiset käyttöluvat
44 artikla
Asetuksen (EY) N:o 2100/94 100 artiklan 2 kohdan mukaiset käyttöluvat
1. Pyyntö asetuksen (EY) N:o 2100/94 100 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun sopimukseen perustuvan muun kuin yksinomaisen käyttöluvan saamiseksi uudelta haltijalta on tehtävä aikaisemman haltijan osalta kahden kuukauden, tai jos henkilöllä on ollut käyttölupa, neljän kuukauden kuluessa siitä, kun virastolta on saatu ilmoitus, että uuden haltijan nimi on merkitty yhteisön kasvinjalostajanoikeusrekisteriin.
2. Hakemukseen asetuksen (EY) N:o 2100/94 100 artiklan 2 kohdan mukaan myönnettävästä käyttöluvasta on liitettävä asiakirjat, jotka todistavat, että tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettu pyyntö on ollut tulokseton. Tämän asetuksen 37 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohtaa, 37 artiklan 5 kohtaa, 38 artiklaa, 39 artiklan 3 kohtaa, 40 artiklaa (lukuun ottamatta f alakohtaa), 41 artiklan 3 ja 4 kohtaa sekä 42 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin.
III OSASTO
MENETTELY VALITUSLAUTAKUNNASSA
45 artikla
Valituksen sisältö
Valituksessa on oltava:
a)
valittajan nimi valitusmenettelyyn osallisena 2 artiklan mukaisesti;
b)
sen päätöksen rekisterinumero, johon valitus kohdistuu, sekä lausuma siitä, miltä osin haetaan päätöksen muutosta tai sen kumoamista.
46 artikla
Valituksen vastaanottaminen
Vastaanotettuaan valituksen viraston on merkittävä sille valitusmenettelyn rekisterinumero ja virastoon saapumispäivä ja ilmoitettava valittajalle määräaika, jonka kuluessa tämän on esitettävä valituksen perustelut; tämän ilmoituksen laiminlyöntiin ei voi vedota.
47 artikla
Väliintulo valitusmenettelyssä
1. Viraston on toimitettava viipymättä rekisterinumerolla ja vastaanottopäivällä varustettu jäljennös valituksesta virastossa menettelyyn osallistuneille menettelyn osapuolille.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut menettelyn osapuolet voivat väliintulla asiaan valitusmenettelyn osapuolina kahden kuukauden kuluessa valituksen jäljennöksen lähettämisestä.
48 artikla
Viraston tehtävät
1. Asetuksen (EY) N:o 2100/94 70 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu viraston yksikkö ja valituslautakunnan puheenjohtaja huolehtivat sisäisistä valmistelutoimenpiteistä siten, että valituslautakunta voi tutkia asian viipymättä sen jälkeen, kun asia on saatettu sen ratkaistavaksi. Puheenjohtajan on valittava erityisesti kaksi muuta jäsentä mainitun asetuksen 46 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja nimettävä esittelijä ennen kuin asia saatetaan ratkaistavaksi.
2. Ennen asian saattamista ratkaistavaksi asetuksen (EY) N:o 2100/94 70 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun viraston yksikön on toimitettava viipymättä valitusmenettelyn osapuolelta saatujen asiakirjojen jäljennökset valitusmenettelyn toisille osapuolille.
3. Viraston pääjohtaja huolehtii 89 artiklassa tarkoitettujen tietojen julkaisemisesta ennen asian saattamista ratkaistavaksi.
49 artikla
Valituksen tutkimatta jättäminen
1. Jollei valitus ole asetuksen (EY) N:o 2100/94 ja erityisesti sen 67, 68 ja 69 artiklan säännösten tai tämän asetuksen ja erityisesti sen 45 artiklan mukainen, valituslautakunnan on ilmoitettava tästä valittajalle ja kehotettava tätä poistamaan, jos mahdollista, havaitut puutteet asettamansa määräajan kuluessa. Jollei valitusta täydennetä määräajassa, valituslautakunnan on jätettävä se tutkimatta.
2. Kun on tehty valitus viraston tekemästä päätöksestä, jota vastaan on myös tehty asetuksen (EY) N:o 2100/94 74 artiklassa tarkoitettu valitus, valituslautakunnan on viipymättä toimitettava valitus suoraan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle valittajan suostumuksella; jos valittaja ei anna suostumustaan, valituslautakunnan on jätettävä valitus tutkimatta. Kun valitus on jätetty tuomioistuimen ratkaistavaksi, valitus katsotaan jätetyksi tuomioistuimeen sinä päivänä, jona se vastaanotettiin tämän asetuksen 46 artiklassa tarkoitetussa virastossa.
50 artikla
Suullinen menettely
1. Asian ratkaistavaksi saattamisen jälkeen valituslautakunnan puheenjohtajan on viipymättä kutsuttava kokoon valitusmenettelyn osapuolet suullista menettelyä varten asetuksen (EY) N:o 2100/94 77 artiklan mukaisesti ja kiinnitettävä heidän huomionsa tämän asetuksen 59 artiklan 2 kohdan sisältöön.
2. Suullinen menettely ja todisteiden vastaanotto on periaatteessa pidettävä yhdessä samassa käsittelyssä.
3. Pyyntöjä enempien suullisten käsittelyjen pitämiseksi ei hyväksytä, elleivät ne perustu käsittelyn aikana tai sen jälkeen muuttuneisiin olosuhteisiin.
51 artikla
Valituksen tutkiminen
Jollei toisin ole säädetty, virastossa noudatettavia menettelyjä on sovellettava valitusmenettelyyn soveltuvin osin; menettelyn osapuolia on siis pidettävä valitusmenettelyn osapuolina.
52 artikla
Päätös valitukseen
1. Kolmen kuukauden kuluttua suullisen menettelyn päättymisestä on päätös valituksesta toimitettava kirjallisena millä tahansa 64 artiklan 3 kohdassa säädetyistä menetelmistä valitusmenettelyn osapuolille.
2. Valituslautakunnan puheenjohtaja ja 48 artiklan 1 kohdan mukaisesti nimetty esittelijä allekirjoittavat päätöksen. Päätöksessä on oltava seuraavat seikat:
a)
lausuma, että valituslautakunta on tehnyt päätöksen;
b)
päätöksen tekopäivä;
c)
puheenjohtajan ja valituslautakunnan käsittelyyn osallistuneiden muiden jäsenten nimet;
d)
valitusmenettelyn osapuolten ja heidän edustajiensa nimet;
e)
lausunto ratkaistavista asioista;
f)
yhteenveto tosiseikoista;
g)
päätöksen perustelut;
h)
valituslautakunnan päätöslauselma, mukaan lukien tarvittaessa päätös kustannusten jakamisesta tai kustannusten korvaamisesta.
3. Valituslautakunnan kirjalliseen päätökseen on liitettävä osoitus mahdollisuudesta jättää uusi valitus, mukaan lukien uuden valituksen jättämiselle säädetty määräaika. Valitusmenettelyn osapuolet eivät voi vedota osoituksen puuttumiseen.
IV OSASTO
MENETTELYÄ KOSKEVAT YLEISET SÄÄNNÖKSET
I LUKU
Päätökset, tiedonannot ja asiakirjat
53 artikla
Päätökset
1. Jokaisessa viraston päätöksessä on oltava sen henkilöstön jäsenen allekirjoitus ja nimi, joka on asiassa vastuullinen viraston pääjohtajan valtuuttamana asetuksen (EY) N:o 2100/94 35 artiklan mukaisesti.
2. Kun suullinen menettely pidetään virastossa, päätös voidaan antaa suullisesti. Kirjallinen päätös toimitetaan jälkikäteen menettelyn osapuolille 64 artiklan mukaisesti.
3. Viraston päätöksissä, joista asetuksen (EY) N:o 2100/94 67 artiklan mukaan voidaan valittaa tai mainitun asetuksen 74 artiklan mukaan valittaa suoraan, on oltava lausuma mahdollisuudesta valittaa tai valittaa suoraan ja näiden valitusten tekemiselle säädetyt määräajat. Menettelyn osapuolet eivät saa vedota lausuman laiminlyöntiin.
4. Viraston päätöksissä olevat kielivirheet, kirjoitusvirheet ja ilmeiset virheet on oikaistava.
54 artikla
Todistus yhteisön kasvinjalostajanoikeudesta
1. Kun virasto myöntää yhteisön kasvinjalostajanoikeuden, sen on annettava oikeuksia koskevan päätöksen ohella erillinen todistus yhteisön kasvinjalostajanoikeuden myöntämisestä.
2. Virasto antaa todistuksen yhteisön kasvinjalostajanoikeudesta haltijan pyytämillä millä tahansa Euroopan unionin virallisella kielellä tai kielillä.
3. Virasto voi antaa pyynnöstä jäljennöksen siihen oikeutetulle, jos todistetaan, että alkuperäinen todistus on hävinnyt tai tuhoutunut.
55 artikla
Tiedonannot
Jollei toisin säädetä, on toimivaltaisen henkilöstön jäsenen nimi mainittava viraston tai tutkintaviraston kaikissa tiedonannoissa.
56 artikla
Puheoikeus
1. Jos virasto toteaa, ettei voida tehdä päätöstä hakemuksen tai pyynnön mukaisesti, sen on ilmoitettava havaituista puutteista kyseiselle menettelyn osapuolelle ja vaadittava tätä poistamaan havaitut puutteet asettamansa määräajan kuluessa. Jollei havaittuja ja ilmoitettuja puutteita poisteta asetetussa ajassa, virasto tekee asiassa päätöksen.
2. Jos virasto saa menettelyn osapuolelta kirjelmiä, sen on ilmoitettava näistä menettelyn muille osapuolille ja kehotettava niitä tarvittaessa antamaan vastineensa asettamansa määräajan kuluessa. Jollei vastinetta saada määräajassa, viraston on jätettävä huomioon ottamatta jokainen myöhemmin saatu asiakirja.
57 artikla
Menettelyn osapuolten toimittamat asiakirjat
1. Menettelyn osapuolten on toimitettava kaikki asiakirjat joko postitse, henkilökohtaisesti tai sähköisesti.
Viraston pääjohtaja määrittää sähköiseen lähettämiseen liittyvät yksityiskohdat.
2. Menettelyn osapuolten toimittamien asiakirjojen vastaanottopäivänä pidetään päivää, jona asiakirja tosiasiassa vastaanotetaan viraston tiloissa tai jona sähköisesti toimitettu asiakirja vastaanotetaan sähköisesti virastossa.
3. Lukuun ottamatta liitteenä olevia asiakirjoja menettelyn osapuolten toimittamien kaikkien asiakirjojen on oltava heidän tai heidän edustajiensa allekirjoittamia.
Jos asiakirja toimitetaan virastolle sähköisesti, siinä on oltava sähköinen allekirjoitus.
4. Jollei asiakirjaa ole asianmukaisesti allekirjoitettu, jos vastaanotettu asiakirja on epätäydellinen tai lukukelvoton tai jos virasto epäilee asiakirjan paikkansapitävyyttä, viraston on ilmoitettava asiasta lähettäjälle ja pyydettävä häntä toimittamaan 3 kohdan mukaisesti allekirjoitettu alkuperäinen asiakirja taikka jäljennös alkuperäisestä asiakirjasta yhden kuukauden määräajan kuluessa.
Jos pyyntöä noudatetaan asetetussa määräajassa, allekirjoitetun asiakirjan tai uudelleenlähetetyn asiakirjan vastaanottopäiväksi katsotaan ensimmäisen asiakirjan vastaanottopäivä. Jos pyyntöä ei noudateta asetetussa määräajassa, ei asiakirjaa katsota vastaanotetuksi.
5. Tällaisesta asiakirjasta on ilmoitettava menettelyn toisille osapuolille ja kyseiselle tutkintavirastolle, ja asiakirjoista, jotka liittyvät kahteen tai useampaan yhteisön kasvinjalostajanoikeutta tai käyttölupaa koskevaan hakemukseen, on toimitettava riittävän monta jäljennöstä. Puuttuvat jäljennökset hankitaan menettelyn osapuolen kustannuksella.
Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta sähköisesti toimitettuihin asiakirjoihin.
58 artikla
Kirjalliset todisteet
1. Menettelyn osapuolet voivat toimittaa muita kuin viraston lopullisia ratkaisuja tai päätöksiä koskevia todisteita tai muita kirjallisia todisteita lähettämällä niistä oikeaksi todistamattoman jäljennöksen.
2. Jos virasto epäilee 1 kohdassa tarkoitettujen todisteiden todenmukaisuutta, se voi vaatia alkuperäiskappaleen tai oikeaksi todistetun jäljennöksen lähettämistä.
II LUKU
Suullinen menettely ja todisteiden vastaanotto
59 artikla
Haaste suulliseen menettelyyn
1. Menettelyn osapuolet haastetaan suulliseen menettelyyn asetuksen (EY) N:o 2100/94 77 artiklan mukaisesti ja heille on huomautettava tämän artiklan 2 kohdasta. Haaste on toimitettava menettelyn osapuolille vähintään kuukautta ennen menettelyä, jolleivät menettelyn osapuolet ja virasto sovi lyhyemmästä ajasta.
2. Jos menettelyn osapuoli, joka on asianmukaisesti haastettu viraston suulliseen menettelyyn, ei saavu paikalle haasteen mukaisesti, menettely voi jatkua ilman häntä.
60 artikla
Todisteiden vastaanotto viraston toimesta
1. Kun virasto katsoo tarpeelliseksi kuulla menettelyn osapuolia, todistajia tai asiantuntijoita suullisesti taikka suorittaa katselmuksen, viraston on tehtävä tätä koskeva päätös ja ilmoitettava keinot, joilla se aikoo saada todisteet, todistettavat tosiseikat sekä kuulemis- tai katselmustilaisuuden päivämäärä, aika ja paikka. Jos menettelyn osapuoli pyytää todistajien ja asiantuntijoiden kuulemista, viraston päätöksessä on ilmoitettava määräaika, jonka kuluessa pyynnön tehneen menettelyn osapuolen on ilmoitettava virastolle niiden todistajien ja asiantuntijoiden nimet ja osoitteet, joita menettelyn osapuoli toivoo kuultavan.
2. Menettelyn osapuoli, todistaja tai asiantuntija on haastettava vähintään kuukautta ennen menettelyä, jolleivät virasto ja menettelyn osapuolet sovi lyhyemmästä ajasta. Haasteen on sisällettävä:
a)
ote 1 kohdassa tarkoitetusta päätöksestä, josta ilmenee erityisesti suoritettavaksi määrätyn tutkimuksen päivämäärä, aika ja paikka sekä todetaan ne tosiseikat, joista menettelyn osapuolia, todistajia ja asiantuntijoita kuullaan;
b)
menettelyn osapuolten nimet sekä tarkemmat tiedot oikeuksista, joihin todistajat tai asiantuntijat voivat vedota 62 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan säännösten perusteella;
c)
lausuma siitä, että menettelyn osapuoli, todistaja tai asiantuntija voi pyytää, että häntä kuullaan toimivaltaisen tuomioistuimen tai muun viranomaisen toimesta hänen kotimaassaan, ja pyyntö siitä, että hän ilmoittaa virastolle sen asettamassa määräajassa, onko hän valmis saapumaan virastoon.
3. Ennen kuin menettelyn osapuolta, todistajaa tai asiantuntijaa voidaan kuulla, hänelle on ilmoitettava, että virasto voi pyytää toimivaltaista tuomioistuinta tai muuta viranomaista tämän kotimaassa tarkastamaan uudelleen hänen valan nojalla tai muulla sitovalla tavalla antamansa lausunnon.
4. Menettelyn osapuolille on ilmoitettava todistajan tai asiantuntijan kuulemisesta toimivaltaisessa tuomioistuimessa tai muussa viranomaisessa. Menettelyn osapuolilla on oikeus olla läsnä ja esittää kysymyksiä kuultaville menettelyn osapuolille, todistajille ja asiantuntijoille joko viranomaisen välityksellä tai suoraan.
61 artikla
Asiantuntijoiden määrääminen
1. Virasto päättää, missä muodossa sen nimeämän asiantuntijan lausunto on esitettävä.
2. Asiantuntijan toimeksiannossa on oltava:
a)
hänen tehtävänsä tarkka kuvaus;
b)
määräaika lausunnon esittämiselle;
c)
menettelyn osapuolten nimet;
d)
tarkemmat tiedot oikeuksista, joihin asiantuntija voi vedota 62 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan perusteella.
3. Asiantuntijalausuntoa varten virasto voi vaatia, että kyseisen lajikkeen teknisen tutkimuksen suorittanut tutkintavirasto antaa käytettäväksi aineiston annettujen ohjeiden mukaisesti. Tarvittaessa virasto voi myös vaatia aineistoa menettelyn osapuolilta tai kolmansilta.
4. Menettelyn osapuolille on toimitettava jäljennös ja tarvittaessa myös käännös kirjallisesta lausunnosta.
5. Menettelyn osapuolet voivat esittää vastalauseensa asiantuntijasta. Asetuksen (EY) N:o 2100/94 48 artiklan 3 kohtaa ja 81 artiklan 2 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin.
6. Edellä olevan 13 artiklan 2 ja 3 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin viraston nimeämään asiantuntijaan. Asiantuntijaa nimetessään viraston on ilmoitettava tälle käsiteltävien tietojen luottamuksellisuudesta.
62 artikla
Todistelukulut
1. Todistelu voi tapahtua ehdolla, että todistelua pyytänyt menettelyn osapuoli maksaa virastolle ennakkomaksun, jonka virasto vahvistaa arvion perusteella.
2. Todistajat ja asiantuntijat, jotka virasto haastaa ja jotka esiintyvät virastossa, ovat oikeutettuja asianmukaiseen matka- ja oleskelukorvaukseen. Heille voidaan myöntää ennakkoa.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettuun korvaukseen oikeutetut todistajat ovat myös oikeutettuja asianmukaiseen korvaukseen ansionmenetyksestä ja ne asiantuntijat työpalkkioon, jotka eivät ole tutkintavirastojen henkilöstön jäseniä. Nämä maksut on suoritettava todistajille kuulustelun jälkeen ja asiantuntijoille sen jälkeen, kun he ovat suorittaneet velvollisuutensa tai tehtävänsä.
4. Virasto maksaa erääntyneet summat 2 ja 3 kohdan mukaisesti ja liitteessä I vahvistettujen yksityiskohtien ja asteikkojen mukaisesti.
63 artikla
Pöytäkirja suullisesta menettelystä ja todisteiden vastaanottamisesta
1. Pöytäkirja suullisesta menettelystä ja todistelusta on laadittava siten, että se sisältää suullista menettelyä ja todistelua koskevat olennaiset tiedot, asiaan kuuluvat menettelyn osapuolten lausumat, menettelyn osapuolten, todistajien tai asiantuntijoiden lausunnot ja suoritetun katselmuksen tulokset.
2. Todistajien, asiantuntijoiden tai menettelyn osapuolten lausuntoja koskeva pöytäkirja on luettava ääneen tai jätettävä asianomaisen henkilön tutkittavaksi. Pöytäkirjaan on merkittävä, että tämä muodollisuus on täytetty ja että lausunnon antanut henkilö hyväksyi pöytäkirjan. Jollei hänen hyväksyntäänsä ole saatu, hänen vastalauseensa merkitään pöytäkirjaan.
3. Pöytäkirja on laatijan ja suullisen menettelyn tai todistelumenettelyn johtaneen toimihenkilön allekirjoitettava.
4. Menettelyn osapuolille annetaan jäljennös pöytäkirjasta ja tarvittaessa käännös siitä.
III LUKU
Tiedoksiantaminen
64 artikla
Yleiset säännökset tiedoksiantamisesta
1. Menettelyssä virastossa jokaisen viraston menettelyn osapuolelle tiedoksiantaman asiakirjan on oltava alkuperäinen asiakirja, sen oikeaksi todistamaton jäljennös tai tietokonetuloste. Muiden menettelyn osapuolten toimittamat asiakirjat voidaan antaa tiedoksi oikeaksi todistamattomina jäljennöksinä.
2. Jos yksi tai useampi menettelyn osapuoli on nimennyt edustajan, tälle on toimitettava tiedoksianto 1 kohdan mukaisesti.
3. Tiedoksianto on tehtävä:
a)
postitse 65 artiklan mukaisesti;
b)
henkilökohtaisesti suoraan asianomaiselle 66 artiklan mukaisesti;
c)
julkisella kuulutuksella 67 artiklan mukaisesti; tai
d)
sähköisesti tai muilla teknisillä menetelmillä toisen alakohdan mukaisesti.
Viraston pääjohtaja määrittää yksityiskohdat, jotka liittyvät tiedoksiantoon sähköisin menetelmin.
4. Asiakirjat tai niiden jäljennökset, jotka sisältävät toimia, joiden tiedoksiannosta säädetään asetuksen (EY) N:o 2100/94 79 artiklassa, on annettava tiedoksi postitse saantitodistuksella varustetulla kirjatulla kirjeellä; ne voidaan antaa tiedoksi myös viraston pääjohtajan määrittämillä sähköisillä menetelmillä.
65 artikla
Tiedoksianto postitse
1. Tiedoksianto sellaisille vastaanottajille, joilla ei ole kotipaikkaa, toimipaikkaa tai laitosta yhteisön alueella ja jotka eivät ole nimenneet edustajaa menettelyyn asetuksen (EY) N:o 2100/94 82 artiklan mukaisesti, on toimitettava postittamalla tiedoksiannettavat asiakirjat tavallisena kirjeenä viraston tiedossa olevaan vastaanottajan viimeiseen osoitteeseen. Tiedoksiantoa pidetään suoritettuna postitse, vaikka kirje palautettaisiinkin perille toimittamattomana.
2. Kun tiedoksianto toimitetaan kirjatulla kirjeellä joko ilman saantitodistusta tai sen kanssa, tiedoksiantokirjettä pidetään vastaanottajalle toimitettuna sen postitusta seuraavana kymmenentenä päivänä, paitsi jos kirje ei ole saapunut vastaanottajalle tai se on saapunut hänelle vasta myöhemmin; riitatapauksessa viraston on tapauksen mukaan osoitettava, että kirje on saapunut määräpaikkaansa, tai näytettävä toteen se päivämäärä, jona kirje luovutettiin vastaanottajalle.
3. Kirjatulla kirjeellä suoritettua tiedoksiantoa, saantitodistuksen kanssa tai ilman, pidetään toimitettuna, vaikka vastaanottaja kieltäytyy vastaanottamasta kirjettä tai vahvistamasta sen saamista.
4. Siltä osin kuin postitse toimitetusta tiedoksiannosta ei säädetä 1, 2 ja 3 kohdassa, sovelletaan sen valtion lakia, jonka alueella tiedoksianto toimitetaan.
66 artikla
Tiedoksianto henkilökohtaisesti suoraan asianomaiselle
Asiakirjan tiedoksianto virastossa voidaan toimittaa henkilökohtaisesti suoraan vastaanottajalle, jolloin tämän on vahvistettava sen saaminen. Tiedoksiantoa pidetään toimitettuna, vaikka vastaanottaja kieltäytyy vastaanottamasta asiakirjaa tai vahvistamasta sen saamista.
67 artikla
Tiedoksianto julkisella kuulutuksella
Jollei vastaanottajan osoitetta voida selvittää tai tiedoksianto on 64 artiklan 4 kohdan mukaisesti osoittautunut mahdottomaksi myös viraston toisen yrityksen jälkeen, tiedoksianto on tehtävä julkaisemalla julkinen kuulutus jossakin asetuksen (EY) N:o 2100/94 89 artiklassa tarkoitetussa kausijulkaisussa. Viraston pääjohtaja määrittää julkisen kuulutuksen antamisen yksityiskohdat.
68 artikla
Tiedoksiantovirheet
Jollei virasto voi osoittaa, että vastaanottajalle saapunut asiakirja on annettu asianmukaisesti tiedoksi tai jollei asiakirjan tiedoksiantoon liittyviä säännöksiä ole noudatettu, asiakirjaa on pidettävä tiedoksiannettuna viraston vahvistamana saantipäivänä.
IV LUKU
Määräajat menettelyssä ja menettelyn keskeyttäminen
69 artikla
Määräaikojen laskeminen
1. Määräajat on asetettava kokonaisina vuosina, kuukausina, viikkoina tai päivinä.
2. Määräaikojen laskeminen aloitetaan tapahtumaa seuraavana päivänä, kun tapahtuma on joko toimi tai jonkin toisen määräajan päättyminen. Jollei toisin säädetä, huomioon otettavana tapahtumana pidetään tiedoksiannetun asiakirjan vastaanottamista, kun toimi on tiedoksianto.
3. Sen estämättä, mitä 2 kohdassa säädetään, määräajan laskeminen aloitetaan viidentenätoista päivänä sen jälkeen, jona asiaankuuluva toimi julkaistiin, kun toimi on 67 artiklassa tarkoitettu julkinen kuulutus, viraston päätös, jos sitä ei ole annettu tiedoksi asianomaiselle henkilölle, tai muu menettelyn osapuolen toimi, joka on julkaistava.
4. Kun määräaika ilmaistaan yhtenä vuotena tai tiettynä vuosimääränä, sen on päätyttävä asiaankuuluvana myöhempänä vuonna, samana kuukautena ja samana päivänä kuin mainittu tapahtuma tapahtui; jos kysymyksessä olevassa myöhemmässä kuukaudessa ei ole järjestysnumeroltaan vastaavaa päivää, määräaika päättyy mainitun kuukauden viimeisenä päivänä.
5. Kun määräaika ilmaistaan yhtenä kuukautena tai tiettynä kuukausimääränä, sen on päätyttävä asiaankuuluvana myöhempänä kuukautena ja samana päivänä kuin mainittu tapahtuma tapahtui; jos kysymyksessä olevassa myöhemmässä kuukaudessa ei ole järjestysnumeroltaan vastaavaa päivää, määräaika päättyy mainitun kuukauden viimeisenä päivänä.
6. Kun määräaika ilmaistaan yhtenä viikkona tai tiettynä viikkomääränä, sen on päätyttävä asianomaisena myöhempänä viikkona sinä päivänä kuin mainittu tapahtuma tapahtui.
70 artikla
Määräaikojen kesto
Kun asetuksessa (EY) N:o 2100/94 tai tässä asetuksessa säädetään, että viraston on asetettava määräaika, tällainen määräaika ei saa olla kuukautta lyhyempi eikä kolmea kuukautta pidempi. Tietyissä erityistapauksissa määräaikaa voidaan pyynnöstä pidentää aina kuuteen kuukauteen asti, jos pyyntö esitetään ennen kyseisen määräajan päättymistä.
71 artikla
Määräaikojen pidennys
1. Jos määräaika päättyy päivänä, jona virasto ei ole avoinna asiakirjojen vastaanottamista varten, tai päivänä, jona muista kuin 2 kohdassa tarkoitetuista syistä tavanomainen postinjakelu ei toimi viraston sijaintipaikassa, määräaikaa pidennetään ensimmäiseen päivään, jona virasto on auki asiakirjojen vastaanottamista varten ja jona tavanomainen postinjakelu toimii. Viraston pääjohtajan on todettava ja toimitettava tiedoksi ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetut päivät ennen jokaisen kalenterivuoden alkamista.
2. Jos määräaika päättyy sellaisena päivänä, jona jäsenvaltion tai jäsenvaltion ja viraston välinen postinjakelu on yleisesti keskeytyneenä tai siinä on häiriöitä, määräaikaa pidennetään ensimmäiseen keskeytyksen tai häiriön päättymisen jälkeiseen päivään niiden menettelyn osapuolten osalta, joilla on kotipaikka, toimipaikka tai laitos kyseisessä jäsenvaltiossa tai joiden nimeämän edustajan toimipaikka on siinä valtiossa. Jos kyseinen jäsenvaltio on viraston sijaintivaltio, tätä säännöstä sovelletaan menettelyn kaikkiin osapuoliin. Viraston pääjohtajan on todettava ja annettava tiedoksi keskeytyksen tai häiriön kesto.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan sähköisesti toimitettuihin asiakirjoihin soveltuvin osin tapauksissa, joissa viraston sähköiset viestintäyhteydet katkeavat.
3. Edellä olevaa 1 ja 2 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin kansallisiin yksiköihin tai asetuksen (EY) N:o 2100/94 30 artiklan 4 kohdan mukaisesti perustettuihin omiin yksiköihin kuin myös tutkintavirastoihin.
72 artikla
Menettelyn keskeyttäminen
1. Menettely virastossa on keskeytettävä:
a)
jos hakija tai yhteisön kasvinjalostusoikeuden haltija tai kasvilajikeviraston myöntämän käyttöluvan hakija tai sellaiseen käyttölupaan oikeutettu henkilö taikka menettelyn osapuolen edustaja kuolee tai menettää oikeustoimikelpoisuutensa; tai
b)
jos sellainen henkilö hänen omaisuuteensa kohdistettujen oikeudellisten toimien johdosta on oikeudellisin perustein estynyt jatkamasta menettelyä virastossa.
2. Kun asianmukaiseen rekisteriin on toimitettu tarvittavat yksityiskohtaiset tiedot siitä henkilöstä, jolla on oikeus jatkaa menettelyn osapuolena tai edustajana, viraston on ilmoitettava tälle henkilölle ja muille menettelyn osapuolille, että menettelyä jatketaan viraston määrittämänä päivänä.
3. Voimassa olevat määräajat alkavat kulua uudelleen päivänä, jona menettelyä jatketaan.
4. Menettelyn keskeyttäminen ei saa vaikuttaa tutkintaviraston teknisen tutkimuksen jatkamiseen tai kyseisen kasvilajikkeen todentamiseen siltä osin kuin asianmukaiset maksut on suoritettu virastoon.
V LUKU
Edustajan käyttäminen menettelyssä
73 artikla
Edustajan nimeäminen
1. Jokainen menettelyyn nimetty edustaja on ilmoitettava virastolle. Tiedonannon on sisällettävä edustajan nimi ja osoite; 2 artiklan 2 ja 3 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin.
2. Rajoittamatta 2 artiklan 4 kohdan soveltamista 1 kohdassa tarkoitetussa tiedonannossa on yksilöitävä osapuolen menettelyyn osallistuva työntekijä. Työntekijää ei saa nimetä edustajaksi ottamatta huomioon asetuksen (EY) N:o 2100/94 82 artiklaa.
3. Jollei 1 ja 2 kohdan säännöksiä noudateta, tiedonantoa ei katsota vastaanotetuksi.
4. Edustajaa, jonka nimitys on lakannut, pidetään edelleen edustajana, kunnes hänen nimityksensä päättymisestä on ilmoitettu virastolle. Jollei valtuutuksessa muuta määrätä, edustajan nimitys viraston kannalta päättyy kuitenkin valtuutuksen antaneen henkilön kuoltua.
5. Jos kaksi tai useampi menettelyn osapuolista toimii yhdessä eivätkä he ole ilmoittaneet edustajaa virastolle, yhteisön kasvinjalostajanoikeutta koskevassa hakemuksessa tai käyttölupaa koskevassa hakemuksessa tai väitteessä ensin mainittua menettelyn osapuolta pidetään menettelyn osallistujien yhteisenä edustajana.
74 artikla
Edustajan valtuutus
1. Jos edustajan nimeäminen ilmoitetaan virastolle, tarvittava allekirjoitettu valtakirja on toimitettava liitettäväksi menettelyasiakirjoihin viraston asettaman määräajan kuluessa, jollei muuta säädetä. Jollei valtakirjaa toimiteta määräajassa, edustajan toimia pidetään mitättöminä.
2. Valtakirja voi koskea yhtä tai useampaa menettelyä ja se on jätettävä vastaavasti yhtä monena kappaleena. Yleisvaltakirja mahdollistaa edustajan toimimaan kaikissa osapuolen menettelyissä, joita varten valtakirja saadaan antaa. Yksi asiakirja yleisvaltuutuksena on riittävä.
3. Viraston pääjohtaja voi määrittää valtakirjan sisällön ja antaa käytettäväksi maksuttomia valtakirjalomakkeita, jotka sisältävät 2 kohdassa tarkoitetun yleisvaltakirjan.
VI LUKU
Kulujen jakaminen ja määrittäminen
75 artikla
Kulujen jakaminen
1. Päätös kulujen jakamisesta on käsiteltävä yhteisön kasvinjalostajanoikeuden kumoamis- tai peruuttamispäätöksessä tai valituksesta tehdyssä päätöksessä.
2. Jaettaessa kuluja asetuksen (EY) N:o 2100/94 85 artiklan 1 kohdan mukaisesti viraston on ilmoitettava kulujen jakamisen perusteet yhteisön kasvinjalostajanoikeuden kumoamis- tai peruuttamispäätöksessä tai valituksesta tehdyssä päätöksessä. Menettelyn osapuolet eivät voi vedota kyseisen ilmoituksen laiminlyöntiin.
76 artikla
Kulujen määrittäminen
1. Hakemus kulujen määrittämiseksi sallitaan vain, jos on tehty sellainen päätös, joka edellyttää kulujen määrittämistä, ja jos valituslautakunta on ratkaissut sellaisesta päätöksestä tehdyn valituksen. Laskelma kuluista ja tositteet on liitettävä hakemukseen.
2. Kulut voidaan määrittää heti, kun niiden uskottavuus on näytetty toteen.
3. Kun menettelyn osapuolelle aiheutuu kuluja toisen osapuolen menettelystä, voidaan vaatia ainoastaan 4 kohdassa tarkoitettujen kulujen korvaamista. Kun menettelyn voittanutta osapuolta on edustanut useampi kuin yksi asiamies, neuvonantaja tai asianajaja, hävinneen osapuolen on maksettava 4 kohdassa tarkoitetut kulut ainoastaan yhdestä tällaisesta henkilöstä.
4. Olennaiset menettelykulut käsittävät:
a)
todistajien ja asiantuntijoiden kulut, jotka virasto on suorittanut kyseiselle todistajalle tai asiantuntijalle;
b)
menettelyn osapuolen ja asiamiehen, neuvonantajan tai asianmukaisesti edustajaksi valtuutetun asianajajan matka- ja oleskelukulut todistajiin ja asiantuntijoihin sovellettavan liitteessä I vahvistetun asteikon mukaisesti;
c)
asiamiehen, neuvonantajan tai asianmukaisesti edustajaksi valtuutetun asianajajan palkkio, liitteessä I vahvistetun asteikon mukaisesti.
77 artikla
Sopimus kulujen jakamisesta
Asetuksen (EY) N:o 2100/94 85 artiklan 4 kohdan mukaisesti kuluja jaettaessa viraston on vahvistettava tällainen sopimus tiedonannossa menettelyn osapuolille. Jos tällaisessa tiedonannossa vahvistetaan myös sopimus maksettavien kulujen määrästä, hakemus kulujen määrittämiseksi ei ole sallittu.
V OSASTO
JULKINEN TIEDOTTAMINEN
I LUKU
Rekisterit, julkinen tarkastus ja julkaisut
1 jakso
Rekisterit
78 artikla
Menettelyä ja yhteisön kasvinjalostajanoikeuksia koskevien tietojen kirjaaminen rekistereihin
1. Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien hakemusrekisteriin merkitään asetuksen (EY) N:o 2100/94 87 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut seuraavat muut tiedot:
a)
julkaisupäivämäärä, kun kyseistä julkaisemista sovelletaan määräaikojen laskemisen lähtökohtana;
b)
väitteet ja niiden päivämäärät, väitteentekijän nimi ja osoite ja hänen edustajansa nimi ja osoite;
c)
etuoikeustiedot (aikaisemman hakemuksen päivämäärä ja valtio);
d)
asetuksen (EY) N:o 2100/94 98 artiklan 4 kohdassa ja 99 artiklassa tarkoitettuja vaateita koskevat toimet, jotka liittyvät yhteisön kasvinjalostajanoikeuteen kuin myös asiasta tehty lopullinen päätös tai muu tällaisen toimen loppuunsaattaminen.
2. Yhteisön kasvinjalostajanoikeusrekisteriin merkitään pyynnöstä asetuksen (EY) N:o 2100/94 87 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut seuraavat muut tiedot:
a)
yhteisön kasvinjalostajanoikeuden siirtäminen vakuutena tai kaikkiin nähden pätevänä oikeutena; tai
b)
asetuksen (EY) N:o 2100/94 98 artiklan 1 ja 2 kohdassa ja 99 artiklassa tarkoitettuja vaateita koskevat toimet, jotka liittyvät yhteisön kasvinjalostajanoikeuteen kuin myös asiasta tehty lopullinen päätös tai muu tällaisen toimen loppuunsaattaminen.
3. Viraston pääjohtaja päättää rekisteriin tehtävien merkintöjen yksityiskohdista ja hän voi päättää lisätietojen merkitsemisestä viraston hallintoa varten.
Viraston pääjohtaja määrittää rekistereiden muodon. Rekistereitä voidaan ylläpitää sähköisinä tietokantoina.
79 artikla
Yhteisön kasvinjalostajanoikeuden siirron merkitseminen rekisteriin
1. Yhteisön kasvinjalostajanoikeuden siirto on merkittävä yhteisön kasvinjalostajanoikeusrekisteriin sen jälkeen, kun on esitetty riittävät kirjalliset todisteet siirtokirjasta tai siirron todentavista virallisista asiakirjoista tai otteet tällaisista asiakirjoista, jotka riittävät todistamaan tapahtuneen siirron. Viraston on säilytettävä jäljennös näistä kirjallisista todisteista arkistossaan.
Viraston pääjohtaja määrittää, missä muodossa ja millä edellytyksillä nämä kirjalliset todisteet säilytetään viraston arkistoissa.
2. Rekisteriin tehtävä siirtomerkintä voidaan evätä vain, jos 1 kohdassa ja asetuksen (EY) N:o 2100/94 23 artiklassa säädetyt edellytykset eivät täyty.
3. Edellä olevaa 1 ja 2 kohtaa sovelletaan kaikkiin sellaisiin oikeuden siirtoihin, joita koskeva hakemus on merkitty yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien hakemusrekisteriin. Viittauksia yhteisön kasvinjalostajanoikeuksiin pidetään viittauksina yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien hakemusrekisteriin.
80 artikla
Edellytykset rekisterimerkinnöille
Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 2100/94 muiden säännösten tai tämän asetuksen säännösten soveltamista voi kuka tahansa asianomainen henkilö tehdä hakemuksen rekisteriin tehtävästä merkinnästä tai merkinnän poistamisesta. Hakemus on tehtävä kirjallisesti ja siihen on liitettävä todistavat asiakirjat.
81 artikla
Edellytykset erityisille rekisterimerkinnöille
1. Kun haettu tai myönnetty yhteisön kasvinjalostajanoikeus kuuluu konkurssiin tai muuhun vastaavanlaiseen menettelyyn, asiaa koskeva merkintä on tehtävä maksutta yhteisön kasvinjalostajanoikeusrekisteriin toimivaltaisen kansallisen viranomaisen pyynnöstä. Tämä merkintä on poistettava maksutta myös toimivaltaisen kansallisen viranomaisen pyynnöstä.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin asetuksen (EY) N:o 2100/94 98 ja 99 artiklassa tarkoitettuja vaateita koskeviin toimiin sekä asiasta tehtyyn lopulliseen päätökseen tai muuhun tällaisen toimen loppuunsaattamiseen.
3. Jos lajikkeet tunnistetaan alkuperäisiksi ja olennaisesti johdetuiksi, rekisteriin merkintää koskeva hakemus on esitettävä kaikkien menettelyn osapuolten taholta yhdessä tai erikseen. Jos vain yksi menettelyn osapuoli esittää merkintähakemuksen, hakemukseen on liitettävä riittävät kirjalliset todisteet asetuksen (EY) N:o 2100/94 87 artiklan 2 kohdan h alakohdassa tarkoitetuista toimista ja se korvaa menettelyn toisen osapuolen hakemuksen.
4. Jos haetaan sopimukseen perustuvan yksinoikeudellisen käyttöluvan tai vakuutena annetun tai esineoikeutena yhteisön kasvinjalostajanoikeuden merkitsemistä rekisteriin, tällaiseen hakemukseen on liitettävä riittävät kirjalliset todisteet.
82 artikla
Rekisterien julkisuus
1. Rekisterit ovat avoinna tietojen tarkistamista varten viraston tiloissa.
Rekistereihin ja niiden sisältämiin asiakirjoihin voi tutustua samoin ehdoin kuin 84 artiklassa tarkoitettuihin viraston hallussa oleviin asiakirjoihin.
2. Rekisteritietojen tarkistaminen paikan päällä on maksutonta.
Rekisteriotteista, jotka tuotetaan ja jaetaan tavalla, joka vaatii muunlaista tietojenkäsittelyä kuin pelkkää asiakirjan tai sen osien kopiointia, peritään maksu.
3. Viraston pääjohtaja voi järjestää tilaisuuden rekisteritietojen julkiseen tarkistukseen kansallisissa yksiköissä tai asetuksen (EY) N:o 2100/94 30 artiklan 4 kohdan nojalla perustetuissa omissa yksiköissä.
2 jakso
Asiakirjojen säilyttäminen, asiakirjojen ja viljeltyjen lajikkeiden julkinen tarkistus
83 artikla
Asiakirjojen säilyttäminen
1. Menettelyyn liittyvät asiakirjat joko alkuperäisinä tai jäljennöksinä on säilytettävä menettelylle annetun numeron mukaan arkistoituina, lukuun ottamatta asiakirjoja, jotka koskevat valituslautakunnan jäsenten tai viraston tai asianomaisen tutkintaviraston henkilöstön jääväämistä tai vastalauseita heitä vastaan ja jotka on säilytettävä erillään.
2. Viraston on säilytettävä yksi arkistojäljennös (”arkistokappale”) 1 kohdassa tarkoitetuista menettelyyn liittyvistä asiakirjoista, ja tämän jäljennöksen katsotaan olevan oikea ja täydellinen jäljennös asiakirjoista. Tutkintavirasto voi säilyttää yhden jäljennöksen menettelyihin liittyvistä asiakirjoista (”tutkimuskappale”), mutta sen on oltava valmis luovuttamaan sellaiset alkuperäiset asiakirjat, joita virastolla ei ole käytettävissään.
3. Menettelyn osapuolten arkistoimat alkuperäiset asiakirjat, jotka ovat sähköisesti toimitettujen asiakirjojen pohjana, voidaan hävittää tietyn ajan kuluttua siitä, kun virasto on ne vastaanottanut.
4. Viraston pääjohtaja määrittää, missä muodossa arkistoidut asiakirjat on säilytettävä ja kuinka kauan niitä on säilytettävä, sekä 3 kohdassa tarkoitetun ajanjakson.
84 artikla
Viraston hallussa oleviin asiakirjoihin tutustuminen
1. Hallintoneuvoston on vahvistettava käytännön järjestelyt viraston asiakirjoihin, myös rekistereihin, tutustumista varten.
2. Hallintoneuvoston on vahvistettava, mitkä viraston asiakirjat asetetaan välittömästi yleisön saataville julkaisuina, myös sähköisinä julkaisuina.
85 artikla
Viljeltyjen lajikkeiden tarkistaminen
1. Kirjallinen hakemus viljeltyjen kasvilajikkeiden tarkistamiseksi on osoitettava virastolle. Viraston suostumuksella tutkintavirasto järjestää pääsyn koeviljelypalstoille.
2. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 2100/94 88 artiklan 3 kohdan soveltamista vierailijoiden yleistä pääsyä koeviljelypalstoille ei saa estää tämän asetuksen säännösten perusteella, edellyttäen, että viljellyt kasvilajikkeet on koodattu omilla tunnuksillaan ja että asianomainen tutkintavirasto on ryhtynyt tarkoituksenmukaisiin viraston hyväksymiin toimenpiteisiin sen estämiseksi, että mitään aineistoa ei kuljeteta pois paikalta, ja tarkoituksenmukaiset toimenpiteet on toteutettu yhteisön kasvinjalostajanoikeuden hakijan tai haltijan oikeuksien turvaamiseksi.
3. Viraston pääjohtaja voi vahvistaa menettelyn yksityiskohdat viljeltyjen kasvilajikkeiden tarkastusta varten sekä 2 kohdan mukaisten suojatoimenpiteiden valvontaa varten.
86 artikla
Luottamukselliset tiedot
Tietojen pitämiseksi luottamuksellisina virasto pitää saatavilla maksuttomia lomakkeita, joita yhteisön kasvinjalostajanoikeutta hakeva henkilö voi käyttää antaakseen vakuutuksen, että kaikki tiedot osatekijöistä pidetään asetuksen (EY) N:o 2100/94 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti poissa julkisuudesta.
3 jakso
Julkaisut
87 artikla
Virallinen lehti
1. Asetuksen (EY) N:o 2100/94 89 artiklan mukaisesti vähintään joka toinen kuukausi ilmestyvää julkaisua nimitetään yhteisön kasvilajikeviraston viralliseksi lehdeksi, jäljempänä ’virallinen lehti’.
2. Virallisessa lehdessä julkaistaan myös 78 artiklan 1 kohdan c ja d alakohdan ja 2 kohdan sekä 79 artiklan mukaisesti rekisteröidyt tiedot.
3. Viraston pääjohtaja määrittää virallisen lehden julkaisemistavan.
88 artikla
Viraston myöntämiä käyttölupia koskevien hakemusten ja niistä tehtyjen päätösten julkaiseminen
Virallisessa lehdessä julkaistaan viraston myöntämää käyttölupaa koskevan hakemuksen vastaanottopäivä ja hakemuksesta annetun ratkaisun päätöspäivä, menettelyn osapuolten nimet ja osoitteet sekä ratkaisu, jota on haettu, ja päätös. Vastaavalla tavalla julkaistaan pakkoluvan myöntämistä koskevasta päätöksestä myös sen sisältö.
89 artikla
Valitusten ja niistä tehtyjen päätösten julkaiseminen
Virallisessa lehdessä julkaistaan valituksen vastaanottopäivä sekä valitukseen annetun ratkaisun päätöspäivä, valitusmenettelyn osapuolten nimet ja osoitteet sekä ratkaisu, jota on haettu, ja päätös.
II LUKU
Hallinnollinen ja oikeudellinen yhteistyö
90 artikla
Tietojen ilmoittaminen
1. Tietojen vaihdon on tapahduttava asetuksen (EY) N:o 2100/94 90 artiklan mukaisesti suoraan mainituissa säännöksissä tarkoitettujen viranomaisten välillä.
2. Asetuksen (EY) N:o 2100/94 91 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen ilmoittaminen virastosta tai virastolle voi tapahtua maksutta jäsenvaltioiden toimivaltaisten kasvilajikevirastojen välityksellä.
3. Edellä olevaa 2 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin asetuksen (EY) N:o 2100/94 91 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun tietojen ilmoittamiseen tutkintavirastolle tai tutkintavirastosta. Virastolle on toimitettava jäljennös tällaisista tiedotuksista.
91 artikla
Tarkastaminen jäsenvaltioiden tuomioistuinten tai yleisten syyttäjäviranomaisten toimesta tai välityksellä
1. Asetuksen (EY) N:o 2100/94 91 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen asiakirjojen tarkastaminen tapahtuu viraston arkistoimista asiakirjoista yksinomaan tätä tarkoitusta varten otettuja jäljennöksiä käyttäen.
2. Jäsenvaltioiden tuomioistuimet tai yleiset syyttäjäviranomaiset voivat antaa niissä tapahtuvan menettelyn aikana viraston toimittamat asiakirjat kolmansien tarkastettavaksi. Tällaisen tarkastuksen on oltava asetuksen (EY) N:o 2100/94 88 artiklan säännösten mukainen eikä virasto saa periä siitä maksua.
3. Viraston on toimittaessaan asiakirjat jäsenvaltioiden tuomioistuimille tai yleisille syyttäjäviranomaisille ilmoitettava asetuksen (EY) N:o 2100/94 88 artiklan mukaisista rajoituksista, jotka koskevat yhteisön kasvinjalostusoikeushakemuksiin tai myönnettyihin oikeuksiin liittyvien asiakirjojen tarkastamista.
92 artikla
Menettely virka-apupyynnöissä
1. Jokainen jäsenvaltio nimeää keskusviranomaisen, joka ottaa vastaan viraston lähettämät virka-apupyynnöt ja toimittaa ne toimivaltaiselle tuomioistuimelle tai viranomaiselle toimenpiteitä varten.
2. Viraston on laadittava virka-apupyynnöt toimivaltaisen tuomioistuimen tai viranomaisen kielellä tai liitettävä virka-apupyyntöön käännös kyseiselle kielelle.
3. Jollei 4 ja 5 kohdassa muuta säädetä, toimivaltaisen tuomioistuimen tai viranomaisen on sovellettava kansallista lakia menettelyssä, joka koskee menettelyjä tällaisten virka-apupyyntöjen perusteella. Niiden on sovellettava erityisesti kansallisen lain mukaisia asianmukaisia pakkokeinoja.
4. Virastolle on ilmoitettava siitä, milloin ja missä tutkintaa tai muita oikeudellisia toimenpiteitä toteutetaan, ja virasto ilmoittaa asiasta menettelyn osapuolille, todistajille ja asiantuntijoille.
5. Viraston pyynnöstä toimivaltaisen tuomioistuimen tai viranomaisen on sallittava kyseisen viraston henkilöstön jäsenten läsnäolo menettelyssä sekä sallittava näiden esittää kysymyksiä kuultaville henkilöille joko suoraan tai toimivaltaisen tuomioistuimen tai viranomaisen välityksellä.
6. Virka-apupyyntöjen toimenpiteistä ei saa aiheutua maksuja eikä kuluja. Kuitenkin sillä jäsenvaltiolla, jossa virka-apupyynnön edellyttämät toimenpiteet toteutetaan, on oikeus vaatia virastoa korvaamaan asiantuntijoiden ja tulkkien palkkiot sekä 5 kohdan mukaisesta menettelystä aiheutuneet kulut.
VI OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
93 artikla
Kumotaan asetus (EY) N:o 1239/95.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä III olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
94 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 17 päivänä syyskuuta 2009.