31988L0407
L 194/10
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 14 юни 1988 година
относно определяне на ветеринарно-санитарните изисквания за внос и търговия в рамките на Общността с дълбоко замразена сперма от животни от рода на едрия рогат добитък
(88/407/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че разпоредбите, които се отнасят до ветеринарно-санитарните проблеми по отношение на търговията с говеда и свине в рамките на Общността, фигурират в Директива 64/432/ЕИО (4), последно изменена с Регламент (ЕИО) № 3768/85 (5); като има предвид, че в допълнение към това Директива 72/462/ЕИО (6), последно изменена с Регламент (ЕИО) № 3768/85, съдържа разпоредби, които се отнасят до проблемите на ветеринарно-санитарния контрол при вноса на говеда и свине от трети страни;
като има предвид, че горепосочените разпоредби гарантират, че по отношение на търговията в Общността и вноса в Общността от трети страни говеда и свине страната, от която идват животните, трябва да гарантира спазването на ветеринарно-санитарните критерии, така че да се премахне рискът от разпространение на болести по животните; като има предвид, че все пак остава известен риск от разпространението на такива болести при търговията със сперма;
като има предвид, че в контекста на хармонизирането на националното ветеринарно-санитарно законодателство, което има отношение към търговията в Общността с животни и животински продукти, сега е необходимо да се създаде хармонизирана система за внос и търговия със сперма от говеда в рамките на Общността;
като има предвид, че в контекста на търговията със сперма в рамките на Общността държавите-членки, в които спермата се събира, следва да бъдат задължени да гарантират, че тя се събира и преработва в одобрени и контролирани центрове, била е получена от животни, чието здравословно състояние е такова, че не съществува риск от предаване на болести по животните, събирането, обработката, съхраняването и транспортирането ѝ се извършват съгласно изискванията за запазване на нейния здравен статус и се придружава при транспортиране към страната на местоназначение от здравен сертификат с цел гарантиране на спазването на тези задължения;
като има предвид, че различията в политиката в рамките на Общността по отношение на ваксинациите срещу някои заболявания оправдават поддържането на дерогации, ограничени във времето, които разрешават на държавите-членки да изискват допълнителна защита срещу някои заболявания;
като има предвид, че вносът на сперма от трети страни в Общността изисква съставяне на списък от трети страни на основата на здравни изисквания; като има предвид, че без да се засяга този списък, държавите-членки трябва да разрешат вноса на сперма само от центрове за събиране на сперма, които отговарят на съответни стандарти; като има предвид освен това, че по отношение на страните от този списък трябва да се определят специфични ветеринарно-санитарни изисквания според обстоятелствата; като има предвид, че за удостоверяване спазването на тези стандарти, могат да се извършват проверки на място;
като има предвид, че следва да се предвиди процедура за разрешаване на спорове между държавите-членки относно обосноваността на одобрение на такива центрове;
като има предвид, че държавите-членки могат да откажат пратка от сперма, ако се установят нарушения на разпоредбите на настоящата директива; като има предвид, че трябва да е възможно връщането на спермата, ако това не противоречи на съображения от ветеринарно-санитарен характер и ако изпращачът или негов представител пожелае това; като има предвид, че изпращачът или неговият представител трябва да бъдат уведомени за причините за ограниченията или забраната, както и да получат становище на експерт;
като има предвид, че за да се предотврати предаването на някои заразни болести, следва да се извършва контрол на вноса, когато пратката пристигне на територията на Общността, освен в случай на външен транзит;
като има предвид, че след такъв контрол в случай на вътрешен транзит следва да се определят мерките, които могат да се вземат от държавите-членки;
като има предвид, че държавите-членки следва да могат да предприемат спешни мерки при епидемия от заразна болест в друга държава-членка или в трета страна; като има предвид, че опасностите и необходимите защитни мерки следва да се оценяват по един и същи начин в Общността; като има предвид, че за тази цел следва да се установи процедура на Общността за спешни случаи, съгласно която да се предприемат необходимите мерки в рамките на Постоянния ветеринарен комитет;
като има предвид, че на Комисията трябва да се предоставят правомощия за предприемането на мерки за прилагане на настоящата директива; като има предвид, че за тази цел следва да се установи процедура за тясно и ефективно сътрудничество между Комисията и държавите-членки в рамките на Постоянния ветеринарен комитет;
като има предвид, че настоящата директива не засяга търговията със сперма, която е произведена преди датата, от която държавите-членки трябва да се съобразяват с нея,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
Общи разпоредби
Член 1
Настоящата директива определя ветеринарно-санитарните изисквания, приложими към търговията в рамките на Общността и вноса от трети страни на дълбоко замразена сперма от животни от рода на едрия рогат добитък.
Член 2
За целите на настоящата директива при необходимост се прилагат определенията от член 2 от Директива 64/432/ЕИО и член 2 от Директива 72/462/ЕИО.
Освен това:
а)
„сперма“ означава приготвен или разреден еякулат от домашни животни от рода на едрия рогат добитък;
б)
„център за събиране на сперма“ означава официално признато и контролирано предприятие на територията на държава-членка или трета страна, в което се произвежда сперма за използване при изкуствено осеменяване;
в)
„официален ветеринарен лекар“ означава ветеринарен лекар, назначен от компетентен централен орган на държава-членка или трета страна;
г)
„ветеринарен лекар на центъра“ означава ветеринарен лекар, който отговаря в центъра за ежедневното съответствие с изискванията, посочени в настоящата директива;
д)
„пратка“ означава количеството сперма, за което се съставя един сертификат;
е)
„страна на събирането“ означава държава-членка или трета страна, в която е събрана спермата и от която е изпратена в държава-членка;
ж)
„одобрена лаборатория“ означава лаборатория, която се намира на територията на държава-членка или на трета страна, определена от компетентните ветеринарни органи да провежда изследванията, посочени в настоящата директива;
з)
„събиране“ означава количеството сперма, взето от донор по всяко време.
ГЛАВА II
Търговия в рамките на Общността
Член 3
Всяка държава-членка гарантира, че само сперма, която отговаря на следните общи условия, се изпраща от нейната територия на територия на друга държава-членка:
а)
тя трябва да бъде събрана и преработена за изкуствено осеменяване в център за събиране на сперма, одобрен от санитарна гледна точка за целите на търговията в рамките на Общността, съгласно член 5, параграф 1;
б)
тя трябва да се взема от домашни животни от рода на едрия рогат добитък, чието здравословното състояние съответства на приложение Б;
в)
тя трябва да се взема от домашни животни, да се съхранява и транспортира съгласно приложения А и В;
г)
тя трябва да се придружава при транспортирането до местоназначението ѝ от здравен сертификат съгласно член 6, параграф 1.
Член 4
1. Без да се засягат разпоредбите на параграф 2, държавите-членки до 31 декември 1992 г. разрешават приемането на сперма от бици, показали негативна реакция за серум неутрализационен тест или Елайза тест за инфекциозен ринотрахеит - пустулозен вулвовагинит по говедата, или показващи положителни резултати след ваксинация, съгласно настоящата директива.
Държавите-членки могат до 31 декември 1992 г. да разрешат приемането на сперма от бикове, които показват позитивна реакция на серум неутрализационен тест или Елайза тест за инфекциозен ринотрахеит - пустулозен вулвовагинит по говедата, които не са били ваксинирани в съответствие с настоящата директива.
В този случай всяка пратка трябва да премине през тест чрез инокулация на живо животно или тест за изолиране на вируса.
Това изискване не се прилага по отношение на сперма от животни, които преди първата си ваксинация в осеменителния център реагират негативно на тестовете от първия параграф.
Тези тестове могат по двустранно споразумение да се извършват или в страната на събирането, или в страната на местоназначението.
Преди 1 януари 1992 г. Съветът преразглежда този параграф на основата на доклад от Комисията, който при необходимост е придружен от предложения.
2. Държавите-членки, в които всички центрове имат животни, които показват отрицателна реакция към серум неутрализационен тест или Елайза тест, могат да откажат допускане на тяхна територия на сперма от центрове, които нямат този статус.
Съгласно процедурата в член 19 може да се реши да се разшири обхватът на горепосочените разпоредби за част от територията на държава-членка, ако всички центрове от тази част от територията имат само животни, които показват негативна реакция към серум неутрализационен тест или Елайза тест.
3. Без да се засягат останалите разпоредби на Общността, държавите-членки, които не практикуват ваксинация срещу шап, могат да не се противопоставят на допускането на сперма от животни, които са ваксинирани в съответствие с настоящата директива.
В този случай до 10 % от спермата от всяко събиране, която е предназначена за търговия (в минимум 5 епруветки), може да се подлага на тест за изолиране на вируса на шап в лаборатория в държавите-членки. Ако резултатът е положителен, допускането на спермата може да се отказва.
Член 5
1. Държавата-членка, на чиято територия се намира центърът за събиране на сперма, гарантира, че одобрението, предвидено в член 3, буква а), се предоставя на центъра, само ако разпоредбите на приложение А са спазени и ако центърът може да удовлетвори останалите разпоредби на настоящата директива.
Държавите-членки също гарантират, че официалният ветеринарен лекар следи за спазването на тези разпоредби и оттеглят одобрението, когато една или повече от разпоредбите не се спазват.
2. Всички центрове за събиране на сперма са регистрирани, като всеки има ветеринарен регистрационен номер. Всяка държава-членка изпраща списък от центрове с техните ветеринарни регистрационни номера на другите държави-членки и до Комисията, както и ги уведомява за всяко оттегляне на одобрението.
Когато държава-членка счита, че изискванията за предоставяне на одобрението не се спазват в даден център за събиране на сперма в друга държава-членка, тя уведомява компетентния орган на съответната държава. Последната предприема всички необходими мерки за уведомяване на компетентния орган на другата държава-членка за взетите решения и мотивите за тях.
Ако тази друга държава-членка се опасява, че взетите мерки са неадекватни или че не са взети мерки, тя уведомява Комисията, която иска становището на един или повече ветеринарни експерти. В светлината на това становище на държавите-членки може да бъде разрешено съгласно процедурата в член 19 да забранят временно приемането на сперма, която идва от въпросния център.
Това разрешение може да се оттегли съгласно процедурата в член 19 съобразно ново становище на един или повече експерти.
Ветеринарните експерти трябва да са граждани на държава-членка, различна от държавите, страни по спора.
Общите правила за прилагането на този член се приемат съгласно процедурата в член 18.
Член 6
1. Държавите-членки приемат сперма, при условие че се представя здравен сертификат, изготвен съгласно приложение Г от официален ветеринарен лекар от държавата-членка, откъдето се събира спермата.
Този сертификат трябва:
а)
да бъде съставен на поне един от официалните езици на държавата-членка на събиране и на един от тези на държавата-членка на местоназначение;
б)
оригиналът му трябва да придружава пратката до местоназначението ѝ;
в)
да се състави на един лист хартия;
г)
да се адресира до един получател.
2.
а)
Държавата-членка на местоназначение може да забрани приемането на пратката, ако проверката на документите установи, че не е спазен член 3.
б)
Държавата-членка на местоназначение може да вземе необходимите мерки, включително поставяне под карантина, за да получи категорично доказателство в случаите, в които съществува съмнение, че спермата е заразена или е инфектирана с патогенни организми.
в)
Решенията, взети въз основа на буква а) или б), трябва при молба от изпращача или негов представител да разрешат връщането на спермата, ако това не е в противоречие със съображения от ветеринарно-санитарен характер.
3. Ако приемането на спермата е било забранено на едно от основанията, посочени в параграф 2, букви а) и б), и държавата-членка на събиране не разреши връщането на спермата в рамките на 30 дни, компетентните ветеринарни органи на държавата-членка на местоназначение могат да наредят нейното унищожаване.
4. Взетите съобразно параграфи 2 и 3 решения от компетентните ветеринарни органи трябва да се съобщят на изпращача или негов представител заедно с мотивите за тях.
Член 7
1. Възможностите за обжалване, предвидени в действащото законодателство на държавите-членки срещу решенията, взети съгласно настоящата директива от компетентните органи, не се засягат от настоящата директива.
Тези мотивирани решения трябва да се съобщават, при поискване, на изпращача или неговия представител писмено, с посочване, че съществуват възможности за обжалване в действащото законодателство, както и на формите и сроковете за започване на такава процедура. Решенията трябва да се съобщават и на компетентните ветеринарни органи на държавата-членка на събиране на спермата или от която спермата е доставена.
2. Всяка държава-членка по отношение на пратките със сперма, за които са предприети мерки съгласно член 6, параграф 2, предоставя право на доставчиците, преди да се предприемат други мерки от компетентните органи, да получат становището на ветеринарен експерт за определяне дали член 6, параграф 2 е спазен.
Ветеринарният експерт трябва да бъде гражданин на държава-членка, различна от държавата-членка на събиране или тази на местоназначение.
Комисията по предложение на държавите-членки съставя списък от ветеринарни експерти, които могат да бъдат натоварени с изготвянето на становище. Общите правила за прилагането на настоящия член, и по-специално процедурата за изготвянето на тези становища, се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 18.
ГЛАВА III
Внос от трети страни
Член 8
1. Държава-членка може да разреши вноса на сперма само от тези трети страни, които са в списъка, съставен в съответствие с процедурата, предвидена в член 19. Този списък може да се допълва или коригира съгласно процедурата в член 18.
2. При вземане на решение дали трета страна може да се включи в списъка от параграф 1, трябва да се има предвид следното:
а)
здравословното състояние на стадата, на другите домашни животни и на дивеча в третата страна, по-точно справка за екзотичните болести по животните и санитарното състояние на околната среда в тази страна, които могат да застрашават здравето на животните в държавите-членки;
б)
редовността и бързината на информацията, подадена от третата страна, по отношение на съществуването на заразни болести по животните на нейната територия, особено тези болести, посочени в списъци А и Б на Международното бюро по епизоотии;
в)
правилата в страната за превенция и контрол на болести по животните;
г)
структурите на ветеринарните служби в страната и техните правомощия;
д)
организацията и прилагането на мерките за превенция и контрол на заразни болести по животните; и
е)
гаранциите, които третата страна може да даде за спазването на тази директива.
3. Списъкът, посочен в параграф 1, и всички изменения в него се публикуват в Официален вестник на Европейските общности.
Член 9
1. Съгласно процедурата, предвидена в член 19, се съставя списък на центрове за събиране на сперма, от които държавите-членки могат да разрешат вноса на сперма, която произхожда от трети страни. Списъкът може да се коригира или допълни съгласно същата процедура.
2. При вземането на решение дали център за събиране на сперма от трета страна може да бъде включен в списъка, посочен в параграф 1, трябва да се имат предвид системите за ветеринарен контрол на производството на сперма в трети страни, правомощията на ветеринарните служби и контролът, осъществяван спрямо центровете за събиране на сперма.
3. Център за събиране на сперма може да бъде включен в списъка, посочен в параграф 1, само ако:
а)
се намира в една от страните от списъка в член 8, параграф 1;
б)
изпълнява изискванията на глави I и II от приложение А;
в)
е бил официално одобрен за износ в Общността от ветеринарните служби на съответната трета страна;
г)
се контролира от ветеринарен лекар от центъра на съответната трета страна; и
д)
подлежи на регулярни проверки от ветеринарен лекар от центъра на съответната трета страна поне два пъти годишно.
Член 10
1. Спермата трябва да произхожда от животни, които веднага преди вземането ѝ са пребивавали поне шест месеца на територията на трета страна от списъка, съставен съгласно член 8, параграф 1.
2. Без да се засягат разпоредбите на член 8, параграф 1 и параграф 1 от настоящия член, държавите-членки не разрешават вноса на сперма от трета страна, включена в списъка, ако тази сперма не съответства на приетите ветеринарно-санитарните изисквания, приети съгласно процедурата, предвидена в член 18 за внос на сперма от тази страна.
При приемането на изискванията по предходния параграф трябва да се отчитат:
а)
здравната ситуация в района около центъра за събиране на сперма, по-специално по отношение на болестите, изброени в списък А на Международното бюро по епизоотии;
б)
здравословното състояние на стадото от центъра за събиране на сперма, включително изискванията, свързани с тестовете;
в)
здравословното състояние на животното донор и изискванията, свързани с тестовете;
г)
изискванията, свързани с тестовете, на които трябва да бъде подложена спермата.
3. Референтна база за определяне на ветеринарно-санитарните изисквания съгласно параграф 2 за туберкулоза и бруцелоза по говедата, са стандартите, предвидени в приложение А към Директива 64/432/ЕИО. Може да се реши в съответствие с процедурата, предвидена в член 18 по отношение на всеки отделен случай да се дерогират тези разпоредби, когато съответната трета страна предоставя сходни санитарни гаранции; в този случай санитарни условия, поне еквивалентни на тези от приложение А към горепосочената директива, се определят в съответствие със същата процедура, за да се разреши допускането на такива животни до центровете за събиране на сперма.
4. Член 4 се прилага mutatis mutandis.
Член 11
1. Държавите-членки разрешават вноса на сперма само при представяне на здравен сертификат, съставен и подписан от официален ветеринарен лекар от третата страна на събиране.
Този сертификат трябва:
а)
да бъде съставен на поне един от официалните езици на държавата-членка на местоназначение и на един от тези на държавата-членка, където се извършва контролът по вноса съгласно член 12;
б)
оригиналът му трябва да придружава спермата;
в)
да бъде съставен на един лист хартия;
г)
да бъде предназначен за един получател.
2. Сертификатът трябва да съответства на образец, съставен съгласно процедурата в член 19.
Член 12
1. Държавите-членки гарантират, че всяка пратка, която влиза в митническата територия на Общността, се подлага на контрол, преди да се освободи за пускане в свободно обращение или да се постави под митнически режим, и забраняват вноса на такава сперма в Общността, ако контролът върху вноса покаже, че:
-
спермата не идва от територията на трета страна от списъка в член 8, параграф 1,
-
спермата не идва от център за събиране на сперма от списъка в член 9, параграф 1,
-
спермата идва от територията на трета страна, от която вносът е забранен съгласно член 15, параграф 2,
-
здравният сертификат на животното, който придружава спермата, не съответства на изискванията, предвидени в член 11 и определени в приложение на същия член.
Настоящият параграф не се прилага за пратки със сперма, които пристигат на митническата територия на Общността и са поставени под режим на митнически транзит за изпращане към местоназначение, разположено извън тази територия.
Въпреки това, той е приложим, когато митническият транзит се отменя при транспортирането през територията на Общността.
2. Държавата-членка на местоназначение може да предприеме необходимите мерки, включително поставяне под карантина, за да получи категорично доказателство за случаите, когато има съмнения, че спермата може да е заразена с патогенни организми.
3. Ако вносът на сперма е забранен на основание на посоченото в параграфи 1 и 2 и третата страна - износител, в продължение на 30 дни не разреши връщането на спермата, компетентният ветеринарен орган на държавата-членка на местоназначение може да нареди нейното унищожаване.
Член 13
Всяка пратка сперма, която е разрешена за внос в Общността от държава-членка на основата на контрола, посочен в член 12, параграф 1, трябва, когато се изпрати на територията на друга държава-членка, да се придружава с оригинала на сертификата или заверено копие от него, като този оригинал или копие трябва да бъдат надлежно подписани от компетентните органи, отговорни за извършеното изследване съгласно член 12.
Член 14
Ако се реши да се предприеме унищожаване в съответствие с член 12, параграф 3, всички направени разходи се поемат от изпращача, получателя или техния представител, без обезщетение от държавата.
ГЛАВА IV
Предпазни и контролни мерки
Член 15
1. Държава-членка може, ако има опасност от разпространение на болести по животните като резултат от въвеждането на сперма на територията ѝ от друга държава-членка, да предприеме следните мерки:
а)
в случай на епидемия от епизоотична болест в другата държава-членка тя може временно да забрани или ограничи въвеждането на сперма от областите на тази държава-членка, където се е развила болестта;
б)
ако епизоотична болест се разпространи значително или се развие и друга сериозна заразна болест по животните, тя може временно да забрани или ограничи въвеждането на спермата от цялата територия на тази държава-членка.
Всяка държава-членка информира незабавно другите държави-членки и Комисията за появата на територията ѝ на всяка болест, за която се отнася първата алинея, и за мерките, които е предприела с цел борба с тази болест. Тя също ги информира незабавно за изчезването на болестта.
2. Без да се засягат разпоредбите на членове 8, 9 и 10, ако в трета страна се появи или разпространи заразна болест по животните, преносима със сперма, която може да застраши здравето на добитъка в държава-членка, или ако се установи друга причина от ветеринарно-санитарен характер, държавата-членка на местоназначение забранява вноса на тази сперма, осъществяван директно или индиректно през друга държава-членка, от цялата територия на третата страна или от част от нейната територия.
3. Мерките, които ще се предприемат от държавите-членки на основание параграфи 1 и 2, както и отменянето на тези мерки трябва да се съобщят незабавно на другите държави-членки и на Комисията заедно с причините за тези мерки.
В съответствие с процедурата, предвидена в член 18, може да се реши, че тези мерки трябва да се изменят, за да бъдат координирани с мерките, приети от другите държави-членки, или че трябва да се отменят.
4. Ако ситуацията, предвидена в параграфи 1 и 2, възникне и ако е необходимо други държави-членки също да приемат мерките по тези параграфи, изменени, когато е необходимо, съгласно параграф 3, се приемат подходящи разпоредби в съответствие с процедурата, предвидена в член 18.
5. Подновяването на вноса от съответната трета страна се разрешава съгласно процедурата, предвидена в член 18.
Член 16
1. Ветеринарните експерти от Комисията могат в сътрудничество с компетентните органи на държавите-членки и на трети страни да извършат проверки на място, доколкото е необходимо за осигуряване на еднаквото приложение на тази директива.
Страната на събиране, в рамките на чиято територия се извършва проверката, осигурява цялата необходима помощ на експертите при изпълнението на техните задължения. Комисията информира съответната страна на събиране за резултатите от извършените проверки.
Страната на събиране предприема всички мерки, които са необходими с оглед резултатите от проверката. Ако страната на събиране не предприеме тези мерки, Комисията може след проучване на ситуацията от Постоянния ветеринарен комитет да прибегне до разпоредбите на член 5, параграф 2, четвърта алинея и член 9, параграф 1.
2. Общите разпоредби за приложението на този член, особено по отношение на честотата и правилата за извършване на проверките по параграф 1, първа алинея, се определят в съответствие с процедурата, предвидена в член 19.
ГЛАВА V
Заключителни разпоредби
Член 17
Изменения в приложенията към настоящата директива, и по-специално адаптирането им към технологичния напредък, се извършват с решение на Съвета с квалифицирано мнозинство по предложение на Комисията.
Член 18
1. Когато трябва да се следва процедурата, предвидена в настоящия член, въпросът се отнася незабавно от председателя, по негова инициатива или по молба на държава-членка, до Постоянния ветеринарен комитет (наричан по-долу „Комитета“), създаден с Решение на Съвета от 15 октомври 1968 г.
2. В рамките на Комитета гласовете на държавите-членки се претеглят съгласно член 148, параграф 2 от Договора. Председателят не гласува.
3. Представителят на Комисията внася проект на мерките, които следва да бъдат приети . Комитетът представя становището си по тези мерки в рамките на два дни. Становище се приема с мнозинство от 54 гласа.
4. Комисията приема мерките и ги прилага незабавно, ако са в съответствие със становището на Комитета. Когато те не са в съответствие със становището на Комитета или липсва становище, Комисията представя на Съвета предложение за мерките, които следва да се предприемат. Съветът приема мерките с квалифицирано мнозинство.
Ако при изтичане на три месеца от датата, на която е сезиран, Съветът не е приел никакви мерки, Комисията приема и прилага предлаганите мерки незабавно, с изключение на случаите, за които Съветът е взел решение против посочените мерки с обикновено мнозинство.
Член 19
1. Когато трябва да се следва процедурата, предвидена в настоящия член, въпросът незабавно се отнася до Комитета от неговия председател, по негова собствена инициатива или по молба на държава-членка.
2. В рамките на Комитета гласовете на държавите-членки се претеглят съгласно член 148, параграф 2 от Договора. Председателят не гласува.
3. Представителят на Комисията внася в Комитета проект на мерките, които следва да бъдат приети. Комитетът представя становището си по тези мерки според спешността на въпроса. Становище се приема с мнозинство от 54 гласа.
4. Комисията приема мерките и ги прилага незабавно, ако са в съответствие със становището на Комитета. Когато те не са в съответствие със становището на Комитета или липсва становище, Комисията незабавно представя на Съвета предложение за мерките, които следва да се предприемат. Съветът приема мерките с квалифицирано мнозинство.
Ако при изтичане на 15 дни от датата, на която е сезиран, Съветът не е приел никакви мерки, Комисията приема и прилага незабавнопредлаганите мерки, с изключение на случаите, за които Съветът е взел решение против посочените мерки с обикновено мнозинство.
Член 20
1. Настоящата директива не се прилага за сперма, която е събрана и преработена в държава-членка преди 1 януари 1990 г.
2. До влизане в сила на решенията, приети съгласно членове 8, 9 и 10, държавите-членки не прилагат за внос на сперма от трети страни по-благоприятни условия от тези, които са резултат от прилагането на глава II.
Член 21
Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 1 януари 1990 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Член 22
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 14 юни 1988 година.
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 14 päivänä kesäkuuta 1988,
eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä naudansukuisten kotieläinten pakastetun siemennesteen kaupassa ja tuonnissa (88/407/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, että
säännökset eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa sisältyvät direktiiviin 64/432/ETY(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3768/85(5); direktiivi 72/462/ETY(6), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3768/85, sisältää lisäksi säännökset terveyttä koskevista ongelmista nautaeläinten ja sikojen tuonnissa kolmansista maista,
edellä mainituin säännöksin on yhteisön nautaeläinten ja sikojen yhteisön sisäisessä kaupassa ja niiden tuonnissa kolmansista maista huolehdittu siitä, että alkuperämaa takaa eläinten terveyttä koskevien periaatteiden noudattamisen, joten eläintautien leviämisen vaara on käytännöllisesti katsoen poistunut; tietty eläintautien leviämisen vaara siemennesteen kauppaan kuitenkin liittyy,
yhteisön sisäistä eläin- ja eläintuotekauppaa sääntelevien eläinten terveyttä koskevien kansallisten säännösten yhdenmukaistamista koskevassa yhteisön toimintaperiaatteissa on vastedes tarpeen aikaansaada yhdenmukainen järjestelmä sovellettavaksi nautojen siemennesteen yhteisön sisäisessä kaupassa ja sen tuonnissa yhteisön alueelle,
yhteisön sisäisessä siemennesteen kaupassa jäsenvaltio, jonka alueella siemenneste kerätään, on velvollinen huolehtimaan siitä, että siemenneste on kerätty ja käsitelty hyväksytyillä ja valvotuilla keinosiemennysasemilla, että luovuttajaeläinten terveydentila on sellainen kuin eläintautien leviämisvaaran torjumiseksi on edellytettävä, että siemennesteen terveydellisen tason turvaamiseksi annettuja määräyksiä on noudatettu sen keräyksessä, käsittelyssä, säilytyksessä ja kuljetuksessa ja että mukana on terveystodistus osoituksena näiden takeiden täyttämisestä, kun sitä kuljetetaan määrämaahan,
tiettyjä tauteja koskevien rokotuskäytäntöjen eroavuudet yhteisössä antavat aiheen pitää voimassa määräaikaisia poikkeuksia, joilla annetaan jäsenvaltioille tiettyjen tautien osalta oikeus vaatia lisäsuojaa näitä tauteja vastaan,
kolmansista maista yhteisön alueelle tapahtuvaa siemennesteen tuontia varten on syytä luetteloida kolmannet maat terveysvaatimusten mukaan; jäsenvaltiot saisivat sallia vain sellaisen siemennesteen maahantuonnin, joka on peräisin tietyt vaatimukset täyttäviltä ja virallisesti valvotuilta keinosiemennysasemilta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän luettelon käyttämistä; on lisäksi tarpeen luettelossa mainittujen maiden osalta määritellä olosuhteiden mukaiset erityiset terveysvaatimukset ja vaatimusten noudattaminen voidaan tarkastaa paikalla suoritettavin tarkastuksin,
on tarpeen aikaansaada menettelytapa jäsenvaltioiden välille mahdollisesti syntyvien erimielisyyksien sopimiseksi siitä, onko jonkin keinosiemennysaseman hyväksyminen perusteltua,
jäsenvaltiot voivat kieltäytyä vastaanottamasta siemennestelähetystä, jos osoitetaan, ettei se vastaa tämän direktiivin säännöksiä; tällainen siemenneste on voitava palauttaa, jos sille ei ole eläinten terveyteen perustuvia esteitä ja jos lähettäjä tai tämän edustaja sitä pyytää; lähettäjällä tai tämän edustajalla on oltava mahdollisuus saada tieto kiellon tai rajoituksen perusteista sekä hankkia asiantuntijan lausunto,
tiettyjen tartuntatautien leviämisen estämiseksi on tarpeen suorittaa tuontitarkastuksia siemennestelähetyksen saapuessa yhteisön alueelle, paitsi jos kyseessä on ulkoinen kauttakuljetus,
sisäistä kauttakuljetusta varten on määriteltävä toimenpiteet, jotka jäsenvaltioiden on kyseisten tarkastusten jälkeen toteutettava,
on tarpeen sallia jäsenvaltion ryhtyä kiireellisiin suojatoimenpiteisiin, jos toisessa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa puhkeaa tarttuva tauti; tällaiseen tautiin liittyvät vaarat ja niiden edellyttämät suojatoimenpiteet on arvioitava samalla tavoin koko yhteisön alueella; tätä tarkastusta varten on tarpeen, että pysyvä eläinlääkintäkomitea laatii koko yhteisöä koskevan kiireellisen menettelyn, jota noudattaen tarvittavat toimenpiteet on annettava,
on tarpeen antaa komission tehtäväksi toteuttaa tietyt toimenpiteet tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi; tätä varten on tarpeen säätää menettelystä komission ja jäsenvaltioiden välisen tiiviin ja tehokkaan yhteistyön aikaansaamiseksi pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa, ja
tämä direktiivi ei vaikuta sellaisen siemennesteen kauppaan, joka on tuotettu ennen ajankohtaa, jolloin jäsenvaltioiden on noudatettava tätä direktiiviä,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU Yleiset säännökset
1 artikla
Tässä direktiivissä säädetään eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista, joita sovelletaan yhteisön sisäiseen nautaeläinten pakastetun siemennesteen kauppaan ja tuontiin kolmansista maista.
2 artikla
Tässä direktiivissä sovelletaan tarvittaessa direktiivin 64/432/ETY 2 artiklassa ja direktiivin 72/462/ETY 2 artiklassa olevia määritelmiä.
Lisäksi tarkoitetaan:
a) "siemennesteellä" naudansukuisten kotieläimen käsiteltyä tai laimennettua siemennestettä;
b) "keinosiemennysasemalla" jäsenvaltion tai kolmannen maan alueella sijaitsevaa, virallisesti hyväksyttyä ja valvottua laitosta, joka tuottaa siemennestettä keinosiemennystarkoituksiin;
c) "virkaeläinlääkärillä" jäsenvaltion tai kolmannen maan toimivaltaisen keskusviranomaisen nimeämää eläinlääkäriä;
d) "asemaeläinlääkärillä" eläinlääkäriä, joka vastaa tässä direktiivissä säädettyjen vaatimusten noudattamisesta keinosiemennysaseman päivittäisessä toiminnassa;
e) "siemennestelähetyksellä" yhden todistuksen kattamaa siemennestemäärää;
f) "keräilymaalla" sitä jäsenvaltiota tai kolmatta maata, jossa siemenneste kerätään ja josta se lähetetään johonkin jäsenvaltioon;
g) "hyväksytyllä laboratoriolla" jäsenvaltion tai kolmannen maan alueella sijaitsevaa laboratoriota, jonka toimivaltainen eläinlääkintäviranomainen on nimennyt suorittamaan tässä direktiivissä säädettyjä tutkimuksia;
h) "keräyserällä" yhdeltä luovuttajaeläimeltä yhdellä kertaa saatua siemennestettä.
II LUKU Yhteisön sisäinen kauppa
3 artikla
Jokaisen jäsenvaltion on huolehdittava, että ainoastaan seuraavat yleiset vaatimukset täyttävää siemennestettä lähetetään sen alueelta toisen jäsenvaltion alueelle:
a) siemenneste on kerätty ja käsitelty keinosiemennystarkoituksiin keinosiemennysasemalla, joka on terveyttä koskevien seikkojen osalta 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti hyväksytty yhteisön sisäistä kauppaa varten;
b) siemenneste on kerätty naudansukuisilta kotieläimiltä, joiden terveydentila täyttää liitteen B vaatimukset;
c) siemennesteen keräys, käsittely, varastointi ja kuljetus on tapahtunut liitteiden A ja C mukaisesti;
d) kuljetuksen aikana määrämaahan saakka siemennesteen mukana on 6 artiklan 1 kohdan mukainen terveystodistus.
4 artikla
1 Sen lisäksi, mitä 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltioiden on 31 päivään joulukuuta 1992 asti sallittava tuoda sellaisten sonnien siemennestettä, jotka infectious bovine rhino-tracheitis/infectious pustular vulvo-vaginitis -taudin toteamiseksi suoritetussa seerumineutralointi- tai Elisa-testissä antavat kielteisen tuloksen taikka jotka tämän direktiivin mukaisen rokotuksen jälkeen antavat myönteisen koetuloksen.
Jäsenvaltiot voivat 31 päivään joulukuuta 1992 asti sallia tuoda sellaisilta sonneilta peräisin olevaa siemennestettä, jotka infectious bovine rhino-tracheitis /infectious pustular vulvo-vaginitis sairauden toteamiseksi suoritetussa seerumineutralointi- tai Elisa-testissä antavat myönteisen tuloksen ja joita ei ole rokotettu tämän direktiivin mukaisesti.
Tällaisessa tapauksessa jokainen siemennestelähetys on tutkittava elävään eläimeen kohdistuvin inokulaatiokokein ja/tai virukseneristämiskokein.
Tätä vaatimusta ei sovelleta sellaisten eläinten siemennesteeseen, jotka ennen keinosiemennysasemalla suoritettua ensimmäistä rokotusta reagoivat kielteisesti ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuihin kokeisiin.
Nämä tutkimukset voidaan kahdenvälisen sopimuksen nojalla suorittaa joko keräilymaassa tai määrämaassa.
Neuvosto tarkastelee 1 päivään tammikuuta 1992 mennessä uudelleen tämän artiklan sisältöä komission kertomuksen ja siihen mahdollisesti liittyvien ehdotusten perusteella.
2 Jäsenvaltiot, joissa kaikilla keinosiemennysasemilla olevista eläimistä saadaan kielteinen tulos seerumineutralointi- tai Elisa-testissä, voivat kieltää tuomasta alueelleen sellaisilta asemilta peräisin olevaa siemennestettä, joiden taso ei ole samanlainen.
Noudattaen 19 artiklassa tarkoitettua menettelyä, voidaan päättää edellä olevien säännösten ulottamisesta koskemaan jäsenvaltion alueen osaa, jos kaikilla kyseisen alueen osan asemilla olevat eläimet antavat kielteisen tuloksen seerumineutralointi- tai Elisa-testissä.
3 Jäsenvaltiot, jotka eivät rokota suu- ja sorkkatautia vastaan, eivät saa estää tämän direktiivin mukaisesti rokotettujen eläinten siemennesteen tuomista maahan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden yhteisön säännösten soveltamista.
Siinä tapauksessa enintään 10 prosenttia (vähintään 5 olkea) kustakin kauppaan aiotusta keräyserästä voidaan tutkia virukseneristämiskokein suu- ja sorkkataudin varalta määrämaana olevassa jäsenvaltiossa sijaitsevassa tai sen määräämässä laboratoriossa. Jos tulos on myönteinen, siemennesteen tuominen maahan voidaan kieltää.
5 artikla
1 Jäsenvaltion, jonka alueella keinosiemennysasema sijaitsee, on huolehdittava, että 3 artiklan a alakohdassa tarkoitettu hyväksyntä annetaan vain, jos liitteen A vaatimukset täyttyvät ja jos keinosiemennysasemalla on edellytykset noudattaa tämän direktiivin muita säännöksiä.
Jäsenvaltion on myös huolehdittava, että virkaeläinlääkäri valvoo mainittujen säännösten noudattamista, ja sen on peruutettava hyväksyntä, jos yhtä tai useampaa säännöstä ei enää noudateta.
2 Kaikki hyväksytyt keinosiemennysasemat on rekisteröitävä ja kullekin on annettava eläinlääkinnällinen rekisterinumero. Jokaisen jäsenvaltion on toimitettava luettelo keinosiemennysasemista ja niiden eläinlääkinnällisistä rekisterinumeroista sekä tieto jokaisesta hyväksynnän peruutuksesta toisille jäsenvaltiolle ja komissiolle.
Kun jäsenvaltio arvioi, että toisessa jäsenvaltiossa oleva keinosiemennysasema ei noudata tai ei enää noudata hyväksynnän edellytyksenä olevia säännöksiä, sen on ilmoitettava asiasta toisen valtion toimivaltaiselle viranomaiselle. Jälkimmäisen on tällöin toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet ja annettava tieto ensin mainitun jäsenvaltion viranomaisille tehdyistä päätöksistä sekä niiden perusteista.
Jos ensin mainittu jäsenvaltio epäilee, että tarvittavia toimenpiteitä ei ole toteutettu tai että toimenpiteet eivät ole riittäviä, sen on ilmoitettava asiasta komissiolle, joka hankkii lausunnon yhdeltä tai useammalta eläinlääkintäasiantuntijalta. Lausunnon perusteella jäsenvaltioille voidaan 19 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen antaa oikeus tilapäisesti kieltää kyseiseltä keinosiemennysasemalta peräisin olevan siemennesteen tuominen maahan.
Tämä lupa voidaan 19 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen peruuttaa yhden tai useamman eläinlääkintäasiantuntijan uuden lausunnon perusteella.
Eläinlääkintäasiantuntijoiden on oltava muun jäsenvaltion kuin riidan osapuolina olevien valtioiden kansalaisia.
Yleiset säännökset menettelystä tämän artiklan täytäntöön panemiseksi annetaan 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
6 artikla
1 Jäsenvaltioiden on tehtävä siemennesteen maahan pääsy riippuvaksi siitä, että liitteessä D olevan mallin mukaiselle lomakkeelle laadittu ja keräyserän jäsenvaltion virkaeläinlääkärin antama terveystodistus esitetään.
Tämä todistus on:
a) laadittava ainakin yhdellä alkuperämaana olevan jäsenvaltion ja yhdellä määrämaalla olevan jäsenvaltion virallisista kielistä,
b) oltava alkuperäiskappaleena lähetyksen mukana määräpaikkaan saakka,
c) laadittava yhdelle liuskalle,
d) osoitettava yhdelle vastaanottajalle.
2 a) Määrämaana oleva jäsenvaltio voi kieltää lähetysten maahan pääsyn, jos asiakirjojen tarkastuksessa havaitaan, että 3 artiklan säännöksiä ei ole noudatettu.
b) Määrämaana oleva jäsenvaltio voi toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet, mukaan lukien karanteenin asettaminen, kiistattoman näytön saamiseksi tapauksissa, joissa siemennesteen epäillään olevan taudinaiheuttajaorganismien tartuttamaa tai saastuttamaa.
c) Edellä a tai b kohdan mukaisesti tehdyissä päätöksissä on sallittava siemennesteen palauttaminen lähettäjän tai tämän edustajan pyynnöstä, jos sille eläinten terveyttä koskevien seikkojen perusteella ei ole esteitä.
3 Jos siemennesteen tuominen maahan on kielletty jollakin 2 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetulla perusteella ja alkuperämaana oleva jäsenvaltio ei 30 päivän kuluessa anna lupaa siemennesteen palauttamiseen, määrämaana olevan jäsenvaltion toimivaltainen eläinlääkintäviranomainen voi määrätä siemennesteen hävitettäväksi.
4 Toimivaltaisen eläinlääkintäviranomaisen 2 ja 3 kohdan mukaiset päätökset ja niiden perustelut on toimitettava lähettäjälle tai tämän edustajalle tiedoksi.
7 artikla
1 Tämä direktiivi ei vaikuta muutoksenhakukeinoihin, joita voidaan jäsenvaltioissa voimassa olevan lainsäädännön mukaan käyttää muutoksen saamiseksi toimivaltaisten viranomaisten tässä direktiivissä tarkoitettuihin päätöksiin.
Pyydettäessä, nämä päätökset perusteluineen on toimitettava viipymättä kirjallisina tiedoksi lähettäjälle tai tämän edustajalle samoin kuin tiedot voimassa olevan lainsäädännön mukaan tämän käytettävissä olevista muutoksenhakukeinoista sekä muodoista ja määräajoista muutoksenhaulle.
2 Ennen kuin asianomainen viranomainen toteuttaa jatkotoimenpiteet, jokaisen jäsenvaltion on annettava lähettäjille, joiden lähetysten osalta on ryhdytty 6 artiklan 2 kohdan mukaisiin toimenpiteisiin, oikeus hankkia eläinlääkintäasiantuntijan lausunto siitä, onko 6 artiklan 2 kohdan vaatimuksia noudatettu.
Eläinlääkintäasiantuntijan on oltava muun jäsenvaltion kuin alkuperä- tai määrämaana olevan jäsenvaltion kansalainen.
Komissio laatii jäsenvaltioiden ehdotuksesta luettelon eläinlääkintäasiantuntijoista, joille voidaan antaa tehtäväksi mainittujen lausuntojen antaminen. Yleiset, erityisesti näiden lausuntojen laatimista koskevat säännökset tämän artiklan täytäntöönpanosta annetaan 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
III LUKU Tuonti kolmansista maista
8 artikla
1 Jäsenvaltio voi sallia siemennesteen tuonnin vain sellaisista kolmansista maista, jotka sisältyvät 19 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen laadittuun luetteloon.
Luetteloa voidaan täydentää tai muuttaa 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
2 Päätettäessä jonkin kolmannen maan sisällyttämisestä 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon, on erityisesti otettava huomioon:
a) karjan, muiden kotieläinten ja luonnonvaraisen eläimistön terveydentila kyseisessä kolmannessa maassa, erityisesti eksoottisten eläintautien esiintyminen, sekä eläintautitilanne ympäristössä, sikäli kun ne saattaisivat olla vaaraksi jäsenvaltioiden eläimistön terveydelle;
b) miten säännöllisesti ja nopeasti kolmas maa antaa tietoja alueellaan esiintyvistä eläinten tartuntataudeista, erityisesti Maailman eläintautijärjestön luetteloissa A ja B mainituista taudeista;
c) kolmannen maan säännökset eläintautien ehkäisystä ja torjunnasta;
d) kolmannen maan eläinlääkintäyksiköiden organisaatio ja toimivalta;
e) tarttuvien eläintautien ehkäisy- ja torjuntatoimenpiteiden organisaatio ja täytäntöönpano; sekä
f) takeet, jotka kolmas maa voi antaa tämän direktiivin noudattamisesta.
3 Edellä 1 kohdassa tarkoitettu luettelo ja kaikki siihen tehdyt muutokset julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
9 artikla
1 Jäljempänä 19 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen laaditaan luettelo keinosiemennysasemista, joista jäsenvaltiot voivat sallia kolmansista maista peräisin olevan siemennesteen tuonnin. Luetteloa voidaan muuttaa tai täydentää samaa menettelyä noudattaen.
2 Päätettäessä kolmannen maan keinosiemennysaseman sisällyttämisestä 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon, on erityisesti otettava huomioon siemennesteen tuotantojärjestelmän eläinlääkinnällinen valvonta kyseisessä kolmannessa maassa, eläinlääkintähallinnon toimivalta sekä keinosiemennysasemiin kohdistuva valvonta.
3 Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon voidaan sisällyttää vain sellainen keinosiemennysasema,
a) joka sijaitsee 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon sisältyvässä maassa;
b) joka täyttää liitteessä A olevien I ja II lukujen vaatimukset;
c) jonka kyseisen kolmannen maan eläinlääkintähallinto on virallisesti hyväksynyt yhteisöön tapahtuvaa vientiä varten;
d) jota kyseisen kolmannen maan asemaeläinlääkäri valvoo;
e) jonka kyseisen kolmannen maan virkaeläinlääkäri tarkastaa säännöllisesti, ainakin kahdesti vuodessa.
10 artikla
1 Siemennesteen on oltava peräisin eläimiltä, jotka ovat välittömästi ennen siemennesteen ottoa olleet ainakin kuuden kuukauden ajan 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti laaditussa luettelossa mainitun kolmannen maan alueella.
2 Jäsenvaltiot saavat sallia siemennesteen tuonnin luettelossa mainitusta kolmannesta maasta vain, jos siemenneste täyttää eläinten terveyttä koskevat vaatimukset, jotka on 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen hyväksytty kyseisestä maasta tapahtuvaa siemennesteen tuontia varten, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 artiklan 1 kohdan ja tämän artiklan 1 kohdan soveltamista.
Päätettäessä edellisessä alakohdassa tarkoitetuista vaatimuksista on otettava huomioon:
a) terveystilanne keinosiemennysasemaa ympäröivällä vyöhykkeellä erityisesti Maailman eläintautijärjestön luetteloon A sisältyvien tautien osalta;
b) keinosiemennysaseman karjan terveydentila, mukaan lukien tutkimuksia koskevat määräykset;
c) luovuttajaeläimen terveydentila ja tutkimuksia koskevat määräykset;
d) siemennesteen tutkimusta koskevat määräykset.
3 Määriteltäessä 2 kohdan mukaisia terveyttä koskevia vaatimuksia naudan tuberkuloosin ja luomistaudin osalta, on vertailuperusteena käytettävä direktiivin 64/432/ETY liitteessä A esitettyjä määräyksiä. Näistä säännöksistä tehtävistä poikkeuksista voidaan päättää tapauksittain 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, jos kolmas maa, jota asia koskee, antaa samanlaiset terveystakeet; tällaisessa tapauksessa on samaa menettelyä noudattaen määriteltävä vähintään mainitun direktiivin liitteen A kanssa samanveroiset terveysvaatimukset, jotta kyseisten eläinten pääsy keinosiemennysasemille voidaan sallia.
4 Vastaavasti 4 artiklaa sovelletaan.
11 artikla
1 Jäsenvaltiot saavat antaa luvan siemennesteen tuontiin vain sillä edellytyksellä, että esitetään alkuperämaana olevan kolmannen maan virkaeläinlääkärin laatima ja allekirjoittama terveystodistus.
Tämä todistus on:
a) laadittava ainakin yhdellä määrämaana olevan jäsenvaltion ja yhdellä sen jäsenvaltion virallisista kielistä, jossa 12 artiklassa säädetty tuontitarkastus tapahtuu;
b) oltava alkuperäiskappaleena siemennestelähetyksen mukana;
c) laadittava yhdelle liuskalle;
d) osoitettava yhdelle vastaanottajalle.
2 Terveystodistuksen on oltava 19 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen laaditun mallin mukainen.
12 artikla
1 Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että jokainen yhteisön tullialueelle saapuva siemennestelähetys tarkastetaan ennen kuin se lasketaan vapaaseen käyttöön tai asetetaan johonkin tullimenettelyyn, ja kiellettävä tällaisen siemennesteen pääsy yhteisön alueelle, jos maahantulon yhteydessä toimitetussa tuontitarkastuksessa ilmenee, että
- siemenneste ei ole peräisin 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti laaditussa luettelossa mainitun kolmannen maan alueelta,
- siemenneste ei ole peräisin 9 artiklan 1 kohdan mukaisessa luettelossa mainitulta keinosiemennysasemalta,
- siemenneste on peräisin sellaisen kolmannen maan alueelta, josta tuonti 15 artiklan 2 kohdan mukaan on kielletty,
- siemennesteen mukana oleva terveystodistus ei ole 11 artiklan vaatimusten mukainen eikä siinä edellytetyllä tavalla laadittu.
Tätä kohtaa ei sovelleta sellaisiin yhteisön tullialueelle saapuviin siemennestelähetyksiin, jotka saatetaan tullin kauttakulkuhallintaan toimitettavaksi mainitun alueen ulkopuolella sijaitsevaan määräpaikkaan.
Tätä kohtaa kuitenkin sovelletaan, jos lähetyksen kulkiessa yhteisön alueen kautta tullin kauttakulusta luovutaan.
2 Määrämaana oleva jäsenvaltio voi toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet, mukaan luettuna karanteenin asettaminen, kiistattoman näytön saamiseksi tapauksissa, joissa siemennesteen epäillään olevan taudinaiheuttajaorganismien saastuttamaa.
3 Jos siemennesteen tuonti maahan on kielletty jollakin 1 ja 2 kohdassa tarkoitetulla perusteella ja viejänä oleva kolmas maa ei 30 päivän kuluessa anna lupaa siemennesteen palauttamiseen, määrämaana olevan jäsenvaltion toimivaltainen eläinlääkintäviranomainen voi määrätä siemennesteen hävitettäväksi.
13 artikla
Jos jäsenvaltio on 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tarkastuksen perusteella myöntänyt siemennestelähetykselle tuontiluvan yhteisön alueelle ja se lähetetään toisen jäsenvaltion alueelle, sen mukana on oltava joko alkuperäinen terveystodistus tai todistuksen oikeaksi todistettu jäljennös, kumpikin asianmukaisesti varmennettuna sen viranomaisen allekirjoituksin, joka vastaa 12 artiklassa säädetystä tarkastuksesta.
14 artikla
Jos päätetään toteuttaa 12 artiklan 3 kohdassa säädetyt hävitystoimenpiteet, kaikki niistä aiheutuvat kulut on lähettäjän, vastaanottajan tai näiden edustajan maksettava valtion niitä korvaamatta.
IV LUKU Suoja- ja tarkastustoimenpiteet
15 artikla
1 Jäsenvaltio voi toteuttaa seuraavat toimenpiteet, jos on vaarana, että toisesta jäsenvaltiosta sen alueelle tuotavan siemennesteen mukana leviää jokin eläintauti:
a) siinä tapauksessa, että toisessa jäsenvaltiossa ilmenee epitsoottinen eläintauti, tilapäisesti kieltää tuonnin tai rajoittaa sitä niiltä toisen jäsenvaltion alueilta, joilla tautia esiintyy;
b) siinä tapauksessa, että epitsoottinen eläintauti leviää laajalle alueelle tai ilmenee jokin toinen vakava ja tarttuva eläintauti, tilapäisesti rajoittaa tuontia tai kieltää koko toisen jäsenvaltion alueelta.
Jokaisen jäsenvaltion on viipymättä ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle kaikista alueellaan puhjenneista ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista taudeista sekä toimenpiteistä, jotka taudin torjumiseksi on toteutettu. Samoin sen on viipymättä ilmoitettava niille taudin häviämisestä.
2 Jos kolmannessa maassa ilmenee tai leviää tarttuva tauti, joka saattaa kulkeutua siemennesteen mukana ja vaarantaa jäsenvaltion karjan terveyden tai jos jokin muu eläinten terveyttä koskeva seikka antaa siihen aiheen, määrämaana oleva jäsenvaltio voi kieltää kyseisen siemennesteen tuonnin, riippumatta siitä, tapahtuuko se suoraan vai toisen jäsenvaltion kautta ja onko siemenneste peräisin kolmannen maan koko alueelta vai ainoastaan sen osasta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8, 9 ja 10 artiklan soveltamista.
3 Jäsenvaltioiden 1 ja 2 kohdan mukaisesti toteuttamista toimenpiteistä ja niiden kumoamisesta sekä niiden perusteista on viipymättä annettava tieto muille jäsenvaltioille ja komissiolle.
Noudattaen 18 artiklassa säädettyä menettelyä, voidaan päättää mainittujen toimenpiteiden muuttamisesta, erityisesti niiden yhteensovittamiseksi muiden jäsenvaltioiden toimenpiteiden kanssa, tai toimenpiteiden kumoamisesta.
4 Jos syntyy 1 ja 2 kohdassa tarkoitettu tilanne ja kun muidenkin jäsenvaltioiden näyttää olevan tarpeen soveltaa mainittujen kohtien mukaisia toimenpiteitä tarvittaessa 3 kohdan mukaisesti muutettuina, aiheelliset toimenpiteet on toteutettava 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
5 Lupa kyseisestä kolmannesta maasta tapahtuvan tuonnin aloittamiseen uudelleen on annettava 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
16 artikla
1 Komission eläinlääkintäasiantuntijat voivat yhteistyössä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa suorittaa tarkastuksia paikalla sikäli kuin ne tämän direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen kannalta ovat tarpeen.
Alkuperämaan, jonka alueella tarkastus tapahtuu, on annettava kaikki tarpeellinen apu asiantuntijoille näiden suorittaessa tehtäviään. Komission on ilmoitettava tarkastuksen tuloksista jäsenvaltioille tai kyseiselle keräilymaalle.
Alkuperämaan on toteutettava kaikki tarkastusten tulosten huomioon ottamiseksi mahdollisesti tarpeelliset toimenpiteet. Jollei alkuperämaa toteuta mainittuja toimenpiteitä, komissio voi pysyvän eläinlääkintäkomitean tutkittua tilanteen soveltaa 5 artiklan 2 kohdan neljännen alakohdan ja 9 artiklan 1 kohdan säännöksiä.
2 Yleiset, erityisesti 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen tarkastusten tiheyttä ja suoritustapaa koskevat säännökset tämän artiklan täytäntöön panemiseksi annetaan 19 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
V LUKU Loppusäännökset
17 artikla
Neuvosto päättää komission ehdotuksesta määräenemmistöllä tämän direktiivin liitteiden muuttamisesta niiden mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen.
18 artikla
1 Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa neuvoston 15 päivänä lokakuuta 1968 tekemän päätöksen mukaisesti perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean, jäljempänä 'komitea`, käsiteltäviksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä.
2 Komiteassa jäsenvaltioiden edustajien äänet on painotettava perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdan edellyttämällä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3 Komission edustaja tekee ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta kahden päivän kuluessa. Lausunto annetaan 54 äänen enemmistöllä.
4 Komissio päättää toimenpiteistä ja saattaa ne välittömästi voimaan, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset. Jos ne eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto päättää toimenpiteistä määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole päättänyt toimenpiteistä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.
19 artikla
1 Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa neuvoston tekemän päätöksen mukaisesti perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean, jäljempänä 'komitea`, käsiteltäviksi puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä.
2 Komiteassa jäsenvaltioiden edustajien äänet on painotettava perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdan edellyttämällä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3 Komission edustaja tekee ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa tarkasteltavaksi saatetun asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan 54 äänen enemmistöllä.
4 Komissio päättää toimenpiteistä ja saattaa ne välittömästi voimaan, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset. Jos ne eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto päättää toimenpiteistä määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole päättänyt toimenpiteistä 15 päivän kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee ehdotuksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.
20 artikla
1 Tätä direktiiviä ei sovelleta jäsenvaltiossa ennen 1 päivää tammikuuta 1990 kerättyyn ja käsiteltyyn siemennesteeseen.
2 Siihen asti kunnes 8, 9 ja 10 artiklassa säädetyt päätökset tulevat voimaan jäsenvaltiot eivät saa soveltaa siemennesteen tuontiin kolmansista maista suotuisampia ehtoja kuin II luvusta johtuvat ehdot.
21 artikla
Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1990. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava niistä komissiolle viipymättä.
22 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Luxemburgissa 14 päivänä kesäkuuta 1988.