32006R0510
L 093/12
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 510/2006 НА СЪВЕТА
от 20 март 2006 година
относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 от него;
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че:
(1)
Производството, преработката и пласментът на земеделски продукти и храни играят важна роля в икономиката на Общността.
(2)
Следва да се насърчава разнообразяването на земеделската продукция за постигане на по-добър баланс между предлагането и търсенето на пазарите. Подпомагането на продукти с определени характеристики може да бъде от значителна полза за икономиката на селските райони, особено за необлагодетелствани или отдалечени райони, чрез подобряване на приходите на земеделските производители и чрез задържане на селското население в тези области.
(3)
Постоянно увеличаващ се брой потребители обръщат по-голямо внимание на качеството на храните, а не на тяхното количество. Това търсене на специфични продукти създава търсене на земеделски продукти или храни с географски произход, който може да бъде идентифициран.
(4)
Поради широкото разнообразие на продукти на пазара и изобилната информация за тях потребителят, за да може да направи най-добър избор, следва да получи ясна и точна информация относно произхода на продуктите.
(5)
Етикетирането на земеделските продукти и храни е предмет на общи правила, посочени в Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. за сближаване на законодателството на държавите-членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (2). Предвид специфичното им естество би следвало да се приемат допълнителни специални разпоредби за земеделски продукти и храни с произход от определен географски район, които да изискват производителите да използват подходящи символи на Общността или означения върху опаковките. Използването на такива символи или означения следва да се направи задължително в случай на означения на Общността, от една страна, за да направи тази категория продукти и гаранциите, свързани с тях, по-добре известни на потребителите и, от друга страна, да позволи по-лесното идентифициране на тези продукти на пазара, така че да улесни проверките. Разумен период от време следва да позволи на операторите да се приспособят към това задължение.
(6)
Следва да бъде изработена разпоредба за подхода на Общността към наименования за произход и географски указания. Рамката на правилата на Общността относно системата за закрила позволява развитието на географски указания и наименования за произход чрез осигуряване на еднакъв подход като рамка, която обезпечава честната конкуренция между производители на продукти, които имат такива означения, и повишава доверието към продуктите в очите на потребителите.
(7)
Предвидените правила се прилагат, без да се намират в противоречие със съществуващото законодателство на Общността относно вина и спиртни напитки.
(8)
Обхватът на настоящия регламент е ограничен до определени земеделски продукти и храни, за които съществува връзка между характеристиките на продукта или храната и географския произход. Все пак този обхват може да бъде разширяван, за да обхване други земеделски или хранителни продукти.
(9)
В духа на съществуващите практики следва да бъдат определени два различни вида географски означения, а именно - защитени географски указания и защитени наименования за произход.
(10)
Земеделският или хранителен продукт, носещ такова означение, следва да отговаря на определени изисквания, посочени в спецификацията.
(11)
За да получат закрила във всяка държава-членка, географските указания и наименования за произход следва да бъдат регистрирани на общностно равнище. Вписването в регистъра също следва да дава информация на участниците в търговията и на потребителите. За да се обезпечи, че наименованията, регистрирани на общностно равнище, отговарят на изискванията, посочени в настоящия регламент, заявките следва да бъдат проверявани от националните органи на заинтересованите държави-членки във връзка с предмета на съответствие с минималните общи положения, включително национална процедура по възражения. Комисията следва впоследствие да вземе участие в проучвателна процедура, която да обезпечи, че заявките отговарят на изискванията, посочени в настоящия регламент, и че подходът е еднакъв спрямо държавите-членки.
(12)
Споразумението за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуална собственост (Споразумението ТРИПС от 1994 г. съдържа в приложение 1В към него създаването на Световна търговска организация) съдържа подробни разпоредби относно наличието, придобиването, обхвата, поддръжката и приложението на права на интелектуална собственост.
(13)
Закрилата, предоставена от настоящия регламент, предмет на регистрация, следва да бъде открита за географските означения на трети страни, когато те са получили закрила в тяхната страна на произход.
(14)
Процедурата по регистрация следва да даде възможност на всяко физическо или юридическо лице, което има правен интерес в държава-членка или трета страна, да упражнява правата си чрез уведомяване за неговото възражение.
(15)
Следва да има процедури за разрешаване на изменения в спецификациите по искане на групи, които имат правен интерес, след регистрация, в духа на технологичния напредък, и анулиране на географските указания или наименования за произход на земеделски или хранителни продукти, по-специално в случай че продуктът или храната престане да отговаря на спецификацията, на основата на която е предоставено географското указание или наименованието за произход.
(16)
Наименованията за произход и географските указания на територията на Общността следва да са предмет на система за мониторинг от официални проверки на основата на системи за проверка в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (3), включително система за проверки, която да обезпечи съответствието със спецификацията на посочените земеделски продукти и храни.
(17)
Държавите-членки са овластени да начислят такса за покриване на направените разходи.
(18)
Мерките, необходими за прилагато на настоящия регламент, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (4).
(19)
Наименованията, вече регистрирани съгласно Регламент (ЕИО) № 2081/92 на Съвета от 14 юли 1992 г. относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (5) на датата на влизане в сила на настоящия регламент, следва да продължат да бъдат закриляни съгласно настоящия регламент и автоматично да бъдат включени в регистъра. Следва също така да бъде създадена разпоредба за преходните мерки, приложими при регистрацията на заявките, получени от Комисията преди влизане в сила на настоящия регламент.
(20)
В интерес на яснота и прозрачност Регламент (ЕИО) № 2081/92 следва да бъде отменен и заменен с настоящия регламент,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Обхват
1. Настоящият регламент въвежда правилата за закрила на наименования за произход и географски указания на земеделски продукти, предназначени за консумация от човека, посочени в приложение I към Договора, и хранителни продукти, изброени в приложение I към настоящия регламент, и на земеделски продукти, посочени в приложение II към настоящия регламент.
Все пак настоящият регламент не се прилага за продукти от сектора на виното, с изключение на винен оцет, или за спиртни напитки. Настоящият параграф не накърнява прилагането на Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на вино (6).
Приложения I и II към настоящия регламент могат да бъдат променяни в съответствие с процедурата, посочена в член 15, параграф 2.
2. Настоящият регламент се прилага, без да се накърняват други специфични разпоредби на Общността.
3. Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 г. за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти и правила за службите на информационното общество (7) не се прилага за наименования за произход и географски указания в обхвата на настоящия регламент.
Член 2
Наименование за произход и географско указание
1. За целите на настоящия регламент:
а)
„наименование за произход“ означава наименование на район, специфично място или, по изключение, наименование на страна, използвани за означаване на земеделски или хранителен продукт:
-
с произход от този район, специфично място или страна,
-
качеството или характеристиките на който се дължат предимно на географската среда, включваща природни и човешки фактори, и
-
производството, преработката или подготовката на който се извършват в определения географски район.
б)
„географско указание“ означава наименование на район, специфично място или, по изключение, наименование на страна, използвани за означаване на земеделски или хранителен продукт:
-
с произход от този район, специфично място или страна, и
-
който притежава специфично качество, репутация или други характеристики, присъщи на географския произход, и
-
производството и/или преработката, и/или приготвянето на който се извършват в определения географски район.
2. Традиционни географски или негеографски имена, посочващи земеделски или хранителен продукт, който изпълнява условията, предвидени в параграф 1, се считат за наименования за произход или географски указания.
3. Независимо от параграф 1, буква а), определени географски означения се третират като наименования за произход, когато суровините за посочените продукти идват от географски район, по-голям или различен от района на преработката, при условие че:
а)
районът на производство на суровини е определен;
б)
съществуват специални условия за производството на суровини; и
в)
има ангажименти за контрол за обезпечаване, че условията, посочени в буква б), се спазват.
Въпросните означения трябва да бъдат признати като наименования за произход в страната на произход преди 1 май 2004 г.
Член 3
Родов характер, конфликти с имена на сортове растения, породи животни, омоними и търговски марки
1. Наименованията, които са станали родови, не могат да бъдат регистрирани.
За целите на настоящия регламент „наименование, което е станало родово“ означава наименование на земеделски или хранителен продукт, което, въпреки че има връзка с мястото или района, където този продукт или храна първоначално е бил произвеждан или предлаган на пазара, е станало обичайно наименование на земеделски или хранителен продукт в Общността.
За да се установи дали наименованието е родово, или не, се вземат предвид всички фактори,
по-специално:
а)
съществуващата ситуация в държавите-членки и в районите на потребление;
б)
съответното национално или общностно законодателство.
2. Наименование не може да се регистрира като наименование за произход или географско указание, когато то е в противоречие с име на сорт растения или порода животни и като последица има вероятност да заблуди потребителя по отношение на истинския произход на продукта.
3. Наименование, изцяло или частично омоним с това наименование, което вече е регистрирано съгласно настоящия регламент, се регистрира, като се спазва местно и традиционно използване и се отчита действителният риск от заблуждение. По-специално:
а)
омоним, който заблуждава потребителя, като го кара да вярва, че продуктите, идващи от друга територия, не се регистрират дори ако името е точно, доколкото се разглеждат действителните територия, район или място на произход на въпросните земеделски продукти и храни;
б)
използването на регистриран омоним е предмет на неговото достатъчно отличаване в практиката между регистриран омоним впоследствие и името вече в регистъра, като се взема предвид необходимостта да се третират заинтересованите производители по равностоен начин и без да се заблуждава потребителят.
4. Наименование за произход или географско указание не се регистрира, когато в духа на репутацията на търговската марка и известността ѝ и продължителността от време, през което е използвана, регистрацията може да заблуди потребителя по отношение на действителната идентичност на продукта.
Член 4
Продуктова спецификация
1. За да отговаря на изискванията за защитено наименование за произход (ЗНП) или защитено географско указание (ЗГУ), земеделският или хранителен продукт следва да съответства на определена продуктова спецификация.
2. Продуктовата спецификация включва поне:
а)
наименованието на земеделския или хранителен продукт, включително наименованието за произход или географското указание;
б)
описание на земеделския или хранителен продукт, включително на суровините, ако това е приложимо, и принципните физични, химични, микробиологични или органолептични характеристики на продукта или храната;
в)
определяне на географския район и, ако това е приложимо, подробности, посочващи съответствието с изискванията на член 2, параграф 3;
г)
доказателства, че земеделският или хранителен продукт произхожда от определения географски район, по смисъла на член 2, параграф 1, буква а) или б) в зависимост от случая;
д)
описание на метода на получаване на земеделския или хранителен продукт и, ако това е приложимо, автентичните и неизменни местни методи, както и информация относно опаковането, ако групата, която подава заявка по смисъла на член 5, параграф 1, приеме и докаже, че опаковането трябва да се извършва в определения географски район, за да се гарантира качеството или осигури произхода, или обезпечи контрол;
е)
подробности, посочващи следното:
i)
връзката между качеството или характеристиките на земеделския или хранителен продукт и географската среда по смисъла на член 2, параграф 1, буква а) или, в зависимост от случая,
ii)
връзката между специфичното качество, репутацията или друга характеристика на земеделския или хранителен продукт и географския произход по смисъла на член 2, параграф 1, буква б);
ж)
име и адрес на институцията или органа, извършващи проверка на съответствието с посоченото в спецификацията, и специфичните им задачи;
з)
специфични правила за етикетиране на въпросните земеделски или хранителни продукти;
и)
изисквания, определени от Общността или от национални разпоредби.
Член 5
Заявка за регистрация
1. Само група има право да кандидатства за регистрация.
За целите на настоящия регламент „група“ означава всяка асоциация, независимо от правната ѝ форма или състав, на производители или преработватели, които работят със същия земеделски или хранителен продукт. Други заинтересовани лица могат да членуват в групата. Физическо или юридическо лице може да се третира като група в съответствие с подробните правила по смисъла на член 16, буква в).
В случай на наименование, което посочва трансграничен географски район, или традиционно име, свързано с трансграничен район, няколко групи могат да подадат съвместна заявка в съответствие с подробните правила по смисъла на член 16, буква г).
2. Група може да подаде заявка за регистрация само за земеделски или хранителни продукти, които произвежда или получава.
3. Заявката за регистрация включва поне:
а)
наименование и адрес на групата, подала заявката;
б)
спецификацията, предвидена в член 4;
в)
единен документ, който посочва следното:
i)
основни моменти от спецификацията: наименование, описание на продукта, включително, когато е приложимо, специфични правила относно опаковането и етикетирането и кратко определение на географския район,
ii)
описание на връзката между продукта и географската среда или географския произход, по смисъла на член 2, параграф 1, буква а) или б) в зависимост от случая, включително, когато е приложимо, специфични елементи от описанието на продукта или метода на производство за обосновка на връзката.
4. Когато заявката за регистрация се отнася до географски район в определена държава-членка, заявката се адресира до тази държава-членка.
Държавата-членка извършва проучване на заявката по подходящ начин, за да провери дали е обоснована и дали отговаря на изискванията на настоящия регламент.
5. Като част от проучването, предвидено в параграф 4, втора алинея, държавата-членка инициира национална процедура по възражения, като обезпечава адекватна публикация на заявката и осигурява разумен период, в рамките на който всяко физическо или юридическо лице, което има правен интерес и местожителство или седалище на нейна територия, да може да изпрати възражение на заявката.
Държавата-членка преценява допустимостта на получените възражения в духа на критериите, предвидени в член 7, параграф 3, първа алинея.
Ако държавата-членка прецени, че заявката отговаря на изискванията, предвидени в настоящия регламент, тя взема благоприятно решение и изпраща на Комисията документите, предвидени в параграф 7, за окончателно решение. Ако не, държавата-членка решава да отхвърли заявката.
Държавата-членка обезпечава информирането на обществото за благоприятното решение и че всяко физическо или юридическо лице, което има правен интерес, има възможност да възрази.
Държавата-членка обезпечава публикуването на текста на спецификацията, на която се основава благоприятното решение, както и осигуряването на електронен достъп до спецификацията.
6. Държавата-членка може само временно да предостави закрила на наименованието на национално равнище по смисъла на настоящия регламент и, когато е приложимо, период за приспособяване, който започва да действа от датата, на която заявката се изпраща на Комисията.
Периодът за приспособяване, предвиден в първа алинея, може да се предостави, при условие че заинтересованите предприятия законно са предлагали на пазара въпросните продукти, като са използвали посочените наименования продължително за период, обхващащ поне последните пет години, и са информирали за това по време на националната процедура по възражения по смисъла на параграф 5, първа алинея.
Тази преходна национална закрила се прекратява на датата, на която се вземе решението за регистрация съгласно настоящия регламент.
Последиците от тази национална закрила, когато наименованието не се регистрира по настоящия регламент, е отговорност единствено на заинтересованата държава-членка.
Мерките, предприети от държавите-членки съгласно първа алинея, имат действие единствено на национално равнище и няма да имат въздействие върху вътрешната търговия в Общността или международната търговия.
7. По отношение на всяко благоприятно решение, както е предвидено в параграф 5, трета алинея, назаинтересованата държава-членка изпраща на Комисията:
а)
наименование и адрес на групата, подала заявката;
б)
единен документ, предвиден в параграф 3, буква в);
в)
декларация от държавата-членка, че тя счита, че подадената от групата заявка, кандидатстваща за благоприятно решение, отговаря на изискванията на настоящия регламент и на приетите разпоредби за неговото прилагане;
г)
справка за публикация на спецификацията, предвидена в параграф 5, пета алинея.
8. Държавите-членки следва да въведат законовите, подзаконовите или административните разпоредби, необходими за постигане на съответствие с параграфи от 4 до 7, най-късно от 31 март 2007 г.
9. Когато заявката за регистрация се отнася до географски район, който се намира в трета страна, тя включва елементи, предвидени в параграф 3, и също доказателство, че въпросното наименование се закриля в страната на произход.
Заявката се изпраща до Комисията или директно, или чрез органите на съответната трета страна.
10. Документите, предвидени в настоящия член, се изпращат до Комисията на един от официалните езици на институциите на Европейския съюз или се придружават от легализиран превод на един от тези езици.
Член 6
Проучване от Комисията
1. Комисията извършва проучване по подходящ начин на получената заявка съгласно член 5, за да провери дали тя е обоснована и дали отговаря на изискванията, посочени в настоящия регламент. Продължителността на това проучване не следва да надвишава 12 месеца.
Всеки месец Комисията представя публично списъка на наименования, за които са изпратени заявки за регистрация, както и датата им на изпращане до Комисията.
2. Когато на основата на извършеното проучване съгласно параграф 1, първа алинея, Комисията прецени, че заявката отговаря на посочените в настоящия регламент изисквания, тя публикува в Официален вестник на Европейския съюз единния документ и справката за публикацията на спецификацията, предвидена в член 5, параграф 5, пета алинея.
Когато случаят не е такъв, Комисията решава да отхвърли заявката, като следва процедурата, предвидена в член 15, параграф 2.
Член 7
Възражение/решение за регистрация
1. В рамките на шест месеца от датата на публикацията в Официален вестник на Европейския съюз, по смисъла на член 6, параграф 2, първа алинея, всяка държава-членка или трета страна може да възрази на предложената регистрация чрез изпращане на мотивирано възражение.
2. Всяко физическо или юридическо лице, което има правен интерес, местожителство или седалище в държава-членка, различна от тази, която кандидатства за регистрация, или в трета страна, може също да възрази срещу предложената регистрация чрез изпращане на мотивирано възражение.
В случай че физическите или юридическите лица имат местожителство или седалище в държава-членка, такова възражение се изпраща до държавата-членка в рамките на срок, който позволява възражение в съответствие с параграф 1.
В случай че физическите или юридическите лица са с местожителство или седалище в трета страна, такова възражение се изпраща до Комисията или директно, или чрез органите на съответната трета страна в рамките на срока съгласно параграф 1.
3. Възраженията са допустими само ако са получени от Комисията в рамките на срока, посочен в параграф 1, и ако:
а)
показват несъответствие с изискванията, предвидени в член 2; или
б)
показват, че регистрацията на предложеното наименование ще бъде в противоречие с член 3, параграфи 2, 3 и 4; или
в)
показват, че регистрацията на предложеното наименование ще накърнява съществуването на изцяло или частично идентично наименование или търговска марка или съществуването на продукти, които са били законно на пазара за период от поне пет години, предшестващ датата на публикацията, предвидена в член 6, параграф 2; или
г)
предоставят подробности, от които може да се заключи, че наименованието, за което се търси регистрация, е родово по смисъла на член 3, параграф 1.
Комисията проверява допустимостта на възраженията.
Критериите, предвидени в букви б), в) и г) от първа алинея, се оценяват във връзка с територията на Общността, която в случай на права на интелектуална собственост се отнася само до територията или териториите, където посочените права са получили закрила.
4. Ако Комисията не получи допустимо възражение съгласно параграф 3, тя регистрира наименованието.
Регистрацията се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
5. Ако възражението е допустимо съгласно параграф 3, Комисията приканва заинтересованите страни да организират съответни консултации.
Ако заинтересованите страни постигнат споразумение в рамките на шест месеца, те уведомяват Комисията за всички фактори, които дават възможност споразумението да бъде постигнато, включително за становищата на заявителя и на възразилия. Ако подробностите, публикувани съгласно член 6, параграф 2, не са променяни или са променени в минимална степен, за да бъдат определени съгласно член 16, буква з), Комисията действа в съответствие с параграф 4 от настоящия член. В противен случай Комисията повтаря проучването, предвидено в член 6, параграф 1.
Ако не се постигне споразумение, Комисията взема решение съгласно процедурата, предвидена в член 15, параграф 2, като взема предвид честното и традиционно използване и действителната вероятност от объркване.
Решението се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
6. Комисията поддържа актуализиран регистър на защитените наименования за произход и географски указания.
7. Документите, предвидени в настоящия член, се изпращат до Комисията на един от официалните езици на институциите на Европейския съюз или се придружават от легализиран превод на един от тези езици.
Член 8
Наименования, означения и символи
1. Наименование, регистрирано съгласно настоящия регламент, може да се използва от всеки оператор, който предлага на пазара земеделски или хранителни продукти в съответствие със спецификацията.
2. В случай че земеделските или хранителни продукти са с произход от Общността, като се предлагат на пазара под наименование, регистрирано в съответствие с настоящия регламент, означенията „защитено наименование за произход“ и „защитено географско указание“ или символите на Общността, които се асоциират с тях, могат равнозначно да се появяват върху етикетите.
3. В случай че земеделските или хранителните продукти са с произход от трети страни, като се предлагат на пазара под наименование, регистрирано в съответствие с настоящия регламент, означенията, предвидени в параграф 2, и символите на Общността, които се асоциират с тях, могат равнозначно да се появят върху етикетите.
Член 9
Одобрение на промени в спецификацията
1. Група, която отговаря на изискванията, посочени в член 5, параграфи 1 и 2, и която има правен интерес, може да кандидатства за одобрение на промени в спецификацията, по-специално да отчете развитието в научните и техническите познания, или отново да бъде определен географският район по смисъла на член 4, параграф 2, буква в).
Заявките описват и излагат причините за търсените промени.
2. Когато промяната включва една или повече промени в единния документ, заявката за промени преминава процедурата, посочена в членове 5, 6 и 7. Все пак, ако предложените промени са минимални, Комисията решава дали да одобри заявката, без да следва процедурата, посочена в член 6, параграф 2 и член 7, и в случай на одобрение продължава публикацията на елементите, предвидени в член 6, параграф 2.
3. Когато промяната не включва промяна в единния документ, се прилагат следните правила:
i)
когато географският район се намира в дадена държава-членка, тази държава-членка изразява позиция на одобрение на промяната и, ако я подкрепя, тя публикува променената спецификация и информира Комисията за одобрените промени и причините за тях;
ii)
когато географският район се намира в трета страна, Комисията определя дали да одобри предложената промяна.
4. Когато промяната засяга временна промяна в спецификацията, като последица от налагането на задължителни санитарни или фитосанитарни мерки от публичните органи, се прилагат процедурите, посочени в параграф 3.
Член 10
Официални проверки
1. Държавите-членки посочват компетентен орган или органи, които да отговарят за проверките по отношение на задълженията, предвидени в настоящия регламент, в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004.
2. Държавите-членки обезпечават, че всеки оператор, който спазва настоящия регламент, има право да бъде проверяван чрез система от официални проверки.
3. Комисията информира публично за наименованието и адреса на органите, предвидени в параграф 1 или в член 11, и ги актуализира периодично.
Член 11
Проверка за съответствие със спецификацията
1. По отношение на географски указания и наименования за произход, свързани с географски район в рамките на Общността, проверката за съответствие със спецификацията преди пускането на продукта на пазара, се обезпечава от:
-
един или повече компетентни органа по смисъла на член 10 и/или
-
един или повече контролни органа по смисъла на член 2 от Регламент (ЕО) № 882/2004, които извършват дейност като орган, сертифициращ продукта.
Разходите за такава проверка на съответствието със спецификацията са за сметка на операторите, които са подложени на такива проверки.
2. По отношение на географски указания и наименования за произход, които се свързват с географски район в трета страна, проверката на съответствието със спецификацията преди пускането на продукта на пазара, се обезпечава от:
-
един или повече публични органа, определени от третата страна и/или
-
един или повече органа, отговарящи за сертификацията на продукта.
3. Органите, сертифициращи продукта, предвидени в параграфи 1 и 2, следва да спазват и от 1 май 2010 г. да бъдат акредитирани в съответствие с европейския стандарт ЕN 45011 или ISO/IEC Guide 65 (Общи изисквания към органите, които оперират със системи за сертификация на продукта).
4. Когато органите, предвидени в параграфи 1 и 2, са избрани да проверяват съответствието със спецификацията, те следва да предлагат адекватни гаранции за обективност и безпристрастност и да имат на разположение квалифициран екип и ресурси, необходими за осъществяване на функциите им.
Член 12
Заличаване
1. Когато Комисията, в съответствие с подробните правила, посочени в член 16, буква к), приеме, че съответствието с изискванията, предвидени в спецификацията на земеделския или хранителен продукт със защитено наименование, повече не се спазва, инициира процедурата, посочена в член 15, параграф 2, за заличаване на регистрацията, което се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Всяко физическо или юридическо лице, което има правен интерес, може да поиска заличаване на регистрацията, като предостави аргументи за искането.
Процедурата, посочена в членове 5, 6 и 7, се прилага mutatis mutandis.
Член 13
Закрила
1. Правната закрила на регистрирани имена обхваща забрана за:
а)
всяко пряко или косвено търговско използване на регистрирано име по отношение на продукти, непокрити от регистрацията, доколкото такива продукти са сравними с регистрираните продукти под това име или доколкото използването на името се възползва от репутацията на защитеното име;
б)
всяка злоупотреба, имитация или пресъздаване дори когато е посочен истинският произход на продукта или ако защитеното име е преведено или придружено от израз като „стил“, „тип“, „метод“, „както е произведено в“, „имитация“ или подобни;
в)
всяко друго фалшиво или заблуждаващо означение по отношение на произхода, естеството или съществените качества на продукта върху вътрешната или външната опаковка, рекламен материал или документи, касаещи въпросния продукт и опаковката на продукта в контейнер, което може да създаде погрешна представа за неговия произход;
г)
всяка друга практика, която би могла да заблуди потребителя по отношение на истинския произход на продукта.
Когато едно регистрирано наименование съдържа в себе си името на един земеделски или хранителен продукт, което се счита за родово наименование, използването на това родово наименование върху съответния земеделски или хранителен продукт няма да се счита противоречащо на буква а) или б) от първа алинея.
2. Защитените имена не могат да се превърнат в родови.
3. В случай на имена, за които е поискана регистрация съгласно член 5, може да бъде предвидена разпоредба за максимален преходен период до пет години съгласно член 7, параграф 5 само когато възражението е прието за допустимо под предлог, че регистрацията на предложеното име ще застраши съществуването на имена, които са изцяло или отчасти идентични, или съществуването на продукти, които законно са били предлагани на пазара поне пет години преди датата на публикацията, предвидена в член 6, параграф 2.
Преходен период също може да бъде определен за предприятия, установени в държава-членка или трета страна, в която се намира географският район, при условие че съответните предприятия законно са предлагали въпросните продукти, като са използвали въпросните имена продължително за период от поне пет години, предшестващ датата на публикацията, предвидена в член 6, параграф 2, и са отбелязали това в националната процедура по възражения, посочена в член 5, параграф 5, първа и втора алинея, или в процедурата по възражения на Общността, посочена в член 7, параграф 2. Общата продължителност на преходния период, посочен в настоящата алинея, и периода за приспособяване, посочен в член 5, параграф 6, не може да надвишава пет години. Когато периодът за приспособяване, посочен в член 5, параграф 6, надвиши пет години, не може да се предоставя преходен период.
4. Без да се накърнява прилагането на член 14, Комисията може да реши да позволи съгласно процедурата, предвидена в член 15, параграф 2, съвместното съществуване на регистрирано наименование и на нерегистрирано наименование, което служи за означаване на място в държава-членка или в трета страна, когато това име е идентично на регистрираното наименование, при условие че се спазват следните изисквания:
а)
идентичното нерегистрирано наименование се използва законно и непрекъснато поне 25 години преди 24 юли 1993 г.;
б)
се докаже, че целта на използването му никога не е била да се получи изгода от репутацията на регистрираното наименование и че потребителят не е бил или не би могъл да бъде заблуден по отношение на действителния произход на продукта;
в)
въпросът за идентичните наименования е бил повдигнат преди регистрацията на наименованието.
Регистрираното наименование и въпросното идентично нерегистрирано наименование могат да съществуват съвместно за период, който не следва да надвишава максимум 15 години, след което се спира използването на нерегистрираното наименование.
Използването на въпросното нерегистрирано географско наименование се разрешава само когато страната на произход е ясно и видимо означена на етикета.
Член 14
Отношение между търговски марки, наименования за произход и географски указания
1. Когато едно наименование за произход или географско указание е регистрирано в съответствие с настоящия регламент, заявка за регистрация на търговска марка, съответстваща на една от ситуациите, посочени в член 13, и която се отнася за същия клас продукт, ще бъде отказана, при условие че заявката за регистрация на търговската марка е била подадена след датата на подаване на заявка за регистрация до Комисията.
Търговски марки, регистрирани в нарушение на първата алинея, се заличават.
2. Като се спазват законите на Общността, използването на една търговска марка, което съответства на една от ситуациите, посочени в член 13, която е била заявена, регистрирана или използвана, ако такава възможност е предвидена в съответното законодателство, добросъвестно на територията на Общността преди датата на защита на наименование за произход или географско указание в страната на произход или преди 1 януари 1996 г., може да продължи да бъде използвана, независимо от регистрацията на наименование за произход или географско указание, при условие че няма основания за заличаване или отмяна съгласно Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. за сближаване на законите на държавите-членки относно търговските марки (8) или Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. за търговската марка на Общността (9).
Член 15
Процедура за комитет
1. Комисията се подпомага от Постоянен комитет за защитени географски указания и защитени наименования за произход.
2. Когато се правят позовавания на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Периодът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 16
Правила за прилагане
В съответствие с процедурата, посочена в член 15, параграф 2, ще бъдат приети подробни правила за прилагането на настоящия регламент. Те ще обхващат, по-специално:
а)
списъка на суровините, посочен в член 2, параграф 3;
б)
информацията, която трябва да бъде включена в спецификацията на продукта, посочена в член 4, параграф 2;
в)
условията, при които единствено физическо или юридическо лице може да бъде разглеждано като група;
г)
подаването на заявка за регистрация за наименование, което се използва за означаване на трансграничен географски район, както е посочено в член 5, параграф 1, трета алинея;
д)
съдържанието и начина за изпращане до Комисията на документите, посочени в член 5, параграфи 7 и 9;
е)
възраженията, посочени в член 7, включително правилата за необходимите консултации между заинтересованите страни;
ж)
индикациите и символите, посочени в член 8;
з)
дефиниция на минимални изменения, както е посочено в член 7, параграф 5, втора алинея и член 9, параграф 2, като се взема предвид, че едно минимално изменение не може да се отнася до съществените характеристики на продукта или да изменя връзката;
и)
регистърът на наименованията за произход и географските указания, предвиден в член 7, параграф 6;
й)
изискванията за проверка на съответствието със спецификацията на продукта;
к)
условията за заличаване на регистрация.
Член 17
Преходни разпоредби
1. Наименования, които на датата на влизане в сила на настоящия регламент са изброени в приложението към Регламент (ЕО) № 1107/96 (10), и тези, изброени в приложението към Регламент (ЕО) № 2400/96 на Комисията (11), ще бъдат автоматично включени в регистъра, посочен в член 7, параграф 6 от настоящия регламент. Съответните спецификации ще се приемат като спецификации, посочени в член 4, параграф 1. Всякакви преходни разпоредби, свързани с тези регистрации, продължават да се прилагат.
2. По отношение на висящите заявки, възраженията и исканията, получени от Комисията преди датата на влизане в сила на настоящия регламент:
а)
процедурите в член 5 не се прилагат, без да се нарушава член 13, параграф 3; и
б)
резюмето на спецификацията, изготвено в съответствие с Регламент (ЕО) № 383/2004 на Комисията (12), ще замества единния документ, посочен в член 5, параграф 3, буква в).
3. Комисията, ако е необходимо, може да приеме други преходни разпоредби в съответствие с процедурата, посочена в член 15, параграф 2.
Член 18
Такси
Държавите-членки могат да налагат такси, за да бъдат покрити техните разходи, включително тези, възникнали при проучването на заявките за регистрация, възраженията, заявките за изменения и исканията за заличаване съгласно настоящия регламент.
Член 19
Отмяна
Регламент (ЕИО) № 2081/92 се отменя.
Позоваванията към отменения регламент се приемат като позовавания към настоящия регламент и се тълкуват в съответствие с таблицата на съответствията в приложение III.
Член 20
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила от датата на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 8, параграф 2 обаче се прилага от 1 май 2009 г., без да се отнася за вече пуснатите на пазара продукти преди тази дата.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 20 март 2006 година.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006,
annettu 20 päivänä maaliskuuta 2006,
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden tuotannolla, valmistuksella ja jakelulla on tärkeä asema yhteisön taloudessa.
(2)
Maataloustuotannon monipuolistamista olisi suosittava, jotta markkinoilla saavutetaan parempi kysynnän ja tarjonnan välinen tasapaino. Sellaisten tuotteiden menekin edistämisestä, joilla on tiettyjä ominaispiirteitä, voi olla huomattavaa etua maaseudun taloudelle erityisesti epäsuotuisilla alueilla tai syrjäseuduilla parantamalla viljelijöiden tuloja ja siten, että maaseutuväestö pysyy näillä alueilla.
(3)
Yhä useammat kuluttajat asettavat ravinnossaan etusijalle määrän sijasta laadun. Tällainen erityistuotteiden suosiminen luo muun muassa kysyntää maataloustuotteille tai elintarvikkeille, joilla on tietty maantieteellinen alkuperä.
(4)
Koska markkinoille saatettujen tuotteiden valikoima on laaja ja tietoa niistä annetaan hyvin paljon, kuluttajille olisi valintojen helpottamiseksi annettava selkeää ja tiivistä tietoa tuotteen alkuperästä.
(5)
Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden merkintöihin sovelletaan yleisiä sääntöjä, joista on säädetty myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/13/EY (2). Rajatulta maantieteelliseltä alueelta peräisin olevista maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden osalta olisi niiden erityisluonteen vuoksi annettava täydentäviä erityissäännöksiä, joissa vaaditaan tuottajia käyttämään pakkauksissa asianmukaisia yhteisön tunnuksia tai merkintöjä. Tällaisten tunnusten tai merkintöjen käytöstä olisi yhteisön nimitysten osalta tehtävä pakollista, jotta kuluttajat tuntisivat paremmin tämän tuoteluokan ja siihen liittyvät takeet ja jotta nämä tuotteet voitaisiin valvonnan helpottamiseksi tunnistaa helpommin markkinoilla. Toimijoille olisi kuitenkin annettava kohtuullinen aika tämän velvoitteen noudattamiseen sopeutumiseksi.
(6)
On tarpeen säätää yhteisön lähestymistavasta alkuperänimityksiin ja maantieteellisiin merkintöihin. Suojajärjestelmää koskeva yhteisön säännöstö mahdollistaa maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten kehityksen, sillä siihen perustuva yhtenäisempi lähestymistapa varmistaa yhtäläiset kilpailun edellytykset näillä merkinnöillä merkittyjen tuotteiden tuottajien välillä ja johtaa siihen, että näiden tuotteiden luotettavuus kuluttajien keskuudessa paranee.
(7)
Säännöstöä olisi sovellettava puuttumatta voimassa olevan viinejä ja väkeviä alkoholipitoisia juomia koskevaan yhteisön lainsäädäntöön.
(8)
Tämän asetuksen soveltamisala olisi rajoitettava tiettyihin maataloustuotteisiin ja elintarvikkeisiin, joiden kohdalla tuotteen tai elintarvikkeen ominaispiirteiden ja sen maantieteellisen alkuperän välillä on yhteys. Tätä soveltamisalaa voitaisiin kuitenkin laajentaa koskemaan muita maataloustuotteita tai elintarvikkeita.
(9)
Olemassa olevien käytäntöjen vuoksi on aiheellista määritellä kaksi eri maantieteellistä kuvausta, suojatut maantieteelliset merkinnät ja suojatut alkuperänimitykset.
(10)
Maataloustuotteen tai elintarvikkeen, jossa on edellä tarkoitettu kuvaus, olisi oltava tiettyjen eritelmässä lueteltujen edellytysten mukainen.
(11)
Saadakseen suojan kaikissa jäsenvaltioissa maantieteelliset merkinnät ja alkuperänimitykset olisi rekisteröitävä yhteisön tasolla. Rekisteriin merkitsemisen olisi varmistettava myös ammattihenkilöiden ja kuluttajien tiedonsaanti. Jotta varmistetaan, että rekisteröidyt yhteisön nimitykset täyttävät tässä asetuksessa säädetyt edellytykset, asianomaisen jäsenvaltion kansallisten viranomaisten olisi tutkittava hakemukset noudattaen yhteisiä vähimmäisvaatimuksia, joihin kuuluu kansallinen menettely, jonka mukaisesti voidaan esittää hakemusta koskevia vastaväitteitä. Komission olisi sen jälkeen osallistuttava tutkimusmenettelyyn, jotta varmistetaan, että hakemukset ovat tässä asetuksessa säädettyjen edellytysten mukaiset ja että lähestymistapa on kaikissa jäsenvaltioissa yhdenmukainen.
(12)
Maailman kauppajärjestön (WTO) perustamissopimuksen liitteenä 1 C olevassa teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyssä sopimuksessa (TRIPS, 1994) on yksityiskohtaisia määräyksiä teollis- ja tekijänoikeuksien saatavuudesta, niiden hankkimisesta, ulottuvuudesta ja ylläpitämisestä sekä keinoista niiden noudattamisen varmistamiseksi.
(13)
Kolmansien maiden maantieteellisten merkintöjen olisi voitava saada tämän asetuksen mukaisesti myönnettävä rekisteröintiä edellyttävän suojan, jos ne ovat alkuperämaassaan suojattuja.
(14)
Rekisteröintimenettelyssä olisi annettava kaikille jäsenvaltion tai kolmannen maan luonnollisille tai oikeushenkilöille, joiden oikeutettua etua asia koskee, mahdollisuus käyttää oikeuksiaan esittämällä vastaväitteensä.
(15)
Olisi säädettävä menettelyistä, joiden avulla eritelmää voidaan rekisteröinnin jälkeen muuttaa teknologian kehityksen mukaisesti sellaisten ryhmittymien pyynnöstä, joiden oikeutettua etua asia koskee, tai peruuttaa maataloustuotteen tai elintarvikkeen maantieteellisen merkintä tai alkuperänimityksen rekisteröinti, erityisesti siinä tapauksessa, että tuote tai elintarvike ei enää ole sen eritelmän mukainen, jonka perusteella maantieteellinen merkintä tai alkuperänimitys on annettu.
(16)
Yhteisön alueella suojattuja alkuperänimityksiä ja maantieteellisiä merkintöjä varten olisi oltava virallisista tarkastuksista muodostuva valvontajärjestelmä, joka perustuu rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 882/2004 (3) käyttöön otettua vastaavaan valvontajärjestelmään sekä tarkastusjärjestelmään, jolla varmistetaan, että asianomaiset maataloustuotteet ja elintarvikkeet ovat eritelmän mukaisia.
(17)
Jäsenvaltioille olisi annettava lupa periä maksu aiheutuneiden kulujen kattamiseksi.
(18)
Tämän asetuksen täytäntöön panemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (4) mukaisesti.
(19)
Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92 nojalla tämän asetuksen voimaantulohetkellä jo rekisteröityjen nimitysten olisi edelleen saatava tässä asetuksessa säädetty suoja, ja ne olisi otettava rekisteriin ilman eri toimenpiteitä. Lisäksi olisi säädettävä siirtymätoimenpiteistä, joita sovelletaan komission ennen tämän asetuksen voimaantuloa saamiin rekisteröintihakemuksiin.
(20)
Selkeyden ja avoimuuden vuoksi asetus (ETY) N:o 2081/92 (5) olisi kumottava ja korvattava tällä asetuksella,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Soveltamisala
1. Tässä asetuksessa annetaan perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen ihmisravinnoksi tarkoitettujen maataloustuotteiden, tämän asetuksen liitteessä I lueteltujen elintarvikkeiden ja tämän asetuksen liitteessä II lueteltujen maataloustuotteiden alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen suojaa koskevat säännöt.
Tätä asetusta ei kuitenkaan sovelleta viinialan tuotteisiin, viinietikkaa lukuun ottamatta, eikä väkeviin alkoholijuomiin. Tämä kohta ei vaikuta viinin yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999 (6) soveltamiseen.
Tämän asetuksen liitteitä I ja II voidaan muuttaa 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
2. Tätä asetusta sovelletaan rajoittamatta yhteisön muiden erityissäännösten soveltamista.
3. Teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22 päivänä kesäkuuta 1998 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 98/34/EY (7) ei sovelleta alkuperänimityksiin eikä maantieteellisiin merkintöihin, joita tämä asetus koskee.
2 artikla
Alkuperänimitys ja maantieteellinen merkintä
1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a)
’alkuperänimityksellä’ alueen, määrätyn paikan tai poikkeustapauksissa maan nimeä, jota käytetään tarkoittamaan maataloustuotetta tai elintarviketta,
-
joka on peräisin kyseiseltä alueelta taikka kyseisestä määrätystä paikasta tai maasta,
-
jonka laatu tai ominaisuudet johtuvat olennaisesti tai yksinomaan tietystä maantieteellisestä ympäristöstä luontoineen ja inhimillisine tekijöineen, ja
-
jonka tuotanto, jalostus ja käsittely tapahtuu rajatulla maantieteellisellä alueella;
b)
’maantieteellisellä merkinnällä’ alueen, määrätyn paikan tai poikkeustapauksissa maan nimeä, jota käytetään tarkoittamaan maataloustuotetta tai elintarviketta,
-
joka on peräisin kyseiseltä alueelta taikka kyseisestä määrätystä paikasta tai maasta,
-
jolla on määrätty laatu, maine tai muita ominaisuuksia, jotka johtuvat tästä maantieteellisestä alkuperästä, ja
-
jonka tuotanto ja/tai jalostus ja/tai käsittely tapahtuu rajatulla maantieteellisellä alueella.
2. Alkuperänimityksinä tai maantieteellisinä merkintöinä pidetään myös perinteisiä maantieteellisiä tai muita kuin maantieteellisiä nimiä, jotka tarkoittavat maataloustuotetta tai elintarviketta, jotka täyttävät 1 kohdassa tarkoitetut edellytykset.
3. Siitä huolimatta, mitä 1 kohdan a alakohdassa säädetään, tiettyjä maantieteellisiä nimityksiä pidetään alkuperänimityksinä, jos kyseisten tuotteiden raaka-aineet ovat peräisin maantieteelliseltä alueelta, joka on laajempi tai eri kuin alue, jolla ne jalostetaan, jos:
a)
raaka-aineiden tuotantoalue on rajattu;
b)
raaka-aineiden tuotantoa varten on olemassa erityiset edellytykset; ja
c)
b alakohdassa tarkoitettujen edellytysten noudattaminen varmistetaan tarkastusta koskevin järjestelyin.
Tässä tarkoitettujen nimitysten on ollut oltava tunnustettuja alkuperänimityksiä alkuperämaassaan ennen 1 päivää toukokuuta 2004.
3 artikla
Yleisnimet sekä ristiriidat kasvilajikkeiden, eläinrotujen, homonyymien ja tavaramerkkien kanssa
1. Nimeä, joista on tullut yleisnimiä, ei saa rekisteröidä.
Tässä asetuksessa ’nimestä, josta on tullut yleisnimi’ tarkoitetaan maataloustuotteen tai elintarvikkeen nimeä, josta on yhteisössä tullut maataloustuotteen tai elintarvikkeen yleinen nimi, vaikka se viittaakin paikkaan tai alueeseen, jossa tätä maataloustuotetta tai elintarviketta alun perin tuotettiin tai pidettiin kaupan.
Sen määrittämiseksi, onko nimestä tullut yleisnimi, on otettava huomioon kaikki tekijät, ja erityisesti:
a)
tilanne jäsenvaltioissa ja alueilla, joilla tuotetta käytetään;
b)
asiaa koskeva kansallinen tai yhteisön lainsäädäntö.
2. Nimeä ei saa rekisteröidä alkuperänimitykseksi tai maantieteelliseksi merkinnäksi, jos se on ristiriidassa kasvilajikkeen tai eläinrodun nimen kanssa ja on sen seurauksena omiaan johtamaan kuluttajaa harhaan tuotteen todellisen alkuperän osalta.
3. Tämän asetuksen mukaisesti jo rekisteröidyn nimityksen kanssa kokonaan tai osittain homonyymisen nimen rekisteröinnissä on otettava asianmukaisesti huomioon paikalliset ja perinteiset käytännöt sekä sekaannusten todennäköisyys ja erityisesti seuraavaa:
a)
homonyymistä nimitystä, joka saa kuluttajan virheellisesti uskomaan, että tuotteet ovat peräisin joltain muulta alueelta, ei saa rekisteröidä, vaikka nimi olisikin oikea sen alueen tai paikan osalta, mistä kyseiset maataloustuotteet tai elintarvikkeet ovat peräisin;
b)
rekisteröidyn homonyymisen nimen käyttö on sallittua edellyttäen, että myöhemmin rekisteröidyn homonyymisen nimen ja jo rekisteröidyn nimen välillä on käytännössä riittävä ero, ottaen huomioon tarve varmistaa kyseisten tuottajien tasavertainen kohtelu ja se, ettei kuluttajaa johdeta harhaan.
4. Alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää ei saa rekisteröidä, jos rekisteröinti saattaa johtaa kuluttajaa harhaan tuotteen tunnistamisessa tavaramerkin maineen ja tunnettavuuden sekä sen käytössäoloajan pituuden vuoksi.
4 artikla
Tuote-eritelmä
1. Jotta maataloustuotteelle tai elintarvikkeelle voidaan antaa suojattu alkuperänimitys (SAN) tai suojattu maantieteellinen merkintä (SMM), sen on oltava tuote-eritelmän mukainen.
2. Tuote-eritelmässä on oltava vähintään seuraavat tiedot:
a)
maataloustuotteen tai elintarvikkeen nimi, mukaan luettuna alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä;
b)
maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus, mukaan luettuna tarvittaessa raaka-aineet ja tuotteen tai elintarvikkeen tärkeimmät fyysiset, kemialliset, mikrobiologiset tai aistinvaraiset ominaisuudet;
c)
maantieteellisen alueen rajaus ja tarvittaessa tiedot, joilla osoitetaan 2 artiklan 3 kohdassa säädettyjen edellytysten täyttyminen;
d)
näyttö siitä, että maataloustuote tai elintarvike on peräisin tapauksen mukaan 2 artiklan 1 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitetulta rajatulta maantieteelliseltä alueelta;
e)
kuvaus menetelmästä, jolla maataloustuote tai elintarvike saadaan aikaan, ja tarvittaessa aidoista ja muuttumattomista paikallisista menetelmistä, sekä pakkaamiseen liittyvät tiedot, jos pakkaaminen on 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun hakijaryhmittymän esittämien määritelmien ja perustelujen mukaan suoritettava tietyllä maantieteellisellä alueella, jotta voidaan säilyttää laatu tai taata alkuperä tai varmistaa valvonta;
f)
seuraavat perusteet:
i)
maataloustuotteen tai elintarvikkeen laadun tai ominaisuuksien sekä 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun maantieteellisen ympäristön välinen yhteys, tai, tapauksen mukaan
ii)
maataloustuotteen tai elintarvikkeen määrätyn laadun, maineen tai muun ominaisuuden sekä 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun maantieteellisen alkuperän välinen yhteys;
g)
eritelmää koskevien säännösten noudattamisen tarkastamisesta huolehtivien viranomaisten tai elinten nimi ja osoite ja niiden erityistehtävät;
h)
kyseisten maataloustuotteiden tai elintarvikkeiden merkintöjä koskevat erityissäännöt;
i)
yhteisön säännöksissä tai kansallisissa säännöksissä mahdollisesti asetetut vaatimukset.
5 artikla
Rekisteröinnin hakeminen
1. Ainoastaan ryhmittymä voi hakea rekisteröintiä.
Tässä asetuksessa ’ryhmittymällä’ tarkoitetaan samaa maataloustuotetta tai elintarviketta käsittelevistä tuottajista tai jalostajista koostuvaa järjestöä sen oikeudellisesta muodosta tai kokoonpanosta riippumatta. Muut osapuolet, joita asia koskee, voivat olla osallisina ryhmittymässä. Luonnollista tai oikeushenkilöä voidaan pitää ryhmittymänä 16 artiklan c alakohdassa tarkoitettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
Jos rekisteröintihakemus koskee nimeä, joka tarkoittaa jotakin rajat ylittävää maantieteellistä aluetta tai rajat ylittävään maantieteelliseen alueeseen liittyvää perinteistä nimeä, useat ryhmittymät voivat tehdä yhteisen hakemuksen 16 artiklan d alakohdassa tarkoitettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
2. Ryhmittymä voi hakea rekisteröintiä ainoastaan maataloustuotteille tai elintarvikkeille, joita se tuottaa tai saa aikaan.
3. Rekisteröintihakemuksessa on oltava vähintään:
a)
hakijaryhmittymän nimi ja osoite;
b)
4 artiklassa tarkoitettu eritelmä;
c)
yhtenäinen asiakirja, joka sisältää seuraavat tiedot:
i)
eritelmän pääkohdat: nimi, tuotekuvaus mukaan lukien tarvittaessa pakkausta ja merkintöjä koskevat erityissäännöt sekä maantieteellisen alueen tarkka rajaus;
ii)
kuvaus tuotteen ja tapauksen mukaan joko 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun maantieteellisen ympäristön tai 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun maantieteellisen alkuperän välisestä yhteydestä sekä tarvittaessa yhteyden perusteena olevat tuotekuvauksen tai tuotantomenetelmän erityispiirteet.
4. Kun rekisteröintihakemus koskee tietyssä jäsenvaltiossa sijaitsevaa maantieteellistä aluetta, se on esitettävä kyseiselle jäsenvaltiolle.
Jäsenvaltion on tutkittava hakemus asianmukaisin keinoin tarkistaakseen, että se on perusteltu ja täyttää tämän asetuksen edellytykset.
5. Jäsenvaltion on osana 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua tutkimusta pantava vireille kansallinen vastaväitemenettely, jolla taataan asianomaisen hakemuksen riittävä julkaiseminen ja johon sisältyy kohtuullinen aika, jonka kuluessa luonnolliset ja oikeushenkilöt, joiden oikeutettua etua asia koskee ja jotka ovat sijoittautuneet jäsenvaltion alueelle tai asuvat siellä, tehdä hakemusta koskevan vastaväitteen.
Jäsenvaltion on tutkittava, voidaanko saatuja vastaväitteitä ottaa tutkittavaksi 7 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen perusteiden mukaisesti.
Jos jäsenvaltio katsoo, että tämän asetuksen vaatimukset täyttyvät, jäsenvaltion on tehtävä myönteinen päätös ja toimitettava komissiolle 7 kohdassa tarkoitetut asiakirjat lopullista päätöstä varten. Muussa tapauksessa jäsenvaltion on päätettävä hakemuksen hylkäämisestä.
Jäsenvaltion on varmistettava, että sen tekemä myönteinen päätös julkistetaan ja että luonnolliset ja oikeushenkilöt, joiden oikeutettua etua asia koskee, voivat valittaa päätöksestä.
Jäsenvaltion on varmistettava, että myönteisen päätöksen perusteena ollut eritelmä julkaistaan, ja huolehdittava siitä, että eritelmä on sähköisesti saatavilla.
6. Jäsenvaltio voi, mutta vain väliaikaisesti, myöntää nimitykselle tämän asetuksen mukaisen kansallisen suojan sekä tarvittaessa sopeutumiskauden, joka alkaa siitä päivästä, jona hakemus on toimitettu komissiolle.
Ensimmäisessä alakohdassa säädetty sopeutumiskausi voidaan myöntää ainoastaan siinä tapauksessa, että asianomaiset yritykset ovat pitäneet kyseisiä tuotteita laillisesti kaupan käyttäen asianomaisia nimiä jatkuvasti vähintään viiden edellisen vuoden ajan ja tuoneet tämän esiin 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun kansallisen vastaväitemenettelyn yhteydessä.
Väliaikainen kansallinen suoja lakkaa sinä päivänä, jona päätös tehdään tämän asetuksen mukaisesta rekisteröinnistä.
Väliaikaisen kansallisen suojan seurauksista siinä tapauksessa, että nimitystä ei rekisteröidä tämän asetuksen mukaisesti, vastaa yksinomaan jäsenvaltio.
Jäsenvaltioiden ensimmäisen alakohdan mukaisesti toteuttamilla toimenpiteillä on vaikutusta ainoastaan kansallisella tasolla, eikä niillä ole vaikutusta yhteisön sisäiseen kauppaan tai kansainväliseen kauppaan.
7. Jäsenvaltion on toimitettava komissiolle 5 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetusta myönteisestä päätöksestä seuraavat tiedot:
a)
hakijaryhmittymän nimi ja osoite;
b)
3 kohdan c alakohdassa tarkoitettu yhtenäinen asiakirja;
c)
jäsenvaltion ilmoitus siitä, että se katsoo ryhmittymän toimittaman hakemuksen, josta on tehty myönteinen päätös, olevan tämän asetuksen edellytysten ja sen täytäntöönpanemiseksi annettujen säännösten mukainen;
d)
5 kohdan viidennessä alakohdassa tarkoitetut eritelmän julkaisemista koskevat tiedot.
8. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan 4-7 kohdan noudattamisen edellyttämät lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2007.
9. Jos rekisteröintihakemus koskee kolmannessa maassa sijaitsevaa maantieteellistä aluetta, sen on sisällettävä 3 kohdassa säädetyt tiedot sekä näyttö siitä, että kyseinen nimitys on suojattu alkuperämaassaan.
Hakemus on toimitettava komissiolle joko suoraan tai kyseisen kolmannen maan viranomaisten välityksellä.
10. Tässä artiklassa tarkoitetut komissiolle toimitetut asiakirjat on laadittava jollain Euroopan unionin toimielinten virallisella kielellä, tai niihin on liitettävä jollain näistä kielistä laadittu oikeaksi todistettu käännös.
6 artikla
Komission suorittama hakemuksen tutkiminen
1. Komissio tutkii 5 artiklan mukaisesti toimitettua hakemusta asianmukaisin keinoin tarkistaakseen, että hakemus on perusteltu ja täyttää tässä asetuksessa säädetyt edellytykset. Tutkimus ei saisi kestää yli 12 kuukautta.
Komissio julkistaa kuukausittain luettelon nimistä, joista on sille tehty rekisteröintihakemus, sekä päivämäärät, jona hakemukset on toimitettu komissiolle.
2. Jos komissio 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti suoritetun tutkimuksen perusteella katsoo, että tässä asetuksessa säädetyt edellytykset täyttyvät, se julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä yhtenäisen asiakirjan ja 5 artiklan 5 kohdan viidennessä alakohdassa tarkoitetut eritelmän julkaisutiedot.
Muussa tapauksessa komissio päättää hylätä rekisteröintihakemuksen 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
7 artikla
Vastaväitteet, rekisteröintipäätös
1. Jäsenvaltio tai kolmas maa voi kuuden kuukauden kuluessa 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetystä Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaisemisesta vastustaa ehdotettua rekisteröintiä toimittamalla komissiolle asianmukaisesti perustellun lausuman.
2. Myös luonnolliset tai oikeushenkilöt, joiden oikeutettua etua asia koskee ja jotka ovat sijoittautuneet toiseen jäsenvaltioon tai asuvat toisessa jäsenvaltiossa kuin siinä, joka on esittänyt rekisteröintihakemuksen, tai jotka ovat sijoittautuneet kolmanteen maahan tai asuvat kolmannessa maassa, voivat vastustaa ehdotettua rekisteröintiä toimittamalla asianmukaisesti perustellun lausuman.
Jäsenvaltioon sijoittautuneiden tai jäsenvaltiossa asuvien luonnollisten ja oikeushenkilöiden on toimitettava tällainen lausuma kyseiselle jäsenvaltiolle sellaisen ajan kuluessa, jona vastustaminen on 1 kohdan mukaisesti mahdollista.
Kolmanteen maahan sijoittautuneiden tai kolmannessa maassa asuvien luonnollisten ja oikeushenkilöiden on toimitettava tällainen lausuma komissiolle joko suoraan tai kyseisen kolmannen maan viranomaisten välityksellä 1 kohdassa asetetussa määräajassa.
3. Vastaväitteet voidaan ottaa tutkittaviksi ainoastaan siinä tapauksessa, että ne on toimitettu komissiolle 1 kohdassa asetetussa määräajassa ja niissä
a)
osoitetaan, ettei 2 artiklassa tarkoitettuja edellytyksiä ole noudatettu; tai
b)
osoitetaan, että ehdotetun nimen rekisteröinti olisi 3 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan vastaista; tai
c)
osoitetaan, että ehdotetun nimen rekisteröinti vaarantaisi kokonaan tai osittain samankaltaisen nimityksen tai tavaramerkin olemassaolon tai vähintään viiden vuoden ajan ennen 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua julkaisupäivää markkinoilla laillisesti olleiden tuotteiden olemassaolon; tai
d)
annetaan yksityiskohtaiset tiedot, joista voidaan päätellä, että nimi, jonka rekisteröintiä haetaan, on 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yleisnimi.
Komissio tarkastaa, voidaanko vastaväitteet ottaa tutkittaviksi.
Ensimmäisen alakohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettuja perusteita on arvioitava niin, että huomioidaan yhteisön alue, jolla teollis- ja tekijänoikeuksien osalta tarkoitetaan ainoastaan yhtä tai useampaa aluetta, jolla kyseiset oikeudet on suojattu.
4. Jollei komissio saa yhtään vastalausetta, joka voidaan 3 kohdan mukaisesti ottaa tutkittavaksi, se rekisteröi nimityksen.
Rekisteröinti julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
5. Jos vastaväite voidaan 3 kohdan mukaisesti ottaa tutkittavaksi, komissio kehottaa asianomaisia osapuolia käymään asianmukaisia neuvotteluja.
Jos asianomaiset osapuolet pääsevät keskenään sopimukseen kuuden kuukauden kuluessa, niiden on ilmoitettava komissiolle kaikki seikat, jotka mahdollistivat sopimukseen pääsemisen, myös hakijan ja vastaväitteen esittäjän lausunnot. Jos 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti julkaistut tiedot eivät ole muuttuneet tai niihin on tehty ainoastaan vähäisiä muutoksia, jotka määritellään siten kuin 16 artiklan h alakohdassa säädetään, komissio toimii tämän artiklan 4 kohdan mukaisesti. Muussa tapauksessa komissio suorittaa uudelleen 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tutkimuksen.
Jos sopimukseen ei päästä, komissio tekee päätöksen 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ja ottaen huomioon hyvässä uskossa sovelletun perinteisen käytännön sekä sekaannusten todennäköisyyden.
Päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
6. Komissio pitää ajantasaista suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriä.
7. Tässä artiklassa tarkoitetut komissiolle toimitettavat asiakirjat on laadittava jollain Euroopan unionin toimielinten virallisella kielellä, tai niihin on liitettävä jollain näistä kielistä laadittu oikeaksi todistettu käännös.
8 artikla
Nimet, merkinnät ja tunnukset
1. Tämän asetuksen mukaisesti rekisteröityä nimeä voivat käyttää kaikki sitä vastaavan eritelmän mukaisia maataloustuotteita tai elintarvikkeita kaupan pitävät toimijat.
2. Tämän asetuksen mukaisesti rekisteröidyllä nimellä kaupan pidettävien yhteisöstä peräisin olevien maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden merkinnöissä on oltava maininta ’suojattu alkuperänimitys’ tai ’suojattu maantieteellinen merkintä’ tai niihin liittyvät yhteisön tunnukset.
3. Tämän asetuksen mukaisesti rekisteröidyllä nimityksellä kaupan pidettävien kolmansista maista peräisin olevien maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden merkinnöissä voi myös olla 2 kohdassa tarkoitetut maininnat sekä niihin liittyvät yhteisön tunnukset.
9 artikla
Eritelmän muutosten hyväksyminen
1. Ryhmittymä, joka täyttää 5 artiklan 1 ja 2 kohdan edellytykset ja jonka oikeutettua etua asia koskee, voi pyytää eritelmän muutoksen hyväksymistä erityisesti tieteellisen ja teknisen kehityksen perusteella tai 4 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetun maantieteellisen alueen rajauksen tarkistamiseksi.
Pyynnössä on kuvattava ja perusteltava muutokset, joita pyyntö koskee.
2. Jos muutoksesta seuraa yksi tai useampi muutos yhtenäiseen asiakirjaan, muutosta koskeva hakemus käsitellään 5, 6 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Jos ehdotetut muutokset kuitenkin ovat vähäisiä, komissio päättää muutoksen hyväksymisestä noudattamatta 6 artiklan 2 kohdassa ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ja, jos se hyväksyy muutoksen, julkaisee 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot.
3. Jos muutoksesta ei seuraa mitään muutosta yhtenäiseen asiakirjaan, sovelletaan seuraavia sääntöjä:
i)
jos maantieteellinen alue sijaitsee tietyssä jäsenvaltiossa, tämä jäsenvaltio ilmaisee muutoksen hyväksymistä koskevan kantansa ja puoltaessaan muutosta julkaisee muutetun eritelmän ja ilmoittaa komissiolle hyväksytyistä muutoksista ja niiden perusteista;
ii)
jos maantieteellinen alue sijaitsee kolmannessa maassa, komissio päättää, hyväksytäänkö ehdotettu muutos.
4. Jos muutos koskee julkisten viranomaisten määräämistä pakollisista terveyden- tai kasvinsuojelutoimista johtuvaa tilapäistä eritelmän muutosta, noudatetaan 3 kohdassa säädettyjä menettelyjä.
10 artikla
Virallinen valvonta
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä yksi tai useampi toimivaltainen viranomainen, joka vastaa tällä asetuksella säädettyjen velvoitteiden valvonnasta asetuksen (EY) N:o 882/2004 mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tätä asetusta noudattavilla toimijoilla on oikeus kuulua viralliseen valvontajärjestelmän piiriin.
3. Komissio julkistaa 1 kohdassa tai 11 artiklassa tarkoitettujen viranomaisten ja elinten nimet ja osoitteet ja pitää ne säännöllisesti ajan tasalla.
11 artikla
Eritelmien noudattamisen tarkastaminen
1. Yhteisön sisällä sijaitsevaan alueeseen liittyvien maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten osalta eritelmien noudattamisen tarkastamisesta huolehtii, ennen tuotteen saattamista markkinoille,
-
yksi tai useampi 10 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen, ja/tai
-
yksi tai useampi asetuksen (EY) N:o 882/2004 2 artiklassa tarkoitettu valvontaelin, joka toimii tuotteita sertifioivana elimenä.
Tällaisesta eritelmien noudattamisen tarkastamisesta vastaavat toimijat, joihin tämä valvonta kohdistuu.
2. Kolmannessa maassa sijaitsevaan alueeseen liittyvien maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten osalta eritelmien noudattamisen tarkastamisesta huolehtii, ennen tuotteen saattamista markkinoille,
-
yksi tai useampi kolmannen maan nimeämä viranomainen, ja/tai
-
yksi tai useampi tuotteita sertifioiva elin.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteita sertifioivien elinten on noudatettava eurooppalaista standardia EN 45011 tai ISO/IEC Guide 65 (Tuotteita sertifioivat elimet. Yleiset vaatimukset) ja oltava 1 päivästä toukokuuta 2010 alkaen niiden mukaisesti hyväksyttyjä.
4. Jos 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut viranomaiset ovat päättäneet tarkastaa eritelmien noudattamisen, niiden on annettava riittävät takeet objektiivisuudesta ja puolueettomuudesta ja niillä on oltava käytettävissään tehtäviensä hoitamiseen tarvittava asiantunteva henkilöstö ja voimavarat.
12 artikla
Peruuttaminen
1. Jos komissio16 artiklan k alakohdassa tarkoitettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti katsoo, ettei suojatun nimityksen saaneen maataloustuotteen tai elintarvikkeen eritelmän edellytysten täyttymistä enää voida taata, se panee vireille 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn rekisteröinnin peruuttamiseksi, mikä julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
2. Luonnollinen ja oikeushenkilö, jonka oikeutettua etua asia koskee, voi perustellulla hakemuksella pyytää rekisteröinnin peruuttamista.
Edellä 5, 6 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudatetaan tarpeellisin muutoksin.
13 artikla
Suoja
1. Rekisteröidyt nimet on suojattu:
a)
suoralta tai välilliseltä rekisteröidyn nimen kaupalliselta käytöltä tuotteiden osalta, joita rekisteröinti ei koske, sikäli kuin nämä tuotteet ovat verrattavissa tällä nimellä rekisteröityihin tuotteisiin tai sikäli kuin nimen käytöllä hyödynnetään suojatun nimityksen mainetta;
b)
väärinkäytöltä, jäljittelyltä tai mielleyhtymiltä, vaikka tuotteen oikea alkuperä on merkitty tai vaikka suojattu nimi on käännetty tai siihen on liitetty ilmaisu kuten ”laatu”, ”tyyppi”, ”menetelmä”, ”tuotettu kuten”, ”jäljitelmä” tai muu samankaltainen ilmaisu;
c)
muilta vääriltä tai harhaanjohtavilta merkinnöiltä mitä tulee tuotteen lähtöpaikkaan, alkuperään, tuotteen luonteeseen tai olennaisiin ominaisuuksiin, jotka on merkitty sisä- tai ulkopakkaukseen, mainoksiin tai asianomaista tuotetta koskeviin asiakirjoihin sekä tuotteen pakkaamiseen tavalla, joka on omiaan antamaan väärän kuvan sen alkuperästä;
d)
muilta käytännöiltä, jotka ovat omiaan johtamaan kuluttajaa harhaan tuotteen todellisen alkuperän suhteen.
Jos rekisteröityyn nimitykseen sisältyy siihen kuuluvana maataloustuotteen tai elintarvikkeen nimi, jota pidetään yleisnimenä, tämän yleisnimen käytön vastaavissa tuotteissa tai elintarvikkeissa ei katsota olevan ristiriidassa a ja b alakohdan kanssa.
2. Suojatuista nimistä ei saa tulla yleisnimiä.
3. Kun kyseessä ovat nimet, joiden rekisteröintiä haetaan 5 artiklan mukaisesti, voidaan 7 artiklan 5 kohdan mukaisesti säätää enintään viiden vuoden siirtymäajasta ainoastaan, jos vastaväite on otettu tutkittavaksi sillä perusteella, että ehdotetun nimen rekisteröinti vaarantaisi kokonaan tai osittain samanlaisen nimen tai markkinoilla vähintään viisi vuotta ennen 6 artiklan 2 kohdassa säädettyä julkaisupäivää laillisesti olleiden tuotteiden olemassaolon.
Siirtymäkausi voidaan vahvistaa myös siihen jäsenvaltioon tai kolmanteen maahan sijoittautuneille yrityksille, jossa maantieteellinen alue sijaitsee, edellyttäen, että asianomaiset yritykset ovat laillisesti pitäneet kyseisiä tuotteita kaupan käyttäen kyseisiä nimiä jatkuvasti vähintään viiden vuoden ajan ennen 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua julkaisupäivää ja että asia on käsitelty 5 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitetussa kansallisessa vastaväitemenettelyssä tai 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa yhteisön vastaväitemenettelyssä. Tässä alakohdassa tarkoitettu siirtymäkausi ja 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu sopeutumiskausi saavat kestää yhteensä enintään viisi vuotta. Jos 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu sopeutumiskausi on pidempi kuin viisi vuotta, siirtymäkautta ei myönnetä.
4. Rajoittamatta 14 artiklan soveltamista komissio voi 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen päättää sallia sekä rekisteröidyn nimen että jäsenvaltion tai kolmannen maan paikannimeä vastaavan rekisteröimättömän nimen samanaikaisen voimassaolon, silloin kun viimeksi mainittu nimi on samanlainen kuin rekisteröity nimi, mikäli kaikki seuraavat ehdot täyttyvät:
a)
samanlaista rekisteröimätöntä nimeä on aidon ja muuttumattoman käytännön perusteella käytetty laillisesti vähintään 25 vuoden ajan ennen 24 päivää heinäkuuta 1993;
b)
voidaan osoittaa, että nimen käytön tavoitteena ei ole missään vaiheessa ollut hyötyä rekisteröidyn nimen maineesta eikä sen käyttö ole johtanut eikä voinut johtaa kuluttajaa harhaan tuotteen oikean alkuperän osalta;
c)
samanlaisia nimiä koskeva ongelma on tuotu esille ennen nimen rekisteröimistä.
Rekisteröity nimi ja samanlainen rekisteröimätön nimi voivat olla tällä tavoin samanaikaisesti voimassa enintään 15 vuotta, minkä jälkeen rekisteröimätöntä nimeä ei voida enää käyttää.
Tällaisen rekisteröimättömän maantieteellisen nimen käyttö on sallittua ainoastaan, jos alkuperävaltio on merkitty etikettiin selvästi ja näkyvästi.
14 artikla
Tavaramerkkien, alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen välinen suhde
1. Jos alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä on rekisteröity tämän asetuksen mukaisesti, jotakin 13 artiklassa tarkoitettua tapausta vastaavan ja samaa tuoteluokkaa koskevan tavaramerkin rekisteröintihakemus on hylättävä, jos tavaramerkin rekisteröintihakemus on tehty sen päivän jälkeen, jona rekisteröintihakemus toimitettiin komissiolle.
Ensimmäisen alakohdan vastaisesti rekisteröidyt tavaramerkit on mitätöitävä.
2. Tavaramerkin, jonka käyttö vastaa jotakin 13 artiklassa tarkoitettua tapausta, ja jota koskeva rekisteröintihakemus on tehty tai joka on rekisteröity tai jota koskeva oikeus on saatu asiaa koskevan lainsäädännön mukaisesti vilpittömässä mielessä yhteisön alueella tapahtuneella käytöllä joko ennen alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän suojaamista alkuperämaassa tai ennen 1 päivää tammikuuta 1996, käyttöä voidaan yhteisön lainsäädännön mukaisesti jatkaa alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän rekisteröinnistä huolimatta, jos jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetussa ensimmäisessä neuvoston direktiivissä 89/104/ETY (8) tai yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 40/94 (9) säädettyjä tavaramerkin mitättömyys- tai menettämisperusteita ei ole olemassa.
15 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa suojattuja maantieteellisiä merkintöjä ja alkuperänimityksiä käsittelevä pysyvä komitea.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
16 artikla
Täytäntöönpanoa koskevat säännöt
Tämän asetuksen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Ne koskevat erityisesti:
a)
luetteloa 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista raaka-aineista;
b)
tietoja, jotka on sisällyttävä 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun tuote-eritelmään;
c)
edellytyksiä, joilla luonnollista tai oikeushenkilöä voidaan pitää ryhmittymänä;
d)
sellaista nimeä koskevan rekisteröintihakemuksen tekemistä, joka tarkoittaa 5 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettua rajat ylittävää maantieteellistä aluetta;
e)
5 artiklan 7 ja 9 kohdassa tarkoitettujen asiakirjojen sisältöä ja tapaa, jolla ne toimitetaan komissiolle;
f)
7 artiklassa tarkoitettuja vastaväitteitä sekä asianomaisten osapuolten välisiä neuvotteluja;
g)
8 artiklassa tarkoitettuja merkintöjä ja tunnuksia;
h)
7 artiklan 5 kohdan toisessa alakohdassa ja 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen vähäisten muutosten määritelmää, jossa otetaan huomioon, ettei vähäinen muutos voi koskea tuotteen keskeisiä ominaisuuksia eikä muuttaa yhteyttä;
i)
7 artiklan 6 kohdassa tarkoitetusta alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen rekisteriä;
j)
edellytyksiä, jotka koskevat tuote-eritelmien noudattamisen valvontaa;
k)
edellytyksiä, jotka koskevat rekisteröinnin peruuttamista.
17 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Nimitykset, jotka on tämän asetuksen voimaantulopäivänä luetteloitu komission asetuksen (EY) N:o 1107/96 (10) liitteessä sekä ne, jotka on lueteltu komission asetuksen (EY) N:o 2400/96 (11) liitteessä, siirretään ilman eri toimenpiteitä tämän asetuksen 7 artiklan 6 kohdassa tarkoitettuun rekisteriin. Niitä vastaavia eritelmiä pidetään 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina eritelminä. Näihin rekisteröinteihin liittyviä mahdollisia erityisiä siirtymäsäännöksiä sovelletaan edelleen.
2. Sellaisten vireillä olevien hakemusten, lausumien ja pyyntöjen osalta, jotka komissio on saanut ennen tämän asetuksen voimaantulopäivää:
a)
ei sovelleta 5 artiklassa tarkoitettuja menettelyjä, tämän kuitenkaan rajoittamatta 13 artiklan 3 kohdan soveltamista; ja
b)
komission asetuksen (EY) N:o 383/2004 (12) mukaisesti laadittu eritelmiä koskeva yhteenveto korvaa 5 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetun yhtenäisen asiakirjan.
3. Komissio voi tarvittaessa antaa muita siirtymäsäännöksiä 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
18 artikla
Maksut
Jäsenvaltiot voivat periä maksun kulujensa kattamiseksi, tämän asetuksen mukaisista rekisteröintihakemusten tutkimisesta, vastaväitteistä sekä muuttamista ja peruuttamista koskevista pyynnöistä aiheutuneet kulut mukaan luettuina.
19 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (ETY) N:o 2081/92.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä III olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
20 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sen 8 artiklan 2 kohtaa sovelletaan kuitenkin 1 päivästä toukokuuta 2009, tämän silti vaikuttamatta tuotteisiin, jotka on saatettu markkinoille jo ennen mainittua päivää.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 20 päivänä maaliskuuta 2006.