32006L0043
L 157/87
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2006/43/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 17 май 2006 година
относно задължителния одит на годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети, за изменение на Директиви 78/660/ЕИО и 83/349/ЕИО на Съвета и за отмяна на Директива 84/253/ЕИО на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейска общност, и по-специално член 44, параграф 2, буква ж) от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Понастоящем Четвърта директива 78/660/ЕИО на Съвета от 25 юли 1978 г. относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (3), Седма директива 83/349/ЕИО на Съвета от 13 юни 1983 г. относно консолидираните счетоводни отчети (4), Директива 86/635/ЕИО на Съвета от 8 декември 1986 г. относно годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети на банки и други финансови институции (5) и Директива 91/674/ЕИО на Съвета от 19 декември 1991 г. относно годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети на застрахователните предприятия (6) изискват годишните счетоводни отчети или консолидираните счетоводни отчети да бъдат одитирани от едно или повече лица, упълномощени да извършват такъв одит.
(2)
Условията за одобряване на лицата, които отговарят за извършването на задължителен одит, бяха предвидени в Осма директива 84/253/ЕИО на Съвета от 10 април 1984 г. относно одобряването на лицата, натоварени с извършването на задължителен одит на счетоводни документи (7).
(3)
Липсата на хармонизиран подход към задължителното извършване на одит в Общността е била причината Комисията да предложи в своето съобщение от 1998 г. относно задължителния одит в Европейския съюз: движение напред (8) създаването на комитет по одит, който би могъл да разработи по-нататъшни мерки в тясно сътрудничество със счетоводната гилдия и държавите-членки.
(4)
Въз основа на работата на посочения комитет на 15 ноември 2000 г. Комисията е издала Препоръка относно гарантиране на качеството на задължителния одит в Европейския съюз: минимални изисквания (9) и на 16 май 2002 г. - Препоръка относно независимостта на задължителните одитори в ЕС: набор от основни принципи (10).
(5)
Настоящата директива си поставя високата цел - хармонизиране, макар и непълно - на задължителните изисквания. Държава-членка, която изисква задължителен одит, може да наложи по-строги изисквания, освен ако не е предвидено друго в настоящата директива.
(6)
Квалификациите за одит, получени от задължителните одитори въз основа на настоящата директива, следва да бъдат считани за равностойни. Следователно вече не би било възможно държавите-членки да настояват за това мнозинството от правата на глас в одиторско дружество задължително да се държи от одобрени на местно равнище одитори или мнозинството от членовете на административния или управителния орган на одиторското дружество задължително да бъде одобрено на местно равнище.
(7)
Задължителният одит изисква адекватни познания по предмети като дружествено право, фискално право и социално право. Такива познания следва да бъдат проверени преди задължителният одитор от една държава-членка да може да бъде одобрен.
(8)
За да бъдат защитени трети страни, всички одобрени одитори и одиторски дружества следва да бъдат вписани в регистър, който е достъпен за обществеността и който съдържа основната информация относно задължителните одитори и одиторските дружества.
(9)
Задължителните одитори следва да се придържат към най-високите етични стандарти. Поради това те трябва да спазват професионалната етика, обхващаща поне тяхната функция в областта на обществения интерес, тяхната почтеност и обективност и тяхната професионална компетентност и дължима грижа. Функцията в областта на обществения интерес на задължителните одитори означава, че по-широка общност от хора и институции може да разчита на качеството на работата на задължителния одитор. Доброто качество на одита допринася за нормалното функциониране на пазарите чрез подобряване пълнотата и ефективността на финансовите отчети. Комисията може да приеме мерки за прилагане относно минималните стандарти в областта на професионалната етика. При извършването на това тя трябва да вземе предвид принципите, съдържащи се в етичния кодекс на Международната федерация на професионалните счетоводители (IFAC).
(10)
Важно е задължителните одитори и одиторските дружества да спазват поверителността на своите клиенти. Вследствие на това те следва да бъдат обвързани със строги правила относно поверителността и професионалната тайна, които обаче не следва да възпрепятстват нормалното изпълнение на настоящата директива. Тези правила за поверителност следва да се прилагат също така по отношение на всеки задължителен одитор или одиторско дружество, който/което е прекратил/о участието си в конкретна задача за одит.
(11)
Задължителните одитори и одиторските дружества следва да бъдат независими при извършването на задължителния одит. Те могат да информират одитираното дружество за въпроси, възникнали в хода на одита, но следва да се въздържат от участие в процесите на вземане на вътрешни решения в одитираното дружество. Ако те попаднат в положение, при което заплахата за тяхната независимост, дори след прилагането на гаранциите за смекчаване на такива заплахи, е твърде голяма, те следва да подадат отвод или да не приемат ангажимента за извършване на одит. Заключението, че е налице връзка, която компрометира независимостта на одитора, може да бъде различна по отношение на връзката между одитора и одитираното дружество от тази по отношение на връзката между мрежата и одитираното дружество. Когато кооперативно дружество по смисъла на член 2, параграф 14 или сходно дружество по член 45 от Директива 86/635/ЕИО, е длъжно или на него му е разрешено да бъде член на одиторско дружество с нестопнаска цел, обективна, разумна и информирана страна не би направила заключение, че връзка, основана на членството, компрометира независимостта на независимия одит, при условие че когато такова одиторско дружество извършва задължителен одит на някой от своите членове, се прилагат принципите на независимост по отношение на одиторите, извършващи одита и по отношение на онези лица, които са в състояние да окажат влияние на задължителния одит. Примери за заплахи за независимостта на задължителен одитор или одиторско дружество са пряк или косвен финансов интерес в одитираното дружество и осигуряване на допълнителни услуги, които не са свързани с одита. Също така равнището на таксите, получавани от едно одитирано дружество, и/или структурата на таксите може да застраши независимостта на задължителния одитор или одиторското дружество. Видовете защитни механизми, които следва да се прилагат за намаляване на тези заплахи, включват: забрани, ограничения, други политики и процедури и разкриване. Задължителните одитори и одиторските дружества следва да отказват да извършват всякакви допълнителни услуги, несвързани с одита, които компрометират тяхната независимост. Комисията може да приеме прилагащи мерки относно минималните стандарти в областта на независимостта. При извършването на това тя би могла да вземе предвид принципите, съдържащи се в гореупомената препоръка от 16 май 2002 г. С цел определяне независимостта на одиторите понятието „мрежа“, в която одиторите оперират, следва да бъде ясно. В тази връзка могат да бъдат взети предвид различни обстоятелства като например, когато структура може да бъде определена като мрежа, понеже тя има за цел разделяне на приходи или разходи. Критериите за доказване наличието на мрежа следва да бъдат преценявани и претегляни въз основа на всички налични фактически обстоятелства като например дали има общи редовни клиенти.
(12)
В случаите на проверка на собствената дейност или на личен интерес, когато е необходимо да се гарантира независимостта на задължителния одитор или одиторското дружество, държавата-членка, а не задължителният одитор или одиторското дружество, трябва да реши, дали задължителният одитор или одиторското дружество следва да направи отвод или да не приеме ангажимент за извършване на одит по отношение на одитираните си клиенти. Въпреки това, това не следва да води до положение, при което държавите да имат общо задължение да възпрепятстват задължителните одитори или одиторските дружества да предоставят услуги, несвързани с одита на одитираните си клиенти. За целите на определянето дали е необходимо в случаите на проверка на собствената дейност или на личен интерес задължителният одитор или одиторското дружество да не извършва задължителен одит с цел да се гарантира независимостта на задължителния одитор или одиторското дружество, факторите, които трябва да бъдат взети предвид, следва да включват въпроса дали одитираното дружество, действащо в обществен интерес, е емитирало прехвърлими ценни книжа, допуснати за търгуване на регулиран пазар по смисъла на член 4, параграф 1, параграф 14 от Директива2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно пазарите на финансови инструменти (11).
(13)
Важно е категорично да се гарантира високото качество на всеки задължителен одит, изискван съгласно законодателството на Общността. Следователно всеки задължителен одит трябва да се извършва въз основа на международните стандарти за одит. Мерките за прилагане на тези стандарти в Общността следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (12). Технически комитет или група по одита следва да подпомага Комисията при оценката на техническата надеждност на международните счетоводни стандарти и да ангажира системата на публичните надзорни органи на държавите-членки. За да се постигне максимална степен на хармонизиране, на държавите-членки следва да бъде разрешено да налагат допълнителни процедури или изисквания в областта на одита само ако те произтичат от специфични правни изисквания, свързани със задължителния одит на годишните или консолидираните счетоводни отчети, т.е. когато тези изисквания не са обхванати от приетите международни стандарти за одит. Държавите-членки могат да запазят тези допълнителни процедури за одит, докато процедурите или изискванията в областта на одита не бъдат обхванати впоследствие от приети международни стандарти за одит. Ако въпреки това международните стандарти за одит съдържат процедури за одит, чието изпълнение би създало специфичен конфликт на правото с националното законодателство, произтичащ от специфичните национални разпоредби, свързани с обхвата на задължителния одит, държавите-членки могат да дерогират противоречащата част на международния стандарт за одит, при условие че се прилагат мерките, предвидени в член 26, параграф 3. Всяко допълнение или дерогиране от страна на държавите-членки следва да допринася за по-високо равнище на достоверност на годишните счетоводни отчети на дружествата и да допринася за общественото благо. Изложеното по-горе предполага, че държавите-членки могат например да изискват допълнителен одиторски отчет пред надзорния съвет или да предпишат други изисквания за отчитане и одит на основата на националните правила за корпоративно управление.
(14)
За да приеме Комисията международен стандарт за одит за прилагане в Общността, той трябва да бъде международно общоприет и да е разработен с пълноценното участие на всички заинтересовани страни в рамките на открита и прозрачна процедура, да допринася за достоверността и качеството на годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети и да допринася за европейското общо благо. Необходимостта от приемане на декларация за практика на международен одит като част от стандарта следва да бъде оценявана в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на индивидуална основа. Комисията следва да гарантира, че преди започването на процеса на приемане е извършен преглед с цел установяване на това дали тези изисквания са изпълнени и да докладва на членовете на комитета, създаден съгласно настоящата директива за резултата от преразглеждането.
(15)
В случай на консолидирани счетоводни отчети е важно да има ясно определяне на отговорностите между задължителните одитори, които одитират компоненти от група. За тази цел одиторът на група следва да носи пълната отговорност за одиторския отчет.
(16)
За да се увеличи съвместимостта между дружествата, които прилагат еднакви счетоводни стандарти и да се повиши общественото доверие във функцията на одита, Комисията може да приеме общ одиторски отчет за одит на годишните счетоводни отчети или консолидираните счетоводни отчети, изготвени въз основа на одобрени международни счетоводни стандарти, освен ако съответен стандарт за такъв отчет не е приет на общностно равнище.
(17)
Редовните проверки представляват добро средство за постигане на трайно високо качество на задължителния одит. Поради това задължителните одитори и одиторските дружества следва да подлежат на система за гарантиране на качеството, която е организирана по начин, който е независим от контролираните задължителни одитори и одиторски дружества. За прилагането на член 29 за системите за гарантиране на качеството държавите-членки могат да решат, че ако отделните одитори имат обща политика за гарантиране на качеството, е достатъчно да се вземат предвид само изискванията към одиторските дружества. Държавите-членки могат да организират система за гарантиране на качеството по такъв начин, че всеки отделен одитор да подлежи на проверка на гарантиране на качеството поне веднъж на всеки шест години. В това отношение финансирането на системата на гарантиране на качеството следва да не бъде подложена на неподходящо влияние. Комисията следва да разполага с компетентността да приема прилагащи мерки по въпросите, свързани с организацията на системите за гарантиране на качеството, и по отношение на тяхното финансиране в случаите, когато общественото доверие в системата за гарантиране на качеството е сериозно компрометирана. Системите за публичен надзор на държавите-членки следва да бъдат насърчавани да намерят координиран подход към извършването на проверки на гарантиране на качеството с цел избягване налагането на ненужни тежести на засегнатите страни.
(18)
Разследванията и подходящите санкции помагат за предотвратяване и коригиране на несъответстващо извършване на задължителен одит.
(19)
Задължителните одитори и одиторските дружества отговарят за извършването на работата си с надлежна грижа и по такъв начин отговарят за финансовите вреди, причинени от липсата на дължима грижа. Независимо от това възможността на одиторите и одиторските дружества да бъдат застраховани за професионален риск може да бъде засегната от това дали те подлежат на неограничена финансова отговорност. От своя страна Комисията възнамерява да проучи тези въпроси, като вземе предвид факта, че режимите на финансова отговорност на държавите-членки могат да се различават значително.
(20)
Държавите-членки следва да организират ефективна система на публичен надзор над задължителните одитори и одиторските дружества на основата на контрол на страната по произход. Регулаторната уредба на публичния надзор следва да направи възможно ефективното сътрудничество на общностно равнище по отношение на надзорните дейности на държавите-членки. Публичната система за надзор следва да бъде ръководена от лица, които не извършват дейността, и които са известни в областите, свързани със задължителния одит. Тези лица, които не извършват дейността, могат да бъдат специалисти, които никога не са били свързани с одиторската професия или бивши одитори, които са напуснали професията. Въпреки това държавите-членки могат да разрешат малцинство от лица, които извършват дейността, да участват в ръководството на системата за публичен надзор. Компетентните органи на държавите-членки следва да си сътрудничат помежду си, когато това е необходимо, за целта на извършване на собствените си надзорни задължения по отношение на задължителните одитори или одиторските дружества, одобрени от тях. Такова сътрудничество може да допринесе значително за осигуряване на трайно високо качество на задължителния одит в Общността. Тъй като е необходимо да се осигури ефективно сътрудничество и координация на европейско равнище между компетентните органи, определени от държавите-членки, определянето на едно звено, отговарящо за осигуряване на сътрудничеството, не следва да засяга способността на всеки отделен орган да си сътрудничи пряко с другите компетентни органи на държавите-членки.
(21)
За да се гарантира спазването на член 32, параграф 3 относно принципите на публичния надзор, се приема, че лице, което не упражнява дейността, е известно в областите, свързани със задължителния одит, или поради негови/нейни предишни професионални умения, или, алтернативно, понеже притежава познания поне по една от темите, посочени в член 8.
(22)
Задължителният одитор или одиторското дружество следва да бъде назначен/о от общото събрание на акционерите или членовете на одитираното дружество. За да се защити независимостта на одитора, е важно уволнението да бъде възможно само в случай че са налице подходящи основания за това и ако тези основания са съобщени на органа или органите, отговарящи за публичния надзор.
(23)
Тъй като дружествата, действащи в обществен интерес, имат по-голяма видимост и са по-важни от икономическа гледна точка, в случай на задължителен одит на техните годишни или консолидирани счетоводни отчети следва да се прилагат по-строги правила.
(24)
Одиторските комитети и ефективната система за вътрешен контрол помагат за свеждане до минимум финансовите рискове, оперативните рискове и рисковете по спазването и повишават качеството на финансовото отчитане. Държавите-членки могат да вземат предвид Препоръка на Съвета от 15 февруари 2005 г. относно ролята на директорите, които не са изпълнителни директори и на надзорните директори на посочените дружества и на комитетите на (надзорния) съвет (13), която определя как одиторските комитети следва да бъдат създавани и да функционират. Държавите-членки могат да определят, че функциите, възложени на одиторския комитет или на органа, изпълняващ равностойни функции, могат да бъдат изпълнявани от административния или надзорния орган като цяло. По отношение на задълженията на одиторския комитет съгласно член 41 задължителният одитор или одиторското дружество не следва по никакъв начин да бъде подчинено на комитета.
(25)
Държавите-членки могат също така да решат да освободят дружествата, извършващи дейности от обществен интерес, които са предприятия за колективно инвестиране, чиито прехвърлими ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар, от изискването да имат одиторски комитет. Тази опция взема предвид факта, че когато предприятие за колективно инвестиране функционира единствено с цел обединяване на активи, невинаги използването на одиторски комитет би било уместно. Финансовото отчитане и свързаните рискове не са съпоставими с тези на другите дружества, действащи в обществен интерес. В допълнение към това предприятията за колективно инвестиране в прехвърляеми ценни книжа (ПКИПЦК) и техните дружества за управление оперират в строго определена регулаторна среда и подлежат на специфични механизми за регулиране като например контрола от страна на техния депозитар. По отношение тези предприятия за колективно инвестиране, които не са хармонизирани с Директива 85/611/ЕИО (14), но които подлежат на равностойните гаранции, предвидени в посочената директива, на държавите-членки следва в този конкретен случай да бъде разрешено да предоставят равно третиране с хармонизирани на общностно равнище предприятия за колективно инвестиране.
(26)
За да се засили независимостта на одиторите на предприятия, действащи в обществен интерес, основният партньор (основните партньори) по одита, който/които одитира/т такива дружества следва да се редува/т. За организиране на такова редуване, държавите-членки следва да изискват промяна на основния партньор (основните партньори) по одита, работещ/и с одитирано дружество, като същевременно позволяват на одиторското дружество, с които е/са свързан/и основният партньор (основните партньори) по одита, да бъде задължителният одитор на такова дружество. Когато държавата-членка прецени това за необходимо с цел постигане на преследваните цели, такава държава-членка може алтернативно да изисква промяна на одиторското дружество, без да се засягат разпоредбите на член 42, параграф 2.
(27)
Взаимодействието между капиталовите пазари подчертава също така необходимостта от гарантиране на качествена работа, извършвана от одиторите от трети страни във връзка с капиталовия пазар на Общността. Поради това съответните одитори следва да бъдат регистрирани, за да бъдат те подложени на проверки на гарантирането на качеството и на системата от разследвания и санкции. Дерогации въз основа на реципрочност следва да подлежат на тест за равностойност, който ще бъде извършен от Комисията в сътрудничество с държавите-членки. Във всеки случай дружество, което е емитирало прехвърляеми ценни книжа на регулиран пазар по смисъла на член 4, параграф 1, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО, следва винаги да бъде одитирано от одитор, който е или регистриран в държава-членка, или под надзора на компетентните органи на третата страна, от която е одиторът, при условие че упоменатата трета страна е призната от Комисията или от държава-членка като отговаряща на изисквания, равностойни на изискванията на Общността в областта на принципите на надзора, системите за гарантиране на качеството и системите за разследване и санкции, както и че основата на такъв режим е реципрочност. Докато една държава-членка може да прецени системата за гарантиране на качеството на трета страна за равностойна, другите държави-членки не следва да бъдат задължени да приемат тази оценка, нито с това се обезсмисля решение на Комисията по въпроса.
(28)
Обхватността на одит на международна група изисква добро сътрудничество между компетентните органи на държавите-членки и тези на трети страни. Следователно, държавите-членки трябва да гарантират, че компетентните органи на трети страни могат да имат достъп до работните документи по одита и до другите документи чрез националните компетентни органи. За да се защитят правата на засегнатите страни и същевременно да се улесни достъп до тези документи, на държавите-членки следва да се позволи да предоставят директен достъп до компетентните органи на трети страни при наличие на споразумение с националния компетентен орган. Един от подходящите критерии за предоставяне на достъп е това дали компетентните органи в третите страни отговарят на изискванията, които Комисията е обявила за подходящи. Преди такова решение на Комисията и без да се засягат от него, държавите-членки могат да определят, дали изискванията са подходящи.
(29)
Оповестяване на информация, както е посочено в членове 36 и 47, следва да бъде в съответствие с правилата за прехвърляне на лични данни на трети страни, предвидени в Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно защита на лицата във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни (15).
(30)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО, като надлежно се вземе предвид декларацията, изготвена от Комисията в Европейския парламент на 5 февруари 2002 г., относно прилагането на законодателството в областта на финансовите услуги.
(31)
На Европейския парламент следва да бъде предоставен тримесечен срок от първото изпращане на проектите за изменения и на прилагащите мерки, за да може той да ги проучи и да даде своето становище. Независимо от това в извънредни случаи и когато това е надлежно обосновано, този срок следва да може да бъде съкращаван. Ако в рамките на този срок Парламентът приеме резолюция, Комисията следва да преразгледа проектите за изменения или мерки.
(32)
Тъй като целите на настоящата директива, и по-специално - изискване за прилагане на единен набор от международни стандарти за одит, актуализиране на образователните изисквания, определяне на професионалната етика и техническо осъществяване на сътрудничеството между компетентните органи на държавите-членки и между тези органи и органите на трети страни, с цел по-нататъшно повишаване и хармонизиране на качеството на задължителния одит в Общността и улесняване на сътрудничеството между държавите-членки с трети страни, така че да бъде увеличено доверието в задължителния одит, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и поради това могат поради обхвата и въздействието на настоящата директива да бъдат постигнати по-добре на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, установен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(33)
С оглед взаимоотношенията между задължителния одитор или одиторското дружество и одитираното дружество да бъдат направени по-прозрачни, Директиви 78/660/ЕИО и 83/349/ЕИО следва да бъдат изменени с цел да бъде изискано разкриване на таксата за одит и на таксата, плащана за услуги, несвързани с одита, в бележките към годишните счетоводни отчети и консолидирани счетоводни отчети.
(34)
Директива 84/253/ЕИО следва да бъде отменена, понеже в нея липсва цялостен набор от правила за осигуряване на подобаваща инфраструктура на одита, като публичен надзор, дисциплинарни системи и системи за гарантиране на качеството и понеже тя не предвижда изрично регулаторно сътрудничество между държавите-членки и трети страни. За гарантиране на правната сигурност е необходимо да се посочи, че задължителните одитори и одиторските дружества, които са били одобрени съгласно Директива 84/253/ЕИО, се считат за одобрени съгласно настоящата директива,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет
Настоящата директива въвежда правила относно задължителния одит на годишните и консолидираните счетоводни отчети.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящата директива се прилагат следните определения:
1.
„задължителен одит“ означава одит на годишните или консолидираните счетоводни отчети доколкото това се изисква съгласно законодателството на Общността;
2.
„задължителен одитор“ означава физическо лице, което е одобрено в съответствие с настоящата директива от компетентните органи на държава-членка за извършване на задължителен одит;
3.
„одиторско дружество“ означава юридическо лице или друго дружество независимо от правната му форма, което е одобрено в съответствие с настоящата директива от компетентните органи на държава-членка за извършване на задължителен одит;
4.
„одиторско дружество от трета страна“ означава дружество независимо от правната му форма, което извършва одит на годишните или консолидираните счетоводни отчети на дружество, учредено в трета страна;
5.
„одитор от трета страна“ означава физическо лице, което извършва одит на годишните или консолидираните счетоводни отчети на дружество, учредено в трета страна;
6.
„одитор на група“ означава задължителен одитор (задължителни одитори) или дружество/а за одит, което извършва задължителен одит на годишните или консолидираните счетоводни отчети;
7.
„мрежа“ означава по-голяма структура:
-
която има за цел сътрудничество и към която принадлежи задължителният одитор или одиторското дружество, и
-
което има ясна цел подялба на приходи или разходи или съсобственост на акции, контрол или управление, общи политики и процедури за контрол на качеството, обща бизнес стратегия, използване на обща фирма или на значителна част от професионалните ресурси;
8.
„филиал на одиторско дружество“ означава всяко предприятие независимо от неговата правна форма, което е свързано с одиторско дружество чрез колективна собственост, контрол или управление;
9.
„отчет от одита“ означава отчетът по член 51а от Директива 78/660/ЕИО и член 37 от Директива 83/349/ЕИО, издаден от задължителен одитор или одиторско дружество;
10.
„компетентни органи“ означава органите или властите, определени със закон, на които е възложено регулирането и/или надзорът на задължителни одитори и одиторски дружества или на конкретни аспекти от регулирането или надзора; позоваването на „компетентен орган“ в конкретен член означава позоваване на властта или органа/органите, отговарящи за функцията в посочения член;
11.
„международни стандарти за одит“ означава международните стандарти за одит (ISA) и свързаните с тях декларации и стандарти доколкото те имат отношение към задължителния одит;
12.
„международни счетоводни стандарти“ означава Международните счетоводни стандарти (МСС), Международните стандарти за финансови отчети (МСФО) и свързаните с тях тълкувания (SIC-IFRIC тълкувания), последващите изменения на тези стандарти и свързаните с тях разяснения, както и бъдещи стандарти и свързаните с тях разяснения, издадени или приети от Международния съвет по счетоводни стандарти (МССС);
13.
„дружества, извършващи дейност в обществен интерес“, означава: дружества, регулирани от правото на държава-членка, чиито прехвърляеми ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар на която и да е държава-членка по смисъла на член 4, параграф 1, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО; кредитни институции съгласно определението в член 1, точка 1 от Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. относно предприемането и осъществяването на дейност на кредитни институции (16) и застрахователни предприятия по смисъла на член 2, параграф 1 от Директива 91/674/ЕИО. Държавите-членки могат да определят други дружества като дружества, извършващи дейност в обществен интерес, които имат голяма обществена значимост поради характера на тяхната стопанска дейност, техния размер или броя на техните работници и служители;
14.
„кооперативно дружество“ означава Европейско кооперативно дружество съгласно определението в член 1 от Регламент (ЕО) № 1435/2003 на Съвета от 22 юли 2003 г. относно устава на Европейското кооперативно дружество (SCE) (17), или всяко друго кооперативно дружество, за което се изисква задължителен одит съгласно законодателството на Общността, като кредитните институции съгласно определението в член 1, параграф 1 от Директива 2000/12/ЕО и застрахователни предприятия по смисъла на член 2, параграф 1 от Директива 91/674/ЕИО;
15.
„лице, което не упражнява дейността“, означава всяко физическо лице, което в продължение на поне три години преди неговото или нейното участие в системата на обществен надзор не е извършвало задължителен одит, нито е притежавало право на глас в одиторско дружество, нито е било член на административния или управителния орган на одиторско дружество и не е било наето от одиторско дружество или свързано по друг начин с одиторско дружество;
16.
„основен партньор (основни партньори) по одита“ означава:
а)
задължителният одитор (задължителните одитори), назначен/и от одиторско дружество за конкретно задължение за извършване на одит като основно отговорно за извършването на задължителния одит от името на одиторското дружество; или
б)
в случая с одит на група поне задължителният одитор (задължителните одитори), назначен/и от одиторско дружество за конкретно задължение за извършване на одит като основно отговорно за извършването на задължителния одит на равнището на групата и задължителният одитор (задължителните одитори), назначен/и като основно отговорно на равнището на основните дъщерни дружества; или
в)
задължителният одитор (задължителните одитори), който (които) подписват отчета от одита.
ГЛАВА II
ОДОБРЯВАНЕ, ПРОДЪЛЖАВАЩО ОБУЧЕНИЕ И ВЗАИМНО ПРИЗНАВАНЕ
Член 3
Одобряване на задължителните одитори и одиторските дружества
1. Задължителен одит се извършва от задължителни одитори и одиторски дружества, одобрени от държавата-членка, изискваща задължителния одит.
2. Всяка държава-членка определя компетентни органи, които отговарят за одобряването на задължителните одитори и одиторските дружества.
Компетентните органи могат да бъдат професионални сдружения, при условие че те подлежат на системата за публичен надзор, както е предвидено в глава VIII.
3. Без да се засягат разпоредбите на член 11, компетентните органи на държавите-членки могат да одобряват като задължителни одитори само физически лица, които отговарят най-малко на условията, предвидени в членове 4 и от 6 до 10.
4.
а)
физическите лица, които извършват задължителен одит от името на одиторско дружество, трябва да отговарят поне на условията, предвидени в членове 4 и от 6 до 12 и трябва да са одобрени като задължителни одитори в съответната държава-членка;
б)
мнозинството от правата на глас в дружеството трябва да бъде държано от одиторски дружества, които са одобрени в някоя държава-членка или от физически лица, които отговарят поне на условията, предвидени в членове 4 и от 6 до 12. Държавите-членки могат да предвидят, че такива физически лица трябва да са одобрени в друга държава-членка. По смисъла на задължителния одит на кооперативни дружества и подобни дружества по член 45 от Директива 86/635/ЕИО държавите-членки могат да въвеждат други специфични разпоредби по отношение на правото на глас;
в)
мнозинството - до максимум 75 % - от членовете на административния или управителния орган на дружеството трябва да бъдат одиторски дружества, които са одобрени в някоя държава-членка или физически лица, които отговарят най-малко на условията, предвидени в членове 4 и от 6 до 12. Държавите-членки могат да предвидят, че такива физически лица трябва да са одобрени в друга държава-членка. Когато такъв орган има не повече от двама членове, един от тези членове трябва да отговаря поне на условията съгласно настоящата буква;
г)
дружеството трябва да отговаря на условието, определено в член 4.
Държавите-членки могат да определят допълнителни условия само по отношение на буква в). Такива условия трябва да бъдат пропорционални на преследваните цели и да не надхвърлят строго необходимото.
Член 4
Добра репутация
Компетентните органи на държава-членка могат да предоставят одобрение само на физически лица или дружества с добра репутация.
Член 5
Оттегляне на одобрението
1. Одобрението на задължителен одитор или одиторско дружество може да бъде оттеглено, ако доброто име на това лице или дружество е било сериозно компрометирано. Държавите-членки могат обаче да предвидят разумен срок за целите на спазването на изискването за добра репутация.
2. Одобрението на одиторско дружество може да бъде оттеглено, ако някое от условията, наложени в член 3, параграф 4, букви б) и в), вече не се спазва. Държавите-членки могат въпреки това да предвидят разумен срок за целите на спазването на тези условия.
3. Когато одобрението на задължителен одитор или на одиторско дружество е било оттеглено поради някаква причина, компетентният орган на държавата-членка, където е оттеглено одобрението, съобщава този факт и причините за оттеглянето на съответните компетентни органи на държавите-членки, където задължителният одитор или одиторското дружество също така е одобрено, което е вписано в регистъра на посочената първа държава-членка в съответствие с член 16, параграф 1, буква в).
Член 6
Образователна квалификация
Без да се засягат разпоредбите на член 11, физическо лице може да бъде одобрено да извършва задължителен одит само след като е постъпило в университет или образователна институция с равностойно равнище, след което е завършило курс на теоретична подготовка, преминало е през практическо обучение и е издържало изпит за професионална компетентност на заключително университетско или еквивалентна степен, организирано или признато от съответната държава-членка.
Член 7
Изпит за професионалната компетентност
Изпитът за професионалната компетентност, посочен в член 6, гарантира нужното равнище на теоретични познания по предметите, свързани със задължителния одит, и способността за прилагането на тези познания в практиката. Поне част от тази проверка е в писмена форма.
Член 8
Проверка на теоретичните познания
1.
а)
обща счетоводна теория и принципи;
б)
нормативни изисквания и стандарти, свързани с подготовката на годишните и консолидираните счетоводни отчети;
в)
международни счетоводни стандарти;
г)
финансов анализ;
д)
счетоводство на разходите и управлението;
е)
управление на риска и вътрешен контрол;
ж)
извършване на одит и професионални умения;
з)
нормативни изисквания и професионални стандарти, свързани със задължителния одит и задължителните одитори;
и)
международни стандарти за одит;
й)
професионална етика и независимост.
2.
а)
дружествено право и корпоративно управление;
б)
разпоредбите относно несъстоятелността и сходни процедури;
в)
данъчно право;
г)
гражданско и търговско право;
д)
социалноосигурително право и трудово право;
е)
информационни технологии и компютърни системи;
ж)
бизнес, обща и финансова икономика;
з)
математика и статистика;
и)
основни принципи на финансовото управление на предприятията.
3. Комисията може в съответствие с процедурата съгласно член 48, параграф 2 да адаптира списъка на предметите, които се включват в проверката на теоретичните познания по параграф 1. Когато приема тези прилагащи мерки, Комисията взема предвид развитията в одита и одиторската професия.
Член 9
Освобождавания
1. Чрез дерогация от членове 7 и 8 държава-членка може да предвиди, че лице което е издържало изпит на университетско или еквивалентно ниво или притежава университетска степен или равностойна квалификация по един или повече предмети съгласно член 8, може да бъде освободено от проверката на теоретичните познания по предметите, обхванати от този изпит или тази степен.
2. Чрез дерогация от член 7 държава-членка може да предвиди, че притежател на университетска степен или еквивалентна квалификация по един или повече предмети по член 8, може да бъде освободено от проверка на способността да прилага на практика своите теоретични познания по тези предмети, ако той или тя е получил/а практическо обучение по тези предмети, удостоверено с изпит или диплома, призната от държавата.
Член 10
Практическо обучение
1. За да се гарантира способността за прилагане на теоретичните познания на практика, проверката на което е включено в изпита, обучаващото се лице трябва да завърши минимум три години практическо обучение, inter alia, по одит на годишни счетоводни отчети, консолидирани счетоводни отчети или други подобни финансови отчети. Поне две трети от такова практическо обучение трябва да бъде проведено при задължителен одитор или одиторско дружество в някоя държава-членка.
2. Държавите-членки гарантират, че цялото обучение се провежда от лица, които предоставят достатъчни гаранции относно тяхната способност да осигурят практическо обучение.
Член 11
Квалификация чрез дългогодишен практически опит
а)
че той или тя в продължение на 15 години е извършвал/а професионални дейности, които са му/ѝ позволили да придобие достатъчен опит в областта на финансите, правото или счетоводството и е издържал/а изпит за професионална компетентност съгласно член 7, или
б)
че той или тя в продължение на седем години е извършвал/а професионални дейности в тези области и освен това е преминал/а курс на практическо обучение съгласно член 10 и е издължал/а изпит за професионална компетентност съгласно член 7.
Член 12
Комбинация от практическо обучение и теоретична подготовка
1. Държавите-членки могат да предвидят, че периодът на теоретична подготовка в областите, посочени в член 8 се признава като периоди на професионална дейност съгласно член 11, при условие че такава подготовка е удостоверена с изпит, признат от държавата. Такава подготовка трябва да бъде с продължителност от поне една година и с нея не може да се намалява периодът на професионална дейност с повече от четири години.
2. Периодът на професионална дейност и практическо обучение не трябва да бъде по-къс от курса на теоретична подготовка заедно с практическото обучение, изисквано съгласно член 10.
Член 13
Продължително обучение
Държавите-членки гарантират, че от задължителните одитори се изисква да участват в подходящи програми за продължаващо обучение с цел поддържане на техните теоретични познания, професионални умения и качества на достатъчно високо равнище, както и това неспазването на изискванията за продължаващо обучение да подлежи на съответни санкции, както е посочено в член 30.
Член 14
Одобряване на задължителни одитори от други държави-членки
Компетентните органи на държавите-членки създават процедури за одобряване на задължителни одитори, които са били одобрени в други държави-членки. Тези процедури не трябва да надхвърлят изискването за преминаване на тест за професионална трудоспособност в съответствие с член 4 от Директива 89/48/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършване на професионално обучение с минимална продължителност от три години (18). Тестът за професионална трудоспособност, който се извършва на един от езиците, позволени от езиковите правила, приложими в съответната държава-членка, обхваща само съответстващото познаване от страна на задължителния одитор на законовите и подзаконовите разпоредби на тази държава-членка, доколкото те са свързани със задължителния одит.
ГЛАВА III
РЕГИСТРАЦИЯ
Член 15
Публичен регистър
1. Всяка държава-членка гарантира, че задължителните одитори и одиторските дружества се вписват в публичен регистър в съответствие с членове 16 и 17. При изключителни обстоятелства държавите-членки могат да не приложат изискванията, предвидени в настоящия член и в член 16 по отношение на оповестяването само до такава степен, каквато е необходима за намаляване на непосредствена и сериозна заплаха за физическата сигурност на някое лице.
2. Държавите-членки гарантират, че всеки задължителен одитор и одиторско дружество е идентифициран/о в публичния регистър с индивидуален номер. Регистрационната информация се съхранява в регистъра в електронна форма и на обществеността се предоставя електронен достъп до нея.
3. Публичният регистър съдържа също така името и адреса на компетентните органи, отговарящи: за одобрението съгласно член 3, за гарантиране на качеството съгласно член 29 за разследване и санкциониране на задължителните одитори и одиторските дружества съгласно член 30; както и за публичния надзор, както е посочено в член 32.
4. Държавите-членки гарантират пълното функциониране на публичния регистър до 29 юни 2009 г.
Член 16
Регистрация на задължителните одитори
1.
а)
име, адрес и регистрационен номер;
б)
ако е приложимо, име, адрес, адрес на интернет страницата и регистрационен номер на дружеството (дружествата) за одит, от което (които) задължителният одитор е нает или с което (които) той или тя е свързан/а като партньор или по друг начин;
в)
всички други регистрации като задължителен одитор при компетентните органи на други държави-членки и като одитор в трети страни включително името на компетентния орган (имената на компетентните органи), както и ако е приложимо, регистрационния номер (регистрационните номера).
2. Одитори от трети страни, регистрирани в съответствие с член 45, се отбелязват ясно в регистъра като такива, а не като задължителни одитори.
Член 17
Регистрация на одиторски дружества
1.
а)
име, адрес и регистрационен номер;
б)
правна форма;
в)
информация за връзка, основно лице за връзка и, ако е приложимо, адрес на интернет страницата;
г)
адрес на всяка служба в държавата-членка;
д)
име и регистрационен номер на всички задължителни одитори, наети от одиторското дружество или свързани като партньори или по друг начин с него;
е)
имената и бизнес адресите на всички собственици и акционери;
ж)
имената и адресите на дружествата на всички членове на административния или управителния орган;
з)
ако е приложимо, членството в мрежа и списък на имената и адресите на дружествата-членове и филиалите или указание за мястото, където такава информация е публично достъпна;
и)
всички други регистрации като одиторско дружество при компетентните органи на други държави-членки и като одиторско дружество в трети страни включително името на компетентния орган (имената на компетентните органи), както и, когато е приложимо, регистрационния номер (регистрационните номера).
2. Одиторски дружества от трети страни, регистрирани в съответствие с член 45, се отбелязват ясно в регистъра като такива, а не като одиторски дружества.
Член 18
Актуализиране на регистрационната информация
Държавите-членки гарантират, че задължителните одитори и одиторските дружества нотифицират компетентните органи, отговарящи за публичния регистър, без неоправдано забавяне за всяка промяна на информацията, съдържаща се в публичния регистър. След нотификацията регистърът се актуализира без неоправдано забавяне.
Член 19
Отговорност за регистрационната информация
Информацията, предоставена на съответните компетентни органи съгласно членове 16, 17 и 18, се подписва от задължителния одитор или от одиторското дружество. Когато компетентният орган предвиди, че трябва да се осигури електронен достъп до информацията, това може да бъде извършено например чрез електронен подпис съгласно определението в член 2, параграф 1 от Директива 1999/93/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 1999 г. относно рамката на Общността за електронните подписи (19).
Член 20
Език
1. Информацията, вписана в публичния регистър, се съставя на един от езиците, разрешени от езиковите правила, приложими в съответната държава-членка.
2. Държавите-членки могат допълнително да разрешат информацията да бъде вписана в публичния регистър на всеки друг официален език (езици) на Общността. Държавата-членка може да изисква преводът на информацията да бъде сертифициран.
Във всички случаи съответната държава-членка гарантира, че в регистъра е указано дали преводът е заверен, или не.
ГЛАВА IV
ПРОФЕСИОНАЛНА ЕТИКА, НЕЗАВИСИМОСТ, ОБЕКТИВНОСТ, ПОВЕРИТЕЛНОСТ И ПРОФЕСИОНАЛНА ТАЙНА
Член 21
Професионална етика
1. Държавите-членки гарантират, че всички задължителни одитори и одиторски дружества се подчиняват на принципите на професионалната етика, обхващащи поне тяхната функция, свързана с обществения интерес, тяхната почтеност и обективност и тяхната професионална компетентност и дължима грижа.
2. С цел гарантиране на доверието в одиторската функция и осигуряване на единно прилагане на параграф 1 от настоящия член Комисията може да приеме в съответствие с процедурата, предвидена в член 48, параграф 2, прилагащи мерки за регулиране на професионалната етика, основани на принципите.
Член 22
Независимост и обективност
1. Държавите-членки гарантират, че при извършване на задължителния одит задължителният одитор и/или одиторското дружество е независим/о от одитираното дружество и не участва във вземането на решения в одитираното дружество.
2. Държавите-членки гарантират, че задължителен одитор или одиторско дружество не извършва задължителен одит, ако е налице пряка или косвена финансова връзка, бизнес връзка, трудово правоотношение или друга връзка/правоотношение включително предоставянето на допълнителни услуги, несвързани с одита, между задължителния одитор, одиторското дружество или мрежата и одитираното дружество, от която/което обективна, разумна и информирана трета страна да би могла да направи заключение, че независимостта на задължителния одитор или на одиторското дружество е компрометирана. Ако независимостта на задължителния одитор или одиторското дружество е повлияна от заплахи като проверка на собствената дейност, личен интерес, застъпничество, близки отношения или попечителство, или заплашване, задължителният одитор трябва да приложи гаранции за смекчаване на тези заплахи. Ако значимостта на заплахите, съпоставена с приложените гаранции, е такава, че неговата или нейната независимост е компрометирана, задължителният одитор или одиторско дружество не извършва задължителния одит.
Освен това държавите-членки гарантират, че когато става дума за задължителен одит на дружества, извършващи дейности в обществен интерес, и когато е необходимо да се гарантира независимостта на задължителния одитор или одиторското дружество, задължителният одитор или одиторското дружество не извършва задължителен одит в случай на проверка на собствената им дейност или на личен интерес.
3. Държавите-членки гарантират, че задължителният одитор или одиторското дружество отразява в работните документи по одита всички съществени заплахи пред неговата или нейната независимост, както и приложените гаранции за смекчаване на тези заплахи.
4.
а)
заплахите и гаранциите, посочени в параграф 2;
б)
случаите, в които съществеността на заплахите, както е посочено в параграф 2 е такава, че да компрометира независимостта на задължителния одитор или на одиторското дружество;
в)
случаите на проверка на собствената дейност и на личен интерес, посочени в параграф 2, втора алинея, в които може или не може да се извършва задължителен одит.
Член 23
Поверителност и професионална тайна
1. Държавите-членки гарантират, че цялата информация и документи, до които задължителният одитор или одиторско дружество има достъп при извършване на задължителен одит, са защитени с подходящи правила относно поверителността и професионалната тайна.
2. Поверителността и професионалната тайна, свързани със задължителните одитори или одиторски дружества, не възпрепятстват изпълнението на разпоредбите на настоящата директива.
3. Когато задължителен одитор или одиторско дружество е заменено с друг задължителен одитор или одиторско дружество, бившият задължителен одитор или одиторско дружество предоставя на встъпващия задължителен одитор или одиторско дружество достъп до цялата съотносима информация относно одитираното дружество.
4. Задължителен одитор или одиторско дружество, който е прекратил задължението си по даден одит, и бившият задължителен одитор или одиторско дружество продължават да подлежат на разпоредбите на параграфи 1 и 2 по отношение на това задължение за одит.
Член 24
Независимост и обективност на задължителните одитори, извършващи задължителен одит от името на одиторски дружества
Държавите-членки гарантират, че собствениците или акционерите на одиторско дружество, както и членовете на административните, управителните и надзорните съвети на такова дружество или на филиал на такова дружество не се намесват в извършването на задължителния одит по начин, който застрашава независимостта и обективността на задължителния одитор, който извършва задължителния одит от името на одиторското дружество.
Член 25
Одиторски такси
а)
не са повлияни или определени от предоставянето на допълнителни услуги на одитираното дружество;
б)
не могат да се основават на никаква форма на условност.
ГЛАВА V
СТАНДАРТИ ЗА ОДИТ И ОТЧИТАНЕ НА ОДИТА
Член 26
Стандарти за одит
1. Държавите-членки изискват задължителните одитори и одиторските дружества да извършват задължителен одит в съответствие с международните стандарти за одит, приети от Комисията в съответствие с процедурата, предвидена в член 48, параграф 2. Държавите-членки могат да прилагат национален стандарт за одит доколкото Комисията не е приела международен стандарт за одит, покриващ същия предмет. Приетите международни стандарти за одит се публикуват изцяло на всеки един от официалните езици на Общността в Официален вестник на Европейския съюз.
2.
а)
са разработени в рамките на надлежен процес, публичен надзор и прозрачност и са международно общоприети;
б)
допринасят за повишаване равнището на достоверност и качество на годишните и консолидираните счетоводни отчети в съответствие с принципите, установени в член 2, параграф 3 от Директива 78/660/ЕИО и в член 16, параграф 3 от Директива 83/349/ЕИО; и
в)
допринасят за европейското обществено благо.
3. Държавите-членки могат да налагат процедури или изисквания за одит в допълнение към - или в изключителни случаи чрез дерогация от части от - международните стандарти за одит, само ако такива процедури или изисквания произтичат от специфични национални нормативни изисквания, свързани с обхвата на задължителния одит. Държавите-членки гарантират, че съобразяването на такива процедури или изисквания за одит с разпоредбите, предвидени в параграф 2, букви б) и в), и ги съобщават на Комисията и държавите-членки преди тяхното приемане. В изключителен случай на дерогиране на части от международен стандарт за одит държавите-членки съобщават своите специфични национални нормативни изисквания, както и основанията за запазването им, на Комисията и на другите държави-членки поне шест месеца преди тяхното национално приемане или в случай на изисквания, които вече съществуват по време на приемането на международния стандарт за одит, най-късно в тримесечен срок от приемането на съответния международен стандарт за одит.
4. Държавите-членки могат да налагат допълнителни изисквания, свързани със задължителния одит на годишни и консолидирани счетоводни отчети, за срок, който изтича на 29 юни 2010 г.
Член 27
Задължителен одит на консолидирани счетоводни отчети
а)
одиторът на групата носи цялата отговорност за одиторския отчет във връзка с консолидираните счетоводни отчети;
б)
одиторът на групата извършва проверка и води документация за своята проверка на одиторската работа, извършена от одитор(и) от трета страна, задължителен одитор (задължителни одитори), одиторско(и) дружество(а) от трети страни или одиторско(и) дружество(а) за целите на одита на групата. Документацията, съхранявана от одитора на групата, е такава, че да позволи на съответния компетентен орган за проверява подобаващо работата на одитора на групата;
в)
когато компонент на група предприятия се одитира от одитор(и) или одиторско(и) дружество(а) от трета страна, която няма работна уредба съгласно посоченото в член 47, одиторът на групата отговаря за осигуряването на надлежното предоставяне при поискване на публичните надзорни органи на документацията за одиторската работа, извършена от одитора(ите) или одиторското(ите) дружество(а) от трета страна включително работните документи, свързани с одита на групата. С цел гарантиране на такова предоставяне одиторът на групата съхранява копие от такава документация или алтернативно се договаря с одитора(ите) или одиторското(ите) дружество(а) от трета страна за подходящ и неограничен достъп от негова страна при поискване или предприема всяка друга подходяща мярка. Ако законодателни или други пречки възпрепятстват работните документи по одита да бъдат предоставени от трета страна на одитора на групата, документацията, съхранявана от одитора на групата, включва доказателство, че той или тя е предприел/а съответни процедури за получаване на достъп до документацията по одита, като в случай на пречки, които не са със законодателен характер, произтичащи от законодателството на страната, доказателство, подкрепящо съществуването на такава пречка.
Член 28
Отчитане на одита
1. Когато одиторско дружество извършва задължителен одит, одиторският отчет се подписва поне от задължителния(те) одитор(и), извършващ(и) задължителния одит от името на одиторското дружество. При изключителни обстоятелства, държавите-членки могат да предвидят, че този подпис не следва да се разкрива пред обществеността, ако такова разкриване би могло да доведе до непосредствена и съществена заплаха за физическата сигурност на някое лице. Във всеки случай името на участващото лице (имената на участващите лица) се съобщава на съответните компетентни органи.
2. Независимо от член 51а, параграф 1 от Директива 78/660/ЕИО, ако Комисията не е приела общ стандарт за одиторските отчети в съответствие с член 26, параграф 1 от настоящата директива, тя може да приеме в съответствие с процедурата, предвидена в член 48, параграф 2 от настоящата директива, общ стандарт за одиторските отчети по годишните или консолидираните счетоводни отчети, които са били изготвени в съответствие с одобрени международни счетоводни стандарти с цел повишаване на общественото доверие във функцията на одита.
ГЛАВА VI
ГАРАНТИРАНЕ НА КАЧЕСТВОТО
Член 29
Системи за гарантиране на качеството
1.
а)
системата за гарантиране на качеството се организира по такъв начин, че тя е независима от проверяваните задължителни одитори и одиторски дружества и подлежи на публичен надзор съгласно предвиденото в глава VIII;
б)
финансирането на системата за гарантиране на качеството е надеждно и не позволява каквото и да е незаконно въздействие от задължителните одитори или одиторски дружества;
в)
системата за гарантиране на качеството разполага с достатъчни средства;
г)
лицата, които извършват проверките за гарантиране на качеството, имат подходящо професионално образование и съответстващ опит в областта на задължителния одит и финансовото отчитане, съчетано със специфично обучение в областта на проверките за гарантиране на качеството;
д)
изборът на проверяващи лица за конкретни задължения за извършване на проверка за гарантиране на качеството се извършва в съответствие с обективна процедура, разработена по начин, който гарантира липсата на конфликт на интереси между проверяващите лица и проверявания задължителен одитор или одиторско дружество;
е)
обхватът на проверката за гарантиране на качеството, подкрепен със съответна проверка на избрани документи от одита, включва оценка на спазването на приложимите стандарти за одит и на изискванията за независимост, на количеството и качеството на изразходваните средства, на събраните такси за одита и на системата за вътрешен качествен контрол на одиторското дружество;
ж)
в резултат на проверката за гарантиране на качеството се изготвя доклад, който съдържа основните заключения на проверката за гарантиране на качеството;
з)
проверките за гарантиране на качеството се извършват поне веднъж на всеки шест години;
и)
общите резултати от системата за гарантиране на качеството се публикуват всяка година;
й)
препоръките на проверките на качеството се изпълняват от задължителния одитор или от одиторското дружество в разумен срок.
Ако препоръките съгласно буква й) не се изпълняват, задължителният одитор или одиторското дружество подлежи на системата от дисциплинарни мерки или санкции по член 30.
2. Комисията може да приеме в съответствие с процедурата, предвидена в член 48, параграф 2, прилагащи мерки с цел повишаване на общественото доверие във функцията на одита и за гарантиране на единното прилагане на букви а), б) и от д) до й) от параграф 1.
ГЛАВА VII
РАЗСЛЕДВАНИЯ И САНКЦИИ
Член 30
Системи от разследвания и санкции
1. Държавите-членки гарантират наличието на ефективни системи от разследвания и санкции за откриване, коригиране и предотвратяване на неправилно извършване на задължителния одит.
2. Без да се засягат режимите на държавите-членки в областта на гражданската отговорност, държавите-членки предвиждат ефективни, съразмерни и възпиращи санкции по отношение на задължителните одитори и одиторски дружества, когато задължителният одит не се извършва в съответствие с разпоредбите, приети при прилагането на настоящата директива.
3. Държавите-членки предвиждат, че предприетите мерки и наложените санкции на задължителните одитори и одиторски дружества са оповестени на обществеността по подходящ начин. Санкциите включват възможността за оттегляне на одобрението.
Член 31
Отговорност на одиторите
Комисията представя не по-късно от 1 януари 2007 г. доклад за въздействието на съществуващите национални правила за отговорност при извършване на задължителен одит върху европейските капиталови пазари и върху условията за застраховане на задължителните одитори и одиторски дружества включително обективен анализ на ограниченията на финансовата отговорност. Когато е необходимо, Комисията провежда публични консултации. В светлината на този доклад Комисията, ако прецени за необходимо, представя препоръки на държавите-членки.
ГЛАВА VIII
ПУБЛИЧЕН НАДЗОР И РЕГУЛАТОРНИ РАЗПОРЕДБИ МЕЖДУ ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ
Член 32
Принципи на публичния надзор
1. Държавите-членки организират ефективна система за публичен надзор над задължителните одитори и одиторски дружества въз основа на принципите, установени в параграфи 2-7.
2. Всички задължителни одитори и одиторски дружества подлежат на публичен надзор.
3. Системата на публичен надзор се ръководи от лица, които не упражняват дейността, които са известни в областите, свързани със задължителния одит. Държавите-членки могат въпреки това да позволят малцинство от лица, упражняващи дейността, да участват в ръководството на системата за обществен надзор. Лицата, участващи в ръководството на системата на обществен надзор, се избират в съответствие с независима и прозрачна процедура за номиниране.
4.
а)
одобрението и регистрирането на задължителните одитори и одиторски дружества;
б)
приемането на стандарти за професионална етика, вътрешен качествен контрол на одиторските дружества и на извършването на одита, и
в)
продължаващото обучение, системите за гарантиране на качеството и за разследване и дисциплинарни мерки.
5. Системата на публичен надзор има правото, когато е необходимо, да провежда разследвания във връзка със задължителните одитори и одиторски дружества и правото да предприема съответни мерки.
6. Системата на публичен надзор е прозрачна. Това включва публикуване на годишните работни програми и доклади за дейността.
7. Системата на публичен надзор се финансира адекватно. Финансирането на системата на публичен надзор е надеждна и не позволява каквото и да е незаконно въздействие от задължителните одитори или одиторски дружества.
Член 33
Сътрудничество между системите за публичен надзор на общностно равнище
Държавите-членки гарантират регулаторните договорености на системите за обществен надзор да позволяват ефективно сътрудничество на общностно равнище по отношение на надзорните дейности на държавите-членки. За тази цел всяка държава-членка определя звено, което изрично отговаря за това сътрудничество.
Член 34
Взаимно признаване на регулаторните договорености между държавите-членки
1. Регулаторните договорености на държавите-членки спазват принципа на регулиране от страната по произход и надзор от държавата-членка, в която задължителният одитор или одиторско дружество е одобрено и където е седалището на одитираното дружество.
2. В случай на задължителен одит на консолидирани счетоводни отчети държавата-членка, която изисква задължителния одит на консолидираните счетоводни отчети, не може да налага допълнителни изисквания във връзка със задължителния одит относно регистрацията, проверката на гарантирането на качеството, стандартите за одит, професионалната етика и независимостта на задължителен одитор или одиторско дружество, извършващо задължителен одит на дъщерно дружество, установено в друга държава-членка.
3. В случай на дружество, чиито ценни книжа се търгуват на регулиран пазар в държава-членка, различна от тази, в която е седалището на дружеството, държавата-членка, в която ценните книжа се търгуват, не може да налага никакви допълнителни изисквания във връзка със задължителния одит относно регистрацията, проверката на гарантиране на качеството, стандартите за одит, професионалната етика и независимостта на задължителен одитор или одиторско дружество, извършващо задължителен одит на годишните или консолидираните счетоводни отчети на това дружество.
Член 35
Определяне на компетентни органи
1. Държавите-членки определят един или повече компетентни органи за целите на изпълнение на задачите, предвидени в настоящата директива. Държавите-членки информират Комисията за тяхното определяне.
2. Компетентните органи се организират по начин, който гарантира избягване на конфликт на интереси.
Член 36
Професионална тайна и регулаторно сътрудничество между държавите-членки
1. Компетентните органи на държавите-членки, които отговарят за одобрението, регистрацията, гарантирането на качеството, инспектирането и дисциплинарните мерки, си сътрудничат помежду си, когато това е необходимо, за целите на осъществяването на техните съответни отговорности съгласно настоящата директива. Компетентните органи в държавата-членка, която отговаря за одобрението, регистрацията, гарантирането на качеството, инспектирането и дисциплинарните мерки, оказва съдействие на компетентните органи в другите държави-членки. По-специално, компетентните органи обменят информация и си сътрудничат при разследвания, свързани с извършването на задължителен одит.
2. Задължението за професионална тайна се прилага по отношение на всички лица, които са наети или които са били наети от компетентните органи. Информацията, обхваната от професионална тайна, не може да бъде оповестявана пред което и да е друго лице или орган освен по силата на законовите, подзаконовите или административните разпоредби на държава-членка.
3. Параграф 2 не възпрепятства обмен на поверителна информация между компетентните органи. Обменената по такъв начин информация се обхваща от задължение за професионална тайна, на което подлежат лицата, които са наети или били наети от компетентните органи.
4. При поискване компетентните органи предоставят без неоснователно забавяне всяка информация, която е поискана за целите, посочени в параграф 1. Когато е необходимо, компетентните органи, които получават такова искане, предприемат без неоснователно забавяне необходимите мерки за събиране на исканата информация. Предоставената по такъв начин информация се обхваща от задължение за професионална тайна, на което подлежат лицата, които са наети или били наети от компетентните органи.
Ако компетентният орган, към който е отправено искането, не е в състояние да предостави исканата информация без неоснователно забавяне, той нотифицира компетентния орган, отправил искането, за причините за това.
а)
предоставянето на информация може да се отрази неблагоприятно на суверенитета, сигурността или обществения ред на държавата-членка, към която е отправено искането или да наруши правилата за националната сигурност; или
б)
образувано е съдебно производство по отношение на същите действия и срещу същите задължителни одитори или одиторски дружества пред органите на държавата-членка, към която е отправено искането; или
в)
прието е окончателно съдебно решение по отношение на същите действия и срещу същите задължителни одитори или одиторски дружества от компетентните органи на държавата-членка, към която е отправено искането.
Без да се засягат задълженията, на които те подлежат в хода на съдебно производство, компетентните органи, които получават информация по силата на параграф 1, могат да я използват само за упражняване на своите функции в приложното поле на настоящата директива и в контекста на административното или съдебното производство, изрично свързано с упражняването на тези функции.
5. Когато компетентен орган прецени, че на територията на друга държава-членка се извършват дейности в нарушение на настоящата директива, той нотифицира компетентния орган на другата държава за това заключение по възможно най-подробен начин. Компетентният орган на другата държава-членка предприема необходимите мерки. Той информира нотифициращия компетентен орган за резултата и, доколкото това е възможно, за съществени временни развития.
6. Компетентен орган на една държава-членка може също така да поиска да бъде извършено разследване от компетентен орган на друга държава-членка на територията на последната.
Освен това той може да поиска на част от неговия персонал да бъде разрешено да придружава компетентния орган на тази друга държава-членка, където се провежда разследването.
Цялостното извършване на разследването подлежи на пълен контрол от страна на държавата-членка, на чиято територия то се извършва.
а)
такова разследване може да се отрази неблагоприятно на суверенитета, сигурността или обществения ред на държавата-членка, към която е отправено искането; или
б)
образувано е съдебно производство по отношение на същите действия и срещу същите задължителни одитори или одиторски дружества пред органите на запитаната държава-членка; или
в)
прието е окончателно съдебно решение по отношение на същите действия и срещу същите задължителни одитори или одиторски дружества от компетентните органи на запитаната държава-членка.
7. В съответствие с процедурата, посочена в член 48, параграф 2, Комисията може да приеме прилагащи мерки с цел улесняване на сътрудничеството между компетентните органи във връзка с процедурите за обмен на информация и условията за извършване на презгранични разследвания, предвидени в параграфи 2-4 от настоящия член.
ГЛАВА IХ
НАЗНАЧАВАНЕ И УВОЛНЯВАНЕ
Член 37
Назначаване на задължителен одитор или одиторско дружество
1. Задължителният одитор или одиторското дружество се назначават от общото събрание на акционерите или от членовете на одитираното дружество.
2. Държавите-членки могат да разрешат алтернативни системи или условия за назначаване на задължителен одитор или одиторско дружество, при условие че тези системи или условия имат за цел да осигурят независимостта на задължителния одитор или одиторското дружество от изпълнителните членове на административния орган или от управителния орган на одитираното дружество.
Член 38
Уволнение на и подаване на оставка от задължителни одитори или одиторски дружества
1. Държавите-членки гарантират, че задължителните одитори или одиторски дружества могат да бъдат уволнявани само при наличие на подходящи основания. Различието в гледната точка относно счетоводното третиране или процедурата на одита не представлява подходящо основание за уволнение.
2. Държавите-членки гарантират, че одитираното дружество и задължителният одитор или одиторското дружество съобщават на органа или органите, отговарящи за публичния надзор, за уволнение или оставка на задължителния одитор или одиторското дружество по време на мандата и дават съответно обяснение за причините за това.
ГЛАВА Х
СПЕЦИАЛНИ РАЗПОРЕДБИ ПО ОТНОШЕНИЕ НА ЗАДЪЛЖИТЕЛНИЯ ОДИТ НА ЮРИДИЧЕСКИ ЛИЦА, ИЗВЪРШВАЩИ ДЕЙНОСТИ ОТ ОБЩЕСТВЕН ИНТЕРЕС
Член 39
Прилагане по отношение на невписани юридически лица, извършващи дейности от обществен интерес
Държавите-членки могат да освободят юридическите лица, извършващи дейности от обществен интерес, които не са емитирали прехвърляеми ценни книжа, които са допуснати до търгуване на регулиран пазар по смисъла на член 4, параграф 1, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО, и техния/те задължителен/и одитор/и или одиторско/и дружество/а от едно или повече изисквания в настоящата глава.
Член 40
Доклад за прозрачността
1.
а)
описание на правната структура и на собствеността;
б)
когато одиторското дружество принадлежи към мрежа, описание на мрежата и на правната и структурни договорености в мрежата;
в)
описание на ръководната структура на одиторското дружество;
г)
описание на вътрешната система за качествен контрол на одиторското дружество и отчет на административния или управителния орган за ефективността на нейното функциониране;
д)
посочване на датата на последната проверка за гарантиране на качеството, както е посочено в член 29;
е)
списък на юридическите лица, извършващи дейности от обществен интерес, на които одиторското дружество е извършило задължителен одит през предходната финансова година;
ж)
декларация за практиките на одиторското дружество, свързани с независимостта, с която декларация също така се потвърждава, че е била извършена вътрешна проверка на спазване изискванията, свързани с независимостта;
з)
декларация за следваната политика от одиторското дружество по отношение на продължаващото обучение на задължителните одитори, посочени в член 13;
и)
финансова информация, сочеща значимостта на одиторското дружество, като общ оборот, разделен на такси от задължителен одит на годишни и консолидирани счетоводни отчети и такси, събирани за други гаранционни услуги и такси за данъчно консултиране и други такси, различни от одиторски услуги;
й)
информация относно основата на възнаграждението на партньорите.
Държавите-членки могат при изключителни обстоятелства да не прилагат изискването в буква е), доколкото това е необходимо за намаляване на непосредствена и сериозна заплаха за физическата сигурност на някое лице.
2. Докладът за прозрачност се подписва от задължителния одитор или одиторското дружество според случая. Това може да бъде извършено например чрез електронен подпис съгласно определението в член 2, параграф 1 от Директива 1999/93/ЕО.
Член 41
Одиторски комитет
1. Всяко юридическо дружество, извършващо дейност от обществен интерес, има одиторски комитет. Държавите-членки определят дали одиторските комитети трябва да бъдат съставени от членове на административния орган, които не са изпълнителни членове и/или от членове на надзорния орган на одитираното дружество и/или от членове, назначени от общото събрание на одитираното дружество. Поне един член на одиторския комитет е независим и притежава компетентност в областта на счетоводството и/или одита.
В юридическите лица, извършващи дейности от обществен интерес, които отговарят на изискванията на член 2, параграф 1, буква е) от Директива 2003/71/ЕО (20), държавите-членки могат да разрешат функциите, възложени на одиторски комитет, да бъдат изпълнявани от административния или надзорния съвет като цяло, при условие че когато председателят на такъв орган е изпълнителен член, той или тя няма да бъде председател на одиторския комитет.
inter alia
а)
наблюдава процеса на финансово отчитане;
б)
наблюдава ефективността на вътрешния контрол на дружеството, системите за вътрешен одит, когато това е приложимо и за системи за управление на риска;
в)
наблюдава задължителния одит на годишните и консолидираните счетоводни отчети;
г)
преразглежда и наблюдава независимостта на задължителния одитор или на одиторското дружество, и по-специално предоставянето на допълнителни услуги на одитираното дружество.
3. За юридическото лице, извършващо дейности от обществен интерес, предложението на административния или надзорния орган за назначаване на задължителен одитор или на одиторско дружество се основава на препоръка на одиторския комитет.
4. Задължителният одитор или одиторското дружество докладва на одиторския комитет по основните въпроси, произтичащи от задължителния одит, и по-специално за съществените слабости във вътрешния контрол във връзка с процеса на финансово отчитане.
5. Държавите-членки могат да разрешат или да вземат решение разпоредбите, предвидени в параграфи 1-4, да не се прилагат по отношение на всяко юридическо лице, извършващо дейности от обществен интерес, което има орган, изпълняващ равностойни функции на одиторски комитет, създаден и функциониращ в съответствие с разпоредбите, които са в сила в държавата-членка, в която е регистрирано дружеството, което ще бъде одитирано. В такъв случай дружеството оповестява органа, който извършва тези функции и как той е съставен.
6.
а)
всяко юридическо лице, извършващо дейности от обществен интерес, което е дъщерно предприятие по смисъла на член 1 от Директива 83/349/ЕИО, ако юридическото лице спазва изискванията в параграфи 1-4 на равнище група;
б)
всяко юридическо лице, извършващо дейности от обществен интерес, което е предприятие за колективно инвестиране, както е определено в член 1, параграф 2 от Директива 85/611/ЕИО. Държавите-членки могат също така да освободят юридически лица, извършващи дейности от обществен интерес, чийто единствен предмет е колективно инвестиране на капитал, предоставен от обществеността, които оперират на принципа на разпределение на риска и които не целят поемане на законен или управленски контрол, над който и да е от емитентите на неговите базисни инвестиции, при условие че тези предприятия за колективно инвестиране са получили разрешение и подлежат на надзор от страна на компетентните органи и че те имат депозитар, изпълняващ функции, равностойни на тези съгласно Директива 85/611/ЕИО;
в)
всяко юридическо лице, извършващо дейности от обществен интерес, чиято единствена стопанска дейност е да действа като емитент на ценни книжа, обезпечени с активи, съгласно определението в член 2, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 809/2004 на Комисията (21). В такива случаи държавата-членка изисква от дружеството да обясни на обществеността причините, поради които то счита за нецелесъобразно да има или одиторски комитет или административен или надзорен орган, на който е поверено извършването на функциите на одиторски комитет;
г)
всяка кредитна институция по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 2000/12/ЕО, чиито акции не са допуснати за търгуване на регулиран пазар на държава-членка по смисъла на член 4, параграф 1, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО и което непрекъснато или трайно е емитирало само дългови ценни книжа, при условие че номиналният размер на всички такива дългови ценни книжа остава под 100 000 000 EUR и че то не е публикувало проспект съгласно Директива 2003/71/ЕО.
Член 42
Независимост
1.
а)
потвърждават ежегодно в писмена форма пред одиторския комитет своята независимост от одитираното юридическо лице, извършващо дейности от обществен интерес;
б)
разкриват ежегодно пред одиторския комитет всички допълнителни услуги, предоставени на одитираното дружество; и
в)
обсъждат с одиторския комитет заплахите за тяхната независимост и гаранциите, приложени за смекчаване на тези заплахи, съгласно документираното от тях в изпълнение на член 22, параграф 3.
2. Държавите-членки гарантират, че основния/те партньор/и по одита, който/които отговаря/т за извършването на задължителен одит изпълняват поред задължението за одитиране в максимален срок с продължителност от седем години от датата на назначаване и да му/им бъде разрешено да участва/т в одит на одитираното дружество след срок от най-малко две години.
3. На задължителния одитор или на основния партньор по одита, който извършва задължителен одит от името на одиторско дружество, не се разрешава да заема ключова ръководна позиция в одитираното дружество преди изтичането на срок от минимум две години от момента, в който той или тя е подал/а оставка като задължителен одитор или основен партньор по одита от задължението за извършване на одит.
Член 43
Гарантиране на качеството
Проверката за гарантиране на качеството, посочено в член 29, се извършва най-малко веднъж на всеки три години за задължителни одитори или одиторски дружества, които извършват задължителен одит на юридически лица, извършващи дейност от обществен интерес.
ГЛАВА ХI
МЕЖДУНАРОДНИ АСПЕКТИ
Член 44
Одобрение на одитори от трети страни
1. При спазване на реципрочност компетентните органи на държава-членка могат да одобрят одитор от трета страна като задължителен одитор, ако това лице е представило доказателства, че той или тя отговаря на изисквания, равностойни на тези, предвидени в членове 4, и от 6 до 13.
2. Компетентните органи на държава-членка, преди да предоставят одобрение на одитор от трета страна, който отговаря на изискванията на параграф 1, прилагат изискванията, предвидени в член 14.
Член 45
Регистрация и надзор на одитори и одиторски дружества от трети страни
1. Компетентните органи на държава-членка регистрират в съответствие с членове 15-17 всеки одитор и одиторско дружество от трета страна, който представя одиторски отчет, свързан с годишни или консолидирани счетоводни отчети на дружество, учредено извън Общността, чиито прехвърляеми ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар на тази държава-членка по смисъла на член 4, параграф 1, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО, освен когато дружеството е емитент изключително на дългови ценни книжа, допуснати за търгуване на регулиран пазар в държава-членка, по смисъла на член 2, параграф 1, буква б) от Директива 2004/109/ЕО (22), чиято деноминация на единица е поне 50 000 EUR, или в случай на дългови ценни книжа, деноминирани в друга валута - равностойността на поне 50 000 EUR в датата на емитиране.
2. Прилагат се членове 18 и 19.
3. Държавите-членки подлагат регистрираните одитори и одиторски дружества от трети страни на своите системи за надзор, на своите системи за гарантиране на качеството и на своите системи за разследване и санкции. Държава-членка може да освободи регистриран одитор или одиторско дружество от трета страна от подлагането му на системата за гарантиране на качеството, ако система за гарантиране на качеството на друга държава-членка или на третата страна, която е била оценена като равностойна в съответствие с член 46, е извършила проверка на качеството на съответния одитор или одиторско дружество от трета страна през предходните три години.
4. Без да се засяга член 46, одиторските отчети, свързани с годишни счетоводни отчети или консолидирани счетоводни отчети по параграф 1 от настоящия член, издадени от одитори или одиторски дружества от трети страни, които не са регистрирани в държавата-членка, нямат правна сила в тази държава-членка.
5.
а)
то отговаря на изисквания, които са равностойни на тези, предвидени в член 3, параграф 3;
б)
мнозинството от членовете на административния или управителния орган на одиторското дружество от трета страна отговаря на изисквания, които са равностойни на тези, предвидени в членове 4-10;
в)
одиторът от трета страна, извършващ одита от името на одиторско дружество от трета страна, отговаря на изисквания, които са равностойни на тези, предвидени в членове 4-10;
г)
одитът на годишните или консолидираните счетоводни отчети, както е посочено в параграф 1, се извършва в съответствие с международните стандарти за одит, посочени в член 26, както и с изискванията, предвидени в членове 22, 24 и 25, или с равностойни стандарти и изисквания;
д)
то публикува на своята интернет страница годишен доклад за прозрачността, който включва информацията, посочена в член 40 или то спазва равностойни изисквания за оповестяване.
6. С цел гарантиране на единното прилагане на параграф 5, буква г) посочената в тази разпоредба равностойност се оценява от Комисията в сътрудничество с държавите-членки и за това се взема решение от Комисията в съответствие с процедурата, предвидена в член 48, параграф 2. Преди такова решение на Комисията държавите-членки могат да оценяват равностойността, посочена в параграф 5, буква г), доколкото Комисията не се е произнесла с решение.
Член 46
Дерогация в случай на равностойност
1. Държавите-членки могат да не приложат или да изменят изискванията в член 45, параграфи 1 и 3 въз основа на реципрочност, само ако одиторите или одиторските дружества от трети страни подлежат на системи за публичен надзор, гарантиране на качеството и разследвания и санкции в третата страна, които отговарят на изисквания, равностойни на тези от членове 29, 30 и 32.
2. С цел гарантиране единното прилагане на параграф 1 от настоящия член равностойността, посочена в него, се оценява от Комисията в сътрудничество с държавите-членки и за това се взема решение от Комисията в съответствие с процедурата, предвидена в член 48, параграф 2. Държавите-членки могат да оценяват равностойността по параграф 1 или да се позовават на оценки, извършени от други държави-членки, доколкото Комисията не се е произнесла с решение. Ако Комисията прецени, че изискването за равностойност, посочено в параграф 1 от настоящия член не е спазено, тя може да разреши на засегнатите одитори и одиторски дружества да продължат да извършват своите дейности съгласно съответните изисквания на държавата-членка за времето на подходящ преходен период.
3.
а)
своите оценки на равностойността, посочена в параграф 2; и
б)
основните елементи на своите договорености за сътрудничество със системите за публичен надзор, гарантиране на качеството и разследвания и санкции на третите страни, на основата на параграф 1.
Член 47
Сътрудничество с компетентните органи на трети страни
1.
а)
тези работни документи по одита и други документи са свързани с одит на дружества, които са емитирали ценни книжа в тази трета страна, или които представляват част от група, която изготвя консолидираните счетоводни отчети в тази трета страна;
б)
прехвърлянето се осъществява чрез компетентните органи на страната по произход до компетентните органи на тази трета страна и по тяхно искане;
в)
компетентните органи на съответната трета страна отговарят на изисквания, които са обявени за адекватни съгласно параграф 3;
г)
налице са действащи договорености на основата на реципрочност, договорена между съответните компетентни органи;
д)
прехвърлянето на лични данни на третата страна е в съответствие с глава IV от Директива 95/46/ЕО.
2.
а)
предоставянето от компетентните органи на обосновка на целите на искането за работните документи по одита и за други документи;
б)
подлагането на лицата, които са наети или са били наети от компетентните органи на трета страна, и които получават информацията, на задължение за професионална тайна;
в)
компетентните органи на трета страна могат да използват работните документи по одита и другите документи само за упражняване на своите функции на публичен надзор, гарантиране на качеството и разследвания, които отговарят на изисквания, равностойни на тези от членове 29, 30 и 32;
г)
искането от компетентния орган на трета страна за работни документи по одита или за други документи, държани от задължителен одитор или одиторско дружество, може да бъде отказано:
-
когато предоставянето на тези работни документи би се отразило неблагоприятно на суверенитета, сигурността или обществения ред на държавата-членка, към която е отправено искането, или
-
когато вече е образувано съдебно производство по отношение на същите действия и между същите страни пред органите на държавата-членка, към която е отправено искането.
3. За адекватността, посочена в параграф 1, буква в), Комисията взема решение в съответствие с процедурата, предвидена в член 48, параграф 2, с цел улесняване на сътрудничеството между компетентните органи. Оценката на адекватността се извършва в сътрудничество с държавите-членки и се основава на изискванията на член 36 или на равностойни по същество функционални резултати. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за привеждане в съответствие с решението на Комисията.
4.
а)
е образувано разследване от компетентните органи в тази трета страна;
б)
прехвърлянето не противоречи на задълженията, които задължителните одитори и одиторските дружества са длъжни да спазват във връзка с прехвърлянето на работни документи по одита и други документи на компетентния орган по тяхната страна по произход;
в)
налице са действащи договорености с компетентните органи на тази трета страна, която позволява на компетентните органи в държавата-членка реципрочен директен достъп до работни документи по одита и други документи на одиторски дружества от тази трета страна;
г)
запитващият компетентен орган на третата страна информира предварително компетентния орган на страната по произход на задължителния одитор или одиторско дружество всяко пряко искане за информация, като посочва причините за това;
д)
условията, посочени в параграф 2, са спазени.
5. Комисията може в съответствие с процедурата, предвидена в член 48, параграф 2, да определи изключителните случаи по параграф 4 от настоящия член с цел улесняване сътрудничеството между компетентните органи и гарантиране на единно прилагане на параграф 4 от настоящия член.
6. Държавите-членки съобщават на Комисията действащите договорености, посочени в параграфи 1 и 4.
ГЛАВА ХII
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 48
Процедура на комитета
1. Комисията се подпомага от комитет (наричан по-долу „Комитетът“).
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Срокът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
4. Без да се засягат вече приети прилагащи мерки и с изключение на разпоредбите, предвидени в член 26, при изтичането на двугодишен срок след приемането на настоящата директива, но не по-късно от 1 април 2008 г., прилагането на разпоредбите ѝ, изискващи приемане на технически правила, изменения и решения в съответствие с параграф 2, се преустановява. По предложение на Комисията Европейският парламент и Съветът могат да подновят съответните разпоредби в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора и за тази цел те ги преразглеждат преди изтичането на срока или на датата, посочена по-горе.
Член 49
Изменение на Директива 78/660/ЕИО и Директива 83/349/ЕИО
1.
а)
В член 43, параграф 1 се добавя нова точка 15 със следното съдържание:
„(15) поотделно сумата на таксите за финансовата година, събрани от задължителния одитор или одиторско дружество за задължителен одит на годишни счетоводни отчети, сумата на таксите, събирани за други гаранционни услуги, сумата на таксите, събирани за данъчни консултантски услуги и сумата на таксите, събирани за услуги, несвързани с одита.
Държавите-членки могат да предвидят, че това изискване не се прилага, когато дружеството е включено в консолидирани счетоводни отчети, съставянето на които се изисква съгласно член 1 от Директива 83/349/ЕИО, при условие че тази информация е представена в бележките към консолидираните счетоводни отчети.“
б)
Член 44, параграф 1 се изменя, както следва:
„1. Държавите-членки могат да разрешат на дружествата съгласно член 11 да съставят съкратени бележки по своите счетоводни отчети без информацията, изисквана съгласно член 43, параграф 1, точки 5-12, 14, буква а) и 15. Въпреки това в бележките трябва да оповестена информацията, посочена в член 43, параграф 1, точка 6 за всички съответни позиции.“
в)
Член 45, параграф 2 се заменя със следния текст:
„2. Параграф 1, буква б) се прилага също така към информацията, посочена в член 43, параграф 1, точка 8.
Държавите-членки могат да разрешат на дружествата по член 27 да пропуснат оповестяването на информацията, посочена в член 43, параграф 1, точка 8. Държавите-членки могат също така да разрешат на дружествата, посочени в член 27, да пропуснат оповестяването на информацията, посочена в член 43, параграф 1, точка 15, при условие че тази информация е предоставена на системата за публичен надзор, посочена в член 32 от Директива 2006/43/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 г. относно задължителния одит на годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети (23), при поискване от такава система за публичен надзор.
2. В член 34 от Директива 83/349/ЕИО се добавя следната точка:
„(16)
поотделно сумата на таксите за финансовата година, събрани от задължителния одитор или одиторско дружество за задължителен одит на годишни счетоводни отчети, сумата на таксите, събирани за други гаранционни услуги, сумата на таксите, събирани за данъчни консултантски услуги и сумата на таксите, събирани за услуги, несвързани с одита.“
Член 50
Отмяна на Директива 84/253/ЕИО
Директива 84/253/ЕИО се отменя от 29 юни 2006 г. Позоваванията на отменената директива се разглеждат като позовавания на настоящата директива.
Член 51
Преходна разпоредба
Задължителните одитори или одиторските дружества, които са били одобрени от компетентните органи на държавите-членки в съответствие с Директива 84/253/ЕИО преди влизането в сила на разпоредбите, предвидени в член 53, параграф 1, се считат за одобрени в съответствие с настоящата директива.
Член 52
Минимална хармонизация
Държавите-членки, които изискват задължителен одит, могат да наложат по-строги изисквания, освен ако в настоящата директива не е предвидено друго.
Член 53
Транспониране
1. Държавите-членки приемат разпоредбите, необходими за да се съобразят с настоящата директива, не по-късно от 29 юни 2008 г. Те незабавно информират Комисията за това.
2. Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
3. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 54
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 55
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 17 май 2006 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2006/43/EY,
annettu 17 päivänä toukokuuta 2006,
tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteisestä tilintarkastuksesta, direktiivien 78/660/ETY ja 83/349/ETY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 84/253/ETY kumoamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 44 artiklan 2 kohdan g alakohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä 25 päivänä heinäkuuta 1978 annetussa neljännessä neuvoston direktiivissä 78/660/ETY (3), konsolidoiduista tilinpäätöksistä 13 päivänä kesäkuuta 1983 annetussa seitsemännessä neuvoston direktiivissä 83/349/ETY (4), pankkien ja muiden rahoituslaitosten tilinpäätöksestä ja konsolidoidusta tilinpäätöksestä 8 päivänä joulukuuta 1986 annetussa neuvoston direktiivissä 86/635/ETY (5) sekä vakuutusyritysten tilinpäätöksistä ja konsolidoiduista tilinpäätöksistä 19 päivänä joulukuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/674/ETY (6) vaaditaan, että yhden tai useamman henkilön, joka on hyväksytty tilintarkastajaksi, on tarkastettava tilinpäätös tai konsolidoitu tilinpäätös.
(2)
Lakisääteisistä tilintarkastuksista vastaavien henkilöiden hyväksymisestä säädetään lakisääteisten tilintarkastusten suorittamisesta vastuussa olevien henkilöiden hyväksymisestä 10 päivänä huhtikuuta 1984 annetussa kahdeksannessa neuvoston direktiivissä 84/253/ETY (7).
(3)
Koska yhteisöllä ei ollut yhdenmukaista lähestymistapaa lakisääteiseen tilintarkastukseen, komissio ehdotti vuonna 1998 antamassaan tiedonannossa (Lakisääteinen tilintarkastus Euroopan unionissa: tie eteenpäin (8)) tilintarkastuskomitean perustamista suunnittelemaan jatkotoimia tiiviissä yhteistyössä tilintarkastusalan ja jäsenvaltioiden kanssa.
(4)
Komissio julkaisi kyseisen komitean työn pohjalta 15 päivänä marraskuuta 2000 suosituksen lakisääteisen tilintarkastuksen laadunvarmistuksen vähimmäisvaatimuksista Euroopan unionissa (9) ja 16 päivänä toukokuuta 2002 suosituksen tilintarkastajan riippumattomuuden perusperiaatteista EU:ssa (10).
(5)
Tällä direktiivillä on tarkoitus pitkälti, joskaan ei kokonaisuudessaan, yhdenmukaistaa lakisääteistä tilintarkastusta koskevat vaatimukset. Lakisääteistä tilitarkastusta edellyttävät jäsenvaltiot voivat asettaa tiukempia vaatimuksia, ellei tässä direktiivissä toisin säädetä.
(6)
Lakisääteisten tilintarkastajien tämän direktiivin mukaisesti hankkimaa pätevyyttä olisi pidettävä samanarvoisena. Jäsenvaltioilla ei siis pitäisi olla enää mahdollisuutta vaatia, että äänten enemmistön on tilintarkastusyhteisössä oltava paikallisesti hyväksytyillä tilintarkastajilla tai että tilintarkastusyhteisön hallinto- tai johtoelimen jäsenten enemmistön on oltava paikallisesti hyväksyttyjä.
(7)
Lakisääteinen tilintarkastus edellyttää riittäviä tietoja muun muassa yhtiö- ja vero-oikeudesta sekä sosiaalilainsäädännöstä. Toisesta jäsenvaltiosta tulevan tilintarkastajan tällaisen tietämyksen taso tulisi testata ennen kuin hänet voidaan hyväksyä.
(8)
Kolmansien osapuolien suojaamiseksi tiedot kaikista hyväksytyistä tilintarkastajista ja tilintarkastusyhteisöistä olisi kirjattava rekisteriin, joka on julkisesti nähtävissä ja sisältää perustiedot lakisääteisistä tilintarkastajista ja tilintarkastusyhteisöistä.
(9)
Lakisääteisten tilintarkastajien olisi noudatettava erittäin tiukkoja eettisiä normeja. Tämän vuoksi heidän pitäisi olla ammattietiikkaa koskevien vaatimusten alaisia, jotka koskevat ainakin heidän yleisen edun mukaista tehtäväänsä, rehellisyyttään ja objektiivisuuttaan sekä ammatillista pätevyyttään ja huolellisuuttaan. Lakisääteisten tilintarkastajien yleisen edun mukainen tehtävä tarkoittaa sitä, että henkilöiden ja laitosten on yleisemminkin voitava luottaa heidän työnsä laatuun. Korkeatasoinen tilintarkastus edistää markkinoiden sääntöjenmukaista toimintaa parantamalla tilinpäätösten oikeellisuutta ja tehokkuutta. Komissio voi hyväksyä vähimmäisstandardeina ammattietiikkaa koskevia täytäntöönpanotoimenpiteitä. Tässä yhteydessä se voisi ottaa huomioon IFAC:n eettisissä säännöissä (IFAC Code of Ethics) olevat periaatteet.
(10)
On tärkeää, että lakisääteiset tilintarkastajat ja tilintarkastusyhteisöt kunnioittavat asiakkaidensa yksityisyyttä. Heidän pitäisi tämän vuoksi noudattaa luottamuksellisuutta ja salassapitovelvollisuutta koskevia tiukkoja sääntöjä, mikä ei kuitenkaan saisi haitata tämän direktiivin asianmukaista täytäntöönpanoa. Luottamuksellisuutta koskevia sääntöjä olisi sovellettava myös lakisääteisiin tilintarkastajiin tai tilintarkastusyhteisöihin, jotka eivät enää osallistu tietyn tilintarkastustoimeksiannon suorittamiseen.
(11)
Tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen pitäisi toimia riippumattomasti suorittaessaan lakisääteistä tilintarkastusta. Ne voivat ilmoittaa tarkastettavalle yhteisölle tilintarkastuksen yhteydessä esiin nousevista seikoista, mutta niiden tulisi pidättyä tarkastettavan yhteisön sisäisistä päätöksentekoprosesseista. Jos ne joutuvat tilanteeseen, jossa niiden riippumattomuuteen kohdistuvat uhat ovat kyseisten uhkien lieventämiseksi sovellettujen varotoimien jälkeenkin liian merkittäviä, niiden olisi luovuttava tai pidätyttävä tilintarkastustoimeksiannosta. Tilintarkastajan riippumattomuuden vaarantavasta suhteesta tehtävä johtopäätös voi vaihdella riippuen siitä, onko kyseessä tilintarkastajan ja tarkastettavan yhteisön vai ketjun ja tarkastettavan yhteisön välinen suhde. Kun 2 artiklan 14 kohdan mukaisen osuuskunnan tai direktiivin 86/635/ETY 45 artiklassa tarkoitetun vastaavan yksikön edellytetään tai sallitaan kansallisten säännösten mukaan olevan voittoa tuottamattoman tilintarkastusyhteisön jäsen, objektiivinen, harkitseva ja asioihin perehtynyt osapuoli ei päättelisi, että jäsenyyteen pohjautuva suhde vaarantaa lakisääteisen tilintarkastajan riippumattomuuden edellyttäen, että kun tällainen tilintarkastusyhteisö suorittaa jonkin jäsenensä lakisääteistä tilintarkastusta, riippumattomuuden periaatetta sovelletaan tilintarkastuksen suorittaviin tilintarkastajiin sekä sellaisiin henkilöihin, jotka saattavat olla sellaisessa asemassa, että he voivat vaikuttaa lakisääteiseen tilintarkastukseen. Esimerkkeinä lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön riippumattomuuteen kohdistuvista uhista voidaan mainita tarkastettavaan yhteisöön liittyvä välitön tai välillinen taloudellinen etu ja muiden oheispalvelujen tarjoaminen. Tarkastettavalta yhteisöltä vastaanotettujen palkkioiden määrä ja/tai niiden rakenne voi myös uhata lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön riippumattomuutta. Kyseisten uhkien lieventämiseksi tai poistamiseksi sovellettavia varotoimia ovat muun muassa kiellot, rajoitukset, muut ohjeet ja menettelytavat sekä tietojen ilmoittaminen. Lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen olisi kieltäydyttävä sellaisten muiden oheispalvelujen tarjoamisesta, jotka vaarantavat niiden riippumattomuuden. Komissio voi hyväksyä vähimmäisstandardeina riippumattomuutta koskevia täytäntöönpanotoimenpiteitä. Komissio voi tässä yhteydessä ottaa huomioon edellä mainitussa 16 päivänä toukokuuta 2002 annetussa suosituksessa olevat periaatteet. Lakisääteisten tilintarkastajien riippumattomuuden määrittäminen edellyttää, että käsite ”ketju”, jossa tilintarkastajat toimivat, on selkeä. Siinä on otettava huomioon erilaiset olosuhteet, kuten tapaukset, jotka voidaan rakenteensa puolesta määritellä ketjuksi, koska tarkoituksena on jakaa voittoa tai kustannuksia. Ketjun olemassaolon osoittamista koskevia kriteereitä olisi arvioitava ja punnittava kaikkien tiedossa olevien todellisten olosuhteiden perusteella, kuten ottaen huomioon se, onko olemassa yhteisiä vakioasiakkaita.
(12)
Oman työn tarkastamisen tai oman edun tapauksessa olisi pikemminkin jäsenvaltion kuin lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön tehtävä päättää - tarvittaessa lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön riippumattomuuden suojaamiseksi - olisiko lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön luovuttava tai pidätyttävä tilintarkastustoimeksiannosta tilintarkastusasiakkaidensa suhteen. Tämä ei kuitenkaan saisi johtaa tilanteeseen, jossa jäsenvaltioilla on yleinen velvollisuus estää lakisääteisiä tilintarkastajia tai tilintarkastusyhteisöjä tarjoamasta oheispalveluja tilintarkastusasiakkailleen. Sen määrittämiseksi, onko lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön oman työn tarkastamisen tai oman edun tapauksessa asianmukaista olla suorittamatta lakisääteistä tilintarkastusta lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön riippumattomuuden suojaamiseksi, olisi otettava huomioon muun muassa se, onko tarkastettava yleisen edun kannalta merkittävä yhteisö laskenut liikkeeseen siirtokelpoisia arvopapereita, jotka on hyväksytty kaupankäynnin kohteeksi rahoitusvälineiden markkinoista 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY (11) 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa tarkoitetuilla säännellyillä markkinoilla.
(13)
On tärkeää varmistaa yhteisön oikeuden edellyttämien tilintarkastusten yhdenmukainen korkea laatu. Lakisääteiset tilintarkastukset olisi tämän vuoksi suoritettava kansainvälisten tilintarkastusstandardien mukaisesti. Kansainvälisten tilintarkastusstandardien täytäntöön panemisesta yhteisössä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (12) mukaisesti. Tilintarkastusasioiden teknisen komitean tai työryhmän pitäisi avustaa komissiota kansainvälisten tilintarkastusstandardien teknisen asianmukaisuuden arvioinnissa, johon myös jäsenvaltioiden julkisten valvontaelinten järjestelmän olisi osallistuttava. Mahdollisimman laajamittaisen yhdenmukaistamisen saavuttamiseksi jäsenvaltioiden pitäisi voida määrätä ylimääräisiä kansallisia tilintarkastusmenettelyjä tai -vaatimuksia vain siinä tapauksessa, että ne ovat tarpeen tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteisen tilintarkastuksen laajuuteen liittyvien kansallisten lakisääteisten erityisvaatimusten vuoksi, jolloin kyseiset vaatimukset eivät sisälly hyväksyttyihin kansainvälisiin tilintarkastusstandardeihin. Jäsenvaltiot voisivat pitää kyseiset tilintarkastuksen lisämenettelyt voimassa siihen asti kun tilintarkastusmenettelyt tai -vaatimukset on sisällytetty myöhempiin kansainvälisiin tilintarkastusstandardeihin. Jos hyväksyttyihin kansainvälisiin tilintarkastusstandardeihin kuitenkin kuuluu tilintarkastusmenettelyjä, joiden soveltaminen johtaisi oikeudelliseen ristiriitaan kansallisen lainsäädännön kanssa lakisääteisen tilintarkastuksen laajuuteen liittyvien erityisten kansallisten vaatimusten vuoksi, jäsenvaltiot voivat jättää soveltamatta kansainvälisten tilintarkastusstandardien ristiriidan aiheuttavaa osaa niin kauan kuin ristiriita on olemassa, edellyttäen että 26 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä sovelletaan. Jäsenvaltioiden asettamien lisävaatimusten tai kansainvälisten tilintarkastusstandardien soveltamatta jättämisen olisi lisättävä yhtiöiden tilinpäätösten uskottavuutta ja oltava yleisen edun mukaista. Tämä edellyttää, että jäsenvaltiot voivat esimerkiksi vaatia tilintarkastajan lisäraportointia valvontaelimelle tai asettaa hallinnointi- ja ohjausjärjestelmiä koskeviin kansallisiin sääntöihin perustuvia muita raportointi- tai tilintarkastusvaatimuksia.
(14)
Jotta komissio voi hyväksyä kansainvälisen tilintarkastusstandardin sovellettavaksi yhteisössä, sen on oltava kansainvälisesti yleisesti hyväksytty ja laadittu täydessä yhteistyössä kaikkien asianomaisten tahojen kanssa avointa ja läpinäkyvää menettelyä noudattaen, lisättävä tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten uskottavuutta ja laatua ja oltava Euroopan yleisen edun mukainen. Tarve hyväksyä kansainväliseen tilintarkastusstandardiin liittyvä lausunto osana standardia olisi arvioitava tapauskohtaisesti päätöksen 1999/468/EY mukaisesti. Komission olisi varmistettava, että arvio kyseisten vaatimusten täyttämisestä on tehty ennen hyväksymismenettelyn aloittamista, ja raportoitava arvioinnin tuloksista tämän direktiivin nojalla perustetun komitean jäsenille.
(15)
Konsolidoitujen tilinpäätösten osalta olisi määriteltävä selvästi konsernin osia tarkastavien lakisääteisten tilintarkastajien vastuualueet. Tätä varten konsernin tilintarkastajan olisi oltava kokonaisvastuussa tilintarkastuskertomuksesta.
(16)
Jotta voidaan parantaa samoja tilinpäätösstandardeja soveltavien yritysten tilinpäätösten vertailtavuutta ja vahvistaa yleistä luottamusta tilintarkastukseen, komissio voi ottaa käyttöön hyväksyttyjen kansainvälisten tilinpäätösstandardien mukaisesti laadittujen tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten tilintarkastusta varten yhteisen tilintarkastuskertomuksen, ellei yhteisön tasolla ole jo hyväksytty asianmukaista standardia tällaiselle kertomukselle.
(17)
Säännöllisillä tarkastuksilla voidaan varmistaa lakisääteisten tilintarkastusten yhdenmukainen korkea laatu. Lakisääteisiin tilintarkastajiin ja tilintarkastusyhteisöihin olisi siksi sovellettava laadunvarmistusjärjestelmää, joka toimii riippumattomasti suhteessa valvonnan kohteena oleviin lakisääteisiin tilintarkastajiin ja tilintarkastusyhteisöihin. Soveltaessaan laadunvarmistusta koskevaa 29 artiklaa jäsenvaltiot voivat päättää, että jos yksittäisillä tilintarkastajilla on yhteinen laadunvarmistusohje, on tarkasteltava vain tilintarkastusyhteisöjä koskevia vaatimuksia. Jäsenvaltiot voivat organisoida laadunvarmistusjärjestelmän siten, että kunkin yksittäisen tilintarkastajan laaduntarkastus suoritetaan vähintään joka kuudes vuosi. Laadunvarmistusjärjestelmän rahoitukseen ei saisi tässä suhteessa kohdistua asiatonta vaikutusta. Komissiolla olisi oltava toimivalta hyväksyä täytäntöönpanotoimenpiteitä laadunvarmistusjärjestelmien organisointiin liittyvissä asioissa ja rahoituksen osalta tapauksissa, joissa yleinen luottamus laadunvarmistusjärjestelmiin on vakavasti vaarantunut. Jäsenvaltioiden julkisen valvonnan järjestelmiä olisi kannustettava löytämään yhteinen lähestymistapa laaduntarkastusten toteuttamiseen välttäen asettamasta asianosaisille tarpeettomia rasitteita.
(18)
Tutkimuksilla ja asianmukaisilla seuraamuksilla voidaan ehkäistä ja oikaista lakisääteisten tilintarkastusten puutteellista suorittamista.
(19)
Lakisääteiset tilintarkastajat ja tilintarkastusyhteisöt ovat vastuussa työnsä tekemisestä asianmukaista huolellisuutta noudattaen, ja niiden tulisi siis vastata huolellisuuden puuttumisesta johtuvasta taloudellisesta vahingosta. Tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen mahdollisuuteen turvautua ammatilliseen vastuuvakuutukseen voi kuitenkin vaikuttaa rajoittamattoman taloudellisen vastuun soveltaminen. Komissio aikoo tutkia näitä kysymyksiä ottaen huomioon sen, että jäsenvaltioiden vastuujärjestelmät voivat poiketa toisistaan huomattavasti.
(20)
Jäsenvaltioiden olisi muodostettava lakisääteisiä tilintarkastajia ja tilintarkastusyhteisöjä koskeva tehokas julkisen valvonnan järjestelmä, joka perustuu kotivaltion valvontaan. Julkisen valvonnan sääntelyjärjestelyillä pitäisi mahdollistaa tehokas yhteistyö yhteisön tasolla jäsenvaltioiden valvontatoimien osalta. Julkisen valvonnan järjestelmän johdossa olisi oltava lakisääteiseen tilintarkastukseen liittyvien alojen asiantuntijoita, jotka eivät toimi tilintarkastajina. Nämä henkilöt voivat olla asiantuntijoita, jotka eivät koskaan ole toimineet tilintarkastajina tai jotka ovat toimineet tilintarkastajina mutta lopettaneet myöhemmin kyseisen toiminnan. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin sallia, että tilintarkastajina toimivilla henkilöillä on vähemmistöedustus julkisen valvonnan järjestelmän johdossa. Suorittaessaan hyväksymiensä lakisääteisten tilintarkastajien tai tilintarkastusyhteisöjen valvontaan liittyviä tehtäviä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi toimittava yhteistyössä aina kun se on tarpeen. Viranomaisten yhteistyö on tärkeää pyrittäessä varmistamaan lakisääteisten tilintarkastusten yhdenmukainen korkea laatu yhteisössä. Koska on tarpeen varmistaa jäsenvaltioiden nimeämien toimivaltaisten viranomaisten välinen tehokas yhteistyö ja koordinointi Euroopan tasolla, yhden yhteistyöstä vastaavan elimen nimeäminen ei saisi rajoittaa kunkin yksittäisen viranomaisen mahdollisuuksia tehdä suoraa yhteistyötä jäsenvaltioiden muiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa.
(21)
Julkisen valvonnan periaatteita koskevan 32 artiklan 3 kohdan noudattamisen varmistamiseksi henkilöä, joka ei toimi tilintarkastajana, pidetään asiantuntijana lakisääteiseen tilintarkastukseen liittyvillä aloilla joko hänen aiemman ammattiosaamisensa vuoksi tai vähintään yhdessä 8 artiklassa luetelluista aihepiireistä hankkimansa asiantuntemuksen vuoksi.
(22)
Lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö olisi nimitettävä tarkastettavan yhteisön yhtiökokouksessa tai sen jäsenten kokouksessa. Tilintarkastajan riippumattomuuden turvaamiseksi erottamisen pitäisi olla mahdollista ainoastaan siinä tapauksessa, että erottamiseen on asianmukaiset perusteet ja että ne ilmoitetaan julkisesta valvonnasta vastaavalle viranomaiselle tai vastaaville viranomaisille.
(23)
Koska yleisen edun kannalta merkittävillä yhteisöillä on muita näkyvämpi asema ja niiden merkitys on talouselämän kannalta suurempi, niiden tilinpäätösten tai konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteiseen tarkastamiseen olisi sovellettava tiukempia vaatimuksia.
(24)
Tarkastusvaliokunnilla ja tehokkaalla sisäisellä valvontajärjestelmällä voitaisiin pienentää taloudellisia, operatiivisia ja säännösten noudattamiseen liittyviä riskejä ja parantaa tilinpäätösraportoinnin laatua. Jäsenvaltiot voisivat ottaa huomioon julkisesti noteerattujen yhtiöiden toimivaan johtoon kuulumattomien tai valvovien hallinto- tai valvontaelimen jäsenten tehtävistä sekä hallinto- tai valvontaelimen komiteoista 15 päivänä helmikuuta 2005 annetun komission suosituksen 2005/162/EY (13), jossa esitetään, miten tarkastusvaliokunnat olisi perustettava ja miten niiden olisi toimittava. Jäsenvaltiot voivat päättää, että tarkastusvaliokunnan tai vastaavia tehtäviä hoitavan elimen tehtävät uskotaan koko hallinto- tai valvontaelimelle. Tarkastusvaliokunnan 41 artiklan mukaisten tehtävien osalta lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön ei pitäisi olla millään tavoin kyseisen valiokunnan alainen.
(25)
Jäsenvaltiot voivat myös päättää vapauttaa tarkastusvaliokuntaa koskevasta vaatimuksesta sellaiset yhteisen edun kannalta merkittävät yhteisöt, jotka ovat yhteissijoitusyrityksiä, joiden siirtokelpoiset arvopaperit on hyväksytty kaupan kohteeksi säännellyillä markkinoilla. Tässä vaihtoehdossa otetaan huomioon se, että jos yhteissijoitusyritys toimii pelkästään varojen keskitettyä hankintaa varten, tarkastusvaliokunnan käyttö ei aina ole asianmukaista. Tilinpäätösraportointi ja toimintaan liittyvät riskit eivät ole verrattavissa muiden yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen tilinpäätösraportointiin ja riskeihin. Lisäksi arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavat yritykset (yhteissijoitusyritykset) ja niiden rahastoyhtiöt toimivat tiukasti määritellyssä sääntely-ympäristössä, ja niihin sovelletaan erityisiä hallinnointimekanismeja, kuten niiden omaisuudenhoitajan harjoittamaa valvontaa. Niiden yhteissijoitusyritysten osalta, joita ei yhdenmukaisteta direktiivillä 85/611/ETY (14), mutta joihin sovelletaan vastaavia viimeksi mainitussa direktiivissä säädettyjä varotoimia, jäsenvaltioiden olisi voitava tässä nimenomaisessa tapauksessa säätää yhdenvertaisesta kohtelusta yhteisön tasolla yhdenmukaistettujen yhteissijoitusyritysten kanssa.
(26)
Yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen tilintarkastajien riippumattomuuden vahvistamiseksi olisi kyseisten yhteisöjen tilintarkastajana toimivaa avainpartneria tai tilintarkastajina toimivia avainpartnereita vaihdettava säännöllisin välein. Vaihtamisen järjestämiseksi jäsenvaltioiden olisi vaadittava tarkastettavan yhteisön tilintarkastajana toimivan avainpartnerin tai tilintarkastajina toimivien avainpartnereiden vaihtamista, mutta sallittava samalla tilintarkastusyhteisön, johon avainpartneri on tai avainpartnerit ovat sidossuhteessa, jatkaa kyseisen yhteisön lakisääteisenä tilintarkastajana. Mikäli jäsenvaltio pitää asetettujen tavoitteiden saavuttamisen kannalta sitä tarpeellisena, se voisi vaihtoehtoisesti vaatia tilintarkastusyhteisön vaihtamista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 42 artiklan 2 kohdan soveltamista.
(27)
Pääomamarkkinoiden keskinäinen riippuvuus korostaa tarvetta varmistaa, että yhteisön pääomamarkkinoita koskeva kolmansien maiden tilintarkastajien tekemä työ on myös korkealaatuista. Kyseiset tilintarkastajat olisi rekisteröitävä, jotta heistä tulee laaduntarkastusten sekä tutkinta- ja seuraamusjärjestelmän alaisia. Vastavuoroisuuteen perustuvien poikkeusten pitäisi olla mahdollisia edellyttäen, että ne perustuvat komission ja jäsenvaltioiden yhteistyössä suorittamiin vastaavuustesteihin. Direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa tarkoitetuille säännellyille markkinoille siirtokelpoisia arvopapereita liikkeeseen laskeneen yhteisön tilintarkastuksen suorittajana pitäisi olla joka tapauksessa aina tilintarkastaja, joka on joko rekisteröity jossain jäsenvaltiossa tai jota valvovat sen kolmannen valtion toimivaltaiset viranomaiset, josta tilintarkastaja on, mikäli komissio tai jäsenvaltio on tunnustanut kyseisen kolmannen maan täyttävän vastaavat yhteisön vaatimukset valvonnan, laadunvarmistusjärjestelmien ja tutkinta- ja seuraamusjärjestelmien periaatteiden osalta ja mikäli kyseinen järjestely perustuu vastavuoroisuuteen. Vaikka jokin jäsenvaltio arvioisi kolmannen maan laadunvarmistusjärjestelmän vastaavaksi, muiden jäsenvaltioiden ei tarvitsisi hyväksyä tätä arviointia eikä sillä saisi olla vaikutusta komission päätökseen.
(28)
Kansainvälisten konsernien tilintarkastukset ovat monimutkaisia, minkä vuoksi jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten olisi toimittava tiiviissä yhteistyössä. Jäsenvaltioiden olisi tämän vuoksi varmistettava, että tilintarkastajan työpaperit ja muut asiakirjat ovat toimivaltaisten kolmansien maiden viranomaisten käytettävissä toimivaltaisten kansallisten viranomaisten välityksellä. Jotta voidaan turvata asianomaisten osapuolten oikeudet ja samalla helpottaa kyseisten asiakirjojen saatavuutta, jäsenvaltioiden olisi voitava myöntää toimivaltaisille kolmansien maiden viranomaisille suora pääsy asiakirjoihin toimivaltaisen kansallisen viranomaisen suostumuksella. Yksi keskeisistä perusteista asiakirjoihin pääsyn myöntämiseksi on se, täyttävätkö kolmansien maiden toimivaltaiset viranomaiset komission asianmukaisiksi ilmoittamat vaatimukset. Kunnes komissio on päättänyt asiasta, jäsenvaltiot voivat arvioida vaatimusten asianmukaisuuden, sen kuitenkaan vaikuttamatta komission päätökseen.
(29)
Tämän direktiivin 36 ja 47 artiklassa tarkoitetun tietojen ilmaisemisen olisi tapahduttava henkilötietojen siirtoa kolmansiin maihin koskevien sääntöjen mukaisesti, joista on säädetty yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/46/EY (15).
(30)
Tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä päätöksen 1999/468/EY mukaisesti ja ottaen asianmukaisella tavalla huomioon komission Euroopan parlamentissa 5 päivänä helmikuuta 2002 antama julkilausuma rahoituspalveluja koskevan lainsäädännön täytäntöönpanosta.
(31)
Euroopan parlamentilla olisi oltava tarkistuksia ja täytäntöönpanotoimia koskevan luonnoksen esittämisen jälkeen kolme kuukautta aikaa sen tarkasteluun ja mielipiteensä ilmaisemiseen. Kyseistä määräaikaa pitäisi voida kuitenkin kiireellisissä ja asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa lyhentää. Mikäli parlamentti antaa päätöslauselman mainitussa määräajassa, komission olisi tarkasteltava ehdotettuja toimia uudelleen.
(32)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitteita, jotka edellyttävät yhtenäisten tilintarkastusstandardien soveltamista, koulutusvaatimusten ajanmukaistamista, ammattietiikan määrittelemistä sekä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisen yhteistyön sekä niiden ja kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten välisen yhteistyön teknistä täytäntöönpanoa, mikä on tarpeen pyrittäessä edelleen parantamaan ja yhdenmukaistamaan lakisääteisten tilintarkastusten laatua yhteisössä ja helpottamaan yhteistyötä jäsenvaltioiden kesken sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä ja näin lisäämään luottamusta lakisääteiseen tilintarkastukseen, vaan ne voidaan tämän direktiivin laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.
(33)
Lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön ja tarkastettavan yhteisön välisen suhteen läpinäkyvyyden lisäämiseksi direktiivejä 78/660/ETY ja 83/349/ETY olisi muutettava siten, että niissä vaaditaan tilintarkastuksesta maksetun palkkion ja oheispalveluista maksettujen palkkioiden ilmoittamista tilinpäätöksen tai konsolidoidun tilinpäätöksen liitetiedoissa.
(34)
Direktiivi 84/253/ETY olisi kumottava, koska siitä puuttuvat kattavat säännöt tilintarkastuksen asianmukaisten puitteiden varmistamiseksi, kuten säännöt julkisesta valvonnasta sekä kurinpito- ja laadunvarmistusjärjestelmistä, ja koska siinä ei säädetä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välistä sääntely-yhteistyötä koskevista erityisistä säännöistä. Oikeusvarmuuden säilyttämiseksi olisi selvästi ilmoitettava, että direktiivin 84/253/ETY mukaisesti hyväksyttyjä lakisääteisiä tilintarkastajia ja tilintarkastusyhteisöjä pidetään myös tämän direktiivin mukaisesti hyväksyttyinä,
OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
KOHDE JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Kohde
Tässä direktiivissä määritetään säännöt, jotka koskevat tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteistä tilintarkastusta.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä sovelletaan seuraavia määritelmiä:
1)
’lakisääteisellä tilintarkastuksella’ tarkoitetaan tilinpäätösten tai konsolidoitujen tilinpäätösten tilintarkastusta, jonka suorittamista edellytetään yhteisön lainsäädännössä;
2)
’lakisääteisellä tilintarkastajalla’ tarkoitetaan luonnollista henkilöä, jolle jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat tämän direktiivin mukaisesti antaneet luvan suorittaa lakisääteisiä tilintarkastuksia;
3)
’tilintarkastusyhteisöllä’ tarkoitetaan sen oikeudellisesta muodosta riippumatta oikeushenkilöä tai muuta yhteisöä jolle jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat tämän direktiivin mukaisesti antaneet luvan suorittaa lakisääteisiä tilintarkastuksia;
4)
’kolmannen maan tilintarkastusyksiköllä’ tarkoitetaan yksikköä, joka suorittaa kolmannessa maassa perustetun yhtiön tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten tilintarkastuksia, riippumatta sen oikeudellisesta muodosta;
5)
’kolmannen maan tilintarkastajalla’ tarkoitetaan luonnollista henkilöä, joka suorittaa kolmannessa maassa perustetun yhtiön tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten tilintarkastuksia;
6)
’konsernin tilintarkastajalla’ tarkoitetaan lakisääteistä tilintarkastajaa ja lakisääteisiä tilintarkastajia tai tilintarkastusyhteisöä ja tilintarkastusyhteisöjä, joka suorittaa tai jotka suorittavat konsolidoidun tilinpäätöksen lakisääteisen tilintarkastuksen;
7)
’ketjulla’ tarkoitetaan
-
yhteistyöhön tarkoitettua suurempaa kokonaisuutta, johon lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö kuuluu, ja
-
suurempaa kokonaisuutta, joka on selkeästi tarkoitettu voittojen tai kustannusten jakamiseen tai jolla on yhteinen omistus, määräysvalta tai johto, yhteiset laadunvarmistusohjeet ja -menettelytavat, yhteinen liiketoimintasuunnitelma tai joka käyttää yhteistä markkinointinimeä tai yhteisiä asiantuntijaresursseja;
8)
’tilintarkastusyhteisön sidosyrityksellä’ tarkoitetaan mitä tahansa yritystä, riippumatta sen oikeudellisesta muodosta, joka on yhteydessä tilintarkastusyhteisöön yhteisön omistuksen, määräysvallan tai johdon kautta;
9)
’tilintarkastuskertomuksella’ tarkoitetaan direktiivin 78/660/ETY 51 a artiklassa ja direktiivin 83/349/ETY 37 artiklassa mainittua lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön antamaa kertomusta;
10)
’toimivaltaisilla viranomaisilla’ tarkoitetaan laissa nimettyjä viranomaisia tai elimiä, jotka vastaavat lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen sääntelystä ja/tai valvonnasta tai niiden osa-alueista; viittaus ”toimivaltaiseen viranomaiseen” tietyssä artiklassa tarkoittaa viittausta kyseisessä artiklassa tarkoitetuista tehtävistä vastaavaan viranomaiseen tai elimeen tai vastaaviin elimiin;
11)
’kansainvälisillä tilintarkastusstandardeilla’ tarkoitetaan kansainvälisiä standardeja (International Standards on Auditing, ISA) ja niihin liittyviä lausuntoja ja standardeja, sikäli kuin ne ovat merkityksellisiä lakisääteisen tilintarkastuksen kannalta;
12)
’kansainvälisillä tilinpäätösstandardeilla’ tarkoitetaan IASB:n (International Accounting Standards Board) antamia tai hyväksymiä IAS-standardeja (International Accounting Standards), IFRS-standardeja (International Financial Reporting Standards) ja niitä koskevia tulkintoja (SIC-IFRIC-tulkinnat), kyseisten standardien ja niitä koskevien tulkintojen myöhempiä muutoksia sekä tulevaisuudessa annettavia standardeja ja niitä koskevia tulkintoja;
13)
’yleisen edun kannalta merkittävillä yhteisöillä’ tarkoitetaan jäsenvaltion lainsäädännön alaisia yhteisöjä, joiden direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa tarkoitetut siirtokelpoiset arvopaperit on otettu kaupankäynnin kohteeksi jonkin jäsenvaltion säännellyillä markkinoilla, luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamista 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/12/EY (16) 1 artiklan 1 alakohdassa määriteltyjä luottolaitoksia sekä direktiivin 91/674/ETY 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja vakuutusyrityksiä. Jäsenvaltiot voivat myös nimetä muita yhteisöjä yleisen edun kannalta merkittäviksi yhteisöiksi, esimerkiksi yhteisöjä, joilla on yleisen edun kannalta suuri merkitys niiden liiketoiminnan luonteen, yhteisön koon tai työntekijämäärän vuoksi;
14)
’osuuskunnalla’ tarkoitetaan eurooppaosuuskunnan (SCE) säännöistä 22 päivänä heinäkuuta 2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1435/2003 (17) 1 artiklan mukaista eurooppaosuuskuntaa tai muuta osuuskuntaa, jonka osalta yhteisön lainsäädäntö edellyttää lakisääteisen tilintarkastuksen suorittamista, direktiivin 2000/12/EY 1 artiklan 1 alakohdassa määriteltyä luottolaitosta ja direktiivin 91/674/ETY 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua vakuutusyritystä;
15)
’henkilöllä, joka ei toimi tilintarkastajana’, tarkoitetaan kaikkia luonnollisia henkilöitä, jotka vähintään kolmeen vuoteen ennen toimintaansa julkisen valvonnan järjestelmän johdossa eivät ole suorittaneet lakisääteisiä tilintarkastuksia, eivät ole olleet äänioikeutettuja tilintarkastusyhteisössä, eivät ole olleet tilintarkastusyhteisön hallinto- tai johtoelimen jäseniä eivätkä ole olleet tilintarkastusyhteisön palveluksessa tai muussa sidossuhteessa siihen;
16)
’avainpartnerilla’ (’avainpartnereilla’) tarkoitetaan
a)
lakisääteistä tilintarkastajaa, jonka (lakisääteisiä tilintarkastajia, jotka) tilintarkastusyhteisö on tiettyä tilintarkastustoimeksiantoa varten nimennyt ensisijaisesti vastuulliseksi suorittamaan lakisääteisen tilintarkastuksen tilintarkastusyhteisön puolesta; tai
b)
konsernitilintarkastuksen yhteydessä vähintään lakisääteistä tilintarkastajaa, jonka (lakisääteisiä tilintarkastajia, jotka) tilintarkastusyhteisö on nimennyt ensisijaisesti vastuulliseksi suorittamaan lakisääteisen tilintarkastuksen konsernin tasolla, ja lakisääteistä tilintarkastajaa, joka (lakisääteisiä tilintarkastajia, jotka) on nimetty ensisijaisesti vastuulliseksi merkittävien tytäryhtiöiden tasolla; tai
c)
lakisääteistä tilintarkastajaa, joka allekirjoittaa (lakisääteisiä tilintarkastajia, jotka allekirjoittavat) tilintarkastuskertomuksen.
II LUKU
HYVÄKSYMINEN, JATKUVA KOULUTUS JA VASTAVUOROINEN TUNNUSTAMINEN
3 artikla
Tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen hyväksyminen
1. Lakisääteisen tilintarkastuksen saavat suorittaa ainoastaan ne lakisääteiset tilintarkastajat tai tilintarkastusyhteisöt, jotka on hyväksytty siinä jäsenvaltiossa, joka lakisääteistä tilintarkastusta edellyttää.
2. Jäsenvaltion on nimettävä toimivaltaiset viranomaiset, jotka ovat vastuussa lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen hyväksymisestä.
Toimivaltaisina viranomaisina voi olla ammattialajärjestöjä edellyttäen, että ne ovat VIII luvussa säädetyn julkisen valvonnan järjestelmän alaisia.
3. Jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä lakisääteiseksi tilintarkastajaksi ainoastaan luonnollisen henkilön, joka täyttää vähintään 4 ja 6-10 artiklassa säädetyt edellytykset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 11 artiklan soveltamista.
4. Jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä tilintarkastusyhteisöiksi ainoastaan yhteisön, joka täyttää seuraavat edellytykset:
a)
Lakisääteisiä tilintarkastuksia tilintarkastusyhteisön puolesta suorittavien luonnollisten henkilöiden on täytettävä vähintään 4 ja 6-12 artiklassa säädetyt edellytykset ja heidän on oltava kyseisessä jäsenvaltiossa hyväksyttyjä lakisääteisiä tilintarkastajia.
b)
Äänten enemmistön yhteisössä on oltava joko jossakin jäsenvaltiossa hyväksytyillä tilintarkastusyhteisöillä tai luonnollisilla henkilöillä, jotka täyttävät vähintään 4 ja 6-12 artiklassa säädetyt edellytykset; jäsenvaltiot voivat edellyttää, että kyseiset luonnolliset henkilöt on hyväksyttävä myös jossakin muussa jäsenvaltiossa. Osuuskuntien ja direktiivin 86/635/ETY 45 artiklassa tarkoitettujen vastaavien yhteisöjen lakisääteisen tilintarkastuksen osalta jäsenvaltiot voivat vahvistaa äänioikeutta koskevia muita erityissäännöksiä.
c)
Yhteisön hallinto- tai johtoelimen jäsenten enemmistön, joka voi olla enintään 75 prosenttia, on oltava joko jossakin jäsenvaltiossa hyväksyttyjä tilintarkastusyhteisöjä tai luonnollisia henkilöitä, jotka täyttävät vähintään 4 ja 6-12 artiklassa säädetyt edellytykset. Jäsenvaltiot voivat säätää, että kyseiset luonnolliset henkilöt on hyväksyttävä myös jossakin muussa jäsenvaltiossa. Jos hallinto- tai johtoelimessä ei ole kuin kaksi jäsentä, toisen on täytettävä vähintään tässä kohdassa säädetyt edellytykset.
d)
Yhteisön on täytettävä 4 artiklassa säädetyt edellytykset.
Jäsenvaltiot voivat määrätä lisäedellytyksiä vain c alakohdan suhteen. Tällaisten edellytysten on oltava oikeasuhteisia tavoitteisiin nähden ja niillä ei saa ylittää sitä, mikä on ehdottoman välttämätöntä.
4 artikla
Hyvä maine
Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa hyväksymisen ainoastaan hyvämaineisille luonnollisille henkilöille tai yhteisöille.
5 artikla
Hyväksymisen peruuttaminen
1. Lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön hyväksyminen on peruutettava, jos kyseisen henkilön tai yhteisön hyvä maine on vakavasti vaarantunut. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää kohtuullisesta määräajasta hyvämaineisuutta koskevien vaatimusten täyttämiseksi.
2. Tilintarkastusyhteisön hyväksyminen on peruutettava, jos jokin 3 artiklan 4 kohdan b ja c alakohdassa säädetyistä edellytyksistä ei enää täyty. Jäsenvaltio voi kuitenkin säätää kohtuullisen määräajan, jonka aikana edellytysten on jälleen täytyttävä.
3. Jos lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön hyväksyminen peruutetaan jostakin syystä, sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen, jossa hyväksyminen peruutetaan, on ilmoitettava peruuttamisesta ja sen syistä niiden jäsenvaltioiden asianmukaisille toimivaltaisille viranomaisille, joissa lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö on myös hyväksytty ja jotka on kirjattu ensin mainitun jäsenvaltion rekisteriin 16 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti.
6 artikla
Koulutusvaatimukset
Luonnollinen henkilö voidaan hyväksyä suorittamaan lakisääteistä tilintarkastusta sen jälkeen, kun hän on korkeakoulu- tai vastaavan kelpoisuuden saavutettuaan suorittanut teoreettisen opintokokonaisuuden ja vaadittavan käytännön harjoittelun sekä suorittanut hyväksytysti kyseisen jäsenvaltion järjestämän tai tunnustaman ammattitutkinnon, joka on yliopiston loppututkinnon tai vastaavan tasoinen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 11 artiklan soveltamista.
7 artikla
Ammatillinen tutkinto
Edellä 6 artiklassa tarkoitetun ammatillisen tutkinnon on taattava riittävät teoreettiset tiedot lakisääteisen tilintarkastuksen kannalta merkityksellisillä aloilla sekä kyky soveltaa tietoja käytännössä. Ainakin osan tutkinnosta on oltava kirjallinen.
8 artikla
Teoriakoe
1. Tutkintoon sisältyvän teoriakokeen tulee käsittää erityisesti seuraavat aihepiirit:
a)
laskentatoimen yleinen teoria ja periaatteet;
b)
tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten laadintaan liittyvät oikeudelliset vaatimukset ja normit;
c)
kansainväliset tilinpäätösstandardit;
d)
tilinpäätösanalyysi;
e)
kustannuslaskenta ja sisäinen laskentatoimi;
f)
riskinhallinta ja sisäinen valvonta;
g)
tilintarkastus ja ammattiosaaminen;
h)
lakisääteiseen tilintarkastukseen ja lakisääteisiin tilintarkastajiin liittyvät oikeudelliset vaatimukset ja ammatilliset normit;
i)
kansainväliset tilintarkastusstandardit;
j)
ammattietiikka ja riippumattomuus.
2. Tutkinnon on katettava myös vähintään seuraavat aihepiirit siltä osin kuin ne ovat merkityksellisiä tilintarkastuksen kannalta:
a)
yhtiöoikeus sekä johtamis- ja hallintojärjestelmät (corporate governance);
b)
maksukyvyttömyysmenettelyä ja muita vastaavia menettelyjä koskeva lainsäädäntö;
c)
vero-oikeus;
d)
siviili- ja kauppaoikeus;
e)
sosiaaliturvalainsäädäntö ja työlainsäädäntö;
f)
tietotekniikka ja tietokonejärjestelmät;
g)
liiketalous, kansantalous ja rahoitus;
h)
matematiikka ja tilastotiede;
i)
yrityksen taloushallinnon perusperiaatteet.
3. Komissio voi 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti mukauttaa 1 kohdassa tarkoitettuun teoriakokeeseen sisällytettävien aihepiirien luetteloa. Komissio ottaa huomioon tilintarkastuksessa ja tilintarkastajien ammattialalla tapahtuvan kehityksen hyväksyessään näitä täytäntöönpanotoimenpiteitä.
9 artikla
Poikkeukset
1. Jäsenvaltio voi 7 ja 8 artiklasta poiketen säätää, että henkilö, joka on suorittanut yliopistotutkinnon tai vastaavan tutkinnon tai jolla on yliopistossa suoritettu arvosana tai vastaava pätevyys yhdessä tai useammassa 8 artiklassa tarkoitetussa oppiaineessa, voidaan vapauttaa teoreettisen tiedon kokeesta niiden oppiaineiden osalta, jotka sisältyvät kyseiseen tutkintoon tai arvosanaan.
2. Jäsenvaltio voi 7 artiklasta poiketen säätää, että henkilö, jolla on yliopistossa suoritettu arvosana tai sitä vastaava pätevyys yhdessä tai useammassa 8 artiklassa tarkoitetussa oppiaineessa, voidaan vapauttaa teoreettisen tiedon soveltamistaidon kokeesta näiden oppiaineiden osalta, jos hän on suorittanut niissä käytännön harjoittelun, mistä on osoituksena valtion tunnustama tutkinto tai todistus.
10 artikla
Käytännön harjoittelu
1. Tutkintoon sisältyvällä kokeella tutkittavan teoreettisen tiedon käytäntöön soveltamista koskevan valmiuden varmistamiseksi henkilön on suoritettava vähintään kolmen vuoden käytännön harjoittelu muun muassa tilinpäätösten, konsolidoitujen tilinpäätösten tai vastaavien taloudellisten laskelmien tarkastamisessa. Vähintään kaksi kolmasosaa käytännön harjoittelusta on suoritettava jonkin jäsenvaltiossa hyväksytyn lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön kanssa.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että koko käytännön harjoittelu suoritetaan sellaisten henkilöiden ohjauksessa, jotka voivat antaa riittävät takeet kyvystään järjestää käytännön harjoittelua.
11 artikla
Pitkän käytännön kokemuksen tuoma pätevyys
Jäsenvaltio voi hyväksyä lakisääteiseksi tilintarkastajaksi henkilön, joka ei täytä 6 artiklassa säädettyjä edellytyksiä, jos hän kykenee osoittamaan, että
a)
hän on 15 vuoden ajan harjoittanut ammattimaisesti toimintaa, jossa hän on saanut riittävän kokemuksen rahoituksen, oikeustieteen ja laskentatoimen aloilta, ja suorittanut 7 artiklassa tarkoitetun ammattitutkinnon; tai
b)
että hän on seitsemän vuoden ajan harjoittanut ammattimaisesti toimintaa mainituilla aloilla sekä lisäksi suorittanut 10 artiklassa tarkoitetun käytännön harjoittelun ja 7 artiklassa tarkoitetun ammattitutkinnon.
12 artikla
Käytännön harjoittelun ja teoreettisen koulutuksen yhdistäminen
1. Jäsenvaltiot voivat säätää, että 8 artiklassa tarkoitettujen oppiaineiden teoreettisiin opintoihin käytetyt ajanjaksot lasketaan 11 artiklassa tarkoitettuun ammattimaisen toiminnan kestoon, jos tällaisista opinnoista on osoituksena valtion tunnustama tutkinto. Opintoihin käytetyn ajan tulee kuitenkin olla vähintään vuosi, eikä sitä saa vähentää ammattimaiseen toimintaan käytetystä ajasta enempää kuin neljä vuotta.
2. Ammattimaisen toiminnan ja käytännön harjoittelun keston on oltava vähintään sama kuin teoreettisten opintojen ja 10 artiklan mukaan vaadittavan käytännön harjoittelun yhteiskeston.
13 artikla
Jatkuva koulutus
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lakisääteisten tilintarkastajien edellytetään osallistuvan asianmukaisiin jatkuvan koulutuksen ohjelmiin ylläpitääkseen teoreettisen tiedon, ammatillisen osaamisen ja ammatillisten arvojen riittävää tasoa ja että jatkuvan koulutuksen vaatimusten noudattamatta jättämiseen sovelletaan 30 artiklassa tarkoitettuja seuraamuksia.
14 artikla
Toisten jäsenvaltioiden tilintarkastajien hyväksyminen
Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on päätettävä menettelyistä, joilla hyväksytään toisissa jäsenvaltioissa hyväksytyt lakisääteiset tilintarkastajat. Näissä menettelyissä ei voida vaatia muuta kuin vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/48/ETY (18) 4 artiklan mukaisen kelpoisuuskokeen hyväksyttyä suorittamista. Kelpoisuuskokeessa, joka suoritetaan jollakin asianomaisen jäsenvaltion kielilainsäädännössä sallitulla kielellä, voidaan arvioida lakisääteisen tilintarkastajan tietämystä ainoastaan niistä kyseisen jäsenvaltion laeista ja muista säännöksistä, joilla on merkitystä lakisääteisen tilintarkastuksen kannalta.
III LUKU
REKISTERÖINTI
15 artikla
Julkinen rekisteri
1. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että lakisääteiset tilintarkastajat ja tilintarkastusyhteisöt merkitään 16 ja 17 artiklan mukaisesti julkiseen rekisteriin. Poikkeustapauksissa jäsenvaltiot voivat poiketa tässä artiklassa ja 16 artiklassa asetetuista julkistamista koskevista vaatimuksista, mutta vain siinä määrin kuin on tarpeen kenen tahansa henkilön henkilökohtaiseen turvallisuuteen kohdistuvan välittömän ja merkittävän uhkan lieventämiseksi.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kukin lakisääteinen tilintarkastaja ja tilintarkastusyhteisö on merkitty julkiseen rekisteriin omalla numerollaan. Tiedot tallennetaan rekisteriin sähköisessä muodossa, ja niiden on oltava julkisesti saatavilla sähköisessä muodossa.
3. Julkisen rekisterin on sisällettävä myös niiden toimivaltaisten viranomaisten nimet ja osoitteet, jotka ovat vastuussa 3 artiklassa tarkoitetusta hyväksymisestä, 29 artiklassa tarkoitetusta laadunvarmistuksesta, 30 artiklassa tarkoitetuista lakisääteisiin tilintarkastajiin ja tilintarkastusyhteisöihin kohdistettavista tutkinnasta ja seuraamuksista sekä 32 artiklassa tarkoitetusta julkisesta valvonnasta.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettu julkinen rekisteri on käytössä viimeistään 29 päivänä kesäkuuta 2009.
16 artikla
Lakisääteisten tilintarkastajien rekisteröinti
1. Lakisääteisistä tilintarkastajista on kirjattava julkiseen rekisteriin vähintään seuraavat tiedot:
a)
nimi, osoite ja rekisteröintinumero;
b)
tarvittaessa sen tilintarkastusyhteisön nimi ja osoite, Internet-osoite ja rekisteröintinumero, jonka palveluksessa lakisääteinen tilintarkastaja on tai johon hän on sidossuhteessa partnerina tai muulla tavalla;
c)
kaikki muut rekisteröinnit lakisääteisenä tilintarkastajana muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisissa viranomaisissa ja tilintarkastajana kolmansissa maissa, mukaan lukien rekisteröintiviranomaisen tai -viranomaisten nimi tai nimet ja tarvittaessa rekisteröintinumero tai -numerot.
2. Tämän direktiivin 45 artiklan mukaisesti rekisteröidyt kolmansien maiden tilintarkastajat on selvästi rekisteröitävä sellaisina eikä lakisääteisinä tilintarkastajina.
17 artikla
Tilintarkastusyhteisöjen rekisteröinti
1. Tilintarkastusyhteisöistä on kirjattava julkiseen rekisteriin vähintään seuraavat tiedot:
a)
nimi, osoite ja rekisteröintinumero;
b)
oikeudellinen muoto;
c)
yhteystiedot, ensisijaisen yhteyshenkilön nimi ja mahdollisen Internet-sivuston osoite;
d)
jäsenvaltiossa sijaitsevien toimipisteiden osoitteet;
e)
tilintarkastusyhteisön palveluksessa olevien tai siihen sidossuhteessa partnerina tai muulla tavalla olevien lakisääteisten tilintarkastajien nimet ja rekisteröintinumerot;
f)
kaikkien omistajien ja osakkeenomistajien nimet ja työosoitteet;
g)
kaikkien hallinto- tai johtoelimen jäsenten nimet ja työosoitteet;
h)
tieto mahdollisesta jäsenyydestä ketjussa ja luettelo jäsen- tai sidosyritysten nimistä ja osoitteista tai paikka, jossa kyseiset tiedot ovat julkisesti saatavilla;
i)
kaikki muut rekisteröinnit tilintarkastusyhteisönä muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisissa viranomaisissa ja tilintarkastusyksikköinä kolmansissa maissa, mukaan lukien rekisteröintiviranomaisen tai -viranomaisten nimi tai nimet ja tarvittaessa rekisteröintinumero tai -numerot.
2. Tämän direktiivin 45 artiklan mukaisesti rekisteröidyt kolmansien maiden tilintarkastusyhteisöt on selvästi rekisteröitävä sellaisina eikä tilintarkastusyhteisöinä.
18 artikla
Rekisteritietojen päivittäminen
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lakisääteiset tilintarkastajat ja tilintarkastusyhteisöt ilmoittavat viipymättä julkisen rekisterin ylläpidosta vastaaville toimivaltaisille viranomaisille rekisterin sisältämien tietojen muutoksista. Ilmoituksen jälkeen rekisteritiedot on päivitettävä viipymättä.
19 artikla
Vastuu rekisteritiedoista
Lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön on allekirjoitettava tiedot, jotka toimitetaan asianmukaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle 16, 17 ja 18 artiklan mukaisesti. Jos toimivaltainen viranomainen edellyttää tietojen toimittamista sähköisesti, tämä voidaan toteuttaa esimerkiksi sähköisiä allekirjoituksia koskevista yhteisön puitteista 13 päivänä joulukuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/93/EY (19) 2 artiklan 1 alakohdassa määritetyllä sähköisellä allekirjoituksella.
20 artikla
Kieli
1. Tiedot merkitään julkiseen rekisteriin jollakin asianomaisen jäsenvaltion kielilainsäädännössä sallitulla kielellä.
2. Jäsenvaltiot voivat sallia, että tiedot merkitään julkiseen rekisteriin myös yhdellä tai useammalla muulla yhteisön virallisella kielellä. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että tietojen käännösten on oltava virallisia käännöksiä.
Asianomaisen jäsenvaltion on kaikissa tapauksissa varmistettava, että rekisteristä käy ilmi se, onko kyseessä virallinen käännös.
IV LUKU
AMMATTIETIIKKA, RIIPPUMATTOMUUS, OBJEKTIIVISUUS, LUOTTAMUKSELLISUUS JA SALASSAPITOVELVOLLISUUS
21 artikla
Ammattietiikka
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikkiin lakisääteisiin tilintarkastajiin ja tilintarkastusyhteisöihin sovelletaan ammattietiikkaa koskevia periaatteita. Näihin on vähintään sisällyttävä ammattietiikkaan kuuluva yleisen edun mukainen tehtävä, rehellisyys ja objektiivisuus sekä ammatillinen pätevyys ja huolellisuus.
2. Varmistaakseen luottamuksen tilintarkastukseen sekä tämän artiklan 1 kohdan yhdenmukaisen soveltamisen komissio voi toteuttaa ammattietiikan periaatteisiin perustuvia täytäntöönpanotoimenpiteitä 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
22 artikla
Riippumattomuus ja puolueettomuus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lakisääteinen tilintarkastaja ja/tai tilintarkastusyhteisö toimii lakisääteistä tilintarkastusta suorittaessaan itsenäisesti suhteessa tarkastettavaan yhteisöön eikä osallistu sen päätöksentekoon.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö ei suorita lakisääteistä tilintarkastusta, jos lakisääteisen tilintarkastajan, tilintarkastusyhteisön tai ketjun, myös muut oheispalvelut huomioon ottaen, sekä tarkastettavan yhteisön välillä on välitön tai välillinen taloudellinen, liike-, työ- tai muu sellainen suhde, jonka objektiivinen, harkitseva ja asioihin perehtynyt kolmas osapuoli voi päätellä vaarantavan lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön riippumattomuuden. Jos lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön riippumattomuuteen kohdistuu uhkia, esimerkiksi oman työn tarkastamisen, oman edun, asianajon, läheisyyden, luottamuksen tai painostuksen uhka, lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön on sovellettava varotoimia kyseisten uhkien lieventämiseksi. Jos nämä uhat ovat sovellettuihin varotoimiin verrattuina niin merkittäviä, että riippumattomuus vaarantuu, lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö ei saa suorittaa lakisääteistä tilintarkastusta.
Jäsenvaltioiden on lisäksi varmistettava, että kun on kyse yleisen edun kannalta merkittäviä yhteisöjä koskevista lakisääteisistä tilintarkastuksista ja kun se on aiheellista lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön riippumattomuuden suojaamiseksi, lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö ei suorita lakisääteistä tilintarkastusta oman työn tarkastamisen tai oman edun tapauksessa.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö kirjaa tilintarkastukseen liittyviin työpapereihin kaikki riippumattomuuteensa kohdistuvat merkittävät uhkat sekä toimenpiteet kyseisten uhkien lieventämiseksi.
4. Varmistaakseen luottamuksen tilintarkastukseen sekä tämän artiklan 1 ja 2 kohdan yhdenmukaisen soveltamisen komissio voi 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti hyväksyä periaatteisiin perustuvia täytäntöönpanotoimenpiteitä, jotka koskevat
a)
edellä 2 kohdassa tarkoitettuja uhkia ja toimenpiteitä;
b)
tilanteita, joissa 2 kohdassa määritellyt uhat ovat niin merkittäviä, että lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön riippumattomuus vaarantuu;
c)
oman työn tarkastamista tai omaa etua koskevia 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuja tapauksia, joissa voidaan tai ei voida suorittaa lakisääteisiä tilintarkastuksia.
23 artikla
Luottamuksellisuus ja salassapitovelvollisuus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki tiedot ja asiakirjat, jotka lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö saa käyttöönsä lakisääteistä tilintarkastusta suorittaessaan, suojataan riittävillä luottamuksellisuutta ja salassapitovelvollisuutta koskevilla säännöillä.
2. Lakisääteisiin tilintarkastajiin tai tilintarkastusyhteisöihin liittyvät luottamuksellisuutta ja salassapitovelvollisuutta koskevat säännöt eivät saa estää tämän direktiivin säännösten soveltamisen valvontaa.
3. Jos lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö korvataan toisella lakisääteisellä tilintarkastajalla tai tilintarkastusyhteisöllä, edellisen lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön on annettava tulevalle lakisääteiselle tilintarkastajalle tai tilintarkastusyhteisölle mahdollisuus tutustua kaikkiin tarkastettavaa yhteisöä koskeviin olennaisiin tietoihin.
4. Lakisääteisestä tilintarkastajaa tai tilintarkastusyhteisöä, joka ei enää hoida tiettyä tilintarkastustoimeksiantoa, ja aikaisempaa lakisääteistä tilintarkastajaa tai tilintarkastusyhteisöä koskevat edelleen 1 ja 2 kohdan säännökset tämän tilintarkastustoimeksiannon osalta.
24 artikla
Tilintarkastusyhteisöjen puolesta lakisääteisiä tilintarkastuksia suorittavien tilintarkastajien riippumattomuus ja puolueettomuus
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tilintarkastusyhteisön tai sen sidosyrityksen omistajat, osakkeenomistajat tai hallinto-, johto- tai valvontaelimen jäsenet eivät osallistu lakisääteisen tilintarkastuksen suorittamiseen tavalla, joka vaarantaa tilintarkastusyhteisön puolesta lakisääteistä tilintarkastusta suorittavan lakisääteisen tilintarkastajan riippumattomuuden ja puolueettomuuden.
25 artikla
Tilintarkastuksesta maksettavat palkkiot
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että asianmukaisilla säännöillä varmistetaan se, että lakisääteisestä tilintarkastuksesta maksettavat palkkiot
a)
eivät määräydy osittain tai kokonaan tarkastettavalle yhteisölle tarjottavien oheispalvelujen perusteella;
b)
eivät voi perustua minkäänlaiseen ehdollisuuteen.
V LUKU
TILINTARKASTUSSTANDARDIT JA RAPORTOINTI
26 artikla
Tilintarkastusstandardit
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että lakisääteiset tilintarkastajat ja tilintarkastusyhteisöt suorittavat lakisääteiset tilintarkastukset komission 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti hyväksymiä kansainvälisiä tilintarkastusstandardeja noudattaen. Jäsenvaltiot saavat soveltaa kansallista tilintarkastusstandardia siihen saakka, kun komissio on hyväksynyt samaa asiaa koskevan kansainvälisen tilintarkastusstandardin. Hyväksytyt kansainväliset tilintarkastusstandardit on julkaistava kokonaisuudessaan kaikilla yhteisön virallisilla kielillä Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
2. Komissio voi päättää 48 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen kansainvälisten tilintarkastusstandardien soveltuvuudesta yhteisössä. Komissio hyväksyy kansainväliset tilintarkastusstandardit sovellettavaksi yhteisössä ainoastaan, jos
a)
ne on laadittu asianmukaisessa menettelyssä julkisen valvonnan alaisena ja läpinäkyvyyttä noudattaen ja ne ovat kansainvälisesti hyväksyttyjä;
b)
ne varmistavat osaltaan tilinpäätöksille ja konsolidoiduille tilinpäätöksille korkean tason uskottavuuden ja laadun direktiivin 78/660/ETY 2 artiklan 3 kohdassa ja direktiivin 83/349/ETY 16 artiklan 3 kohdassa säädettyjen periaatteiden mukaisesti; ja
c)
ne ovat Euroopan yleisen edun mukaisia.
3. Jäsenvaltiot voivat määrätä ylimääräisiä tilintarkastusmenettelyjä tai -vaatimuksia kansainvälisten tilintarkastusstandardien lisäksi - taikka poikkeustapauksissa olla soveltamatta osia viimeksi mainituista - vain siinä tapauksessa, että se on tarpeen lakisääteisen tilintarkastuksen laajuuteen liittyvien kansallisten lakisääteisten erityisvaatimusten vuoksi. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kyseiset ylimääräiset tilintarkastusmenettelyt tai -vaatimukset ovat 2 kohdan b ja c alakohdassa vahvistettujen säännösten mukaiset, ja niiden on ilmoitettava niistä komissiolle ja jäsenvaltioille ennen niiden hyväksymistä. Kun on kyse poikkeustapauksesta, jossa jäsenvaltio jättää soveltamatta tiettyjä osia kansainvälisestä tilintarkastusstandardista, sen on ilmoitettava erityiset lakisääteiset vaatimuksensa sekä niiden ylläpitämistä tukevat perustelut komissiolle ja muille jäsenvaltioille vähintään kuusi kuukautta ennen niiden kansallista hyväksymistä, tai kun on kyse vaatimuksista, jotka olivat jo voimassa, kun kansainvälinen tilintarkastusstandardi hyväksyttiin, enintään kolmen kuukauden kuluessa kyseisen kansainvälisen tilintarkastusstandardin hyväksymisestä.
4. Jäsenvaltiot voivat asettaa tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteistä tilintarkastusta koskevia ylimääräisiä vaatimuksia 29 päivään kesäkuuta 2010 saakka.
27 artikla
Konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteinen tilintarkastus
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että konsernin konsolidoidun tilinpäätöksen lakisääteisessä tilintarkastuksessa
a)
konsernin tilintarkastaja on täysimääräisesti vastuussa konsolidoidusta tilinpäätöksestä annettavasta tilintarkastuskertomuksesta;
b)
konsernin tilintarkastaja suorittaa tarkastuksen ja osoittaa asiakirjoilla tarkastaneensa kolmannen maan tilintarkastajan tai tilintarkastajien, lakisääteisen tilintarkastajan tai lakisääteisten tilintarkastajien, kolmannen maan tilintarkastusyksikön tai tilintarkastusyksiköiden tai tilintarkastusyhteisön tai tilintarkastusyhteisöjen konsernin tilintarkastusta varten suorittaman tilintarkastustyön. Konsernin tilintarkastajan säilyttämän dokumentaation perusteella asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen on voitava asianmukaisesti tarkastaa konsernin tilintarkastajan suorittama työ;
c)
kun yritysryhmän osan tarkastaa tai tarkastavat sellaisen kolmannen maan tilintarkastaja tai tilintarkastajat tai tilintarkastusyksikkö tai tilintarkastusyksiköt, joka ei ole sopinut tai jotka eivät ole sopineet 47 artiklassa tarkoitetuista työskentelyjärjestelyistä, konsernin tilintarkastaja on vastuussa kolmannen maan tilintarkastajan tai tilintarkastajien tai tilintarkastusyksikön tai tilintarkastusyksiköiden suorittamaa tilintarkastustyötä koskevan dokumentaation, konsernin tilintarkastuksen edellyttämät työpaperit mukaan lukien, asianmukaisesta toimittamisesta pyydettäessä julkisen valvonnan viranomaisille. Kyseisen toimittamisen varmistamiseksi konsernin tilintarkastajan on säilytettävä itsellään jäljennökset kyseisestä dokumentaatiosta tai vaihtoehtoisesti sovittava kolmannen maan tilintarkastajan tai tilintarkastajien tai tilintarkastusyksikön tai tilintarkastusyksiköiden kanssa siitä, että hänellä on asianmukainen ja rajoittamaton mahdollisuus tutustua pyydettäessä asiakirjoihin, tai ryhdyttävä muihin asianmukaisiin toimiin. Mikäli oikeudelliset tai muut esteet tekevät mahdottomaksi tilintarkastajan työpapereiden siirtämisen kolmannesta maasta konsernin tilintarkastajalle, tämän säilyttämässä dokumentaatiossa on oltava todiste siitä, että hän on ryhtynyt asianmukaisiin menettelyihin saadakseen mahdollisuuden tutustua tilintarkastusdokumentaatioon, ja jos on kyse muista kuin kansallisesta lainsäädännöstä johtuvista oikeudellisista esteistä, todiste kyseisen esteen olemassaolosta.
28 artikla
Tilintarkastusraportointi
1. Kun tilintarkastusyhteisö suorittaa lakisääteisen tilintarkastuksen, tilintarkastusyhteisön puolesta tarkastuksen suorittavan lakisääteisen tilintarkastajan tai suorittavien lakisääteisten tilintarkastajien on allekirjoitettava tilintarkastuskertomus. Poikkeustapauksissa jäsenvaltiot voivat säätää, että tätä allekirjoitusta ei tarvitse julkistaa, jos julkistaminen voi johtaa jonkun henkilökohtaiseen turvallisuuteen kohdistuvaan välittömään ja merkittävään uhkaan. Joka tapauksessa kyseisen henkilön nimen tai kyseisten henkilöiden nimien on oltava asiaankuuluvien toimivaltaisten viranomaisten tiedossa.
2. Sen estämättä, mitä direktiivin 78/660/ETY 51 a artiklan 1 kohdassa säädetään, ja jos komissio ei ole hyväksynyt yhteistä standardia tilintarkastuskertomukselle tämän direktiivin 26 artiklan 1 kohdan mukaisesti, komissio voi, vahvistaakseen yleistä luottamusta tilintarkastukseen, hyväksyä tämän direktiivin 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti yhteisen standardin tilintarkastuskertomuksille tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten osalta, jotka on laadittu hyväksyttyjä kansainvälisiä tilinpäätösstandardeja noudattaen.
VI LUKU
LAADUNVARMISTUS
29 artikla
Laadunvarmistusjärjestelmät
1. Kunkin jäsenvaltioin on varmistettava, että lakisääteisiin tilintarkastajiin ja tilintarkastusyhteisöihin sovelletaan laadunvarmistusjärjestelmää, joka täyttää ainakin seuraavat edellytykset:
a)
laadunvarmistusjärjestelmä on muodostettava tavalla, joka tekee siitä riippumattoman suhteessa valvonnan kohteena oleviin lakisääteisiin tilintarkastajiin ja tilintarkastusyhteisöihin sekä VIII luvussa säädetyllä tavalla julkisen valvonnan alaisen;
b)
laadunvarmistusjärjestelmän rahoituksen on oltava turvattu, eivätkä lakisääteiset tilintarkastajat tai tilintarkastusyhteisöt saa asiattomasti vaikuttaa siihen millään tavalla;
c)
laadunvarmistusjärjestelmällä on oltava riittävät resurssit;
d)
laaduntarkastuksia suorittavilla henkilöillä on oltava asianmukainen ammatillinen koulutus ja kokemus lakisääteisen tilintarkastuksen ja tilinpäätösraportoinnin alalla sekä laaduntarkastuksiin pätevöittävä erityiskoulutus;
e)
laaduntarkastustoimeksiantojen suorittajat on valittava puolueettomalla menettelyllä, jolla on määrä varmistaa, että tarkastusten suorittajien ja tarkastusten kohteena olevien lakisääteisten tilintarkastajien tai tilintarkastusyhteisöjen välillä ei ole eturistiriitoja;
f)
laaduntarkastuksissa, joihin kuuluu valikoidun tilintarkastusaineiston asianmukainen tarkastaminen, on arvioitava voimassa olevien tilintarkastusstandardien ja riippumattomuutta koskevien vaatimusten noudattamista, käytettyjen resurssien määrää ja laatua, tilintarkastuspalkkioita sekä tilintarkastusyhteisön sisäistä laadunvalvontajärjestelmää;
g)
laaduntarkastuksesta on laadittava kertomus, joka sisältää laaduntarkastuksen perusteella tehdyt keskeiset päätelmät;
h)
laaduntarkastuksia on tehtävä vähintään joka kuudes vuosi;
i)
laadunvarmistusjärjestelmän tuottamat kokonaistulokset on julkistettava vuosittain;
j)
lakisääteisen tilitarkastajan tai tilintarkastusyhteisön on noudatettava laaduntarkastuksen perusteella annettavia suosituksia kohtuullisen ajan kuluessa.
Jos j alakohdassa tarkoitettuja suosituksia ei noudateta, lakisääteiseen tilintarkastajaan tai tilintarkastusyhteisöön kohdistetaan tarvittaessa 30 artiklassa tarkoitettuja kurinpitotoimia tai seuraamuksia.
2. Komissio voi toteuttaa täytäntöönpanotoimenpiteitä 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistaakseen yleistä luottamusta tilintarkastukseen sekä varmistaakseen 1 kohdan a, b ja e-j alakohdan yhdenmukaisen soveltamisen.
VII LUKU
TUTKINTA JA SEURAAMUKSET
30 artikla
Tutkinta- ja seuraamusjärjestelmät
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että puutteellisesti suoritettujen lakisääteisten tilintarkastusten havaitsemiseksi, korjaamiseksi ja ehkäisemiseksi on olemassa tehokkaat tutkinta- ja seuraamusjärjestelmät.
2. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että lakisääteisiin tilintarkastajiin ja tilintarkastusyhteisöihin sovelletaan tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia, jos lakisääteistä tilintarkastusta ei ole suoritettu tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi hyväksyttyjen säännösten mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden oikeutta soveltaa siviilioikeudellisia vastuujärjestelmiä.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lakisääteisiin tilintarkastajiin ja tilintarkastusyhteisöihin kohdistetut toimenpiteet ja seuraamukset julkistetaan asianmukaisella tavalla. Seuraamuksiin on sisällyttävä mahdollisuus peruuttaa hyväksyminen.
31 artikla
Tilintarkastajien vastuu
Komissio antaa ennen 1 päivää tammikuuta 2007 kertomuksen nykyisten lakisääteistä tilintarkastusta koskevien kansallisten vastuusäännösten vaikutuksista Euroopan pääomamarkkinoihin ja tilintarkastajia ja tilintarkastusyhteisöjä koskeviin vakuutusehtoihin sekä objektiivisen arvion taloudellisen vastuun rajoittamisesta. Komissio kuulee tarvittaessa asianosaisia julkisesti. Kyseisen kertomuksen päätelmien nojalla komissio antaa tarvittaessa suosituksia jäsenvaltioille.
VIII LUKU
JULKINEN VALVONTA JA JÄSENVALTIOIDEN VÄLISET SÄÄNTELYJÄRJESTELYT
32 artikla
Julkisen valvonnan periaatteet
1. Jäsenvaltioiden on luotava tehokas lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen julkisen valvonnan järjestelmä, joka perustuu 2-7 kohdassa esitettyihin periaatteisiin.
2. Kaikkien lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen on oltava julkisen valvonnan alaisia.
3. Julkisen valvonnan järjestelmän johdossa on oltava lakisääteiseen tilintarkastukseen liittyvien alojen asiantuntijoita, jotka eivät toimi lakisääteisinä tilintarkastajina. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin sallia, että lakisääteisinä tilintarkastajina toimivilla henkilöillä on vähemmistöedustus julkisen valvonnan järjestelmän johdossa. Julkisen valvonnan järjestelmän johtoon osallistuvat henkilöt on valittava riippumattoman ja avoimen nimitysmenettelyn mukaisesti.
4. Julkisen valvonnan järjestelmän on oltava viime kädessä vastuussa
a)
lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen hyväksymisen ja rekisteröinnin valvonnasta;
b)
ammattietiikkaa, tilintarkastusyhteisöjen sisäistä laadunvalvontaa ja tilintarkastusta koskevien normien antamisen valvonnasta; ja
c)
jatkuvan koulutuksen, laadunvarmistuksen sekä tutkinta- ja kurinpitojärjestelmien valvonnasta.
5. Julkisen valvonnan järjestelmän avulla on voitava tarvittaessa tutkia lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen toimintaa sekä ryhtyä asianmukaisiin toimenpiteisiin.
6. Julkisen valvonnan järjestelmän on oltava avoin. Tähän kuuluu muun muassa vuosittaisten työohjelmien ja toimintakertomusten julkistaminen.
7. Julkisen valvonnan järjestelmän rahoituksen on oltava riittävä. Julkisen valvonnan järjestelmän rahoituksen on oltava turvattu, eivätkä lakisääteiset tilintarkastajat tai tilintarkastusyhteisöt saa millään tavalla vaikuttaa siihen asiattomasti.
33 artikla
Julkisen valvonnan järjestelmien välinen yhteistyö yhteisön tasolla
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että julkisen valvonnan järjestelmiin sovellettavilla sääntelyjärjestelyillä mahdollistetaan tehokas yhteistyö yhteisön tasolla jäsenvaltioiden toteuttamien valvontatoimien osalta. Tätä varten kunkin jäsenvaltion on nimettävä taho, joka on nimenomaisesti vastuussa yhteistyön varmistamisesta.
34 artikla
Jäsenvaltioiden sääntelyjärjestelyjen vastavuoroinen tunnustaminen
1. Jäsenvaltioiden sääntelyjärjestelyissä on noudatettava kotivaltion periaatetta, jonka mukaan sääntelystä ja valvonnasta vastaa jäsenvaltio, joka on hyväksynyt lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön ja jonka alueella tarkastettavalla yhteisöllä on rekisteröity kotipaikkansa.
2. Konsolidoidun tilinpäätöksen lakisääteistä tilintarkastusta edellyttävä jäsenvaltio ei saa asettaa lakisääteisen tilintarkastuksen osalta rekisteröintiä, laadunvarmistustarkastuksia, tilintarkastusstandardeja, ammattietiikkaa eikä riippumattomuutta koskevia lisävaatimuksia lakisääteiselle tilintarkastajalle tai tilintarkastusyhteisölle, joka suorittaa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen tytäryhtiön lakisääteisen tilintarkastuksen.
3. Jos yhtiön arvopaperit on otettu kaupankäynnin kohteeksi muun jäsenvaltion säännellyillä markkinoilla kuin missä yhtiöllä on rekisteröity kotipaikkansa, jäsenvaltio, jonka alueella arvopaperit on otettu kaupankäynnin kohteeksi, ei saa asettaa lakisääteiseen tilintarkastuksen osalta rekisteröintiä, laadunvarmistustarkastuksia, tilintarkastusstandardeja, ammattietiikkaa eikä riippumattomuutta koskevia lisävaatimuksia lakisääteiselle tilintarkastajalle tai tilintarkastusyhteisölle, joka suorittaa kyseisen yhtiön tilinpäätöksen tai konsolidoidun tilinpäätöksen lakisääteisen tarkastuksen.
35 artikla
Toimivaltaisten viranomaisten nimeäminen
1. Jäsenvaltioiden on nimettävä yksi tai useampi toimivaltainen viranomainen suorittamaan tässä direktiivissä säädettyjä tehtäviä. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle niiden nimeämisestä.
2. Toimivaltaiset viranomaiset on järjestettävä siten, että eturistiriidat vältetään.
36 artikla
Salassapitovelvollisuus ja jäsenvaltioiden välinen sääntely-yhteistyö
1. Jäsenvaltioiden hyväksymisestä, rekisteröinnistä, laadunvarmistuksesta, valvonnasta ja kurinpidosta vastaavien toimivaltaisten viranomaisten on toimittava yhteistyössä aina kun se on tarpeen niiden suorittaessa niille tämän direktiivin nojalla kuuluvia tehtäviä. Jäsenvaltion hyväksymisestä, rekisteröinnistä, laadunvarmistuksesta, valvonnasta ja kurinpidosta vastaavien toimivaltaisten viranomaisten on avustettava muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia. Toimivaltaisten viranomaisten on erityisesti vaihdettava tietoja ja tehtävä yhteistyötä lakisääteisten tilintarkastusten suorittamiseen liittyvässä tutkinnassa.
2. Salassapitovelvollisuutta sovelletaan kaikkiin toimivaltaisten viranomaisten palveluksessa oleviin tai olleisiin henkilöihin. Salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvaa tietoa ei saa ilmaista toiselle henkilölle eikä viranomaiselle, ellei jäsenvaltion laeissa, asetuksissa tai hallinnollisissa määräyksissä toisin säädetä.
3. Edellä 2 kohta ei estä toimivaltaisia viranomaisia vaihtamasta luottamuksellisia tietoja. Näin vaihdettuja tietoja koskee salassapitovelvollisuus, jota sovelletaan toimivaltaisten viranomaisten palveluksessa oleviin tai olleisiin henkilöihin.
4. Toimivaltaisten viranomaisten on pyynnöstä toimitettava viipymättä 1 kohdan mukaista tarkoitusta varten tarvittavat tiedot. Pyynnön saaneiden toimivaltaisten viranomaisten on tarvittaessa viipymättä toteutettava tarvittavat toimenpiteet pyydettyjen tietojen keräämiseksi. Näin toimitettuja tietoja koskee salassapitovelvollisuus, jota sovelletaan tiedot vastaanottavien toimivaltaisten viranomaisten palveluksessa oleviin tai aiemmin olleisiin henkilöihin.
Jos pyynnön saanut toimivaltainen viranomainen ei pysty toimittamaan pyydettyjä tietoja viipymättä, sen on ilmoitettava pyynnön esittäneelle toimivaltaiselle viranomaiselle syyt tähän.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat kieltäytyä toimittamasta pyydettyjä tietoja, jos
a)
tietojen toimittaminen voisi vaikuttaa haitallisesti pyynnön saaneen jäsenvaltion täysivaltaisuuteen, turvallisuuteen tai yleiseen järjestykseen tai olla kansallisten turvallisuussääntöjen vastaista; tai
b)
pyynnössä tarkoitettuja tekoja ja lakisääteisiä tilintarkastajia tai tilintarkastusyhteisöjä koskeva oikeudenkäynti on jo pantu vireille pyynnön saaneen jäsenvaltion viranomaisissa; tai
c)
pyynnön saaneen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat jo antaneet näitä samoja tekoja ja samoja tilintarkastajia tai tilintarkastusyhteisöjä koskevan lainvoimaisen tuomion.
Edellä 1 kohdan nojalla tietoja saavilla toimivaltaisilla viranomaisilla on oikeus käyttää saamiaan tietoja ainoastaan tässä direktiivissä tarkoitettujen tehtäviensä hoitamiseen sekä näiden tehtävien hoitamiseen nimenomaisesti liittyvän hallinto- tai oikeudenkäyntimenettelyn yhteydessä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta niiden oikeudenkäyntiin liittyvien velvollisuuksien täyttämistä.
5. Jos toimivaltainen viranomainen päättelee, että tämän direktiivin säännösten vastaista toimintaa harjoitetaan tai on harjoitettu toisen jäsenvaltion alueella, sen on ilmoitettava päätelmästään toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle mahdollisimman tarkasti. Toisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava aiheelliset toimenpiteet. Sen on annettava asiasta ilmoittaneelle toimivaltaiselle viranomaiselle tieto lopputuloksesta ja mahdollisuuksien mukaisesti myös merkittävistä välivaiheista.
6. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi myös pyytää, että toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen suorittaa tutkinnan tämän toisen jäsenvaltion alueella.
Se voi lisäksi pyytää, että sen oma henkilöstö saa olla läsnä kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen henkilöstön suorittaessa tutkintaa.
Tutkinta tapahtuu kuitenkin koko ajan sen jäsenvaltion kokonaisvalvonnassa, jonka alueella se suoritetaan.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat kieltäytyä suorittamasta ensimmäisessä alakohdassa edellytettyä tutkintaa tai sallimasta toisessa alakohdassa edellytettyä toisen jäsenvaltion henkilöstön läsnäoloa sen henkilöstön suorittamien toimenpiteiden aikana, jos
a)
tällainen tutkinta voisi vaikuttaa haitallisesti pyynnön saaneen jäsenvaltion täysivaltaisuuteen, turvallisuuteen tai yleiseen järjestykseen; tai
b)
pyynnössä tarkoitettuja tekoja ja henkilöitä koskeva oikeudenkäynti on jo pantu vireille pyynnön saaneen jäsenvaltion viranomaisissa; tai
c)
pyynnön saaneen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat jo antaneet näitä samoja tekoja ja henkilöitä koskevan lainvoimaisen päätöksen.
7. Komissio voi 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti hyväksyä tämän artiklan 2-4 kohdassa säädettyjä tietojenvaihtomenettelyjä koskevia täytäntöönpanotoimenpiteitä sekä kansainvälistä tutkintaa koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä helpottaakseen toimivaltaisten viranomaisten välistä yhteistyötä.
IX LUKU
NIMEÄMINEN JA EROTTAMINEN
37 artikla
Lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen nimeäminen
1. Lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö on valittava tarkastettavan yhteisön osakkeenomistajien tai jäsenten kokouksessa.
2. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä vaihtoehtoisia järjestelmiä tai sääntöjä lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön valitsemiseksi edellyttäen, että näillä järjestelmillä tai säännöillä pyritään varmistamaan lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön riippumattomuus tarkastettavan yhteisön hallinto- tai johtoelimen jäsenistä.
38 artikla
Lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön erottaminen ja eroaminen
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lakisääteiset tilintarkastajat tai tilintarkastusyhteisöt voidaan erottaa ainoastaan asianmukaisin perustein. Kirjanpitokäsittelyä tai tilintarkastusmenettelyjä koskevat mielipide-erot eivät ole asianmukaisia erottamisperusteita.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tarkastettava yhteisö ja lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö ilmoittavat julkisesta valvonnasta vastaavalle viranomaiselle tai vastaaville viranomaisille lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön erottamisesta tai eroamisesta toimikauden aikana ja esittävät sille asianmukaiset perusteet.
X LUKU
YLEISEN EDUN KANNALTA MERKITTÄVIEN YHTEISÖJEN LAKISÄÄTEISTÄ TILINTARKASTUSTA KOSKEVIA ERITYISSÄÄNNÖKSIÄ
39 artikla
Soveltaminen yleisen edun kannalta merkittäviin yhteisöihin, joita ei ole julkisesti noteerattu
Jäsenvaltiot voivat vapauttaa yhdestä tai useammasta tässä luvussa olevasta vaatimuksesta yleisen edun kannalta merkittävät yhteisöt, jotka eivät ole laskeneet liikkeeseen sellaisia siirtokelpoisia arvopapereita, jotka on hyväksytty kaupankäynnin kohteeksi direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdan mukaisilla säännellyillä markkinoilla, ja niiden lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön tai lakisääteiset tilintarkastajat tai tilintarkastusyhteisöt.
40 artikla
Avoimuusraportti
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteisiä tilintarkastuksia suorittavat lakisääteiset tilintarkastajat ja tilintarkastusyhteisöt julkistavat Internet-sivustollaan vuosittain kolmen kuukauden kuluessa kunkin tilikauden päättymisestä avoimuusraportin, joka sisältää vähintään seuraavat tiedot:
a)
kuvaus oikeudellisesta rakenteesta ja omistussuhteista;
b)
jos tilintarkastusyhteisö kuuluu ketjuun, kuvaus ketjusta ja sen oikeudellisista ja rakenteellisista järjestelyistä;
c)
kuvaus tilintarkastusyhteisön hallintorakenteesta;
d)
kuvaus tilintarkastusyhteisön sisäisestä laadunvalvontajärjestelmästä sekä hallinto- tai johtoelimen lausunto sen toiminnan tehokkuudesta;
e)
tieto siitä, milloin 29 artiklassa tarkoitettu laaduntarkastus viimeksi suoritettiin;
f)
luettelo yleisen edun kannalta merkittävistä yhteisöistä, joiden lakisääteisen tilintarkastuksen tilintarkastusyhteisö on suorittanut edellisen tilikauden aikana;
g)
tilintarkastusyhteisön soveltamia riippumattomuuskäytänteitä koskeva lausunto, jossa myös vahvistetaan, että riippumattomuutta koskevien säännösten noudattamista koskeva sisäinen tarkastus on suoritettu;
h)
lausunto 13 artiklassa tarkoitettua lakisääteisten tilintarkastajien jatkuvaa koulutusta koskevista tilintarkastusyhteisön toimintatavoista;
i)
taloudelliset tiedot, jotka osoittavat tilintarkastusyhteisön toiminnan laajuuden, kuten kokonaisliikevaihdon jaoteltuna tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteisestä tarkastamisesta saatuihin palkkioihin sekä muista varmennuspalveluista, veroneuvontapalveluista ja muista oheispalveluista saatuihin palkkioihin;
j)
tiedot partnereille maksettavien korvausten perusteista.
Jäsenvaltiot voivat poikkeustapauksissa olla soveltamatta f alakohdassa säädettyä vaatimusta siinä määrin kuin se on tarpeen jonkun henkilökohtaiseen turvallisuuteen kohdistuvan välittömän ja merkittävän uhkan lieventämiseksi.
2. Lakisääteisen tilintarkastajan tai tapauksen mukaan tilintarkastusyhteisön on allekirjoitettava avoimuusraportti. Tämä voidaan toteuttaa esimerkiksi direktiivin 1999/93/EY 2 artiklan 1 kohdassa määritellyllä sähköisellä allekirjoituksella.
41 artikla
Tarkastusvaliokunta
1. Jokaisella yleisen edun kannalta merkittävällä yhteisöllä on oltava tarkastusvaliokunta. Jäsenvaltioiden on määritettävä, koostuuko tarkastusvaliokunta hallintoelimen jäsenistä, jotka eivät kuulu sen johtajistoon, ja/vai tarkastettavan yhteisön valvontaelimen jäsenistä ja/vai tarkastettavan yhteisön yhtiökokouksen nimeämistä jäsenistä. Tarkastusvaliokunnan jäsenistä vähintään yhden on oltava riippumaton henkilö, jolla on asiantuntemusta laskentatoimen ja/tai tilintarkastuksen alalla.
Jäsenvaltiot voivat sallia, että yleisen edun kannalta merkittävissä yhteisöissä, jotka täyttävät direktiivin 2003/71/EY (20) 2 artiklan 1 kohdan f alakohdassa säädetyt vaatimukset, tarkastusvaliokunnalle määrätyt tehtävät voidaan uskoa koko hallinto- tai valvontaelimelle, edellyttäen, että ainakin jos kyseisen toimielimen puheenjohtaja kuuluu johtajistoon, hän ei toimi tarkastusvaliokunnan puheenjohtajana.
2. Tämän rajoittamatta hallinto-, johto- tai valvontaelimen jäsenten tai tarkastettavan yhteisön yhtiökokouksessa valittavien muiden jäsenten vastuuta, tarkastusvaliokunnan on muun muassa
a)
seurattava tilinpäätösraportoinnin prosessia;
b)
seurattava yrityksen sisäisen valvonnan, mahdollisen sisäisen tarkastuksen ja riskinhallintajärjestelmien tehokkuutta;
c)
seurattava tilinpäätöksen ja konsolidoidun tilinpäätöksen lakisääteistä tilintarkastusta;
d)
tarkkailtava lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön riippumattomuutta ja erityisesti oheispalvelujen tarjoamista tarkastettavalle yhteisölle.
3. Yleisen edun kannalta merkittävässä yhteisössä lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön valitsemista koskevan hallinto- tai valvontaelimen ehdotuksen on perustuttava tarkastusvaliokunnan suositukseen.
4. Lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön on raportoitava tarkastusvaliokunnalle lakisääteisen tilintarkastuksen yhteydessä havaituista keskeisistä seikoista, erityisesti olennaisista heikkouksista tilinpäätösraportoinnin prosessiin liittyvässä sisäisessä valvonnassa.
5. Jäsenvaltiot voivat sallia tai päättää, että 1-4 kohdan säännöksiä ei sovelleta yleisen edun kannalta merkittäviin yhteisöihin, joilla on tarkastusvaliokunnan tehtäviä vastaavia tehtäviä suorittava elin, joka on perustettu ja joka toimii sen jäsenvaltion voimassa olevia säännöksiä noudattaen, johon tilintarkastuksen kohteena oleva yhteisö on rekisteröity. Tällöin yhteisön on ilmoitettava, mikä elin vastaa näistä tehtävistä ja millainen on sen kokoonpano.
6. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa tarkastusvaliokuntaa koskevista velvoitteista
a)
yleisen edun kannalta merkittävät yhteisöt, jotka ovat direktiivin 83/349/ETY 1 artiklassa tarkoitettuja tytäryrityksiä, jos yhteisö noudattaa konsernitasolla tämän artiklan 1-4 kohdan vaatimuksia;
b)
yleisen edun kannalta merkittävät yhteisöt, jotka ovat direktiivin 85/611/ETY 1 artiklan 2 kohdassa määriteltyjä yhteissijoitusyrityksiä. Jäsenvaltiot voivat myös vapauttaa yleisen edun kannalta merkittävät yhteisöt, joiden ainoana tarkoituksena on yleisöltä hankittujen varojen yhteinen sijoittaminen, jotka toimivat riskin hajauttamisen periaatteella ja jotka eivät pyri saamaan niiden perustana olevien sijoitusten liikkeeseenlaskijoita oikeudelliseen tai hallinnolliseen määräysvaltaansa, edellyttäen että kyseisillä yhteissijoitusyrityksillä on toimilupa, että ne ovat toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa ja että niillä on omaisuudenhoitaja, jonka tehtävät vastaavat direktiivissä 85/611/ETY säädettyjä tehtäviä;
c)
yleisen edun kannalta merkittävät yhteisöt, joiden ainoana tarkoituksena on laskea liikkeelle komission asetuksen (EY) N:o 809/2004 (21) 2 artiklan 5 kohdassa määriteltyjä omaisuusvakuudellisia arvopapereita. Tällaisissa tapauksissa jäsenvaltion on vaadittava yhteisöä julkistamaan ne syyt, joiden perusteella se ei katso tarvitsevansa tarkastusvaliokuntaa eikä tarkastusvaliokunnan tehtäviä suorittavaa hallinto- tai valvontaelintä;
d)
direktiivin 2000/12/EY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut luottolaitokset, joiden osakkeita ei ole otettu kaupankäynnin kohteeksi minkään jäsenvaltion säännellyillä markkinoilla direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa tarkoitetussa mielessä ja jotka ovat jatkuvasti tai toistuvasti laskeneet liikkeelle vain velkapapereita, edellyttäen että kaikkien tällaisten velkapapereiden yhteenlaskettu nimellisarvo on alle 100 000 000 euroa ja että ne eivät ole julkistaneet direktiivin 2003/71/EY mukaista esitettä.
42 artikla
Riippumattomuus
1. Edellä 22 ja 24 artiklaan sisältyvien vaatimusten lisäksi jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisen edun kannalta merkittävän yhteisön lakisääteisen tilintarkastuksen suorittava lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö
a)
vahvistaa vuosittain kirjallisesti tarkastusvaliokunnalle riippumattomuutensa tarkastettavasta yleisen edun kannalta merkittävästä yhteisöstä;
b)
ilmoittaa vuosittain tarkastusvaliokunnalle kaikista tarkastettavalle yhteisölle toimittamistaan lisäpalveluista; ja
c)
neuvottelee tarkastusvaliokunnan kanssa lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön riippumattomuuteen kohdistuvista uhista sekä kyseisten uhkien lieventämiseksi toteutetuista varotoimista, jotka lakisääteinen tilintarkastaja tai tilintarkastusyhteisö on kirjannut 22 artiklan 3 kohdan nojalla.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lakisääteisestä tilintarkastuksesta vastaavaa avainpartneria tai vastaavia avainpartnereita vaihdetaan viimeistään seitsemän vuoden kuluttua nimeämisajankohdasta ja että hänen tai heidän sallitaan osallistua tarkastettavan yhteisön tilintarkastukseen uudelleen aikaisintaan kahden vuoden kuluttua.
3. Tilintarkastusyhteisön puolesta lakisääteisen tilintarkastuksen suorittava lakisääteinen tilintarkastaja tai avainpartneri ei saa ottaa vastaan ylimmän johdon tehtäviä tarkastettavassa yhteisössä ennen kuin vähintään kaksi vuotta on kulunut siitä, kun hän luopui lakisääteisenä tilintarkastajana tai avainpartnerina suorittamastaan tilintarkastustoimeksiannosta.
43 artikla
Laadunvarmistus
Tämän direktiivin 29 artiklassa tarkoitettuja laadunvarmistustarkastuksia on kohdistettava vähintään joka kolmas vuosi yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteisiä tilintarkastuksia suorittaviin lakisääteisiin tilintarkastajiin tai tilintarkastusyhteisöihin.
XI LUKU
KANSAINVÄLISIÄ NÄKÖKOHTIA
44 artikla
Kolmansien maiden tilintarkastajien hyväksyminen
1. Jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat vastavuoroisuusedellytyksin hyväksyä kolmannen maan tilintarkastajan lakisääteiseksi tilintarkastajaksi, jos henkilö osoittaa, että hän täyttää 4 ja 6-13 artiklassa säädettyjä vaatimuksia vastaavat vaatimukset.
2. Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on sovellettava 14 artiklassa tarkoitettuja vaatimuksia ennen hyväksymisen myöntämistä tämän artiklan 1 kohdassa säädetyt vaatimukset täyttävälle kolmannen maan tilintarkastajalle.
45 artikla
Kolmansien maiden tilintarkastajien ja tilintarkastusyksiköiden rekisteröinti ja valvonta
1. Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on rekisteröitävä 15-17 artiklan mukaisesti kaikki kolmansien maiden tilintarkastajat ja tilintarkastusyksiköt, jotka laativat tilintarkastuskertomuksen sellaisen yhtiön tilinpäätöksestä tai konsolidoidusta tilinpäätöksestä, joka on perustettu yhteisön ulkopuolella ja jonka siirtokelpoisia arvopapereita on otettu kaupankäynnin kohteeksi kyseisen jäsenvaltion direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa tarkoitetuilla säännellyillä markkinoilla, paitsi jos kyseinen yhtiö laskee liikkeeseen ainoastaan direktiivin 2004/109/EY (22) 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja velkapapereita, jotka on otettu kaupankäynnin kohteeksi jonkin jäsenvaltion säännellyillä markkinoilla ja joiden yksikkökohtainen nimellisarvo on vähintään 50 000 euroa tai, jos on kyse jossakin muussa valuutassa arvostetuista velkapapereista, joiden yksikkökohtainen nimellisarvo liikkeeseenlaskemispäivänä vastaa vähintään 50 000:ta euroa.
2. Sovelletaan, mitä 18 ja 19 artiklassa säädetään.
3. Jäsenvaltioiden on sovellettava rekisteröityihin kolmansien maiden tilintarkastajiin ja tilintarkastusyksiköihin valvonta-, laadunvarmistus-, tutkinta- ja seuraamusjärjestelmiään. Jäsenvaltio voi vapauttaa rekisteröidyn kolmannen maan tilintarkastajan ja tilintarkastusyksikön laadunvarmistusjärjestelmäänsä koskevasta vaatimuksesta, jos toinen jäsenvaltio tai kolmannen maan laadunvarmistusjärjestelmä, joka on arvioitu vastaavaksi 46 artiklan mukaisesti, on suorittanut kyseisen kolmannen maan tilintarkastajan tai tilintarkastusyksikön laaduntarkastuksen kolmen edellisen vuoden kuluessa.
4. Kolmansien maiden tilintarkastajien tai tilintarkastusyksiköiden, joita ei ole rekisteröity jäsenvaltiossa, laatimilla tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla tilinpäätöstä tai konsolidoitua tilinpäätöstä koskevilla tilintarkastuskertomuksilla ei ole oikeusvaikutusta kyseisessä jäsenvaltiossa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 46 artiklan soveltamista.
5. Jäsenvaltio saa rekisteröidä kolmannen maan tilintarkastusyksikön ainoastaan siinä tapauksessa, että
a)
tämä täyttää 3 artiklan 3 kohdassa säädettyjä vaatimuksia vastaavat vaatimukset;
b)
kolmannen maan tilintarkastusyksikön hallinto- tai johtoelimen jäsenten enemmistö täyttää 4-10 artiklassa säädettyjä vaatimuksia vastaavat vaatimukset;
c)
kolmannen maan tilintarkastusyksikön puolesta tilintarkastuksen suorittava kolmannen maan tilintarkastaja täyttää 4-10 artiklassa säädettyjä vaatimuksia vastaavat vaatimukset;
d)
tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tilinpäätösten tai konsolidoitujen tilinpäätösten tarkastukset suoritetaan 26 artiklassa tarkoitettujen kansainvälisten tilintarkastusstandardien sekä 22, 24 ja 25 artiklassa säädettyjen vaatimusten tai niitä vastaavien standardien ja vaatimusten mukaisesti;
e)
kolmannen maan tilintarkastusyksikkö julkistaa Internet-sivustollaan vuosittain avoimuusraportin, joka sisältää 40 artiklassa mainitut tiedot, tai noudattaa vastaavia julkistamista koskevia vaatimuksia.
6. Varmistaakseen 5 kohdan d alakohdan yhdenmukaisen soveltamisen komissio arvioi siinä tarkoitettua vastaavuutta yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ja päättää asiasta 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Niin kauan kuin komissio ei ole tehnyt asiasta päätöstä, jäsenvaltiot saavat arvioida 5 kohdan d alakohdassa tarkoitettua vastaavuutta.
46 artikla
Vastaavuuteen perustuvat poikkeukset
1. Jäsenvaltiot voivat vastavuoroisuuteen perustuen poiketa 45 artiklan 1 ja 3 kohdassa asetetuista vaatimuksista tai muuttaa niitä ainoastaan siinä tapauksessa, että kyseisiin kolmansien maiden tilintarkastajiin tai tilintarkastusyksiköihin sovelletaan kolmannessa maassa julkisen valvonnan järjestelmää sekä laadunvarmistus-, tutkinta- ja seuraamusjärjestelmää, jotka täyttävät 29, 30 ja 32 artiklan mukaiset vaatimukset.
2. Varmistaakseen tämän artiklan 1 kohdan yhdenmukaisen soveltamisen komissio arvioi siinä tarkoitettua vastaavuutta yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ja päättää asiasta 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat arvioida tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua vastaavuutta tai käyttää muiden jäsenvaltioiden tekemiä arvioita siihen saakka, kun komissio on tehnyt päätöksen asiasta. Jos komissio päättää, että 1 kohdassa tarkoitettu vastaavuutta koskeva vaatimus ei täyty, se voi antaa kyseisille tilintarkastajille ja tilintarkastusyksiköille luvan jatkaa tilintarkastustoimintaansa kyseisen jäsenvaltion vaatimusten mukaisesti asianmukaisen siirtymäkauden ajan.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle
a)
edellä 2 kohdassa tarkoitettu vastaavuuden arviointinsa; ja
b)
kolmansien maiden julkisen valvonnan järjestelmien sekä laadunvarmistus-, tutkinta- ja seuraamusjärjestelmien kanssa tehtävän yhteistyön järjestelyjen pääkohdat 1 kohdan perusteella.
47 artikla
Yhteistyö kolmansien maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa
1. Jäsenvaltiot voivat sallia hyväksymiensä lakisääteisten tilintarkastajien tai tilintarkastusyhteisöjen hallussa olevien tilintarkastukseen liittyvien työpapereiden tai muiden asiakirjojen toimittamisen kolmansien maiden toimivaltaisille viranomaisille, jos
a)
kyseiset tilintarkastajan työpaperit tai muut asiakirjat liittyvät sellaisten yritysten tilintarkastuksiin, jotka ovat laskeneet liikkeeseen arvopapereita kyseisessä kolmannessa maassa tai jotka ovat lakisääteisen konsolidoidun tilinpäätöksen kyseisessä kolmannessa maassa laativan konsernin osia;
b)
toimittaminen tapahtuu kotivaltion toimivaltaisten viranomaisten välityksellä kyseisen kolmannen maan toimivaltaisille viranomaisille niiden pyynnöstä;
c)
kolmannen maan toimivaltaiset viranomaiset täyttävät vaatimukset, jotka on todettu asianmukaisiksi 3 kohdan mukaisesti;
d)
kotivaltion ja kolmannen maan toimivaltaisten viranomaisten välillä on sovittu vastavuoroisuuteen perustuvista työskentelyjärjestelyistä;
e)
henkilötietojen siirtäminen kolmanteen maahan tapahtuu direktiivin 95/46/EY IV luvun mukaisesti.
2. Tämän artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetuilla työskentelyjärjestelyillä on varmistettava, että
a)
toimivaltaiset viranomaiset perustelevat tilintarkastukseen liittyviä työpapereita ja muita asiakirjoja koskevan pyynnön;
b)
tiedot vastaanottaneiden kolmannen maan toimivaltaisten viranomaisten palveluksessa oleviin tai olleisiin henkilöihin sovelletaan salassapitoa koskevia velvoitteita;
c)
kolmannen maan toimivaltaiset viranomaiset saavat käyttää tilintarkastukseen liittyviä työpapereita ja muita asiakirjoja ainoastaan suorittaessaan 29, 30 ja 32 artiklan mukaisia vaatimuksia vastaavat vaatimukset täyttävään julkiseen valvontaan, laadunvarmistukseen ja tutkintaan liittyviä tehtäviään;
d)
jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat kieltäytyä toimittamasta kolmannen maan toimivaltaisten viranomaisten pyytämiä tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön hallussa olevia tilintarkastukseen liittyviä työpapereita tai muita asiakirjoja
-
jos kyseisten asiakirjojen toimittaminen vaikuttaisi haitallisesti yhteisön tai pyynnön saaneen jäsenvaltion täysivaltaisuuteen, turvallisuuteen tai yleiseen järjestykseen, tai
-
jos pyynnössä tarkoitettuja tekoja ja henkilöitä koskeva oikeudenkäynti on jo pantu vireille pyynnön saaneen jäsenvaltion viranomaisissa.
3. Komissio päättää 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetusta asianmukaisuudesta 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen helpottaakseen toimivaltaisten viranomaisten välistä yhteistyötä. Asianmukaisuuden arviointi toteutetaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, ja sen on perustuttava 36 artiklan mukaisiin vaatimuksiin tai keskeisiltä osiltaan vastaaviin toiminnallisiin järjestelyihin. Jäsenvaltioiden on toteutettava komission päätöksen noudattamisen edellyttämät toimet.
4. Poikkeustapauksissa jäsenvaltiot voivat 1 kohdan säännöksistä poiketen sallia, että niiden hyväksymät lakisääteiset tilintarkastajat ja tilintarkastusyhteisöt toimittavat tilintarkastukseen liittyviä työpapereita ja muita asiakirjoja suoraan kolmannen maan toimivaltaisille viranomaisille, jos
a)
toimivaltaiset viranomaiset ovat aloittaneet tutkinnan kyseisessä kolmannessa maassa;
b)
jos asiakirjojen toimittaminen ei ole ristiriidassa niiden velvoitteiden kanssa, joita lakisääteisten tilintarkastajien ja tilintarkastusyhteisöjen on noudatettava toimittaessaan tilintarkastukseen liittyviä työpapereita ja muita asiakirjoja kotivaltionsa toimivaltaisille viranomaisille;
c)
kyseisen kolmannen maan toimivaltaisten viranomaisten kanssa on sovittu työskentelyjärjestelyistä, joita noudattaen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat saada vastavuoroisesti suoraan käyttöönsä tilintarkastukseen liittyviä kyseisen kolmannen maan tilintarkastusyksiköiden työpapereita ja muita asiakirjoja;
d)
pyynnön esittävä kolmannen maan toimivaltainen viranomainen ilmoittaa lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön kotivaltion toimivaltaiselle viranomaiselle etukäteen jokaisesta suorasta tietopyynnöstä ja perustelee sen;
e)
edellä 2 kohdassa tarkoitetut edellytykset täyttyvät.
5. Komissio voi 48 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen nimetä tämän artiklan 4 kohdassa tarkoitetut poikkeustapaukset helpottaakseen yhteistyötä toimivaltaisten viranomaisten välillä ja varmistaakseen viimeksi mainitun kohdan yhdenmukaisen soveltamisen.
6. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tiedot 1 ja 4 kohdassa tarkoitetuista työskentelyjärjestelyistä.
XII LUKU
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
48 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa komitea (jäljempänä ’komitea’).
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
4. Kahden vuoden kuluttua tämän direktiivin hyväksymisestä ja viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 2008 keskeytetään tämän direktiivin niiden säännösten soveltaminen, jotka edellyttävät teknisten määräysten, tarkistusten ja päätösten hyväksymistä 2 kohdan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jo hyväksyttyjä täytäntöönpanotoimia ja lukuun ottamatta 26 artiklan säännöksiä. Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat komission ehdotuksesta uudistaa kyseiset säännökset perustamissopimuksen 251 artiklan menettelyä noudattaen, ja siksi niiden on tarkasteltava kyseisiä säännöksiä ennen edellä mainitun määräajan umpeutumista tai mainittua päivämäärää.
49 artikla
Direktiivien 78/660/ETY ja 83/349/ETY muuttaminen
1. Muutetaan direktiivi 78/660/ETY seuraavasti:
a)
Lisätään 43 artiklan 1 kohtaan alakohta seuraavasti:
”15)
erillisinä kaikki tilinpäätöksen lakisääteisestä tilintarkastuksesta lakisääteisen tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön tilikaudelta perimät palkkiot sekä kaikki muista varmennuspalveluista perityt palkkiot, kaikki veroneuvontapalveluista perityt palkkiot ja kaikki muista oheispalveluista perityt palkkiot.
Jäsenvaltiot voivat säätää, että tätä vaatimusta ei sovelleta, jos yhtiön tiedot sisältyvät direktiivin 83/349/ETY 1 artiklassa edellytettyyn konsolidoituun tilinpäätökseen edellyttäen, että tällaiset tiedot annetaan konsolidoidun tilinpäätöksen liitetiedoissa.”
b)
Korvataan 44 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Jäsenvaltiot voivat sallia, että 11 artiklassa tarkoitetut yhtiöt laativat lyhennetyt tilinpäätöksen liitetiedot sisällyttämättä 43 artiklan 1 kohdan 5-12 alakohdassa, 14 alakohdan a kohdassa ja 15 alakohdassa vaadittuja tietoja. Liitetiedoissa on kuitenkin ilmoitettava 43 artiklan 1 kohdan 6 alakohdassa luetellut tiedot kokonaisuudessaan kaikkien kyseessä olevien erien osalta.”
c)
Korvataan 45 artiklan 2 kohta seuraavasti:
”2. Edellä 1 kohdan b alakohtaa sovelletaan myös 43 artiklan 1 kohdan 8 alakohdassa tarkoitettuihin tietoihin.
Jäsenvaltiot voivat sallia 27 artiklassa tarkoitettujen yritysten jättävän 43 artiklan 1 kohdan 8 alakohdassa tarkoitetut tiedot ilmoittamatta. Jäsenvaltiot voivat myös sallia 27 artiklassa tarkoitettujen yritystenjättävän 43 artiklan 1 kohdan 15 alakohdassa tarkoitetut tiedot ilmoittamatta, jos tällaiset tiedot toimitetaan tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteisestä tilintarkastuksesta 17 päivänä toukokuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/43/EY (23) 32 artiklassa tarkoitetulle julkisen valvonnan järjestelmälle sen pyynnöstä.
2. Lisätään direktiivin 83/349/ETY 34 artiklaan kohta seuraavasti:
”16)
erillisinä konsolidoidun tilinpäätöksen lakisääteisestä tilintarkastuksesta tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön tilikaudelta perimät palkkiot sekä kaikki muista varmennuspalveluista perityt palkkiot, kaikki veroneuvontapalveluista perityt palkkiot ja kaikki muista oheispalveluista perityt palkkiot.”
50 artikla
Direktiivin 84/253/ETY kumoaminen
Kumotaan direktiivi 84/253/ETY 29 päivästä kesäkuuta 2006 alkaen. Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin.
51 artikla
Siirtymäsäännökset
Lakisääteisiä tilintarkastajia tai tilintarkastusyhteisöjä, jotka jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväksyneet direktiivin 84/253/ETY mukaisesti ennen 53 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen säännösten voimaantulopäivää, pidetään tämän direktiivin säännösten mukaisesti hyväksyttyinä lakisääteisinä tilintarkastajina tai tilintarkastusyhteisöinä.
52 artikla
Vähimmäistason yhdenmukaistaminen
Ellei tässä direktiivissä toisin säädetä, lakisääteistä tilintarkastusta vaativat jäsenvaltiot voivat asettaa tiukempia vaatimuksia.
53 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset viimeistään 29 päivänä kesäkuuta 2008. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
54 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
55 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu jäsenvaltioille.
Tehty Strasbourgissa 17 päivänä toukokuuta 2006.