31989L0662
L 395/13
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 11 декември 1989 година
относно ветеринарните проверки по отношение на търговията вътре в Общността с оглед доизграждането на вътрешния пазар
(89/662/EИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че Общността трябва да приеме мерки, предназначени за постепенното изграждане на вътрешния пазар през периода до 31 декември 1992 г.;
като има предвид, че хармоничното функциониране на общата организация на пазара на животински продукти и продукти от животински произход предполага премахването на ветеринарните бариери пред развитието на търговията със съответните продукти вътре в Общността; като има предвид, че в това отношение свободното движение на земеделски продукти е основна черта на общата организация на пазарите и следва да улеснява рационалното развитие на селскостопанското производство и оптималното използване на производствените фактори;
като има предвид, че във ветеринарната област понастоящем границите се използват за извършване на проверки, които целят опазване на общественото здраве и здравето на животните,
като има предвид, че крайната цел е да се гарантира, че ветеринарните проверки се извършват единствено на мястото на изпращане; като има предвид, че постигането на тази цел предполага хармонизиране на основните изисквания, свързани с опазване на общественото здраве и здравето на животните;
като има предвид, че с оглед доизграждането на вътрешния пазар по време на постигането на тази цел трябва да се акцентира върху необходимостта проверките да се извършват на мястото на изпращане и върху организирането на онези, които могат да бъдат извършени по местоназначението; като има предвид, че подобно решение би наложило преустановяване на ветеринарните проверки по вътрешните граници на Общността;
като има предвид, че това решение предполага по-голяма степен на доверие във ветеринарните проверки, извършвани от държавата по изпращане; като има предвид, че последната трябва да гарантира, че ветеринарните проверки се извършват по подходящ начин;
като има предвид, че в държавата по местоназначение, ветеринарните проверки на място могат да се извършват чрез вземане на проби по местоназначението; като има предвид, че в случай на сериозно предположение за нередовност, ветеринарните проверки могат да се извършват и по време на транзитния превоз на стоките;
като има предвид, че държавите-членки трябва да уточнят в план, който да представят, начина, по който възнамеряват да извършват проверките, и като има предвид, че тези планове следва да бъдат предмет на одобрение от Общността;
като има предвид, че трябва да се предвидят последиците когато дадена ветеринарна проверка установи, че пратката е нередовна; като има предвид, че в подобна ситуация могат да се предложат три възможни решения: първото е да се поправят нередовните документи; второто е да се предотвративсякаква опасност при констатирането на епизоотична болест, друга нова сериозна и заразна болест или на друга причина, която би представлявала сериозна опасност за здравето на животните или за общественото здраве; докато третото е необходимо, в случай че стоките не отговарят на определените изисквания, по причини, различни от горепосочените;
като има предвид, че трябва да се предвиди процедура за разрешаване на конфликти, които биха възникнали по отношение на пратките от предприятие или производствен център;
като има предвид, че трябва да се предвидят превантивни мерки; като има предвид, че в тази област, особено от съображения за ефективност, отговорността трябва да се носи на първо място от държавата по изпращане; като има предвид, че Комисията трябва да е в състояние да действа бързо, най-вече чрез посещения на място и предприемане на подходящи за ситуацията мерки;
като има предвид, че с оглед на бъдат ефективни, правилата, определени от настоящата директива, трябва да обхващат всички стоки, които са предмет ветеринарните изисквания при търговия вътре в Общността;
като има предвид, обаче, че с оглед на определени епизоотични болести в държавите-членки все още преобладават различни здравни ситуации, и като има предвид, че в очакване на подход на Общността относно методите за борба с тези болести, въпросът за проверка на търговията с добитък вътре в Общността следва да бъде временно изоставен и да се разреши документна проверка по време на транспортирането; като има предвид, че с оглед на настоящия етап на хармонизиране и в очакване на правила на Общността, стоките, които не са предмет на хармонизираните правила, следва да съответстват на изискванията на държавата по местоназначение, при условие че последните са съобразени с член 36 от Договора;
като има предвид, че разпоредбите в съществуващите директиви следва да се адаптират към новите правила, определени в настоящата директива;
като има, че тези правила следва да бъдат преразгледани преди края на 1993 г.;
като има предвид, че на Комисията следва да се възложи задачата за приемане на мерки за прилагане на настоящата директива; като има предвид, че с тази цел следва да се предвидят процедури, установяващи тясно и ефективно сътрудничество между Комисията и държавите-членки в рамките на Постоянния ветеринарен комитет,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Държавите-членки гарантират, че ветеринарните проверки, които трябва да се извършват върху продукти от животински произход, които са обхванати от директивите, изброени в приложение А, или от член 14, и които са предназначени за търговия, без да се засяга член 6, повече не се извършват по границите, а в съответствие с настоящата директива.
Член 2
По смисъла на настоящата директива:
1.
„Ветеринарна проверка“ означава физическа проверка и/или всяка административна формалност, която се прилага за продуктите, посочени в член 1, и която е предназначена за опазването, пряко или по друг начин, на общественото здраве и на здравето на животните;
2.
„Търговия“ означава търговията между държавите-членки със стоки по смисъла на член 9, параграф 2 от Договора;
3.
„Предприятие“ означава всяко предприятие, което произвежда, съхранява или преработва продуктите, посочени в член 1;
4.
„Компетентен орган“ означава централен орган на власт на дадена държава-членка, компетентен да извършва ветеринарни проверки или друг орган на власт, на която тя е делегирала такава компетентност;
5.
„Официален ветеринарен лекар“ означава ветеринарният лекар, назначен от компетентния орган на централна власт на дадена държава-членка.
ГЛАВА I
Проверки при произхода
Член 3
1. Държавите-членки гарантират, че единствените продукти, предназначени за търговия са онези, посочени в член 1, които са били получени, проверени, маркирани и етикетирани в съответствие с правилата на Общността за въпросното местоназначение, и които се придружават до посочения на тях краен получател от здравен сертификат, санитарен сертификат или какъвто и да било друг документ, предвиден от ветеринарните правила на Общността.
Предприятията по произход гарантират, чрез постоянен самоконтрол, че продуктите отговарят на изискванията по първата алинея.
Без да се засягат задълженията по контрола, възложени на официалния ветеринарен лекар съгласно законодателството на Общността, компетентният орган извършва редовни проверки в предприятията, за да се увери, че продуктите, предназначени за търговия, съответстват на изискванията на Общността, или че, в случаите, посочени в параграф 3 от настоящия член и член 14, на изискванията на държавата-членка по местоназначение.
Когато са налице основания да се предполага, че изискванията не са спазени, компетентният орган извършва необходимите проверки и, ако съмнението се потвърди, предприема подходящите мерки, които могат да включват и оттегляне на одобрението.
2. Когато транспортирането включва няколко местоназначения, продуктите трябва да се групират в толкова партиди, колкото са и местоназначенията. Всяка партида трябва да бъде придружена от горепосочения сертификат или документ.
Когато продуктите, посочени в член 1, са предназначени за износ към трета страна, транспортирането им трябва да остане под митнически надзор до мястото на излизане от територията на Общността.
3. Държавите-членки, които осъществяват внос от дадени трети страни по избор, информират Комисията и другите държави-членки за съществуването на такъв внос.
Когато продуктите са доставени на територията на Общността от държава-членка, различна от тези, посочени по-горе, държавата-членка извършва документна проверка на произхода и местоназначението на стоките съгласно член 6, параграф 1.
Държавите-членки по местоназначение забраняват напускането на територията им от съответните продукти, освен ако те не са предназначени за друга друга-членка, която използва същата възможност.
Член 4
1. Държавите-членки по изпращане предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че операторите спазват ветеринарните изисквания на всички етапи от производството, съхранението, търговията и транспортирането на продуктите, посочени в член 1. По-специално, те гарантират, че:
-
продуктите, получени в съответствие с директивите, посочени в приложение А, са проверени по един и същ начин от ветеринарна гледна точка, независимо дали са предназначени за търговия вътре в Общността или за националния пазар,
-
продуктите, обхванати от приложение Б, не се изпращат до територията на друга държава-членка, ако те не могат да бъдат търгувани на собствената им територия по причини, обосновани от член 36 от Договора.
2. Държавите-членки по изпращане предприемат подходящите административни, правни или наказателни мерки за санкциониране на всяко нарушение на ветеринарното законодателство от страна на физически или юридически лица, в случай че е се установи нарушение на правилата на Общността и особено когато се установи, че изготвените сертификати или документи не съответстват на действителното състояние на продуктите, или че са поставени здравни печати на продукти, които не отговарят на тези правила.
ГЛАВА II
Проверки при пристигане по местоназначението
Член 5
1. Държавите-членки по местоназначение прилагат следните мерки:
а)
Компетентният орган може, при местоназначението на стоките, да провери посредством ветеринарни проверки на място с недискриминационен характер дали изискванията на член 3 са били спазени; той може същевременно да вземе проби.
Освен това в случаите, в които компетентният орган на държавата-членка по транзита или на държавата-членка по местоназначение разполага с информация, от която той може да предположи наличието на нарушение, проверките могат също да се извършат и по време на транспортирането на стоките на нейна територия, включително и проверки за съответствие по отношение на транспортните средства;
б)
когато продуктите, посочени в член 1, произхождащи от друга държава-членка, са предназначени:
-
за предприятие, поставено под отговорността на официален ветеринарен лекар, последният трябва да гарантира, че в това предприятие се допускат само продукти, които отговарят на изискванията по член 3, параграф 1 по отношение на маркирането и придружаващите ги документи или, в случая на продуктите, посочени в приложение Б, се придружават от документ, определен от правилата на страната по местоназначение,
-
за одобрен посредник, който разделя партидите или за търговско предприятие с много клонове, или за всяко предприятие, което не е предмет на постоянен надзор, последните трябва да проверят, преди партидата да бъде разделена или търгувана, дали въпросните марки, свидетелства или документи, посочени в първото тире, са налице и да уведоми компетентния орган за всякакви нередности или аномалии,
-
за други получатели, по-специално когато по време на транспортирането партидата е частично разтоварена, в съответствие с член 3, параграф 1 партидата трябва да бъде придружена от оригинала на сертификата, посочен в първото тире.
Гаранциите, които трябва да бъдат предоставени от получателите, посочени във второто и трето тирета, се уточняват в споразумение с компетентния орган, което трябва да бъде подписано по време на предварителната регистрация, предвидена в параграф 3. Компетентният орган извършва случайни проверки, за да се увери в спазването на тези гаранции.
2. Без да се засяга член 4, когато стандартите на Общността, предвидени в правилата на Общността, не са били установени, и в случая, предвиден в член 14, държавата-членка по местоназначение може да изиска, при спазване на общите разпоредби на Договора, предприятието по произход да прилага стандартите, които са в сила съгласно националните правила на тази държава-членка. Държавата-членка по произход гарантира, че въпросният продукт отговаря на тези изисквания.
3. Оператори, на които се доставят продукти от друга държава-членка, или които напълно разпределят партида от такива продукти:
а)
са задължени да се регистрират предварително, ако това бъде поискано от компетентния орган;
б)
водят регистър, в който такива доставки се вписват;
в)
ако това бъде поискано от компетентния орган, докладват за пристигането на продукти от друга държава-членка, до степента, необходима за извършването на проверките, посочени в параграф 1;
г)
съхраняват за срок, който се определя от компетентния орган, но не по-малко от шест месеца, здравните сертификати и документите, посочени в член 3, с оглед представянето им на компетентния орган, ако последният поиска това.
4. Подробните правила за изпълнение на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 18.
5. Съветът, въз основа на доклад на Комисията, придружен от всякакви предложения за изменения, преразглежда настоящия член в рамките на срок от три години от прилагането на настоящата директива.
Член 6
1. Държавите-членки гарантират, че по време на проверките, които се извършват на местата, в които продукти от трети страни могат да бъдат въведени на територията на Общността, като пристанища, летища и гранични пунктове с трети страни, се вземат следните мерки:
а)
извършва се документна проверка на произхода на продуктите;
б)
в случаите, в които от трети страни се внасят продукти, те трябва да бъдат изпратени под митнически надзор до инспекционните пунктове с оглед да бъде възможно извършването на съответните ветеринарни проверки.
Продуктите, посочени в приложение А, не могат да бъдат обмитени, освен ако такива проверки са показали, че те отговарят на правилата на Общността.
Продуктите, посочени в приложение Б, както и онези, които са предмет на внос по избор в съответствие с член 3, параграф 3, и които, след като са били въведени на територията на Общността, трябва да бъдат изпратени на територията на друга държава-членка, трябва:
-
или да преминат ветеринарна проверка, която да покаже, че отговарят на правилата на държавата-членка по местоназначение,
-
или, след провеждането на проста визуална проверка за установяване на съответствието между документите и продуктите, да бъдат изпращани под митнически надзор до местоназначението им, където трябва да се извършват ветеринарни проверки;
в)
продукти с произход от Общността са подложени на правилата за контрол, предвидени в член 5.
2. Въпреки това, считано от 1 януари 1993 г. и чрез дерогация от параграф 1, всички продукти, транспортирани редовно и директно с транспортни средства, свързващи две географски точки от Общността, подлежат на правилата за контрол, предвидени в член 5.
Член 7
1. В случай че по време на проверка, която се извършва по местоназначението на дадена пратка или по време на транспортирането, компетентните органи на дадена държава-членка установят:
а)
наличието на вещества, причинители на заболяване, посочено в Директива 82/894/ЕИО (4), последно изменена с Решение 89/162/ЕИО на Комисията (5), зооноза или заболяване, или каквато и да е друга причина, която има вероятност да представлява сериозна опасност за животни или хора, или че продуктите идват от област, заразена с епизоотична болест, те разпореждат, с изключение що се отнася до ветеринарно-санитарните аспекти, в случая на продукти, които подлежат на една от обработките, посочени в член 4 от Директива 80/215/ЕИО (6), последно изменена с Директива 88/660/ЕИО (7), партидата да бъде унищожена или използвана по всякакъв друг начин, предвиден от правилата на Общността.
Разходите, свързани с унищожаването на партидата, се поемат от изпращача или от негов представител.
Компетентните органи на държавата-членка по местоназначение незабавно уведомяват по телекс компетентните органи на останалите държави-членки и Комисията относно направените констатации, взетите решения, както и относно причините за такива решения.
Могат да се прилагат защитните мерки, предвидени в член 9.
Освен това, по искане на държава-членка и в съответствие с процедурата, установена в член 17, с оглед справяне с непредвидени от законодателството на Общността ситуации, Комисията може да приеме мерки, необходими за постигане на съгласуван от държавите-членки подход;
б)
че стоките не отговарят на условията, установени в директивите на Общността, или при липса на решения относно стандартите на Общността, предвидени в директивите - в националните стандарти, те могат, при условие че здравните и ветеринарно-санитарни съображения позволяват, да дадат на изпращача или на негов представител избора между:
-
унищожаване на стоките, или
-
използване на стоките за други цели, включително връщането им с разрешението на компетентния орган на страната на предприятието по произход.
Въпреки това, ако се установи, че сертификатът или документите съдържат нередности, на изпращача трябва да бъде предоставен период за привеждане в съответствие на документите, преди да се прибегне до тази последна възможност.
2. В съответствие с процедурата, предвидена в член 18, Комисията съставя списък с веществата и заболяванията, посочени в параграф 1, както и подробни правила за прилагането на настоящия член.
Член 8
1. В случаите, предвидени в член 7, компетентният орган на държавата-членка по местоназначение незабавно установява връзка с компетентните органи на държавата-членка по изпращане. Последните вземат всички необходими мерки и уведомяват компетентния орган на първата държава-членка относно естеството на извършените проверки, взетите решения и основанията за такива решения.
В случай че органът на първата държава-членка се опасява, че тези мерки не са достатъчни, компетентните органи на двете държави-членки заедно търсят начини и средства за справяне с положението; ако е подходящо, това може да включва и проверка на място.
Когато проверките, предвидени в член 7, констатират системни нередности, компетентният орган на държавата-членка по местоназначение информира Комисията и ветеринарните служби на останалите държави-членки.
Комисията, по искане на компетентния орган на държавата-членка по местоназначение или по своя собствена инициатива, като отчита естеството на установените нарушения, може:
-
да изпрати мисия за инспекция на съответното предприятие, или
-
да натовари официален ветеринарен лекар, чието име е в списък, който трябва да бъде изготвен от Комисията по предложение на държавите-членки, и който се приема от различните заинтересувани страни, да провери фактите в съответното предприятие,
-
да поиска компетентният орган да ускори вземането на проби от продуктите на съответното предприятие.
Тя информира държавите-членки за своите заключения.
В случаите, в които тези мерки се взимат за справяне със системни нередности от страна на предприятието, Комисията начислява всички разходи, възникнали във връзка с прилагането на тиретата от предходната алинея, на въпросното предприятие.
В очакване на заключенията на Комисията по искане на държавата-членка по местоназначение, държавата-членка по изпращане засилва проверките на продуктите, които идват от въпросното предприятие, а ако съществуват сериозни основания от гледна точка на здравето на животните или на общественото здраве, спира действието на одобрението.
Държавата-членка по местоназначение може, от своя страна, да засили проверките на продукти, идващи от същото предприятие.
По искане на една от двете държави-членки - в случаите, в които нередностите бъдат потвърдени от становище на експерти - Комисията трябва, в съответствие с процедурите, установени в член 17, да вземе подходящи мерки, които могат да се простират дотам, че на държавите-членки да бъде разрешено временно да забранят въвеждането на тяхна територия на продукти, идващи от това предприятие. Тези мерки трябва да се потвърдят или преразгледат във възможно най-кратки срокове и в съответствие с процедурата, предвидена в член 17.
Общите правила за прилагането на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, установена в член 18.
2. Начините на обжалване, предвидени в действащите законодателства в държавите-членки, на решения, издадени от компетентните органи, не се засягат от настоящата директива.
Решенията, които се вземат от компетентния орган на държавата по местоназначение, както и мотивите за такива решения се съобщават на изпращача или на негов представител, както и на компетентния орган на държавата-членка по изпращане.
По молба от страна на изпращача или на негов представител, на същите се изпращат посочените решения и мотиви в писмен вид с подробности относно начините на обжалване, предвидени в действащото законодателство в държавата-членка по местоназначение, както и относно приложимите процедури и срокове.
Въпреки това в случай на спор и без да се засягат горепосочените начини на обжалване, ако се споразумеят за това, двете страни могат в рамките най-много на едномесечен срок, да отнесат спора за преценка от експерт, чието име фигурира в списъка с експерти на Общността, който трябва да се изготви от Комисията; разходите по консултирането с експерта се поемат от Общността.
Такива експерти дават становищата си в рамките на не повече от 72 часа. Страните са обвързани от становището на експерта, като надлежно спазват ветеринарното законодателство на Общността.
3. Разходите по връщане на пратката, съхранение на стоките, пренасочването им към други приложения или унищожаването им, се поемат от получателя.
ГЛАВА III
Общи разпоредби
Член 9
1. Всяка държава-членка незабавно уведомява останалите държави-членки и Комисията относно всяка поява на нейната територия, различна от появата на заболяванията, посочени в Директива 82/894/ЕИО, на зоонози, заболявания или на други причини, които има вероятност да представляват сериозна опасност за здравето на животните или на хората.
Държавата-членка по произход незабавно въвежда контрола или защитните мерки, предвидени в правилата на Общността, в частност определянето на буферните зони, предвидени в тези правила, или приема всякакви други мерки, които счете за уместни.
Държавата-членка по местоназначение или по транзитно преминаване, която по време на проверка, посочена в член 5, е установила съществуването на една от болестите или причините, посочени в първата алинея, ако е необходимо, може да вземе защитните мерки, предвидени в правилата на Общността.
В очакване на предприемането на мерките в съответствие с параграф 4, държавата-членка по местоназначение, при сериозни основания за защита на общественото здраве или на здравето на животните, може да предприеме временни защитни мерки по отношение на съответните предприятия или, в случай на епизоотична болест, по отношение на защитната зона, предвидена в правилата на Общността.
Държавите-членки незабавно уведомяват Комисията и останалите държави-членки относно взетите мерки.
2. По искане на държавата-членка, посочена в първата алинея от параграф 1 или по инициатива на Комисията, един или няколко от представителите на Комисията могат незабавно да отидат на съответното място, за да проучат, в сътрудничество с компетентните органи, какви мерки са били взети, както и да дадат становище по тези мерки.
3. Ако Комисията не е била информирана относно взетите мерки, или ако счита взетите мерки за неподходящи, тя може, в сътрудничество със съответната държава-членка във времето, оставащо до заседанието на Постоянния ветеринарен комитет, да предприеме временни защитни мерки по отношение на продукти от региона, засегнат от епизоотичната болест, или от дадено предприятие. Тези мерки се представят във възможно най-кратки срокове на Постоянния ветеринарен комитет за утвърждаване, изменение или отмяна в съответствие с процедурата, установена в член 17.
4. При първа възможност, Комисията при всички случаи прави преглед на положението в рамките на Постоянния ветеринарен комитет. Той приема необходимите мерки по отношение на продуктите, посочени в член 1 и, ако положението го налага, по отношение на изходните продукти или продуктите, получени от тези продукти в съответствие с процедурата, предвидена в член 17. Комисията следи развитието на обстановката и, чрез същата процедура, изменя или отменя взетите решения в зависимост от това развитие.
5. Подробни правила за прилагането на настоящия член, и в частност списъкът със зоонози или причини, които има вероятност да представляват сериозна опасност за здравето на хората, се приемат в съответствие с процедурата, установена в член 18.
Член 10
Всяка държава-членка и Комисията определят ветеринарната служба или служби, които отговарят за извършването на ветеринарните проверки и си сътрудничат със службите за извършване на проверкина другите държави-членки.
Член 11
Държавите-членки също така гарантират, че служителите на техните ветеринарни служби, ако е подходящо, в сътрудничество със служителите на другите служби, оправомощени за тази цел, имат възможност, по-специално:
-
да провеждат инспекции на помещения, офиси, лаборатории, инсталации, средства за транспорт, съоръжения и оборудване, продукти за почистване и поддръжка, процедури, прилагани за производството и преработката на продукти, както и маркирането и етикетирането и търговското представяне на тези продукти,
-
да провеждат проверки за това дали персоналът отговаря на изискванията, установени в текстовете, посочени в приложение А,
-
да вземат проби от продукти, държани с оглед тяхното съхранение или продажба, пускане на пазара или транспортиране;
-
да проучват документните или електронните материали, имащи отношение към провежданите проверки и по-нататъшните мерки, взимани в съответствие с член 3, параграф 1.
За тази цел те трябва да получават необходимото за изпълняването на техните задължения сътрудничество от страна на предприятията, в които се извършват проверки.
Член 12
1. Член 8, параграф 3 и членове 10 и 11 от Директива 64/433/ЕИО (8), последно изменена с Директива 88/657/ЕИО (9) се заличават.
2. Член 5, параграфи 3 и 4 и членове 9, 10 и 11 от Директива 71/118/ЕИО (10), последно изменена с Директива 88/657/ЕИО, се заличават.
3. В Директива 74/461/ЕИО (11), последно изменена с Директива 87/489/ЕИО (12):
i)
член 5, параграфи 2, 3, 4 и 5, и членове 6 и 8 се заличават;
ii)
в член 8a, позоваванията на член 8 се заменят с позоваване на член 9 от Директива 89/662/ЕИО.
4. Член 7, параграф 3 и членове 12 и 16 от Директива 77/99/ЕИО (13), последно изменена с Директива 89/227/ЕИО (14), се заличават.
5. В Директива 80/215/ЕИО:
i)
член 5, параграфи 2, 3, 4 и 5, и членове 6 и 7 се заличават;
ii)
в член 7a, позоваванията на член 7 се заменят с позоваване на член 9 от Директива 89/662/ЕИО.
6. Член 5, параграфи 3 и 4, и членове 7, 8 и 12 от Директива 85/397/ЕИО (15), изменена с Регламент (ЕИО) № 3768/85 (16), се заличават.
7. Член 10, параграфи 1 и 3 от Директива 88/657/ЕИО се заличават.
8. Членове 8 и 9 от Директива 89/437/ЕИО (17) се заличават.
9. В приложение Б към Директива 72/462/ЕИО (18), към сертификата се добавя следният текст: „Име и адрес на първия получател“.
Член 13
1. Следният член се добавя към Директиви 64/433/ЕИО и 71/118/ЕИО:
„Член 19
Правилата, установени в Директива 89/662/ЕИО (19), свързани с ветеринарните проверки, приложими за търговията вътре в Общността, с оглед доизграждането на вътрешния пазар, се прилагат по-специално по отношение на проверките при произхода, организацията и последиците от проверките, които трябва да се извършват от държавата-членка по местоназначение, както и по отношение на защитните мерки, които трябва да бъдат приложени.
2. Следният член се добавя към Директиви 72/461/ЕИО и 80/215/ЕИО:
„Член 15
Правилата, установени в Директива 89/662/ЕИО (20), свързани с ветеринарните проверки, приложими за търговията вътре в Общността, с оглед доизграждането на вътрешния пазар, се прилагат по-специално по отношение на проверките при произхода, организацията и последиците от проверките, които трябва да се извършват от държавата-членка по местоназначение, както и по отношение на защитните мерки, които трябва да бъдат приложени.
3. Следният член се добавя към Директива 77/99/ЕИО:
„Член 24
Правилата, установени в Директива 89/662/ЕИО (21), свързани с ветеринарните проверки, приложими за търговията вътре в Общността, с оглед доизграждането на вътрешния пазар, се прилагат по-специално по отношение на проверките при произхода, организацията и последиците от проверките, които трябва да се извършват от държавата-членка по местоназначение, както и по отношение на защитните мерки, които трябва да бъдат приложени.
4. Следният член се добавя към Директиви 85/397/ЕИО и 88/657/ЕИО:
„Член 18
Правилата, установени в Директива 89/662/ЕИО (22), свързани с ветеринарните проверки, приложими за търговията вътре в Общността, с оглед доизграждането на вътрешния пазар, се прилагат по-специално по отношение на проверките при произхода, организацията и последиците от проверките, които трябва да се извършват от държавата-членка по местоназначение, както и по отношение на защитните мерки, които трябва да бъдат приложени.
5. Следният член се добавя към Директива 88/437/ЕИО:
„Член 17
Правилата, установени в Директива 89/662/ЕИО (23), свързани с ветеринарните проверки, приложими за търговията вътре в Общността, с оглед доизграждането на вътрешния пазар, се прилагат по-специално по отношение на проверките при произхода, организацията и последиците от проверките, които трябва да се извършват от държавата-членка по местоназначение, както и по отношение на защитните мерки, които трябва да бъдат приложени.
Член 14
До 31 декември 1992 г. търговията с продуктите, изброени в списъка в приложение Б, до приемането на правила на Общността, са предмет на правилата за контрол, установени с настоящата директива, и по-специално онези, предвидени в член 5, параграф 2.
Преди датата, посочена в член 19, държавите-членки съобщават условията и процедурите, които понастоящем са приложими за търговията с продуктите, посочени в първата алинея.
Съветът по предложение на Комисията определя окончателния режим, приложим за търговията с продуктите, изброени в приложение Б преди 31 декември 1991 г.
Член 15
В член 9 от Директива 64/432/ЕИО (24), се добавя следната точка:
„2a.
По искане на държава-членка или по инициатива на самата Комисия, един или повече представители на Комисията могат незабавно да отидат на въпросното място и, в сътрудничество с компетентните органи, да направят преглед на взетите мерки и да дадат становище по тези мерки.“
Член 16
1. Не по-късно от три месеца, преди датата, посочена в член 19, параграф 1, държавите-членки представят на Комисията програма, в която са изложени националните мерки, които трябва да се вземат за постигане на посочената в настоящата директива цел, и по-специално честотата на проверките.
2. Комисията разглежда програмите, представени от държавите-членки в съответствие с параграф 1.
3. Всяка година и за първи път през 1991 г., Комисията отправя до държавите-членки препоръка относно програма за проверки за следващата година; Постоянният ветеринарен комитет ще изразява становището си по препоръката предварително. Тази препоръка може да подлежи на допълнително адаптиране.
Член 17
1. В случаите, в които трябва да се следва процедурата, посочена в настоящия член, председателят, по негова собствена инициатива или по искане на държава-членка, незабавно сезира Постоянния ветеринарен комитет (наричан по-долу „Комитетът“), създаден с Решение 68/361/ЕИО (25).
2. Представителят на Комисията представя на Комитета проект за мерките, които трябва да се вземат. Комитетът представя становището си по проекта в рамките на два дни. Становището се приема с мнозинството, определено в член 148, параграф 2 от Договора, когато се отнася за решения, които Съветът взема по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в рамките на Комитета се претеглят по начина, определен в този член. Председателят не гласува.
3. Комисията приема предвидените мерки, при условие че те са в съответствие със становището на Комитета.
4. В случай че предвидените мерки не са в съответствие със становището на Комитета, или ако не е представено становище, Комисията незабавно представя на Съвета предложение относно мерките, които трябва да бъдат взети.
Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
Ако след изтичането на 15-дневен период от датата на сезиране на Съвета, Съветът не се е произнесъл, Комисията приема предложените мерки, освен ако Съветът не се произнесъл против посочените мерки с обикновено мнозинство.
Член 18
1. В случаите, в които трябва да се следва процедурата, посочена в настоящия член, председателят, по негова собствена инициатива или по искане на държава-членка, незабавно сезира Постоянния ветеринарен комитет (наричан по-долу „Комитетът“), създаден с Решение 68/361/ЕИО.
2. Представителят на Комисията представя на Комитета проект за мерките, които трябва да се вземат. Комитетът представя становището си по проекта в рамките на срок, който председателят може да определи в зависимост от спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинството, определено в член 148, параграф 2 от Договора, когато се отнася за решения, които Съветът взема по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в рамките на Комитета се претеглят по начина, определен в този член. Председателят не гласува.
3. Комисията приема предвидените мерки, при условие че те са в съответствие със становището на Комитета.
4. В случай че предвидените мерки не са в съответствие със становището на Комитета, или ако не е представено становище, Комисията незабавно представя на Съвета предложение относно мерките, които трябва да бъдат взети.
Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство.
Ако след изтичането на тримесечният период от датата на сезиране на Съвета, Съветът не се е произнесъл, Комисията приема предложените мерки, освен ако Съветът не се произнесъл против посочените мерки с обикновено мнозинство.
ГЛАВА IV
Преходни и заключителни разпоредби
Член 19
1. Преди 31 декември 1990 г. Съветът се произнася с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията относно ветеринарните проверки при търговията вътре в Общността с живи животни.
Преди датата, посочена в първата алинея, Съветът, с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията, взема решение относно правилата и общите принципи, приложими за проверките при вноса от трети страни на продукти, обхванати от настоящата директива. По същия начин пунктовете за проверка по външните граници, заедно с изискванията, на които тези пунктове ще трябва да отговарят, се определят преди тази дата.
2. Преди 31 декември 1992 г. Съветът преразглежда разпоредбите на настоящата директива въз основа на доклад от Комисията относно придобития опит, придружен със съответните предложения, по които Съветът ще вземе решение с квалифицирано мнозинство.
Член 20
До 31 декември 1992 г. с цел да се даде възможност за постепенното въвеждане на режима за контрол, определен от настоящата директива, чрез дерогация от член 5, параграф 1, държавите-членки могат:
-
да продължат документните проверки по време на транспортиране на месо и на продукти, получени от него, с цел да се гарантира спазването на специфичните изисквания, определени в правилата на Общността, отнасящи се до шап и чума по свинете,
-
да провеждат документни проверки по време на транспортирането на продукти, внесени от трети страни, предназначени за тях.
Член 21
Съветът с квалифицирано мнозинство, по предложение на Комисията, преди 1 октомври 1992 г., определя режима, приложим след изтичане срока на действие на временните разпоредби, определени в член 20.
Член 22
Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива на дата, която трябва да се определи в решението, което трябва да бъде взето преди 31 декември 1990 г., в съответствие с втората алинея от член 19, параграф 1, но не по-късно от 31 декември 1991 г.
Република Гърция, обаче, разполага с допълнителен период от една година, в рамките на който да се съобрази с нея.
Член 23
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 11 декември 1989 година.
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 11 päivänä joulukuuta 1989,
eläinlääkärintarkastuksista yhteisön sisäisessä kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten (89/662/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO,
joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, että
yhteisön on annettava toimenpiteet sisämarkkinoiden toteuttamiseksi asteittain 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä,
kotieläintuotteiden ja eläinperäisten tuotteiden markkinoiden yhteisen järjestelyn yhdenmukainen toiminta edellyttää eläinlääkinnällisten esteiden poistamista kyseisten tuotteiden yhteisön sisäisen kaupan kehittymisen tieltä; tässä suhteessa maataloustuotteiden vapaa liikkuvuus on yhteismarkkinoiden keskeinen osa, ja sen olisi helpotettava maataloustuotannon järkiperäistä kehitystä ja tuotantotekijöiden edullisinta käyttöä,
eläinlääkinnän alalla ihmisten ja eläinten terveyden suojelemiseksi tehtävät tarkastukset tapahtuvat nykyisin rajoilla,
lopullisena päämääränä on rajoittaa eläinlääkärintarkastukset ainoastaan lähetyspaikassa tehtäviksi; tämän päämäärän saavuttaminen edellyttää ihmisten ja eläinten terveyteen liittyvien perusvaatimusten yhdenmukaistamista,
sisämarkkinoiden toteuttamiseksi ja siihen asti, kunnes tähän päämäärään päästään, on tarpeen painottaa lähetyspaikalla tehtäviä tarkastuksia ja järjestää määräpaikassa tehtävät tarkastukset; tämä ratkaisu johtaa eläinlääkärintarkastuksista luopumiseen yhteisön sisäisillä rajoilla,
tämä ratkaisu edellyttää suurempaa luottamusta lähettävässä valtiossa tehtyihin eläinlääkärintarkastuksiin; jälkimmäisessä on varmistettava, että eläinlääkärintarkastukset tehdään asianmukaisesti,
määrävaltiossa voidaan tehdä eläinlääkärinpistotarkastuksia; jos kuitenkin vakavasti epäillään poikkeavuuksia, eläinlääkärintarkastus voidaan tehdä tavaroiden kuljetuksen aikana,
jäsenvaltioiden tehtävänä on täsmentää antamassaan suunnitelmassa, kuinka ne aikovat suoriutua tarkastuksista, ja yhteisön on hyväksyttävä nämä suunnitelmat,
on säädettävä toimenpiteistä, jotka toteutetaan eläinlääkärintarkastuksen osoitettua lähetyksen sisältävän poikkeavuuksia; siinä tapauksessa on tarjolla kolme mahdollista vaihtoehtoa: ensimmäisen vaihtoehdon tavoitteena on virheellisten asiakirjojen oikaiseminen, toisen tavoitteena on vaaran torjuminen, kun havaitaan, että on puhjennut epitsoottinen eläintauti, jokin uusi vaarallinen ja tarttuva tauti tai ilmennyt jokin muu seikka, joka saattaisi olla vakavana vaarana eläimille tai ihmisten terveydelle, ja kolmas vaihtoehto tulisi kyseeseen, kun tavara ei ole annettujen vaatimusten mukaista muista kuin edellä mainituista syistä,
on tarpeen säätää menettelystä sellaisten erimielisyyksien ratkaisemiseksi, joita saattaisi syntyä laitoksesta, tuotantokeskuksesta tai yrityksestä peräisin olevista lähetyksistä,
on tärkeää säätää suojatoimenpiteistä; etenkin tehokkuussyistä olisi lähettävällä jäsenvaltiolla oltava ensisijainen vastuu näissä kysymyksissä; komission on voitava toimia pikaisesti, etenkin tekemällä tarkastuskäyntejä itse paikalle ja hyväksymällä tilanteen mukaisia toimenpiteitä,
ollakseen tehokkaita tulee tässä direktiivissä annettujen sääntöjen koskea kaikkia tavaroita, joille yhteisön sisäisessä kaupassa tehdään eläinlääkärintarkastuksia,
mitä tulee tiettyihin epitsoottisiin eläintauteihin, terveystilanne jäsenvaltioissa on yhä edelleen erilainen, ja sillä aikaa kun yhteisössä suunnitellaan keinoja näiden tautien torjumiseksi, kysymys yhteisön sisäisen eläinkaupan tarkastamisesta on toistaiseksi sivuutettava ja sallittava asiakirjoihin perustuva tarkastus kuljetuksen aikana; ottaen huomioon yhdenmukaistamisen nykytila ja odotettaessa yhteisön määräysten valmistumista, olisi tavaroiden, joita yhdenmukaiset määräykset eivät koske, täytettävä määrävaltion vaatimukset edellyttäen, että viimeksi mainitut ovat perustamissopimuksen 36 artiklan mukaisia,
nykyisten direktiivien säännökset on tarpeen mukauttaa tässä direktiivissä annettuihin uusiin sääntöihin,
nämä säännöt on tarpeen tarkastaa uudelleen ennen vuoden 1993 loppua, ja
komission tehtäväksi olisi annettava säännösten antaminen tämän direktiivin täytäntöönpanosta; tässä tarkoituksessa on tarpeen säätää menettelyistä komission ja jäsenvaltioiden välisen tiiviin ja tehokkaan yhteistyön aikaansaamiseksi pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että liitteessä A lueteltujen direktiivien tai 14 artiklaan kuuluville ja kauppaan tarkoitetuille eläinperäisille tuotteille tehtäviä eläinlääkärintarkastuksia ei enää tehtäisi rajoilla, vaan ne tehtäisiin tämän direktiivin mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan soveltamista.
2 artikla
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
1) `eläinlääkärintarkastuksella` kaikkia fyysisiä tarkastuksia tai hallinnollisia muodollisuuksia, joita sovelletaan 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin ja joiden tarkoituksena on väestön tai eläinten terveyden välitön tai välillinen suojeleminen,
2) `kaupalla` jäsenvaltioiden välistä tavarakauppaa perustamissopimuksen 9 artiklan 2 kohdan tarkoitetussa merkityksessä,
3) `laitoksella` jokaista yritystä, joka tuottaa, varastoi tai käsittelee 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita,
4) `toimivaltaisella viranomaisella` jäsenvaltion keskusviranomaista, jonka toimialaan kuuluu eläinlääkärintarkastusten tekeminen, tai viranomaista, jolle se on myöntänyt tuon toimivallan,
5) `virkaeläinlääkärillä` jäsenvaltion toimivaltaisen keskusviranomaisen nimittämää eläinlääkäriä.
I LUKU Alkuperämaassa tapahtuvat tarkastukset
3 artikla
1 Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kauppaa varten tarkoitettuja tuotteita ovat ainoastaan ne 1 artiklassa tarkoitetut tuotteet, jotka on hankittu, tarkastettu, merkitty ja varustettu vakuustodistuksella yhteisön sääntöjen mukaisesti kyseistä määräpaikkaa varten, ja joiden mukana on niissä mainitulle lopulliselle vastaanottajalle osoitettu eläintautitodistus, terveystodistus tai jokin muu yhteisön eläinlääkintämääräysten mukainen asiakirja.
Alkuperälaitosten on jatkuvalla itsevalvonnalla varmistettava, että tällaiset tuotteet täyttävät ensimmäisessä alakohdassa olevat vaatimukset.
Yhteisön lainsäädännössä virkaeläinlääkärille säädetyistä valvontatehtävistä huolimatta toimivaltaisen viranomaisen on suoritettava säännöllisiä laitostarkastuksia varmistaakseen, että kauppaa varten tarkoitetut tuotteet täyttävät yhteisön vaatimukset tai tämän artiklan 3 kohdassa ja 14 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa määränpäänä olevan jäsenvaltion vaatimukset.
Jos on syytä epäillä, että vaatimuksia ei noudateta, toimivaltaisen viranomaisen on suoritettava tarvittavat tarkastukset, ja jos epäilykset vahvistuvat, ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpiteisiin, joihin saattaa kuulua hyväksynnän peruuttaminen.
2 Jos kuljetus koskee useita määräpaikkoja, tuotteet on ryhmiteltävä niin moneksi eräksi kuin määräpaikkoja on. Kuhunkin erään on liitettävä edellä mainittu todistus tai asiakirja.
Kun 1 artiklassa tarkoitetut tuotteet on määrä viedä kolmanteen maahan, tullin on valvottava kuljetusta siihen paikkaan asti, josta ne poistuvat yhteisön alueelta.
3 Jäsenvaltioiden, jotka harjoittavat valinnaista tuontia tietyistä kolmansista maista, on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille tällaisesta tuonnista.
Kun muu kuin edellä tarkoitettu jäsenvaltio tuo tuotteita yhteisön alueelle, tämän jäsenvaltion on tarkastettava tavaran alkuperä ja määräpaikka asiakirjojen perusteella 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
Määrävaltioina olevien jäsenvaltioiden on kiellettävä kyseisten tuotteiden lähettäminen alueeltaan, jollei tavaroita ole tarkoitettu vietäviksi toiseen jäsenvaltioon, joka harjoittaa samanlaista tuontia.
4 artikla
1 Lähettäjänä olevien jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että välitysliikkeet noudattavat eläinlääkinnällisiä vaatimuksia kaikissa vaiheissa 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden tuotannon, varastoinnin, markkinoille saattamisen ja kuljetuksen aikana. Niiden on erityisesti varmistettava, että:
- liitteessä A tarkoitettujen direktiivien mukaisesti hankitut tuotteet tarkastetaan eläinlääkinnälliseltä kannalta samalla tavoin riippumatta siitä, onko ne tarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan vai kansalliseen kauppaan,
- liitteessä B olevia tuotteita ei lähetetä toisen jäsenvaltion alueelle, jos niitä ei voida markkinoida näiden omalla alueella perustamissopimuksen 36 artiklaan perustuvista syistä.
2 Lähettäjänä olevien jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset hallinnolliset, oikeudelliset tai rikosoikeudelliset toimenpiteet eläinlääkintälainsäädäntöä rikkonutta luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä vastaan, jos yhteisön määräyksiä todetaan rikotun, varsinkin, jos todetaan, että laaditut todistukset tai asiakirjat eivät vastaa tuotteiden todellista tilaa taikka tuotteet, jotka eivät vastaa näitä määräyksiä, on varustettu terveysviranomaisen leimalla.
II LUKU Tarkastukset määräpaikassa
5 artikla
1 Määrävaltioina olevien jäsenvaltioiden on toteutettava seuraavat toimenpiteet:
a) Toimivaltainen viranomainen voi tavaroiden määräpaikoissa tarkastaa eläinlääkärin pistotarkastuksilla, joilla ei syrjitä ketään, että 3 artiklassa olevia vaatimuksia noudatetaan; se voi samalla ottaa näytteitä.
Jos kauttakulkumaana tai määräpaikkana olevan jäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella on tietoja, jotka antavat sille aiheen epäillä rikkomusta, tarkastuksia voidaan tehdä myös tavaroiden kuljetuksen aikana sen alueella, mukaan lukien kuljetusvälineeseen liittyvien vaatimusten noudattamisen tarkastaminen,
b) niissä tapauksissa, joissa 1 artiklassa tarkoitetut tuotteet, jotka ovat peräisin toisesta jäsenvaltiosta, on tarkoitettu:
- virkaeläinlääkärin valvonnassa olevalle laitokselle, ensin mainitun on varmistettava, että vain sellaiset tuotteet, jotka täyttävät 3 artiklan 1 kohdassa olevat vaatimukset merkinnän ja mukana olevien asiakirjojen osalta, tai joiden mukana on liitteessä B tarkoitettujen tuotteiden osalta määrämaan säännöksissä edellytetty asiakirja, päästetään tuohon laitokseen,
- hyväksytylle välittäjälle, joka jakaa lähetykset, tai kaupalliselle yritykselle, jolla on useita sivuliikkeitä tai laitokselle, jota ei jatkuvasti valvota, jälkimmäisten on ennen lähetyksen jakamista tai markkinoille saattamista tarkastettava, että ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetut kyseiset merkit, todistus tai asiakirjat ovat olemassa, ja ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kaikista rikkomuksista tai poikkeavuuksista,
- muille vastaanottajille, varsinkin, jos lähetys on osittain purettu kuljetuksen aikana, sen mukana on 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti oltava ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetun todistuksen alkuperäiskappale.
Takeet, jotka toisessa ja kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettujen vastaanottajien on esitettävä, on määriteltävä toimivaltaisen viranomaisen kanssa tehtävässä sopimuksessa, joka allekirjoitetaan 3 kohdassa säädetyn rekisteröinnin tapahtuessa. Toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä pistokokeisiin perustuvia tarkastuksia voidakseen todeta, että näitä vakuuksia noudatetaan.
2 Niissä tapauksissa, joissa yhteisön säännöstössä säädettäviä yhteisön vaatimuksia ei ole asetettu, ja 14 artiklassa säädetyssä tapauksessa, määränpäänä oleva jäsenvaltio voi ottaen perustamissopimuksen yleiset määräykset huomioon vaatia, että alkuperälaitos noudattaa kyseisen jäsenvaltion kansallisten säännösten perusteella voimassa olevia vaatimuksia, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 artiklan soveltamista. Alkuperämaana olevan jäsenvaltion on taattava, että kyseinen tuote on näiden vaatimusten mukainen.
3 Välitysliikkeiden, joille toimitetaan tavaraa toisesta jäsenvaltiosta tai jotka jakavat kokonaisuudessaan tällaisen tavaralähetyksen,
a) on ensin rekisteröidyttävä, jos toimivaltainen viranomainen sitä edellyttää,
b) on pidettävä rekisteriä näistä lähetyksistä,
c) on toimivaltaisten viranomaisten niin vaatiessa annettava selvitys tuotteiden saapumisesta toisesta jäsenvaltiosta siinä laajuudessa kuin on tarpeen 1 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten suorittamiseksi,
d) on säilytettävä toimivaltaisen viranomaisen määräämän vähintään kuuden kuukauden ajan 3 artiklassa tarkoitetut terveystodistukset tai asiakirjat, esitettäväksi toimivaltaiselle viranomaiselle tämän pyynnöstä.
4 Tämän artiklan toteuttamista koskevat yksityiskohtaiset määräykset on hyväksyttävä 18 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
5 Neuvosto tarkastelee komission kertomuksen, johon mahdollisesti liittyy muutosesityksiä, perusteella uudelleen tätä artiklaa kolmen vuoden kuluessa tämän direktiivin täytäntöönpanosta.
6 artikla
1 Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tarkastuksissa, jotka tehdään paikoissa, joihin kolmannesta maasta peräisin olevia tavaroita saadaan tuoda yhteisön alueelle, kuten satamissa, lentokentillä ja kolmansien maiden kanssa yhteisillä rajanylityspaikoilla, toteutetaan seuraavat toimenpiteet:
a) tuotteiden alkuperä tarkastetaan asiakirjojen perusteella,
b) jos tuotteet on tuotu kolmansista maista, ne on lähetettävä tullin valvonnassa tarkastuspisteisiin eläinlääkärintarkastuksia varten.
liitteessä A tarkoitettuja tuotteita ei saa päästää läpi tullitarkastuksesta, elleivät tarkastusten perusteella niiden todeta olevan yhteisön säännöstön mukaisia.
liitteessä B tarkoitetuille tuotteille ja niille tuotteille, jotka kuuluvat 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti valinnaiseen tuontiin ja jotka on määrä lähettää toisen jäsenvaltion alueelle sen jälkeen, kun ne on tuotu yhteisön alueelle, on:
- joko tehtävä eläinlääkärintarkastuksia sen osoittamiseksi, että ne ovat määräpaikkana olevan jäsenvaltion säännöstön mukaisia,
- tai ne on pelkän ulkoisen tarkastuksen jälkeen, joka on tehty sen toteamiseksi, ovatko asiakirjat ja tuotteet toisiaan vastaavia, lähetettävä tullin valvonnassa määräpaikkaan, jossa on tehtävä eläinlääkärintarkastukset,
c) yhteisöstä peräisin olevia tuotteita koskevat 5 artiklassa säädetyt tarkastussäännöt.
2 Kuitenkin 1 päivästä tammikuuta 1993 alkaen ja sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, kaikkia tuotteita, jotka kuljetetaan säännöllisin ja suorin kuljetuksin, jotka yhdistävät kaksi yhteisön maantieteellistä kohtaa, koskevat 5 artiklassa säädetyt tarkastussäännöt.
7 artikla
1 Jos lähetyksen määräpaikassa tehdyn tarkastuksen tai kuljetuksen aikana jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset toteavat:
a) että esiintyy seikkoja, jotka aiheuttavat jonkin sairauden, joka on mainittu direktiivissä 82/894/ETY(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 89/162/ETY(5), zoonoosin tai sairauden tai jonkin seikan, joka saattaa olla vakavaksi vaaraksi eläimille tai ihmisille taikka tuotteet tulevat epitsoottisen eläintaudin tartunta-alueelta, niiden on, lukuun ottamatta eläinten terveyteen liittyviä näkökohtia, kun on kyse tuotteista, joihin sovelletaan jotain direktiivin 80/215/ETY(6) 4 artiklassa tarkoitettua käsittelyä, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 88/660/ETY(7), määrättävä lähetys hävitettäväksi tai käytettäväksi jollain muulla yhteisön säännöstössä säädetyllä tavalla.
Lähetyksen hävittämisestä aiheutuvista kuluista vastaa lähettäjä tai hänen edustajansa.
Määräpaikkana olevan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on välittömästi ilmoitettava toisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille ja komissiolle teleksillä tuloksista, joita on saatu, sekä tehdyistä päätöksistä ja niiden perusteista.
Voidaan soveltaa suojatoimenpiteitä, joista säädetään 9 artiklassa.
Lisäksi komissio voi jäsenvaltion pyynnöstä ja 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen selvittääkseen tilanteet, joista ei ole säädetty yhteisön säännöstössä, hyväksyä jonkin menettelyn, joka on välttämätön, jotta saataisiin aikaiseksi jäsenvaltion yhtenäinen kanta,
b) että tavara ei täytä yhteisön direktiiveissä asetettuja vaatimuksia tai, jos direktiiveissä säädetyistä yhteisön vaatimuksista ei ole tehty päätöstä, kansallisia vaatimuksia, ne voivat terveys- ja hygieniavaatimusten salliessa antaa lähettäjän ja tämän edustajan valita:
- tavaroiden hävittämisen, tai
- niiden käyttämisen muuhun tarkoitukseen, mukaan lukien niiden palauttamisen alkuperälaitoksen maan toimivaltaisen viranomaisen luvalla.
Kuitenkin niissä tapauksissa, joissa todistuksessa tai asiakirjoissa todetaan olevan virheellisyyksiä, lähettäjälle on myönnettävä lisäaikaa oikaisun tekemistä varten ennen tähän viimeiseen vaihtoehtoon turvautumista.
2 Komissio laatii 18 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti luettelon 1 kohdassa tarkoitetuista taudinaiheuttajista ja taudeista sekä antaa yksityiskohtaiset säännökset tämän artiklan täytäntöönpanosta.
8 artikla
1 Määrävaltiona olevan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on 7 artiklassa säädetyissä tapauksissa otettava viipymättä yhteyttä lähettäjänä olevan jäsenvaltion toimivaltaisiin viranomaisiin. Jälkimmäisten viranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet ja ilmoitettava edellisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle tehtyjen tarkastusten luonteesta, tehdyistä päätöksistä ja niiden perusteista.
Jos edellisen jäsenvaltion viranomainen epäilee tällaisten toimenpiteiden olevan riittämättömiä, molempien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on yhdessä etsittävä tapa ja keinot tilanteen korjaamiseksi käymällä tarvittaessa paikan päällä.
Jos 7 artiklassa säädetyissä tarkastuksissa ilmenee toistuvasti poikkeavuuksia, määrävaltiona olevan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava asiasta komissiolle ja muiden jäsenvaltioiden eläinlääkintäviranomaisille.
Määrävaltiona olevan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä tai omasta aloitteestaan ja ottaen huomioon todettujen rikkomusten luonteen, komissio voi:
- lähettää tarkastustoimikunnan kyseiseen laitokseen tai
- määrätä virkaeläinlääkärin, jonka nimen on sisällyttävä komission jäsenvaltioiden ehdotuksesta laatimassa luettelossa ja jonka eri osapuolet hyväksyvät, tarkastamaan tilanteen kyseisessä laitoksessa,
- pyytää toimivaltaista viranomaista tehostamaan näytteenottoa kyseisen laitoksen tuotteista.
Se antaa jäsenvaltioille tiedon päätelmistään.
Jos nämä toimenpiteet on toteutettu laitoksen jatkuvien laiminlyöntien käsittelemiseksi, komissio veloittaa asianosaista laitosta kuluista, jotka aiheutuvat edellisen alakohdan luetelmakohtien soveltamisesta.
Kunnes komissio antaa päätelmänsä lähettäjänä olevan jäsenvaltion on määrävaltiona olevan jäsenvaltion pyynnöstä tehostettava kyseisestä laitoksesta peräisin olevien tuotteiden tarkastuksia ja keskeytettävä hyväksyminen, jos siihen on eläinten tai ihmisten terveyteen liittyviä vakavia syitä.
Määrävaltiona oleva jäsenvaltio voi omalta osaltaan tehostaa samasta laitoksesta peräisin olevien tuotteiden tarkastuksia.
Toisen asianosaisen jäsenvaltion pyynnöstä, ja kun laiminlyönnit on vahvistettu asiantuntijalausunnolla, komissio 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, joilla se voi myös valtuuttaa jäsenvaltiot kieltämään toistaiseksi tästä laitoksesta peräisin olevien tuotteiden tuomisen alueelleen. Nämä toimenpiteet on vahvistettava tai tarkastettava niin pian kuin mahdollista 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
Yleiset säännökset tämän artiklan täytäntöönpanosta annetaan 18 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen.
2 Tällä direktiivillä ei vaikuteta jäsenvaltioissa voimassa olevassa lainsäädännössä oleviin muutoksenhakukeinoihin toimivaltaisten viranomaisten päätöksistä.
Määrävaltion toimivaltaisen viranomaisen tekemistä päätöksistä ja niiden perusteluista on ilmoitettava lähettäjälle tai tämän edustajalle sekä lähettäjänä olevan jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle.
Tällaiset päätökset on toimitettava perusteluineen lähettäjälle tai tämän edustajalle tiedoksi. Pyydettäessä nämä perustellut päätökset on toimitettava kirjallisina hänelle viipymättä, samoin kuin tiedot voimassa olevan lainsäädännön mukaan hänen käytettävissään olevista muutoksenhakukeinoista sekä muodoista ja määräajoista muutoksenhaulle.
Jos kyseessä on riita, molemmat asianosaiset voivat kuitenkin niin sopiessaan antaa kiistan viimeistään kuukauden kuluessa arvioitavaksi asiantuntijalle, jonka nimi on komission laatimassa yhteisön asiantuntijaluettelossa, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta muutoksenhakukeinojen käyttämistä. Yhteisö vastaa asiantuntijan kuulemisesta aiheutuvista kustannuksista.
Asiantuntijan on annettava lausuntonsa viimeistään 72 tunnin kuluessa. Osapuolten on noudatettava asiantuntijan lausuntoa ja otettava huomioon yhteisön eläinlääkintälainsäädäntö.
3 Vastaanottaja maksaa lähetyksen palauttamisesta, tavaroiden varastoinnista, niiden ottamisesta muuhun käyttöön tai tuhoamisesta aiheutuvat kulut.
III LUKU Yhteiset säännökset
9 artikla
1 Kunkin jäsenvaltion on välittömästi ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle, jos sen alueella puhkeaa direktiivissä 82/894/ETY tarkoitettujen tautien lisäksi jokin zoonoosi, sairaus tai muu seikka, joka saattaa olla vakava vaara eläimille tai ihmisten terveydelle.
Alkuperämaana olevan jäsenvaltion on välittömästi toteutettava valvonta tai yhteisön määräämät varotoimenpiteet, erityisesti niissä määrätyt puskurivyöhykkeet tai toteutettava muut soveliaiksi katsomansa toimenpiteet.
Määrävaltiona tai kauttakulkuvaltiona oleva jäsenvaltio, joka on 5 artiklassa tarkoitetun tarkastuksen aikana todennut yhden tai useamman ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun taudin esiintymisen, voi tarvittaessa toteuttaa yhteisön säännöksissä tarkoitetut varotoimenpiteet.
Ennen 4 kohdan mukaisten toimenpiteiden toteuttamista määrävaltiona oleva jäsenvaltio voi vakavista ihmisten tai eläinten terveyteen liittyvistä syistä toteuttaa väliaikaiset suojatoimenpiteet kyseisten laitosten osalta, tai jos kyseessä on epitsoottiset eläintaudit, yhteisön säännöksissä olevan suoja-alueen osalta.
Jäsenvaltioiden toimenpiteistä on toimitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille viipymättä tieto.
2 Edellä 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun jäsenvaltion pyynnöstä tai komission aloitteesta yksi tai useampi komission edustaja voi heti lähteä kyseiseen paikkaan tutkiakseen yhteistyössä toimivaltaisten viranomaisten kanssa, mitkä toimenpiteet on toteutettu, ja hänen/heidän on annettava lausunto näistä toimenpiteistä.
3 Jos komissiolle ei ole ilmoitettu toteutetuista toimenpiteistä tai jos ne sen mielestä eivät ole riittävät, se voi yhteistyössä kyseisen jäsenvaltion kanssa ja kunnes pysyvä eläinlääkintäkomitea kokoontuu, toteuttaa varotoimenpiteet niiden tuotteiden osalta, jotka ovat peräisin epitsoottisen eläintaudin esiintymisalueelta tai tietystä laitoksesta. Nämä toimenpiteet on annettava mahdollisimman pian pysyvän eläinlääkintäkomitean hyväksyttäviksi, muutettaviksi tai peruutettaviksi 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4 Kaikissa tapauksissa komissio tutkii tilanteen pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa mahdollisimman pian. Se hyväksyy tarvittavat toimenpiteet 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta ja tilanteen vaatiessa lähtötuotteisiin tai näistä tuotteista saatuihin tuotteisiin 17 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen. Komissio seuraa tilannetta ja samalla tavoin menettelemällä muuttaa tai kumoaa tehdyt päätökset tilanteen kehittymisen perusteella.
5 Säännökset tämän artiklan täytäntöönpanosta ja etenkin ihmisten terveydelle vakavasti vaarallisiksi epäillyistä zoonooseista tai taudinaiheuttajista laadittavasta luettelosta on annettava 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
10 artikla
Kukin jäsenvaltio ja komissio nimeää yhden tai useamman toimivaltaisen eläinlääkärintarkastuksia suorittavan laitoksen huolehtimaan eläinlääkärintarkastusten tekemisestä ja yhteistyöstä muiden jäsenvaltioiden tarkastusviranomaisten kanssa.
11 artikla
Jäsenvaltioiden on myös varmistettava, että niiden eläinlääkintäviranomaisten virkamiehillä on tilaisuus, tarvittaessa yhteistyössä muiden tällaiset valtuudet saaneiden viranomaisten virkamiesten kanssa, etenkin:
- tarkastaa tiloja, toimistoja, laboratorioita, laitoksia, kulkuneuvoja, tehtaita ja välineitä, puhdistus- ja huoltotuotteita, tuotteiden tuotannossa ja käsittelyssä käytettyjä menetelmiä sekä näiden tuotteiden merkitsemistä, etiketöintiä ja esittelyä,
- tarkastaa, noudattaako henkilökunta liitteessä A tarkoitetuissa teksteissä määrättyjä vaatimuksia,
- ottaa näytteitä tuotteista, joita on pidetty niiden varastointia, myyntiä, liikkeelle laskemista tai kuljettamista varten,
- tutkia asiakirjoja tai tietokoneaineistoa, joka liittyy 3 artiklan 1 kohdan mukaisten toimenpiteiden lisäksi tehtyihin tarkastuksiin.
Tarkastettavien laitosten on tässä tarkoituksessa suostuttava yhteistyöhön, jota näiden tehtävien suorittaminen edellyttää.
12 artikla
1 Poistetaan direktiivin 64/433/ETY(8), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 88/657/ETY(9), 8 artiklan 3 kohta sekä 10 ja 11 artikla.
2 Poistetaan direktiivin 71/118/ETY(10), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 88/657/ETY, 5 artiklan 3 ja 4 kohta sekä 9, 10 ja 11 artikla.
3 Direktiivissä 74/461/ETY(11), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 87/489/ETY(12):
i) poistetaan 5 artiklan 2, 3, 4 ja 5 kohta sekä 6 ja 8 artikla,
ii) korvataan 8 a artiklassa viittaukset 8 artiklaan viittauksella direktiivin 89/662/ETY 9 artiklaan.
4 Poistetaan direktiivin 77/99/ETY(13), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/227/ETY(14), 7 artiklan 3 kohta sekä 12 ja 16 artikla.
5 Direktiivissä 80/215/ETY:
i) poistetaan 5 artiklan 2, 3, 4 ja 5 kohta sekä 6 ja 7 artikla,
ii) korvataan 7 a artiklassa viittaukset 7 artiklaan viittauksella direktiivin 89/662/ETY 9 artiklaan.
6 Poistetaan direktiivin 85/397/ETY(15), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3768/85(16), 5 artiklan 3 ja 4 kohta sekä 7, 8 ja 12 artikla.
7 Poistetaan direktiivin 88/657/ETY 10 artiklan 1 ja 3 kohta.
8 Poistetaan direktiivin 89/437/ETY(17) 8 ja 9 artikla.
9 Lisätään direktiivin 72/462/ETY(18) liitteessä B olevaan todistukseen seuraava ilmaus: «Ensimmäisen vastaanottajan nimi ja osoite».
13 artikla
1 Lisätään direktiiveihin 64/433/ETY ja 71/118/ETY seuraava artikla:
«19 artikla
Direktiivissä 89/662/ETY(*) säädetyt säännöt, jotka koskevat eläinlääkärintarkastusten järjestämistä yhteisön sisäisessä kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten, koskevat varsinkin alkuperämaassa tehtäviä tarkastuksia, määrävaltiona olevan jäsenvaltion tehtäväksi määrättyjen tarkastusten järjestelyjä ja seurantaa sekä täytäntöön pantavia suojatoimenpiteitä.
(*) EYVL N:o L 395, 30.12.1989, s. 13»
2 Lisätään direktiiveihin 72/461/ETY ja 80/215/ETY artikla seuraavasti:
«15 artikla
Direktiivissä 89/662/ETY(*) säädetyt säännöt, jotka koskevat eläinlääkärintarkastusten järjestämistä yhteisön sisäisessä kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten, koskevat varsinkin lähtömaassa tehtäviä tarkastuksia, määrävaltiona olevan jäsenvaltion tehtäväksi määrättyjen tarkastusten järjestelyjä ja seurantaa sekä täytäntöön pantavia suojatoimenpiteitä.
(*) EYVL N:o L 395, 30.12.1989, s. 13»
3 Lisätään direktiiviin 77/99/ETY seuraava artikla:
«24 artikla
Direktiivissä 89/662/ETY(*) säädetyt säännöt, jotka koskevat eläinlääkärintarkastusten järjestämistä sisämarkkinoiden toteuttamista varten, koskevat varsinkin lähtömaassa tehtäviä tarkastuksia, määrävaltiona olevan jäsenvaltion tehtäväksi määrättyjen tarkastusten järjestelyjä ja seurantaa sekä täytäntöön pantavia suojatoimenpiteitä.
(*) EYVL N:o L 395, 30.12.1989, s. 13»
4 Lisätään direktiiveihin 85/397/ETY ja 88/657/ETY seuraava artikla:
«18 artikla
Direktiivissä 89/662/ETY(*) säädetyt säännöt, jotka koskevat eläinlääkärintarkastusten järjestämistä sisämarkkinoiden toteuttamista varten, koskevat varsinkin lähtömaassa tehtäviä tarkastuksia, määrävaltiona olevan jäsenvaltion tehtäväksi määrättyjen tarkastusten järjestelyjä ja seurantaa sekä täytäntöön pantavia suojatoimenpiteitä.
(*) EYVL N:o L 395, 30.12.1989, s. 13»
5 Lisätään direktiiviin 88/437/ETY seuraava artikla:
«17 artikla
Direktiivissä 89/662/ETY(*) säädetyt säännöt, jotka koskevat eläinlääkärintarkastusten järjestämistä sisämarkkinoiden toteuttamista varten, koskevat varsinkin lähtömaassa tehtäviä tarkastuksia, määrävaltiona olevan jäsenvaltion tehtäväksi määrättyjen tarkastusten järjestelyjä ja seurantaa sekä täytäntöön pantavia suojatoimenpiteitä.
(*) EYVL N:o L 395, 30.12.1989, s. 13»
14 artikla
Kunnes Euroopan yhteisön säännökset annetaan, liitteessä B lueteltujen tuotteiden kauppaa koskevat 31 päivään joulukuuta 1992 asti tässä direktiivissä, erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdassa annetut valvontasäännöt.
Jäsenvaltioiden on ennen 19 artiklassa säädettyä päivää annettava tiedoksi edellytykset ja menettelyt, joita tällä hetkellä sovelletaan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettujen tuotteiden kaupassa.
Neuvosto päättää komission ehdotuksesta liitteessä B lueteltujen tuotteiden kauppaan sovellettavista lopullisista järjestelyistä ennen 31 päivää joulukuuta 1991.
15 artikla
Lisätään direktiivin 64/432/ETY(19) 9 artiklaan seuraava alakohta:
«2 a. Jäsenvaltion pyynnöstä tai komission omasta aloitteesta yksi tai useampi komission edustaja voi heti mennä kyseiseen paikkaan tutkiakseen yhteistyössä toimivaltaisten viranomaisten kanssa, mitkä toimenpiteet on toteutettu ja antaakseen lausuntonsa näistä toimenpiteistä.».
16 artikla
1 Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään kolme kuukautta ennen 19 artiklan 1 kohdassa säädettyä päivää ohjelma, jossa määritellään kansalliset toimenpiteet, jotka on toteutettava tämän direktiivin tavoitteiden toteuttamiseksi, erityisesti tarkastusten toistuvuuden osalta.
2 Komissio tutkii jäsenvaltioiden 1 kohdan mukaisesti tiedoksi antamat ohjelmat.
3 Komissio toimittaa joka vuosi ja ensimmäisen kerran vuonna 1991 jäsenvaltioille suosituksen seuraavan vuoden tarkastuksia koskevasta ohjelmasta, josta on edeltä käsin hankittu pysyvän eläinlääkintäkomitean lausunto. Tätä suositusta voidaan myöhemmin muuttaa.
17 artikla
1 Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa päätöksellä 68/361/ETY(20) perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean, jäljempänä `komitea`, käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä.
2 Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3 Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.
4 Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai jos lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä.
Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa 15 päivän kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.
18 artikla
1 Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa päätöksellä 68/361/ETY perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean, jäljempänä `komitea`, käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä.
2 Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa näiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3 Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.
4 Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä.
Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.
IV LUKU Siirtymä- ja loppusäännökset
19 artikla
1 Neuvosto päättää ennen 31 päivää joulukuuta 1990 määräenemmistöllä toimenpiteistä, joita komission ehdotus eläinlääkärintarkastuksista elävien eläinten yhteisön sisäisessä kaupassa edellyttää.
Neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta ennen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua päivämäärää määräyksistä ja yleisistä periaatteista, joita sovelletaan tämän direktiivin alaan kuuluvien, kolmansista maista olevien tuotteiden tuontitarkastuksiin. Yhteisön ulkorajoilla olevista tarkastuspisteistä sekä niille asetettavista vaatimuksista on samoin päätettävä ennen tätä päivää.
2 Neuvosto tarkastelee ennen 31 päivää joulukuuta 1992 uudelleen tämän direktiivin säännöksiä komission saatujen kokemusten perusteella laatiman kertomuksen ja siihen mahdollisesti määräenemmistöllä tehdyllä päätöksellä liitettyjen ehdotusten perusteella.
20 artikla
Jäsenvaltiot voivat, sen estämättä, mitä 5 artiklan 1 kohdassa säädetään, 31 päivään joulukuuta 1992 asti ja tehdäkseen mahdolliseksi tässä direktiivissä säädettyjen tarkastustoimenpiteiden asteittaisen toteuttamisen:
- tarkastaa edelleen asiakirjoja lihan ja siitä valmistettujen tuotteiden kuljetuksen aikana varmistaakseen, että yhteisön suu- ja sorkkatautia sekä sikaruttoa koskevissa säännöksissä olevia erityisvaatimuksia noudatetaan,
- tehdä asiakirjoihin perustuvia tarkastuksia kolmansista maista tuotujen, niille tarkoitettujen tuotteiden kuljetusten aikana.
21 artikla
Neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta ennen 1 päivää lokakuuta 1992 järjestelyistä, joita sovelletaan 20 artiklassa säädettyjen siirtymäsäännösten voimassaolon päätyttyä.
22 artikla
Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan päivänä, joka määrätään 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti ennen 31 päivää joulukuuta 1990 tehtävässä päätöksessä, kuitenkin viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1991.
Helleenien tasavallalle annetaan kuitenkin yksi vuosi lisäaikaa direktiivin noudattamiseksi.
23 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 11 päivänä joulukuuta 1989.