31999R1257
L 160/80
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1257/1999 НА СЪВЕТА
от 17 май 1999 година
относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 36 и 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като взе предвид становището на Комитета на регионите (4),
като взе предвид становището на Сметната палата (5),
(1)
като има предвид, че общата политика за развитие на селските райони следва да придружава и допълва останалите инструменти на Общата селскостопанска политика и по този начин да допринесе за постигането на целите на тази политика, определени в член 33, параграф 1 от Договора;
(2)
като има предвид, че съгласно член 33, параграф 2, буква а) от Договора при изработването на Общата селскостопанска политика и специалните методи за нейното прилагане следва да се отчете специфичният характер на селскостопанската дейност, произтичащ от социалната структура на селското стопанство и от структурната и природната неравнопоставеност между различните селскостопански райони;
(3)
като има предвид, че съгласно член 159 от Договора при прилагането на общите политики следва да бъдат отчетени целите, определени в членове 158 и 160 относно общата политика на икономическа и социална кохезия, и да се допринася за тяхното постигане; като има предвид, че мерките за развитие на селските райони трябва да допринасят за тази политика в районите с изоставащо развитие (цел № 1) и в районите, изправени пред структурни затруднения (цел № 2), определени от Регламент (ЕО) № 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 г. относно установяване на общи разпоредби относно структурните фондове (6);
(4)
като има предвид, че мерките, насочени към подпомагане на подобряването на земеделските структури, са въведени в Общата селскостопанска политика още през 1972 г.; като има предвид, че в продължение на близо две десетилетия са правени опити за интегриране на селскостопанската структурна политика в по-широкия икономически и социален контекст на селските зони; като има предвид, че реформата в политиката от 1992 г. подчерта екологичното измерение на селското стопанство като най-голям ползвател на земя;
(5)
като има предвид, че политиката за селските райони понастоящем се осъществява посредством поредица от комплексни инструменти;
(6)
като има предвид, че през последните години селското стопанство трябва да се приспособи към новата действителност и към промените, произтичащи от развитието на пазара, пазарната политика, търговските правила, изискванията и предпочитанията на потребителите и следващото разширяване на Общността; като има предвид, че тези промени ще засегнат не само селскостопанските пазари, но също и местните икономики в селските райони най-общо; като има предвид, че политиката на развитие на селските райони трябва да цели възстановяването и засилването на конкурентоспособността на селските зони и следователно да допринася за запазването и създаването на работни места в тези зони;
(7)
като има предвид, че това развитие трябва да бъде насърчавано и подпомагано посредством реорганизация и опростяване на съществуващите инструменти за развитие на селските райони;
(8)
като има предвид, че тази реорганизация трябва да държи сметка за опита, придобит при прилагането на съществуващите инструменти, и да се основава на инструментите, прилагани съгласно настоящите приоритетни цели, насърчаващи развитието на селските райони чрез ускоряване на адаптирането на селските структури в рамките на реформата в Общата селскостопанска политика и улесняване на развитието и структурното адаптиране на селските зони (цели № 5а и № 5б), определени в Регламент (ЕИО) № 2052/88 на Съвета от 24 юни 1988 г. относно задачите на структурните фондове и тяхната ефективност и за координиране на техните дейности помежду им и с операциите на Европейската инвестиционна банка и на останалите съществуващи финансови инструменти (7) и в Регламент (ЕИО) № 4256/88 на Съвета от 19 декември 1988 г. относно установяване на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2052/88 за Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Ориентиране“ (8), и мерките, въведени като съпътстващи мерки към реформата в Общата селскостопанска политика от 1992 г. с Регламент (ЕИО) № 2078/92 на Съвета от 30 юни 1992 г. относно методите за селскостопанско производство, съвместими с изискванията за опазване на околната среда, както и за поддържане на природното пространство (9), с Регламент (ЕИО) № 2079/92 на Съвета от 30 юни 1992 г. за установяване на общностен режим на помощи за ранно пенсиониране в селското стопанство (10) и с Регламент (ЕИО) № 2080/92 на Съвета от 30 юни 1992 г. относно установяване на общностен режим на помощи за мерките по отношение на горите в селското стопанство (11);
(9)
като има предвид, че в рамките на една реформирана политика за развитие на селските райони следва да се обхване съвкупността от селски райони на Общността;
(10)
като има предвид, че трите съпътстващи мерки, установени с реформата на Общата селскостопанска политика от 1992 г. (агроекология, ранно пенсиониране и залесяване), следва да бъдат допълнени с режим в полза на необлагодетелстваните зони и на зоните, изправени пред екологични трудности;
(11)
като има предвид, че е важно останалите мерки за развитие на селските райони да бъдат включени в програмите за интегрирано развитие в полза на районите от цел № 1 и да станат част от програмите в полза на районите от цел № 2;
(12)
като има предвид, че е целесъобразно мерките за развитие на селските райони да придружават и допълват пазарните политики в селските зони;
(13)
като има предвид, че е необходимо подпомагането на развитието на селските райони от ФЕОГА да се основава върху единна правна рамка, която да определя мерките, които могат да се ползват от подпомагане, техните цели и критериите за допускане;
(14)
като има предвид, че отчитайки разнообразието на селските зони на Общността, е целесъобразно политиката на развитие на селските райони да прилага принципа на субсидиарност; като има предвид, че следователно тази политика трябва да бъде възможно най-децентрализирана и да поставя ударението върху участието и върху подхода отдолу нагоре; като има предвид, че е важно критериите за допускане до помощи за развитие на селските райони да не надвишават необходимото за осъществяване на целите на политиката за развитие на селските райони;
(15)
като има предвид все пак, че съгласуваността с другите инструменти на Общата селскостопанска политика и с другите политики на Общността означава, че основните критерии за допускане до подпомагане се определят на общностно равнище; като има предвид по-специално, че неоправданото изкривяване на конкуренцията, произтичащо от мерките за развитие на селските райони, следва да се избягва;
(16)
като има предвид, че за гарантиране на гъвкавост и за опростяване на законодателството Съветът предоставя всички необходими правомощия по изпълнение на Комисията в съответствие с член 202, трето тире от Договора;
(17)
като има предвид, че селскостопанската структура в Общността се характеризира със съществуването на голям брой земеделски стопанства, в които липсват структурни условия, годни да осигурят задоволителен доход и условия за живот на земеделските производители и техните семейства;
(18)
като има предвид, че общностните инвестиционни помощи имат за цел модернизирането на земеделските стопанства и подобряването на тяхната функционалност;
(19)
като има предвид, че изискванията на Общността относно допускането до инвестиционни помощи трябва да бъдат опростени в сравнение със съществуващите изисквания, определени с Регламент (ЕО) № 950/97 на Съвета от 20 май 1997 г. относно повишаването на ефективността на земеделските структури (12);
(20)
като има предвид, че предоставянето на специфични придобивки на младите земеделски производители може да улесни не само тяхното установяване, но също така и структурното адаптиране на техните стопанства след първоначалното им установяване;
(21)
като има предвид, че развитието и специализацията на селското стопанство изискват подходящо равнище на обща, техническа и икономическа подготовка на лицата, заети с дейности в селското и в горското стопанство, по-специално по отношение на нови методи в управлението, производството и маркетинга;
(22)
като има предвид, че специални усилия са необходими за обучение на земеделските производители и тяхното информиране за земеделски методи, съвместими с екологията;
(23)
като има предвид, че ранното пенсиониране в селското стопанство трябва да бъде насърчавано, за да се подобри функционалността на земеделските стопанства, като се държи сметка за придобития опит в прилагането на Регламент (ЕИО) № 2079/92;
(24)
като има предвид, че подпомагането на необлагодетелстваните зони трябва да способства за непрекъснатото използване на земеделска земя, за опазването на природното пространство, запазването и насърчаването на устойчиви селскостопански системи;
(25)
като има предвид, че необлагодетелстваните зони трябва да бъдат класифицирани въз основа на общи критерии;
(26)
като има предвид, че няма необходимост от по-нататъшна класификация на необлагодетелстваните зони на общностно равнище;
(27)
като има предвид, че изискванията относно допускането до компенсаторни обезщетения трябва да бъдат определени с оглед гарантиране на ефективността на този режим на подпомагане и за гарантиране на постигането на неговите цели;
(28)
като има предвид, че, поради ограниченията относно използването на земеделските земи в зони с екологични рестрикции може да възникне необходимост от подпомагане на земеделските производители за решаване на техните специфични проблеми, произтичащи от въпросните ограничения;
(29)
като има предвид, че през следващите години следва да се предостави важна роля на агроекологичните инструменти за подпомагане на устойчивото развитие на селските зони и да се отговори на нарастващите изисквания на обществото по отношение на екологичните услуги;
(30)
като има предвид, че съществуващото агроекологично подпомагане съгласно Регламент (ЕИО) № 2078/92 трябва да бъде продължено за някои целеви екологични мерки, като се държи сметка за придобития опит в прилагането на този режим, подробно описан в доклад на Комисията, представен съгласно член 10, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2078/92;
(31)
като има предвид, че режимът на агроекологично подпомагане трябва да продължи да насърчава земеделските производители да бъдат в услуга на обществото като цяло чрез въвеждане или продължаване на земеделските практики, съвместими с нарастващите нужди от опазване и подобряване на околната среда, природните ресурси, почвата и генетичното разнообразие, както и от запазване на ландшафта и природното пространство;
(32)
като има предвид, че подобряването в преработката и реализацията на селскостопанските продукти трябва да се насърчава чрез подпомагане на инвестициите в тази област;
(33)
като има предвид, че това подпомагане може до голяма степен да се основава на съществуващите условия, понастоящем установени с Регламент (ЕО) № 951/97 на Съвета от 20 май 1997 г. относно подобряването на условията за преработка и реализация на селскостопанските продукти (13);
(34)
като има предвид, че следва да се гарантира, че тези инвестиции са осъществими и земеделските производители участват в икономическите придобивки от провежданото действие;
(35)
като има предвид, че горското стопанство е неразделна част от развитието на селските райони и мерките по отношение на горското стопанство трябва да бъдат включени в режима на подпомагане на развитието на селските райони; като има предвид, че подпомагането на горското стопанство трябва да избягва изкривяването на конкуренцията и следва да бъде без отражение по отношение на пазара;
(36)
като има предвид, че мерките по отношение на горското стопанство следва да бъдат приети в контекста на ангажиментите, поети от Общността и държавите-членки на международно равнище, и да се базират на програмите за горите на държавите-членки; като има предвид, че тези мерки трябва също така да отчитат и специфичните проблеми на промените в климата;
(37)
като има предвид, че мерките по отношение на горското стопанство трябва да се основават на мерките, предприети съгласно съществуващите режими, установени с Регламент (ЕИО) № 1610/89 на Съвета от 29 май 1989 г. относно определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 4256/88 по отношение на плана за развитие и оптимално използване на горите в селските зони на Общността (14) и с Регламент (ЕИО) № 867/90 на Съвета от 29 март 1990 г. относно подобряване на условията за преработка и реализация на горските продукти (15);
(38)
като има предвид, че залесяването на земеделските земи е от особено значение както от гледна точка на използването на почвата и за околната среда, така и като принос към увеличаването на определени горски ресурси; като има предвид, че съществуващото подпомагане на залесяването съгласно Регламент (ЕИО) № 2080/92 следва да бъде продължено, като се държи сметка за опита, придобит в прилагането на този режим, подробно описан в доклад на Комисията, представен в съответствие с член 8, параграф 3 от него;
(39)
като има предвид, че следва да се предоставят плащания за дейности по опазване и подобряване на екологичната стабилност на горите в някои зони;
(40)
като има предвид, че следва да се предоставят помощи за други мерки, свързани със селскостопанските дейности и тяхното преобразуване; като има предвид, че следва да се определи списък от мерки въз основа на опита и като се отчита необходимостта от това, развитието на селските райони да бъде поставено отчасти на основата на неселскостопански дейности и услуги, така че да бъде обърната тенденцията към икономически и социален упадък и обезлюдяване на селските райони; като има предвид, че мерките за премахване на неравенството и насърчаването на равните възможности за мъжете и жените трябва да бъдат подпомогнати;
(41)
като има предвид, че търсенето от страна на потребителите на биологично произведени селскостопански продукти и храни се увеличава; като има предвид, че по този начин се създава нов пазар за селскостопански продукти; като има предвид, че биологичното земеделие подобрява устойчивия характер на селскостопанските дейности и по този начин допринася за постигане на общите цели на настоящия регламент; като има предвид, че специфичните мерки за подпомагане на развитието на селските райони могат да се отнасят до производството, преработката и реализацията на биологично произведени селскостопански продукти;
(42)
като има предвид, че мерките за развитие на селските райони, които се допускат до помощи от Общността, трябва да бъдат в съответствие с общностното право и да са в съответствие с други общностни политики и други инструменти на Общата селскостопанска политика;
(43)
като има предвид, че в рамките на настоящия регламент подпомагането трябва да бъде изключено за някои мерки, ползващи помощи по силата на други инструменти на Общата селскостопанска политика, и по-специално тези, попадащи в обхвата на режимите за подпомагане съгласно общата организация на пазара, с изключенията, обосновани от обективни критерии;
(44)
като има предвид, че с оглед съществуващите помощи за групите на производителите и техните сдружения в няколко общи организации на пазара специфичното подпомагане на групите на производителите в рамките на развитието на селските райони не изглежда вече необходимо; като има предвид следователно, че режимът на помощите, установен с Регламент (ЕО) № 952/97 на Съвета от 20 май 1997 г. относно групите на производителите и техните сдружения (16), следва да бъде преустановен;
(45)
като има предвид, че финансирането на общностното подпомагане за съпътстващите мерки в области, различни от тези от цел № 1, трябва да е за сметка на секция „Гарантиране“ на ФЕОГА; като има предвид, че основните финансови правила, установени с Регламент (ЕО) № 1260/1999, бяха съответно изменени;
(46)
като има предвид, че финансирането на общностното подпомагане за мерките за развитие на селските райони в областите, обхванати от цел № 1, трябва да продължава да бъде за сметка на секция „Ориентиране“ на ФЕОГА с изключение на трите съществуващи съпътстващи мерки и на подпомагането за необлагодетелстваните зони и на зоните с екологични ограничения;
(47)
като има предвид, че по отношение на подпомагането на мерките за развитие на селските райони, обхванати от програмите на цели № 1 и № 2, Регламент (ЕО) № 1260/1999 трябва да се прилага по-специално към интегрираното планиране на въпросните мерки; като има предвид все пак, че правилата, отнасящи се до финансирането, трябва да отчитат финансирането на мерките от секция „Гарантиране“ в районите по цел № 2;
(48)
като има предвид, че мерките за развитие на селските райони, необхванати от планирането на цели № 1 и № 2, следва да подлежат на планиране за развитие на селските райони съгласно специфични правила; като има предвид, че процентът на подпомагане за тези мерки трябва да бъде диференциран според общите принципи, определени в член 29, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1260/1999, като се отчита в достатъчна степен изискването за социална и икономическа кохезия; като има предвид, че в резултат на това тези проценти на подпомагане трябва по принцип да бъдат диференцирани между зоните, обхванати от цел № 1, и тези по цел № 2 и останалите зони; като има предвид, че процентите, определени в настоящия регламент, са максималните проценти на общностно подпомагане;
(49)
като има предвид, че освен програмите за развитие на селските райони Комисията трябва да е в състояние да предприема мерки за проучвания на развитието на селските райони по собствена инициатива, независимо от инициативата за развитие на селските райони, предвидена в членове 19 и 20 от Регламент (ЕО) № 1260/1999;
(50)
като има предвид, че следва да бъдат установени подходящи правила за наблюдение и оценка на подпомагането на развитието на селските райони, като се използват за изходна база точно определени показатели, които следва да се съгласуват и установят преди изпълнението на програмата;
(51)
като има предвид, че мерките за развитие на селските райони трябва да се ползват от подпомагане от държавите-членки без каквото и да било съвместно финансиране от Общността; като има предвид, че с оглед значителното икономическо въздействие на тези помощи и за осигуряване на съответствие с мерките, ползващи се с подпомагане от Общността, и за опростяване на процедурите е необходимо да бъдат установени специфични правила за държавните помощи;
(52)
като има предвид, че следва да се предвиди възможност за приемане на преходни правила за улесняване на преминаването от съществуващите режими на подпомагане към новия режим на подпомагане на развитието на селските райони;
(53)
като има предвид, че новият режим на подпомагане, предвиден в настоящия регламент, заменя съществуващите режими на подпомагане, които трябва да бъдат отменени; като има предвид, че дерогациите, предвидени в действащите понастоящем режими за най-периферните райони и за островите в Егейско море, трябва също да бъдат отменени; като има предвид, че новите разпоредби, предвиждащи гъвкавост, адаптациите и дерогациите, необходими, за да се отговори на специфичните нужди на тези райони, ще бъдат установени при планирането на мерките за развитие на селските райони,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ПРИЛОЖНО ПОЛЕ И ЦЕЛИ
Член 1
1. Настоящият регламент определя рамката на общностно подпомагане за устойчиво развитие на селските райони.
2. Мерките за развитие на селските райони съпътстват и допълват останалите инструменти на Общата селскостопанска политика и допринасят за постигане на целите, определени в член 33 от Договора.
3. Мерките за развитие на селските райони:
-
се включват в мерките, насърчаващи развитието и структурното приспособяване на районите с изоставащо развитие (цел № 1), и
-
съпътстват мерките за подпомагане на икономическото и социалното преобразуване на зоните, изправени пред структурни затруднения (цел № 2),
в засегнатите райони, като се вземат предвид специфичните цели на общностното подпомагане, определени в членове 158 и 160 от Договора, както и в Регламент (ЕО) № 1260/1999 и в съответствие с условията, определени в настоящия регламент.
Член 2
Подпомагането на развитието на селските райони, свързано със селскостопанските дейности и тяхното преобразуване, може да се отнася до:
-
подобряване на структурите в земеделските стопанства и структурите за преработката и реализацията на селскостопанските продукти,
-
преобразуване и преориентиране на земеделския производствен потенциал, въвеждане на нови технологии и повишаване на качеството на продуктите,
-
насърчаване на нехранителното производство,
-
устойчиво развитие на горското стопанство,
-
диверсификация на дейностите с оглед насърчаване на допълващите или заместващите дейности,
-
поддържане и укрепване на функционираща социална структура в селските зони,
-
развитие на икономически дейности и запазване и създаване на работни места с цел по-добро оползотворяване на съществуващия потенциал,
-
подобряване на условията на труд и живот,
-
запазване и насърчаване на нископроизводителни селскостопански системи,
-
защита и насърчаване на висока природна стойност и устойчиво земеделие, съобразено с екологичните изисквания,
-
премахване на неравенството и насърчаване на равните възможности за мъжете и жените посредством по-специално подпомагане на проекти, изработени и изпълнявани от жени.
Член 3
Подпомагането се предоставя за мерките за развитие на селските райони, определени в дял II, и при условията, определени в него.
ДЯЛ II
МЕРКИ ЗА РАЗВИТИЕ НА СЕЛСКИТЕ РАЙОНИ
ГЛАВА I
ИНВЕСТИЦИИ В ЗЕМЕДЕЛСКИТЕ СТОПАНСТВА
Член 4
Подпомагането на инвестициите в земеделските стопанства допринася за подобряване на селскостопанските доходи и на условията за живот, труд и производство.
Инвестициите трябва да си поставят една или няколко от следните цели:
-
намаляване на себестойността на продукцията,
-
подобряване и пренасочване на производството,
-
повишаване на качеството,
-
защита и подобряване на природната среда, хигиенните условия и стандартите за хуманно отношение към животните,
-
насърчаване на диверсификацията на селскостопанските дейности.
Член 5
Подпомагането на инвестициите се предоставя на земеделски стопанства:
-
чиято икономическа функционалност може да бъде доказана,
-
които отговарят на минималните стандарти, отнасящи се до околната среда, хигиената и хуманното отношение към животните, и
-
в които земеделският стопанин притежава необходимите професионални умения и компетентност.
Член 6
Подпомагане не се предоставя за инвестиции, чиято цел е увеличаване на производството на продукти, за които не може да се намери нормална пазарна реализация.
Член 7
Държавите-членки установяват ограничения за общия размер на инвестициите, ползващи се с право на подпомагане.
Общият размер на помощта, изразена в проценти от обема на допустимите инвестиции, е ограничен до максимум 40 % и до 50 % за необлагодетелстваните райони. Когато инвестициите се извършват от млади земеделски производители, посочени в глава II, тези проценти могат да достигнат до максимум 45 % и до максимум 55 % за необлагодетелстваните райони.
ГЛАВА II
УСТАНОВЯВАНЕ НА МЛАДИ ЗЕМЕДЕЛСКИ ПРОИЗВОДИТЕЛИ
Член 8
1. Помощите за установяване, насочени към улесняване на установяването на млади земеделски производители, се отпускат при следните условия:
-
земеделският производител е на възраст под 40 години,
-
земеделският производител притежава подходящи професионални умения и компетентност,
-
земеделският производител се установява в земеделско стопанство за първи път,
-
по отношение на земеделското стопанство:
i)
икономическата функционалност може да бъде доказана, и
ii)
отговаря на минималните стандарти по отношение на околната среда, хигиената и хуманното отношение към животните,
и
-
земеделският производител се е установил като ръководител на земеделското стопанство.
Когато младият земеделски производител не се установява като едноличен ръководител на земеделското стопанство, могат да бъдат прилагани специфични условия. Въпросните условия трябва да са еднакви с онези, които се изискват за млад земеделски производител, който се установява като едноличен ръководител на земеделско стопанство.
2. Помощите за установяване могат да включват:
-
право на еднократна премия, чийто максимално допустим размер е уточнен в приложението,
-
субсидия за лихвите върху заеми, взети за покриване на разходи, свързани с установяването; капитализираната стойност на субсидията за лихвите не може да надвишава стойността на премията.
ГЛАВА III
ОБУЧЕНИЕ
Член 9
Подпомагането на професионално обучение допринася за подобряване на професионалните умения и компетентност на земеделските производители или на други лица, заети в селскостопанското и горското стопанство, и за тяхното преобразуване.
Обучението е насочено по-специално:
-
да подготви земеделските производители за качествено преориентиране на производството, прилагане на производствени практики, съвместими със запазването и подобряването на ландшафта и опазването на околната среда, хигиенните стандарти и хуманното отношение към животните, както и за придобиване на умения, необходими да ги направят способни да управляват икономически функциониращо стопанство, и
-
за подготвяне на горски стопани и други лица, заети с дейности в горското стопанство, за прилагане практики на управление на горското стопанство за подобряване на икономическите, екологичните и социалните функции на горите.
ГЛАВА IV
РАННО ПЕНСИОНИРАНЕ
Член 10
1. Подпомагането за ранно пенсиониране в селското стопанство допринася за следните цели:
-
осигуряване на доход на възрастните земеделски производители, които решават да прекратят селскостопанската си дейност,
-
насърчаване подмяната на възрастните земеделски производители със земеделски производители, които са в състояние да подобрят при необходимост икономическата функционалност на останалите земеделски стопанства,
-
смяна на предназначението на селскостопанските земи за неземеделска употреба, когато земята не може да се обработва при задоволителни условия на икономическа функционалност.
2. Подпомагането на ранното пенсиониране може да включва мерки за осигуряване на доходи на земеделски работници.
Член 11
1. Прехвърлителят на земеделско стопанство:
-
прекратява окончателно всякаква селскостопанска дейност; той може все пак да продължи да се занимава със селско стопанство с нетърговска цел и да си запази ползването върху постройките,
-
е на възраст най-малко 55 години, без да е достигнал нормалната пенсионна възраст към момента на прехвърлянето, и
-
е упражнявал селскостопанска дейност през последните десет години, предшестващи прехвърлянето.
2. Приобретателят на земеделското стопанство:
-
встъпва в правата на прехвърлителя като ръководител на земеделското стопанство или поема изцяло или отчасти земите, освободени от прехвърлителя; икономическата функционалност на стопанството на приобретателя трябва да бъде подобрена в определен срок при условия, които следва да бъдат определени по отношение по-специално на професионални умения и компетентност, площ и обем работа или доход, в зависимост от районите и от вида производство,
-
да притежава подходящи професионални умения и компетентност, и
-
да поеме задължението да извършва селскостопанска дейност в земеделското стопанство за не по-малко от пет години.
3. Селскостопанският работник трябва:
-
да прекрати всякаква селскостопанска дейност окончателно,
-
да бъде на възраст най-малко 55 години, без да е достигнал нормалната пенсионна възраст,
-
да е посветил на селско стопанство най-малко половината от трудовия си стаж като семеен помощник или селскостопански работник през предходните пет години,
-
да е работил в земеделското стопанството на прехвърлителя през период от време, равен на най-малко две години при пълно работно време, през четирите години, предшестващи ранното пенсиониране на прехвърлителя, и
-
да е включен в схема за социално осигуряване.
4. Приобретател, който не е земеделец, може да бъде всяко лице или организация, която поема изцяло или част от освободените земи, за да ги използва за неземеделски цели, такива като горско стопанство или създаване на екологични резервати, при условия, съвместими с опазването или подобряването на качеството на околната среда и на природното пространство.
5. Условията, определени в настоящия член, трябва да се прилагат през целия период, през който прехвърлителят получава помощ за ранно пенсиониране.
Член 12
1. Максималният размер на сумата, отпускана за подпомагане от Общността, се определя в приложението.
2. Продължителността на подпомагането за ранно пенсиониране не може да надвишава общо петнадесет години за прехвърлителя и десет години за селскостопанския работник. Подпомагането не може да продължава след навършване на седемдесет и пет години за прехвърлителя и не може да продължи след навършване на нормалната пенсионна възраст на работника.
Ако в случая на прехвърлителя нормалната пенсия при пенсиониране се изплаща от държавата-членка, подпомагането за ранно пенсиониране се отпуска под формата на добавка към пенсията, като се отчита размерът на националната пенсия при пенсиониране.
ГЛАВА V
НЕОБЛАГОДЕТЕЛСТВАНИ РАЙОНИ И ЗОНИ С ЕКОЛОГИЧНИ ОГРАНИЧЕНИЯ
Член 13
Подпомагането за необлагодетелствани райони и зоните с екологични ограничения допринася за постигане на следните цели:
а)
обезщетения за природно необлагодетелствани райони:
-
за гарантиране на непрекъснато използване на селскостопанските земи и за поддържане на функционираща селска общност,
-
за опазване на природното пространство,
-
за поддържане и насърчаване на устойчиви системи на земеделие, които по-специално отчитат изискванията за опазване на околната среда;
б)
обезщетения за зони с екологични ограничения:
-
за гарантиране на спазването на екологичните изисквания и практики, съвместими с необходимостта от опазване на околната среда в зони с екологични ограничения.
Член 14
1. Земеделските производители в необлагодетелствани райони могат да бъдат подпомагани с компенсаторни обезщетения.
2. Компенсаторните обезщетения се отпускат на хектар селскостопанска земя за земеделските производители, които:
-
обработват минимална площ земеделска земя, която следва да бъде определена,
-
поемат задължението да продължат селскостопанската си дейност в необлагодетелстван район в продължение на най-малко пет години, считано от момента на първото плащане на компенсаторно обезщетение, и
-
прилагат обичайните добри селскостопански практики, съвместими с необходимостта от опазване на околната среда и поддържане на природното пространство, по-специално чрез устойчиво земеделие.
3. В случаите, в които остатъчни вещества, забранени съгласно Директива 96/22/ЕО (17), или остатъчни вещества, разрешени съгласно цитираната директива, но използвани незаконно, бъдат открити в съответствие с разпоредбите на Директива 96/23/ЕО на Съвета (18) в животно, принадлежащо към стадо говеда на даден производител, или когато дадено неразрешено вещество или продукт или вещество или продукт, разрешено съгласно Директива № 96/22/ЕО, но притежавано незаконно, бъдат открити в стопанството на производителя под каквато и да била форма, последният се лишава от правото на компенсаторно обезщетение за календарната година, през която е установено въпросното нарушение.
В случай на повторно нарушение периодът на лишаване може, в зависимост от сериозността на нарушението, да бъде продължен до пет години считано от годината, през която е открито повторното нарушение.
В случай на възпрепятстване от страна на собственика или държателя на животните при провеждане на инспекциите и вземане на необходимите проби в изпълнение на национални планове за наблюдение на остатъчните вещества или при провеждане на разследвания и проверки, предвидени в Директива 96/23/ЕО, се прилагат санкциите, предвидени в първата алинея.
Член 15
1. Компенсаторните обезщетения се установяват в такива размери, които:
-
са достатъчни, за да допринесат ефективно за обезщетяване за съществуващите неблагоприятни условия, и
-
не позволяват прекомерното обезщетяване.
2. Компенсаторните обезщетения са надлежно диференцирани, като се отчитат:
-
положението и целите на развитие, характерни за района,
-
сериозността на постоянните неблагоприятни природни условия, засягащи селскостопанската дейност,
-
специфичните екологични проблеми, които трябва да бъдат разрешени по целесъобразност,
-
видът на производство и, при необходимост, икономическата структура на стопанството.
3. Компенсаторните обезщетения се определени в максималните и минималните граници, установени в приложението.
Компенсаторните обезщетения, които са по-високи от максимално разрешения размер, могат да бъдат отпускани, при условие че средният размер на всички компенсаторни обезщетения, отпуснати на съответното равнище на планиране, не надвишава този максимален размер. Въпреки това в някои случаи, надлежно обосновани от обективни условия, държавите-членки могат за целите на изчисляването на средния размер да представят комбинация от няколко регионални програми.
Член 16
1. Плащанията, предназначени да компенсират поетите разходи и загубите на приходи, могат да се предоставят на земеделски производители, подложени на ограничения в използването на земеделска земя, основани на правила на Общността относно опазването на околната среда, ако и доколкото тези плащания са необходими за разрешаване на специфични проблеми, произтичащи от въпросните правила.
2. Плащанията се определят в такъв размер, че да се избегне прекомерното обезщетяване; това е особено необходимо в случай на плащания в необлагодетелствани райони.
3. Максимално разрешеният размер за общностно подпомагане е определен в приложението.
Член 17
Необлагодетелстваните райони включват:
-
планински райони (член 18),
-
други необлагодетелствани райони (член 19), и
-
райони със специфични неблагоприятни условия (член 20).
Член 18
1. Планински райони са тези, които се характеризират със значителни ограничения във възможностите за използване на земята и значително увеличаване на разходите за нейното обработване по причина на:
-
съществуването поради надморската височина на много тежки климатични условия, чието влияние основно се изразява в намаляване на сезона на растежа,
-
наличие, при по-ниска надморска височина, на силни наклони в по-голямата част от въпросната площ, които са прекалено стръмни, за да се използва техника, или които изискват използване на много скъпо оборудване, или
-
съчетание от тези два фактора, при което значимостта на неблагоприятните условия, произтичащи от всеки един от тях поотделно, е по-малка, но съчетанието между двата води до равностойни неблагоприятни условия.
2. Зоните, разположени на север от шестдесет и втория паралел, и някои съседни зони се третират по същия начин като планински зони.
Член 19
Необлагодетелстваните райони, които са застрашени от запустяване и където е необходимо поддържането на природното пространство, са съставени от еднородни селскостопански земи от гледна точка на естествените условия на производство и трябва да отговарят на всичките характеристики, както следва:
-
наличие на слабо плодородни земи, негодни за обработване и чийто слаб потенциал не може да бъде подобрен без прекомерни разходи, и които се използват предимно за екстензивно животновъдство,
-
поради слабата производителност на природната среда получаване на резултати, значително по-ниски от средните по отношение на основните показатели, с които се характеризира икономическото състояние на селското стопанство,
-
слаба населеност или тенденция към намаляване на населението, което зависи предимно от селскостопанската дейност и чийто ускорен упадък може да застраши жизнеспособността на зоната и нейното непрекъснато обитаване.
Член 20
Необлагодетелстваните райони могат да включват и други зони, засегнати от специфични неблагоприятни условия, в които селскостопанската дейност трябва да бъде продължена, при необходимост и при някои условия, така че да бъде опазена или подобрена околната среда, да се поддържа природното пространство и да се запази туристическият потенциал на зоната или за да се защити бреговата линия.
Член 21
Общата площ на зоните, посочени в членове 16 и 20, не може да надвишава 10 % от общата територия на съответната държава-членка.
ГЛАВА VI
АГРОЕКОЛОГИЯ
Член 22
Подпомагането на методите за селскостопанско производство, предназначени за защита на околната среда и опазване на природното пространство (агроекология), допринася за постигане на целите на Общността в областта на селското стопанство и околната среда.
Това подпомагане е предназначено да насърчава:
-
формите на използване на селскостопанските земи, съвместими с опазването и подобряването на околната среда, на ландшафта и неговите характеристики, на природните ресурси, почвите и генетичното разнообразие,
-
преминаване към екстензивни методи на селскостопанска дейност, благоприятни за околната среда и за управлението на системите от пасбища със слаба интензивност,
-
запазването на застрашените обработваеми площи с висока природна стойност,
-
поддържането на ландшафта и традиционните характеристики на селскостопанските земи,
-
съобразяване на селскостопанската практика с екологичното планиране.
Член 23
1. Подпомагане се предоставя на земеделските производители, които поемат агроекологични ангажименти за срок най-малко пет години. При необходимост може да бъде определен и по-дълъг срок за някои видове задължения предвид тяхното отражение върху околната среда.
2. Агроекологичните задължения трябва да отиват по-далече от простото прилагане на обичайните добри земеделски практики.
Агроекологичните задължения трябва да осигуряват услуги, които не могат да бъдат предоставени чрез останалите мерки за подпомагане, като мерките за подпомагане на пазара или компенсаторните обезщетения.
Член 24
1. Помощта, платена срещу поемането на агроекологични задължения, се предоставя ежегодно и се изчислява в зависимост от:
-
понесената загуба на приходи,
-
допълнителните разходи, произтичащи от задълженията, и
-
необходимостта от осигуряване на финансово поощрение.
Разходите за непроизводствени инвестиции, необходими за изпълнение на задълженията, могат също да бъдат взети предвид при изчисляването на размера на годишна помощ.
2. Максимално допустимите годишни размери на общностно подпомагане се определят в приложението. Тези размери се основават на зоната на стопанисване, която е обхваната от поетите агроекологични задължения.
ГЛАВА VII
ПОДОБРЯВАНЕ НА ПРЕРАБОТКАТА И НА РЕАЛИЗАЦИЯТА НА СЕЛСКОСТОПАНСКИТЕ ПРОДУКТИ
Член 25
1. Помощта за инвестиции е предназначена да улесни подобряването и рационализацията на преработката и реализацията на селскостопанските продукти, както и да способства по този начин за повишаване на конкурентоспособността и на добавената стойност на въпросните продукти.
2. Тази помощ допринася за постигането на една или няколко от следните цели:
-
ориентиране на производството в зависимост от предвидимото развитие на пазарите или за стимулиране на появата на нови пазари за селскостопанска продукция,
-
подобряване или рационализация на мрежата за реализация или процесите на преработка,
-
подобряване на представянето и опаковането на продуктите или способстване за по-добро оползотворяване или унищожаване на субпродуктите или отпадъците,
-
внедряване на нови технологии,
-
създаване на благоприятни условия за иновационни инвестиции,
-
подобряване и контрол на качеството,
-
подобряване и контрол на санитарните условия,
-
опазване на околната среда.
Член 26
1. С помощ могат да се подпомагат лицата, отговорни в последна сметка за финансирането на инвестициите в предприятията:
-
чиято икономическа функционалност може да бъде доказана, и
-
които отговарят на минималните стандарти, изисквани в областта на опазването на околната среда, на хигиената и хуманното отношение към животните.
2. Инвестициите трябва да допринасят за подобряване на положението в сектора на съответното базисно селскостопанско производство. Те трябва да осигуряват подходящо участие на производителите на базисни продукти в икономическите придобивки, които произтичат от тях.
3. Съществуването на нормални пазари за съответните продукти трябва да бъде удостоверено с достатъчно доказателства.
Член 27
1. Инвестициите се отнасят до преработката и реализацията на продуктите от приложение 1 към Договора, с изключение на продуктите на риболова.
2. Инвестициите, които се ползват с право на помощи, съответстват на критерии за подбор, които определят приоритетите и посочват видовете инвестиции, които се изключват.
Член 28
1. Изключват се от право на помощи инвестициите:
-
в търговията на дребно,
-
които са предназначени за реализацията или преработката на продукти с произход от трети страни.
2. Общата стойност на помощта, изразена в проценти от общия обем на инвестициите, ползващи се с право на помощи, е ограничена до:
а)
50 % по отношение на районите, включени в цел № 1;
б)
40 % за останалите региони.
ГЛАВА VIII
ГОРСКО СТОПАНСТВО
Член 29
1. Подпомагане се предоставя за горското стопанство с цел да се допринесе за запазването и развитието на икономическите, екологичните и социалните функции на горите в селските зони.
2. Това подпомагане допринася за постигането на една или няколко от следните цели:
-
управление и устойчиво развитие на горите,
-
опазване и подобряване на горските ресурси,
-
разширяване на залесените площи.
3. Това подпомагане се предоставя само по отношение на горите и площите, собственост на физически лица, на техните сдружения, на общини или техните сдружения. Това ограничение не се прилага за мерките, предвидени в член 30, параграф 1, шесто тире.
4. Това подпомагане допринася за изпълнението на международните задължения, поети от Общността и от държавите-членки. Подпомагането трябва да се основава на националните и регионалните програми за залесяване или на равностойните инструменти, които трябва да държат сметка за задълженията, поети по време на срещите на министрите за опазване на горския фонд в Европа.
5. Мерките, предложени в настоящия регламент, за зоните, класифицирани като зони с висок или среден риск от горски пожари съгласно Регламент (ЕИО) № 2158/92 от 23 юли 1992 г. относно защитата срещу пожари на горския фонд в Европейската общност (19), трябва да съответстват на програмите за опазване на горите, представени от държавите-членки в изпълнение на Регламент (ЕИО) № 2158/92.
Член 30
1. Подпомагането на горското стопанство се отнася до една или до няколко от следните цели:
-
залесяване на площите, които не се допускат до подпомагане съгласно член 31, при условие че насажденията са приспособени към местните условия и са съвместими с околната среда,
-
инвестиции в горите, насочени към подобряване по-специално на тяхната икономическа, екологична и социална стойност,
-
инвестиции, предназначени за подобряване и рационализация на реколтата, преработката и реализацията на горските продукти; инвестициите, свързани с използването на горите като суровина, се ограничават до всички стопански дейности, предхождащи промишлената преработка,
-
завладяване на нови пазари в областта на използването и реализацията на горските продукти,
-
създаване на сдружения на горски стопани, учредени с цел подпомагане на техните членове за подобряване на управлението на горите по устойчив и ефективен начин,
-
възстановяване на потенциала на горското производство, увредено от природни бедствия и пожари, както и създаването на подходящи инструменти за превенция.
2. Разпоредбите на глави I и VII, с изключение на член 7, втора алинея, се прилагат според случая за подпомагане на инвестициите.
Член 31
1. Подпомагане се предоставя за залесяване на селскостопански земи, при условие че насажденията са адаптирани към местните условия и са съвместими с околната среда.
Подпомагането може да включва освен покриване на разходите по засяване:
-
годишна премия на залесен хектар, предназначена да покрие разходите за поддръжка за максимален период от пет години,
-
годишна премия на залесен хектар, предназначена да обезщети за максимален период от двадесет години загубата на доходи, произтичаща от залесяването и понесена от земеделските производители или от сдружения, които са обработвали земите преди тяхното залесяване, или от всякакви други юридически лица на частното право.
2. Подпомагането на залесяването на селскостопански земи, стопанисвани от публични организации, покрива единствено разходите по установяването.
3. Не се считат за допустими за подпомагане на залесяването селскостопанските земи:
-
на земеделските стопанства, ползващи се от помощи за ранно пенсиониране,
-
насажденията с коледни елхи.
В случай на насаждения от бързо растящи дървесни видове, обработвани краткосрочно, подпомагането на залесяването на селскостопански земи се предоставя единствено за покриване разходите по залесяването.
4. Максимално допустимият размер на годишна премия на общностно подпомагане, предназначена за покриване на загубата на приходи, е посочен в приложението.
Член 32
1. С оглед на:
-
опазването и подобряването на екологичното равновесие на горския фонд в случаите, когато защитната и екологичната функция на тези гори е от обществен интерес и когато разходите за мерките по опазване и подобряване на тези гори превишават приходите от горско стопанство,
-
поддържането на съоръженията за спиране на пожари чрез селскостопански мерки,
плащанията за съответните мерки се предоставят на бенефициерите, при условие че защитната и екологичната стойност на тези гори се гарантира по устойчив начин и мерките, които трябва да бъдат осъществени, са били определени с договор, и разходите за тях са били уточнени в договора.
2. Плащанията се определят в границата между минималния и максималния размер, установен в приложението, въз основа на действителните разходи за осъществените мерки, предварително определени в договора.
ГЛАВА IХ
НАСЪРЧАВАНЕ НА АДАПТИРАНЕТО И РАЗВИТИЕТО НА СЕЛСКИТЕ РАЙOНИ
Член 33
Подпомагане се предоставя за мерките, свързани със селскостопански дейности и с тяхното преобразуване и със селскостопанските дейности, които не попадат в приложното поле на всякакви други мерки, посочени в настоящия дял.
Тези мерки се отнасят до:
-
подобряване на земите,
-
комасация на земите,
-
създаване на услуги за подпомагане и управление на земеделието,
-
реализация на качествени селскостопански продукти,
-
основни услуги за селската икономика и селското население,
-
обновяване и развитие на селата и защита и опазване на селското наследство,
-
диверсификация на селскостопанските дейности и дейностите, близки до селското стопанство, с цел създаване на множество дейности или алтернативни доходи,
-
управление на селскостопанските водни ресурси,
-
развитие и подобряване на инфраструктурите, свързани с развитието на селското стопанство,
-
насърчаване на туристическите и занаятчийските дейности,
-
опазване на околната среда във връзка с развитието на селското и горското стопанство, опазване на ландшафта и подобряване на хуманното отношение към животните,
-
възстановяване на потенциала на селскостопанското производство, разрушен от природни бедствия, и въвеждане на подходящи инструменти за превенция,
-
финансово планиране.
ГЛАВА Х
ПРАВИЛА ЗА ПРИЛАГАНЕ
Член 34
Подробни правила за прилагане на настоящия дял се приемат в съответствие с процедурата, установена в член 50, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1260/1999.
Тези правила определят по-специално:
-
условията за подпомагане на инвестициите в земеделски стопанства (членове от 4 до 7), включително и необходимите ограничения, произтичащи от прилагането на член 6,
-
периода и условията за подобряване на икономическата функционалност на земеделското стопанство и условията за използване на земите, освободени в случай на ранно пенсиониране (член 11, параграф 2),
-
условията за отпускане и изчисляване на компенсаторните обезщетения в необлагодетелстваните райни, включително в случай на съвместно използване на селскостопански земи (членове 14 и 15) и компенсаторни обезщетения в районите, изправени пред екологични затруднения (член 16),
-
условията, регулиращи агроекологичните ангажименти (членове 23 и 24),
-
критериите за подбор на инвестициите, насочени към подобряване на преработката и реализацията на селскостопански продукти (член 27, параграф 2),
-
условията, регулиращи мерките относно горското стопанство (глава VIII).
Съгласно същата процедура Комисията може да предвиди дерогация от член 28, параграф 1, второ тире в най-отдалечените региони, при условие че преработените продукти са предназначени за пазара на въпросния регион.
ДЯЛ III
ОБЩИ ПРИНЦИПИ, АДМИНИСТРАТИВНИ И ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА I
ОБЩИ ПРИНЦИПИ
Подглава I
Подпомагане от ФЕОГА
Член 35
1. Общностното подпомагане за ранно пенсиониране (членове от 10 до 12) за необлагодетелстваните райони и зоните с екологични затруднения (членове от 13 до 21), агроекологията (членове от 22 до 24) и залесяването (член 31) се финансират от ФЕОГА, секция „Гарантиране“, в рамките на Общността.
2. Общностното подпомагане за останалите мерки за развитие на селските райони се финансира от ФЕОГА:
-
секция „Ориентиране“ - в зоните, обхванати от цел № 1,
-
секция „Гарантиране“ - в зоните, необхванати от цел № 1.
3. Подпомагането за мерките, посочени в член 33, шесто, седмо и девето тире, се финансира от ФЕОГА в зоните, включени в цели № 1 и 2, както и в зоните в преход, доколкото тяхното финансиране не се осигурява от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР).
Член 36
1. По отношение на подпомагането на мерките за развитие на селските райони, посочени в член 35, параграф 2:
-
в зоните, обхванати от цел № 1, се прилага Регламент (ЕО) № 1260/1999, допълнен със специфичните правила, съдържащи се в настоящия регламент,
-
в зоните, обхванати от цел № 2, се прилага Регламент (ЕО) № 1260/1999, допълнен със специфичните правила, съдържащи се в настоящия регламент, освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент.
2. По отношение на мерките за подпомагане на развитието на селските райони, финансирани от ФЕОГА, секция „Гарантиране“, се прилагат специфичните правила на Регламент (ЕО) № 1258/1999 (20) и разпоредбите, приети за неговото прилагане, освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент.
Подглава II
Съвместимост и съгласуваност
Член 37
1. Подпомагане на развитието на селските райони се предоставя единствено за мерките, които са в съответствие с общностното право.
2. Въпросните мерки трябва да бъдат съгласувани с останалите общностни политики и с мерките, предприети съгласно тези политики.
По-специално нито една мярка, попадаща в приложното поле на настоящия регламент, не се допуска до други режими на общностно подпомагане, ако е несъвместима с дадено особено условие, установено в настоящия регламент.
3. Трябва също така да се гарантира съгласуваността между мерките, прилагани съгласно други инструменти на Общата селскостопанска политика, и по-специално между мерките за подпомагане на развитието на селските райони, от една страна, и мерките, произтичащи от общата организация на пазарите, и тези, отнасящи се до качеството на селскостопанската продукция и здравето, от друга страна, както и между различните мерки на подпомагане на развитието на селските райони.
Вследствие на това, никакво подпомагане съгласно настоящия регламент не може да се предоставя за:
-
мерките, попадащи в приложното поле на режимите на подпомагане, установени в рамките на общата организация на пазарите, при спазването на изключенията, обосновани от обективни критерии, които могат да бъдат определени съгласно член 50,
-
мерките, целящи подпомагане на научноизследователски проекти, насърчаване на селскостопански продукти или изкореняване на болестите по животните.
4. Държавите-членки могат да установят допълнителни или по-рестриктивни условия по отношение на отпускането на общностни помощи за развитие на селските райони, при условие че тези мерки са съгласувани с целите и изискванията, определени в настоящия регламент.
Член 38
1. Една и съща мярка не може да бъде предмет на плащане съгласно настоящия регламент и съгласно друг режим на общностно подпомагане.
2. Кумулирането на няколко мерки за подпомагане по силата на настоящия регламент може да се допусне единствено при условие че тези мерки са съгласувани и са съвместими помежду си. При необходимост равнището на подпомагане може да се коригира.
Член 39
1. Държавите-членки вземат всички необходими мерки, за да гарантират съвместимостта и съгласуваността на мерките за подпомагане на развитието на селските райони съобразно разпоредбите на настоящия регламент.
2. Програмите в полза на развитието на селските райони, представени от държавите-членки, включват оценка на съвместимостта и съгласуваността на предприетите мерки за подпомагане и посочване на предприетите мерки за гарантиране на съвместимостта и съгласуваността.
3. При необходимост мерките за подпомагане могат да бъдат преразгледани по-късно с оглед гарантирането на тяхната съвместимост и съгласуваност.
ГЛАВА II
ПЛАНИРАНЕ
Член 40
1. Мерките за развитие на селските райони, финансирани от ФЕОГА, секция „Ориентиране“, се включват в програмите, отнасящи се до районите, обхванати от цел № 1, в съответствие с Регламент (ЕО) № 1260/1999.
2. Мерките за развитие на селските райони, различни от посочените в член 35, параграф 1, могат да бъдат включени в програмите, отнасящи се до районите, обхванати от цел № 2, в съответствие с Регламент (ЕО) № 1260/1999.
3. Останалите мерки за развитие на селските райони, които не са включени в програмите съобразно параграфи 1 и 2, се включват в програмите за развитие на селските райони, посочени в членове от 41 до 44.
4. По отношение на подходящите мерки за развитие на селските райони държавите-членки могат също да предложат за одобрение разпоредби от общ характер, които са включени в програмите в съответствие с параграфи от 1 до 3, доколкото това позволява поддържане на еднородни условия.
Член 41
1. Програмите за развитие на селските райони се изготвят на географското равнище, което се счита за най-подходящо. Програмите се изготвят от компетентните органи, определени от държавата-членка, и се предлагат от нея на Комисията след консултация с компетентните органи и организации на подходящо териториално равнище.
2. Доколкото е възможно, мерките за подпомагане на развитието на селските райони, приложими в определена зона, трябва да бъдат включени в единен план. Ако е необходимо изготвяне на няколко плана, трябва да бъде посочено отношението между мерките, предвидени в различните планове, и да се следи за тяхната съвместимост и съгласуваност.
Член 42
Плановете за развитие на селските райони обхващат период от седем години, считано от 1 януари 2000 г.
Член 43
1. Плановете за развитие на селските райони включват:
-
количествено описание на настоящото положение, показващо неравенствата, празнотите и потенциала за развитие, мобилизираните финансови ресурси и основните резултати от действията, предприети по време на предходния период на планиране, като се отчитат наличните резултати за оценка,
-
описание на предложената стратегия, нейните количествени цели и приоритетите, определени в областта на развитието на селските региони, както и обхванатата географска зона,
-
оценка на очакваното отражение в икономически, екологичен и социален аспект, включително в областта на заетостта,
-
обща финансова информационна таблица, обобщаваща националните и общностните финансови ресурси, предвидени за всеки един от приоритетите на развитието на селските райони, представени в рамките на плана, и когато планът се отнася до зони, обхванати от цел № 2, като се уточняват индикативните стойности на мерките за развитие на селските райони, предприети в тези зони по силата на член 33,
-
описание на мерките, предвидени за прилагане на плановете, по-специално на режимите за помощи, включително елементите, необходими за оценка на правилата на конкуренцията,
-
при необходимост информация относно нуждите от проучвания, демонстрационни проекти, от дейности по обучение и техническа помощ, свързани с подготовката, прилагането или адаптирането на съответните мерки,
-
определяне на компетентните органи и отговорните организации,
-
разпоредбите, установени с цел гарантиране на ефикасното и правилно прилагане на плановете, включително по отношение на надзора и оценката, както и на определянето на количествените показатели, използвани при оценяването, мерките относно контрола, санкциите и мерките за реклама,
-
резултатите от консултациите и определянето на асоциираните органи, както и на социалните и икономическите партньори на подходящи равнища.
2. В своите планове държавите-членки:
-
предвиждат агроекологични мерки за териториите си като цяло в зависимост от специфичните им нужди,
-
осигуряват поддържането на необходимото равновесие между различните мерки за подпомагане.
Член 44
1. Плановете за развитие на селските райони трябва да бъдат представени най-късно до шест месеца след влизане в сила на настоящия регламент.
2. Комисията оценява предложените планове в зависимост от тяхната съгласуваност с настоящия регламент. Въз основа на тези планове Комисията одобрява документите за планиране в областта на развитието на селските райони съобразно метода, посочен в член 50, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1260/1999, в срок до шест месеца след представяне на плановете.
ГЛАВА III
ДОПЪЛНИТЕЛНИ МЕРКИ И ИНИЦИАТИВИ НА ОБЩНОСТТА
Член 45
1. В съответствие с член 21, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1260/1999 Комисията, следвайки процедурата, предвидена в член 50, параграф 2 от цитирания регламент, може да разшири приложното поле на мерките, допустими до финансова помощ от ФЕОГА, секция „Ориентиране“, освен това, което е предвидено в член 35, параграф 2 от настоящия регламент, както и финансирането на мерките, допустими до подпомагане съгласно Регламенти (ЕО) № 1783/1999 (21), (ЕО) № 1784/1999 (22) и (ЕО) № 1263/1999 (23), с цел прилагане на всички необходими мерки, предвидени по общностни инициативи за развитие на селските райони.
2. ФЕОГА, секция „Гарантиране“, може по инициатива на Комисията да финансира проучвания във връзка с програмите в областта на развитието на селските райони.
ГЛАВА IV
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
Член 46
1. Общностните помощи за развитието на селските райони, финансирани от ФЕОГА, секция „Гарантиране“, подлежат на финансово планиране и годишно счетоводство. Финансовото планиране се включва в планирането на развитието на селските райони (член 40, параграф 3) или в планирането, отнасящо се до цел № 2.
2. Комисията определя първоначалните субсидии, разбити на годишна основа, отпускани на държавите-членки въз основа на обективни критерии, отчитащи специфичните положения и нужди, както и усилията, които трябва да бъдат направени по-специално в областта на околната среда, създаването на работни места и поддържането на ландшафта.
3. Първоначалната субсидия се адаптира в зависимост от действителните разходи и ревизираните прогнози за разходите, представени от държавите-членки, като се държи сметка за целите на програмите и в зависимост от наличните ресурси и, като общо правило, в съответствие с интензивността на помощите за селските зони, обхванати от цел № 2.
Член 47
1. Финансовите разпоредби, посочени в членове 31, 32 (с изключение на параграф 1, пета алинея), 34, 38 и 39 от Регламент (ЕО) № 1260/1999, не се прилагат за мерките за развитие на селските райони, обхванати от цел № 2.
Комисията предприема необходимите мерки, за да гарантира ефективното и съгласувано прилагане на въпросните мерки, като тези мерки трябва да отговарят най-малко на изисквания, равностойни на разпоредбите, определени в първата алинея, включително принципа за управление само от един управителен орган.
2. Финансовото участие на Общността по мерките, обхванати от програмите за развитие на селските райони, се извършва в съответствие с принципите, установени в членове 29 и 30 от Регламент (ЕО) № 1260/1999.
В това отношение:
-
финансовото участие на Общността не трябва да надвишава 50 % от общите разходи, допустими до подпомагане, и да покрива по принцип най-малко 25 % от публичните разходи, допустими до подпомагане в зоните, които не са обхванати нито от цел № 1, нито от цел № 2,
-
по отношение на инвестициите, генериращи приходи, се прилагат размерите, определени в член 29, параграф 4, буква а), (ii) и (iii) и буква б), (ii) и (iii) от Регламент (ЕО) № 1260/1999; земеделските и горските стопанства, както и предприятията за преработка и търговия със селскостопански и горски продукти се считат в това отношение за предприятия по смисъла на член 29, параграф 4, точка б), (iii),
-
в рамките на планирането финансовото участие на Общността в мерките, предвидени в членове 22 и 24, достига до 75 % в зоните, обхванати от цел № 1, и до 50 % в останалите зони.
За тези плащания се прилага член 32, параграф 1, пета алинея от Регламент (ЕО) № 1260/1999.
3. Финансовите помощи, отпускани от ФЕОГА, секция „Гарантиране“, могат да бъдат и под формата на аванси в рамките на изпълнението на програмата или на плащания въз основата на действително направени разходи.
ГЛАВА V
КОНТРОЛ И ОЦЕНКА
Член 48
1. Комисията и държавите-членки осигуряват ефективен контрол на прилагането на програмите за развитие на селските райони.
2. Контролът се осигурява посредством процедури, установени по взаимно съгласие.
Контролът се провежда посредством предварително определени и одобрени физически и финансови показатели.
Държавите-членки представят на Комисията годишен отчет за постигнатите резултати.
3. При необходимост се създават комитети за контрол.
Член 49
1. Оценката на мерките, включени в програмата за развитие на селските райони, се извършва в съответствие с принципите, установени в членове от 40 до 43 от Регламент (ЕО) № 1260/1999.
2. ФЕОГА, секция „Гарантиране“, може в рамките на финансовите ресурси, отпуснати по програмите, да участва във финансирането на оценките, отнасящи се до развитието на селските райони в държавите-членки. По инициатива на Комисията ФЕОГА може да финансира и оценките на общностно равнище.
ГЛАВА VI
ПРАВИЛА ЗА ПРИЛАГАНЕ
Член 50
Подробните правила за прилагане на настоящия дял се определят съобразно процедурата, установена в член 50, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1260/1999.
Те определят също и правилата за:
-
представяне на плановете за развитие на селските райони (членове от 41 до 44),
-
ревизия на документите за програмиране на развитието на селските райони,
-
финансово планиране, по-специално за осигуряване на бюджетна дисциплина (член 46) и участие във финансирането (член 47, параграф 2),
-
контрол и оценка (членове 48 и 49),
-
гаранция за съгласуваност между мерките за развитие на селските райони и мерките за подпомагане, произтичащи от търговските организации (член 37).
ДЯЛ IV
ДЪРЖАВНИ ПОМОЩИ
Член 51
1. Освен ако не е предвидено друго в настоящия дял, членове от 87 до 89 от Договора се прилагат за помощите, отпускани от държавите-членки като мерки за подпомагане на развитието на селските райони.
Въпреки това членове от 87 до 89 от Договора не се прилагат за финансовото участие на държавите-членки в мерките, ползващи се от общностно подпомагане, попадащи в приложното поле на член 36 от Договора, в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент.
2. Помощите за инвестициите в земеделските стопанства, които надвишават процентите, определени в член 7, са забранени.
Тази забрана не се прилага за помощите, предназначени за:
-
инвестиции, направени основно в обществен интерес, по отношение на запазването на традиционния ландшафт, оформен от селскостопанските и горските дейности, или преместване на селскостопански постройки,
-
опазването и подобряването на околната среда,
-
подобряването на условията на хигиена в животновъдните стопанства и за хуманно отношение към животните.
3. Държавните помощи, отпускани на земеделските производители за компенсиране на неблагоприятни природни условия в необлагодетелстваните райони, са забранени, ако не отговарят на условията, посочени в членове 14 и 15.
4. Държавните помощи, предназначени за подпомагане на земеделските производители, които поемат агроекологични ангажименти, неотговарящи на условията, определени в членове 22 - 24, са забранени. Въпреки това могат да бъдат отпускани допълнителни помощи, превишаващи максималните суми, определени в съответствие с разпоредбите на член 24, параграф 2, ако те са обосновани съгласно параграф 1 от цитирания член. При надлежно обосновани изключителни случаи може да бъде допусната дерогация по отношение на минималната продължителност на ангажиментите съобразно член 23, параграф 1.
Член 52
В рамките на приложното поле на член 36 от Договора държавната помощ, предназначена да осигури допълнително финансиране на мерките за развитие на селските райони, за които е предоставено подпомагане от Общността, се съобщава от държавите-членки и се одобрява от Комисията в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент като част от планирането по член 40. Член 88, параграф 3, първо изречение от Договора не се прилага за помощта, предмет на уведомлението.
ДЯЛ V
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 53
1. Ако за улесняване на преминаването от настоящия режим на подпомагане към новия, установен с настоящия регламент, е необходимо предприемане на специфични мерки, въпросните мерки се определят от Комисията в съответствие с процедурата, предвидена в член 50, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1260/1999.
2. Тези мерки се вземат преди всичко за да включат съществуващите действия на общностно подпомагане, одобрени от Комисията за период, който завършва след 1 януари 2000 г. или с неопределена продължителност, в рамките на режима на подпомагане на развитието на селските райони, установен с настоящия регламент.
Член 54
1. Член 17 от Регламент (ЕИО) № 1696/71 на Съвета от 26 юли 1971 г. относно общата организация на пазарите в сектор хмел (24) се заменя със следния текст:
„Член 17
1. Разпоредбите относно финансирането на Общата селскостопанска политика се прилагат за пазарите на продуктите, посочени в член 1, параграф 1, считано от датата на прилагане на предвидените в него разпоредби.
2. Помощта, посочена в член 8, е предмет на съвместно финансиране от Общността.
3. Държавите-членки изплащат на земеделските производители помощите по член 12 между 16 октомври и 31 декември на пазарната година, по отношение на която помощите се прилагат.
4. Комисията, следвайки процедурата, установена в член 20, приема правилата за прилагане на настоящия член.“
2. Член 6 от Регламент (ЕИО) № 404/93 на Съвета от 13 февруари 1993 г. относно общата организация на пазарите в сектор банани (25) се заменя със следния текст:
„Член 6
1. Държавите-членки отпускат на признатите организации на производителите в рамките на пет години считано от датата на признаването им помощи за насърчаване на тяхното установяване и подпомагане на административното им управление.
2.2. Тези помощи:
-
се определят за първата, втората, третата, четвъртата и петата година съответно на 5 %, 5 %, 4 %, 3 %, и 2 % от стойността на продадената продукция в рамките на организацията на производителите,
-
не надвишават действително направените разходи за учредяване и административно управление на съответната организация,
-
се изплащат на годишни траншове за период максимум от седем години считано от датата на признаването им.
Стойността на годишната продукция се изчислява въз основата на:
-
действително реализирания годишен обем,
-
получените средни производствени цени.
3. Организациите на производителите, произхождащи от организации, които вече отговарят до голяма степен на условията на настоящия регламент, се допускат до помощи съгласно настоящия член единствено при условие че те са създадени в резултат на сливане, което да им позволи да постигнат по-ефективно целите, посочени в член 5. Обаче в такъв случай помощта се отпуска само за да покрие разходите по учредяване на организацията (разходи, поети в рамките на подготвителните работи, изготвянето на учредителния акт и на устава).
4. Помощите, посочени в настоящия член, се съобщават на Комисията с доклад, изготвен от държавите-членки след приключване на всяка финансова година.“
3. Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 г. относно общата организация на пазарите в сектор плодове и зеленчуци (26) се изменя, както следва:
а)
в член 15 параграф 6 се заменя със следния текст:
„6. В районите на Общността, където степента на организация на производителите е особено слаба, може да бъде разрешено на държавите-членки въз основата на надлежно обосновано искане да изплатят на организациите на производители национална финансова помощ, равна най-много на половината от финансовото участие на производителите. Тази помощ се прибавя към оперативния фонд.
За държавите-членки, където по-малко от 15 % от продукцията на плодове и зеленчуци се реализира на пазара от организации на производители и чието производство на плодове и зеленчуци представлява по-малко от 15 % от общата селскостопанска продукция, помощта, посочена в първата алинея, може да бъде отчасти възстановена от Общността по искане на заинтересованата държава-членка.“;
б)
член 52 се заменя със следния текст:
„Член 52
1. Разходите, свързани с изплащането на общностното обезщетение за изтегляне от пазара и с общностното финансиране на оперативния фонд, специфичните мерки, посочени в член 17 и в членове 53, 54 и 55, както и проверките от експерти от държавите-членки, предоставени на Комисията съгласно член 40, параграф 1, се считат за интервенции, предназначени за стабилизиране на селскостопанските пазари по смисъла на член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 1258/1999 (27).
2. Разходите, свързани с помощите, отпуснати от държавите-членки в съответствие с член 14 и с член 15, параграф 6, алинея втора, се считат за интервенции, предназначени за стабилизиране на селскостопанските пазари по смисъла на член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 1258/1999. Тези разходи се допускат до съвместно финансиране от Общността.
3. Комисията в съответствие с процедурата, установена в член 46, приема правила за прилагане на параграф 2 от настоящия член.
4. Разпоредбите на дял VI се прилагат, без да се засяга прилагането на Регламент (ЕИО) № 4045/89 на Съвета от 21 декември 1989 г. относно контрола от страна на държавите-членки на операциите, съставляващи част от системата на финансиране от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието, секция „Гарантиране“, и за отмяна на Директива 77/435/ЕИО (28).
Член 55
1. Изброените по-долу регламенти се отменят:
-
Регламент (ЕИО) № 4256/88,
-
Регламенти (ЕО) № 950/97, (ЕО) № 951/97, (ЕО) № 952/97 и (ЕИО) № 867/90,
-
Регламенти (ЕИО) № 2078/92, (ЕИО) № 2079/92, (ЕИО) № 2080/92,
-
Регламент (ЕИО) № 1610/89.
2. Следните разпоредби се заличават:
-
член 21 от Регламент (ЕИО) № 3763/91 (29),
-
член 32 от Регламент (ЕИО) № 1600/92 (30),
-
член 27 от Регламент (ЕИО) № 1601/92 (31),
-
член 13 от Регламент (ЕИО) № 2019/93 (32).
3. Отменените регламенти и заличените разпоредби съгласно параграфи 1 и 2 съответно продължават да се прилагат за действията, които Комисията е одобрила съгласно цитираните регламенти преди 1 януари 2000 г.
4. Директивите на Съвета и на Комисията относно приемане на списъци на необлагодетелствани райони и относно тяхното изменение в съответствие с член 21, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 950/97 остават в сила, освен ако не бъдат изменени допълнително в рамките на програмите.
Член 56
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Той се прилага за общностното подпомагане от 1 януари 2000 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 17 май 1999 година.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1257/1999,
annettu 17 päivänä toukokuuta 1999,
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 36 ja 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon(4),
ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon(5),
sekä katsoo, että
(1) yhteisen maatalouspolitiikan muita välineitä olisi tehostettava ja täydennettävä yhteisellä maaseudun kehittämispolitiikalla, ja edistettävä siten tälle politiikalle perustamissopimuksen 33 artiklan 1 kohdassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista,
(2) perustamissopimuksen 33 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan yhteistä maatalouspolitiikkaa ja sen erityismenetelmiä suunniteltaessa otetaan huomioon maataloustoiminnan erityisluonne, joka johtuu maatalouden yhteiskunnallisesta rakenteesta sekä eri maatalousalueiden välisistä rakenteellisista eroista ja luonnonolojen eroista,
(3) perustamissopimuksen 159 artiklan mukaan yhteisön politiikan täytäntöönpanossa otetaan huomioon taloudelliselle ja sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle 158 ja 160 artiklassa asetetut tavoitteet ja osallistutaan niiden toteuttamiseen; tästä syystä maaseudun kehittämistoimenpiteitä olisi tämän politiikan osana toteutettava rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1260/1999(6) määritellyillä kehityksessä jälkeen jääneillä alueilla (tavoite nro 1) ja rakenteellisissa vaikeuksissa olevilla alueilla (tavoite nro 2),
(4) maatalouden rakenteiden parantamiseen tarkoitetut toimenpiteet otettiin yhteisessä maatalouspolitiikassa käyttöön jo vuonna 1972; lähes kahden vuosikymmenen ajan maatalouden rakennepolitiikkaa on yritetty yhdistää maaseutualueiden laajempaan taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen kokonaisuuteen; vuoden 1992 uudistuksessa korostettiin maatalouden merkitystä ympäristölle, koska maatalous on suurin maankäyttäjä,
(5) maaseutupolitiikkaa toteutetaan tällä hetkellä lukuisin monimutkaisin välinein,
(6) tulevina vuosina maatalouden on sopeuduttava uudenlaisiin tilanteisiin samoin kuin markkinoiden kehitykseen, markkinapolitiikan ja kaupan sääntöihin, kuluttajien tarpeisiin ja mieltymyksiin sekä yhteisön seuraavaan laajenemiseen liittyviin muutoksiin; muutokset eivät vaikuta ainoastaan maatalousmarkkinoihin, vaan yleensäkin maaseutualueiden paikalliseen talouteen; maaseudun kehittämispolitiikalla pitäisi pyrkiä maaseutualueiden kilpailukyvyn palauttamiseen ja lisäämiseen ja siten työpaikkojen säilyttämiseen ja luomiseen näillä alueilla,
(7) tätä kehitystä olisi kannustettava ja tuettava maaseutupolitiikan nykyisten välineiden uudelleenjärjestelyllä ja yksinkertaistamisella,
(8) uudelleenjärjestelyssä olisi otettava huomioon nykyisten välineiden soveltamisesta saatu kokemus ja sen pitäisi perustua näihin välineisiin, joita on käytetty nykyisten ensisijaisten tavoitteiden toteuttamiseen maaseudun kehittämiseksi nopeuttamalla maaseudun rakenteiden mukautusta yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä, ja jotka helpottavat maaseutualueiden kehitystä ja rakennemuutosta (tavoitteet nro 5 a ja nro 5 b) rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään ja Euroopan investointipankin toiminnan sekä muiden rahoitusvälineiden kanssa 24 päivänä kesäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2052/88(7) ja asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) ohjausosaston osalta 19 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4256/88(8), sekä ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusointuisista maatalouden tuotantomenetelmistä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2078/92(9), maatalouden varhaiseläketukea koskevasta yhteisön järjestelmästä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2079/92(10) ja maatalouden metsitystoimenpiteitä koskevasta yhteisön tukijärjestelmästä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2080/92(11) vuoden 1992 yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä käyttöönotettujen liitännäistoimenpiteiden mukaisesti,
(9) kaikkien yhteisön maasetualueiden olisi kuuluttava uudistetun maaseudun kehittämispolitiikan soveltamisalaan,
(10) yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksessa 1992 käyttöönotettuja liitännäistoimenpiteitä (maatalouden ympäristöohjelma, varhaiseläke ja metsitys) olisi täydennettävä epäsuotuisten alueiden ja ympäristörajoitteisten alueiden järjestelmällä,
(11) muiden maaseudun kehittämistoimenpiteiden olisi oltava osa tavoite nro 1 -alueiden yhdennettyjä kehittämisohjelmia, ja ne voivat olla osa tavoite nro 2 -alueiden ohjelmia,
(12) maaseutualueilla maaseudun kehittämistoimenpiteiden olisi oltava markkinapolitiikkaa tehostavia ja täydentäviä,
(13) EMOTR:n tuen masseudun kehittämiseen olisi perustuttava yksiin oikeudellisiin puitteisiin, joissa määritetään tukikelpoiset toimenpiteet, niiden tavoitteet ja tukikelpoisuusperusteet,
(14) koska Euroopan unionin maaseutualueet ovat hyvin erilaisia, maaseudun kehittämispolitiikassa pitäisi noudattaa toissijaisuusperiaatetta; tästä syystä politiikan pitäisi olla mahdollisimman hajautettua sekä osallistumista ja alhaalta ylöspäin suuntautumista (bottom-up) korostavaa; maaseudun kehittämisen tukeen sovellettavien kelpoisuusperusteiden pitäisi tämän vuoksi rajoittua siihen, mikä on tarpeen maaseudun kehittämispolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi,
(15) johdonmukaisuus muiden yhteisen maatalouspolitiikan välineiden ja muiden yhteisten politiikkojen kanssa edellyttää kuitenkin yhteisön tasolla vahvistettuja tukiin sovellettavia perusvaatimuksia; olisi erityisesti vältettävä maaseudun kehittämistoimenpiteistä johtuvia perusteettomia kilpailun vääristymiä,
(16) joustavuuden varmistamiseksi ja lainsäädännön yksinkertaistamiseksi neuvoston olisi siirrettävä komissiolle tarvittava täytäntöönpanovalta perustamissopimuksen 202 artiklan kolmannen luetelmakohdan mukaisesti,
(17) yhteisön maatalouden rakenteelle on luonteenomaista suuri määrä maatiloja, joilta puuttuvat rakenteelliset edellytykset kohtuullisiin tuloihin ja elinolosuhteisiin viljelijöille ja heidän perheilleen,
(18) yhteisön investointituen tarkoituksena on uudenaikaistaa maatiloja ja parantaa niiden kannattavuutta,
(19) investointitukeen sovellettavia yhteisön edellytyksiä olisi yksinkertaistettava verrattuna maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta 20 päivänä toukokuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 950/71(12) säädettyihin nykyisiin edellytyksiin,
(20) nuorille viljelijöille myönnettävät erityisedut voivat helpottaa sekä tilanpidon aloittamista että sen jälkeistä tilan rakenteellista sopeuttamista,
(21) maatalouden kehitys ja erikoistuminen edellyttävät maa- ja metsätalousväestöltä tarkoituksenmukaista yleistä, teknistä ja taloudellista koulutustasoa, erityisesti kun on kyse uusista hallinnon, tuotannon tai markkinoinnin suuntauksista,
(22) on erityisesti tarpeen tehostaa viljelijöille ympäristön kanssa yhteensopivia maatalouden menetelmiä koskevaa koulutusta ja tiedotusta,
(23) maatilojen kannattavuuden parantamiseksi maatalousyrittäjiä olisi kannustettava luopumaan ennenaikaisesti maatalouden harjoittamisesta, ottaen huomioon asetuksen (ETY) N:o 2079/92 täytäntöönpanosta saatu kokemus,
(24) epäsuotuisten alueiden tuella olisi edistettävä maan jatkuvaa maatalouskäyttöä, maaseudun ylläpitämistä ja kestävien viljelyjärjestelmien ylläpitoa ja edistämistä,
(25) epäsuotuisat alueet olisi luokiteltava yhteisin perustein,
(26) yhteisön tasolla suoritettavaa epäsuotuisten alueiden luokittelua ei ole tarpeen lisätä,
(27) luonnonhaittakorvauksen tukikelpoisuusedellytykset olisi vahvistettava tämän tukijärjestelmän tehokkuuden ja sen tavoitteiden saavuttamisen varmistamiseksi,
(28) ympäristörajoitteisten alueiden maatalouskäytön rajoitusten osalta saattaa olla tarpeen myöntää viljelijöille tukea näistä rajoituksista aiheutuvien erityisongelmien ratkaisemiseksi,
(29) maatalouden ympäristöpolitiikan välineillä olisi tulevina vuosina oltava tärkeä asema maaseutualueiden kestävän kehityksen tukemisessa ja yhteiskunnan kasvavien ympäristöpalvelujen tarpeisiin vastaamisessa,
(30) nykyistä asetuksen (ETY) N:o 2078/92 mukaista maatalouden ympäristötukea olisi jatkettava kohdennettuja ympäristötoimenpiteitä varten, ottaen huomioon tämän järjestelmän täytäntöönpanosta saatu kokemus, jota kuvataan yksityiskohtaisesti komission kertomuksessa, joka on esitetty asetuksen (ETY) N:o 2078/92 10 artiklan 2 kohdan nojalla,
(31) maatalouden ympäristötukijärjestelmän avulla olisi edelleen kannustettava viljelijöitä palvelemaan koko yhteiskuntaa ottamalla käyttöön tai ylläpitämällä maatalouskäytäntöjä, jotka sopivat yhteen kasvavien ympäristön, luonnonvarojen, maaperän ja geneettisen monimuotoisuuden suojelun ja parantamisen tarpeen sekä maiseman ja maaseudun hoidon tarpeen kanssa,
(32) maataloustuotteiden jalostuksen ja markkinoinnin parannuksia olisi kannustettava tukemalla investointeja tällä alalla,
(33) tällainen tuki voi laajalti perustua nykyisiin edellytyksiin, sellaisina kuin niistä on tällä hetkellä säädetty maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta 20 päivänä toukokuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 951/97(13),
(34) olisi varmistettava tällaisten investointien kannattavuus ja se, että viljelijät pääsevät osallisiksi toteutettujen toimien taloudellisista eduista,
(35) metsätalous on erottamaton osa maaseudun kehittämistä ja tämän vuoksi maaseudun kehittämisen tukijärjestelmään pitäisi sisältyä metsätaloustoimenpiteitä, metsätaloustuki ei saa vääristää kilpailua eikä sillä saa olla vaikutusta markkinoihin,
(36) metsätaloustoimenpiteiden olisi annettava ottamalla huomioon yhteisön ja jäsenvaltioiden kansainväliset sitoumukset ja niiden olisi perustuttava jäsenvaltioiden metsäohjelmiin; tällaisissa toimenpiteissä olisi otettava myös huomioon ilmastonmuutoksesta aiheutuvat erityiset ongelmat,
(37) metsätaloustoimenpiteiden olisi oltava yhdensuuntaisia asetuksen (ETY) N:o 4256/88 soveltamisesta yhteisön maaseutualueiden metsien kehittämistä ja hyödyntämistä koskevan toiminnan osalta 29 päivänä toukokuuta 1989 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1610/89(14) sekä metsätaloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantamisesta 29 päivänä maaliskuuta 1990 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 867/90(15) säädettyjen nykyisten järjestelmien kanssa,
(38) maatalousmaan metsitys on erityisen tärkeää maan käytön ja ympäristön kannalta, ja sen avulla voidaan lisätä tiettyjen metsätaloustuotteiden tarjontaa yhteisössä; tästä syystä asetuksen mukaista nykyistä metsitystukea olisi jatkettava ottaen huomioon kyseisen järjestelmän täytäntöönpanosta saatu kokemus, jota kuvataan yksityiskohtaisesti komission asetuksen (ETY) N:o 2080/92 8 artiklan 3 kohdan nojalla esittämässä kertomuksessa,
(39) tukea olisi myönnettävä metsien ekologisen tasapainon säilyttämiseksi ja parantamiseksi tietyillä alueilla,
(40) maataloustoimintaan ja toimintasuunnan muuttamiseen liittyville toimenpiteille olisi myönnettävä tukea; toimenpideluettelo olisi määritettävä saadun kokemuksen perusteella ja ottaen huomioon tarve perustaa maaseudun kehittäminen myös maatalouden ulkopuoliseen toimintaan ja palveluihin, jotta voitaisiin muuttaa kehityssuuntana olevaa maaseudun taloudellista ja sosiaalista taantumista sekä väestökatoa; olisi tuettava toimenpiteitä epätasa-arvoisuuden poistamiseksi sekä miesten ja naisten välisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämiseksi,
(41) kuluttajat kysyvät luonnonmukaisesti tuotettuja maataloustuotteita ja elintarvikkeita yhä enemmän; tämä ilmiö on luomassa uudet markkinat maataloustuotteille; erityis maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteet voivat koskea luonnonmukaisesti tuotettujen maataloustuotteiden tuotantoa, prosessointia ja markkinointia,
(42) maaseudun kehittämistoimenpiteiden, jotka voivat saada yhteisön tukea, olisi noudatettava yhteisön lainsäädäntöä ja olla johdonmukaisia muun yhteisön politiikan sekä muiden yhteisen maatalouspolitiikan väineiden kanssa,
(43) tämän asetuksen puitteissa tukea ei pitäisi antaa tietyille toimenpiteille, joita voidaan tukea muilla yhteisen maatalouspolitiikan välineillä, eikä erityisesti niille toimenpiteille, jotka kuuluvat yhteisten markkinajärjestelyjen tukijärjestelmiin, paitsi jos tämä on objektiivisin perustein perusteltavissa,
(44) koska tuottajaryhmille ja niiden liitoille myönnetään tukea useissa yhteisissä markkinajärjestelyissä, tuottajaryhmille maaseudun kehittämisen osana annettava erityistuki ei vaikuta enää tarpeelliselta; tuottajaryhmistä ja niiden liitoista 20 päivänä toukokuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 952/97(16) mukaista tukijärjestelmää ei pitäisi näin ollen jatkaa,
(45) liitännäistoimenpiteiden ja muiden tavoite nro 1 -alueiden ulkopuolella toteutettavien maaseudun kehittämistoimenpiteiden yhteisön tuki pitäisi rahoittaa EMOTR:n tukiosastosta; asetuksessa (EY) N:o 1260/1999 säädettyjä rahoitusta koskevia perussääntöjä on mukautettu vastaavasti,
(46) lukuun ottamatta tällä hetkellä olemassa olevia kolmea liitännäistoimenpidettä ja epäsuotuisten ja ympäristörajoitteisten alueiden tukea, tavoite nro 1 -alueilla toteutettaviin maaseudun kehittämistoimenpiteisiin tarkoitettu yhteisön tuki pitäisi edelleen rahoittaa EMOTR:n ohjausosastosta,
(47) tavoitteiden nro 1 ja nro 2 mukaisiin ohjelmiin kuuluvien maaseudun kehittämistoimenpiteiden tuen ja erityisesti näiden toimenpiteiden yhdennetyn ohjelmatyön osalta olisi sovellettava neuvoston asetusta (EY) N:o 1260/1999; rahoitusta koskevissa säännöissä pitäisi kuitenkin ottaa huomioon tavoite nro 2 -alueilla toteutettavien toimenpiteiden rahoitus tukiosastosta,
(48) tavoitteiden nro 1 tai nro 2 mukaisten ohjelmien ulkopuolisille maaseudun kehittämistoimenpiteille pitäisi luoda maaseudun kehittämisohjelma erityisten sääntöjen mukaan; tällaisten toimenpiteiden tuet on eriytettävä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 28 artiklan 1 kohdassa säädettyjen yleisperiaatteiden mukaisesti ottaen tarvittavassa määrin huomioon taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskeva vaatimus ja sen seurauksena tuet on periaatteessa eriytettävä tavoite nro 1 -alueiden ja tavoite nro 2 -alueiden sekä muiden alueiden välillä; tässä asetuksessa säädetyt määrät ovat yhteisön tuen enimmäismääriä,
(49) sen estämättä, mitä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 19 ja 20 artiklassa säädetään maaseudun kehittämisen aloiteoikeudesta, komission pitäisi maaseudun kehittämisohjelmien lisäksi pystyä omasta aloitteestaan säätämään maaseudun kehittämistä koskevista tutkimuksista,
(50) maaseudun kehittämisen tuen seurantaa ja arviointia varten olisi luotava tarkoituksenmukainen säännöstö käyttäen viitteenä ennen ohjelman täytäntöönpanoa sovittuja ja käyttöönotettuja hyvin määriteltyjä mittareita,
(51) maaseudun kehittämistoimenpiteille olisi voitava antaa jäsenvaltioissa tukea ilman yhteisön osarahoitusta; tällaisten tukien huomattavan taloudellisen merkityksen vuoksi samoin kuin niiden johdonmukaisuuden varmistamiseksi yhteisön tukea saavien toimenpiteiden kanssa ja menettelyjen yksinkertaistamiseksi olisi vahvistettava erityiset valtiontukisäännöt,
(52) nykyisistä tukijärjestelmistä uusiin maaseudun kehittämisen tukijärjestelmiin siirtymisen helpottamiseksi pitäisi sallia siirtymäsääntöjen vahvistaminen, ja
(53) tämän asetuksen mukainen uusi tukijärjestelmä korvaa nykyiset tukijärjestelmät, jotka siitä syystä olisi kumottava; tämän johdosta nykyisten järjestelmien mukaiset hyvin syrjäisiä alueita ja Egeanmeren saaria koskevat poikkeukset on myös kumottava; kyseisten alueiden erityistarpeet huomioon ottavat riittävän joustavat, muutoksia ja poikkeuksia sisältävät uudet säännöt laaditaan, kun maaseudun kehittämistoimenpiteitä koskeva ohjelma on laadittu,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
SOVELTAMISALA JA TAVOITTEET
1 artikla
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan puitteet kestävään maaseudun kehittämiseen myönnettävälle yhteisön tuelle.
2. Maaseudun kehittämistoimenpiteillä on tehostettava ja täydennettävä muita yhteisen maatalouspolitiikan välineitä ja edistettävä siten perustamissopimuksen 33 artiklassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista.
3. Maaseudun kehittämistoimenpiteiden on:
- oltava kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden (tavoite nro 1) kehittämistä ja rakenteellista sopeuttamista edistäviin toimenpiteisiin yhdennettyjä ja
- tehostettava rakenteellisissa vaikeuksissa olevien alueiden (tavoite nro 2) taloudellista ja sosiaalista uudistamista tukevia toimenpiteitä
kyseisillä alueilla, ottaen huomioon asetuksessa (EY) N:o 1260/1999 ja perustamissopimuksen 158 ja 160 artiklassa näille tavoitteille asetetut yhteisön tuen erityistavoitteet ja noudattaen tässä asetuksessa säädettyjä edellytyksiä.
2 artikla
Maataloustoimintaan ja sitä koskevaan tuotantosuunnan muutokseen liittyvä maaseudun kehittämistuki voi koskea:
- maatilojen sekä maataloustuotteiden jalostamisen ja markkinoinnin rakenteiden parantamista,
- tuotantosuunnan muuttamista ja tuotantomahdollisuuksien uudelleensuuntaamista, uuden teknologian käyttöönottoa ja tuotteiden laadun parantamista,
- non-food-tuotannon edistämistä,
- kestävän metsätalouden kehittämistä,
- toimintojen monipuolistamista täydentävien tai vaihtoehtoisten toimintojen löytämiseksi,
- toimivan yhteiskuntarakenteen säilyttämistä ja vahvistamista maaseutualueilla,
- elinkeinojen kehittämistä sekä työpaikkojen säilyttämistä ja luomista luontaisten olemassa olevien mahdollisuuksien hyödyntämiseksi tehokkaammin,
- työ- ja elinolojen parantamista,
- alhaisin tuotantopanoksin toimivien viljelymenetelmien ylläpitoa ja edistämistä,
- merkittävien luonnonarvojen sekä ympäristövaatimusten mukaisen kestävän maatalouden säilyttämistä ja edistämistä,
- epätasa-arvoisuuden poistamista sekä miesten ja naisten välisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämistä erityisesti tukemalla naisten omasta aloitteestaan toteuttamia hankkeita.
3 artikla
Tukea myönnetään II osastossa määritellyille maaseudun kehittämistoimenpiteille siinä vahvistetuin edellytyksin.
II OSASTO
MAASEUDUN KEHITTÄMISTOIMENPITEET
I LUKU
MAATILAINVESTOINNIT
4 artikla
Maatilojen investointituen on edistettävä maatilojen tulotason sekä elin-, työ- ja tuotanto-olosuhteiden parantamista.
Investoinneilla on pyrittävä yhteen tai useampaan seuraavista tavoitteista:
- tuotantokustannusten vähentäminen,
- tuotannon parantaminen ja suuntaaminen uudelleen,
- laadun parantaminen,
- luonnonympäristön, hygieniaolosuhteiden ja eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten säilyttäminen ja parantaminen,
- maatilatoiminnan monipuolistaminen.
5 artikla
Investointitukea myönnetään sellaisille maatiloille,
- joiden taloudellinen elinkelpoisuus voidaan osoittaa,
- jotka noudattavat ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevia vähimmäisvaatimuksia, ja
- joiden viljelijällä on riittävä ammattitaito ja pätevyys.
6 artikla
Tukea ei myönnetä, jos investoinnin tarkoituksena on kasvattaa sellaisten tuotteiden tuotantoa, joille ei löydy tavanomaisia markkinoita.
7 artikla
Jäsenvaltioiden on asetettava rajat tukikelpoiselle kokonaisinvestoinnille.
Tuen kokonaismäärä prosenttiyksikköinä tukikelpoisesta investointimäärästä saa olla enintään 40 prosenttia ja epäsuotuisilla alueilla enintään 50 prosenttia. Jäljempänä II luvussa tarkoitettujen nuorten viljelijöiden toteuttamien investointien osalta prosenttiosuudet voivat olla enintään 45 prosenttia ja epäsuotuisilla alueilla enintään 55 prosenttia.
II LUKU
NUORTEN VILJELIJÖIDEN ALOITUSTUKI
8 artikla
1. Nuorten viljelijöiden aloitustukea asettautumisen helpottamiseksi myönnetään seuraavin edellytyksin:
- viljelijä ei ole täyttänyt 40 vuotta,
- viljelijällä on riittävä ammattitaito ja pätevyys,
- viljelijä aloittaa tilanpidon ensimmäistä kertaa,
- tilan
i) taloudellinen elinkelpoisuus voidaan osoittaa; ja
ii) se täyttää ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevat vähimmäisvaatimukset;
sekä
- viljelijä ryhtyy tilanpidosta vastaavaksi yrittäjäksi.
Erityisedellytyksiä voidaan soveltaa siinä tapauksessa, että nuori viljelijä ei toimi ainoana tilanpidosta vastaavana yrittäjänä. Näiden edellytysten on vastattava tilan ainoana tilanpidosta vastaavana yrittäjänä toimivalle nuorelle viljelijälle asetettuja edellytyksiä.
2. Aloitustuki voi käsittää:
- kertapalkkion, joka on enintään liitteessä täsmennetyn tukikelpoisen määrän suuruinen,
- korkotuen lainoille, jotka on otettu tilanpidon aloittamisesta aiheutuvien kustannusten kattamiseen; korkotuen pääomitettu arvo ei saa ylittää kertapalkkion määrää.
III LUKU
KOULUTUS
9 artikla
Maatalousyrittäjien sekä muiden maatilatalous- ja metsätaloustoimintoihin sekä niiden uudistamiseen osallistuvien henkilöiden ammattitaitoa ja pätevyyttä parannetaan tukemalla ammatillista koulutusta.
Koulutuksella on pyrittävä erityisesti:
- valmentamaan viljelijöitä tuotannon laadulliseen uudistamiseen, maisemanhoidon ja -parannuksen kanssa yhteen sopivien tuotantomenetelmien käyttöön, ympäristönsuojeluun, hygieniaa koskeviin vaatimuksiin, eläintensuojeluun sekä taloudellisesti kannattavan tilan hoidon edellyttämien taitojen hankkimiseen ja
- valmentamaan metsänomistajia ja muita metsätaloustoimintoihin osallistuvia henkilöitä metsänhoitomenetelmien käyttöön metsien taloudellisen, ekologisen ja yhteiskunnallisen merkityksen parantamiseksi.
IV LUKU
VARHAISELÄKE
10 artikla
1. Maatalouden varhaiseläketuen avulla pyritään seuraaviin tavoitteisiin:
- tulojen saannin turvaaminen ikääntyneille viljelijöille, jotka päättävät luopua maatalouden harjoittamisesta,
- sen edistäminen, että ikääntyneiden viljelijöiden tilalle tulee viljelijöitä, jotka pystyvät tarvittaessa parantamaan jatkavien maatilojen taloudellista elinkelpoisuutta,
- maatalousmaiden ohjaaminen muuhun kuin maatalouskäyttöön, jos niiden käyttö maatalouden tarkoituksiin ei täytä taloudelliselle elinkelpoisuudelle asetettuja edellytyksiä.
2. Varhaiseläketukeen voi sisältyä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on maataloustyöntekijöiden tulojen saannin varmistaminen.
11 artikla
1. Tilasta luopujan on:
- luovuttava pysyvästi kaikesta kaupallisen maatalouden harjoittamisesta; hän voi kuitenkin jatkaa maataloutta muussa kuin kaupallisessa tarkoituksessa ja pitää hallussaan rakennuksia,
- luovutushetkellä oltava vähintään 55-vuotias, mutta ei vielä yleisessä eläkeiässä ja
- hänen on tullut harjoittaa maataloutta kymmenen vuoden ajan ennen luovutusta.
2. Tilan jatkajan on:
- seurattava luopujaa tilanpidosta vastaavana yrittäjänä tai otettava käyttöönsä luopujalta vapautunut maa osittain tai kokonaan. Jatkajan tilan taloudellisen elinkelpoisuuden on parannuttava tietyn ajan kuluessa sekä erityisesti jatkajan ammattitaidon ja pätevyyden, pinta-alan ja työmäärän tai tulojen osalta alueen ja tuotantotyyppien mukaan määriteltävien edellytysten mukaisesti,
- omattava riittävä ammattitaito ja pätevyys, ja
- sitouduttava harjoittamaan tilalla maataloutta vähintään viiden vuoden ajan.
3. Maataloustyöntekijän on:
- lopetettava työskentely maatilalla lopullisesti,
- oltava vähintään 55-vuotias, mutta ei vielä yleisessä eläkeiässä,
- tullut viiden edellisen vuoden aikana käyttää vähintään puolet työajastaan maataloustyöhön avustavana perheenjäsenenä tai maataloustyöntekijänä,
- tullut luovuttajan varhaiseläkkeelle siirtymistä edeltäneen neljän vuoden ajan työskennellä luopujan maatilalla vähintään kahden vuoden ajan kokoaikaisesti, ja
- hänen on kuuluttava sosiaaliturvajärjestelmään.
4. Maatilaa jatkava muu kuin maatalousyrittäjä voi olla mikä tahansa muu henkilö tai yksikkö, joka ottaa luovutetun maan käyttöönsä muihin kuin maatalouden tarkoituksiin, kuten metsätalouteen tai perustaakseen luonnonsuojelualueita ympäristön ja maaseudun laadun suojelemiseen tai parantamiseen soveltuvalla tavalla.
5. Tässä artiklassa säädettyjä edellytyksiä sovelletaan koko sen ajan, kun luopuja saa varhaiseläketukea.
12 artikla
1. Yhteisön tukeen oikeuttavat enimmäismäärät vahvistetaan liitteessä.
2. Varhaiseläketuen kestoaika on enintään 15 vuotta luopujan osalta ja kymmenen vuotta maataloustyöntekijän osalta. Se ei saa jatkua sen jälkeen, kun luopuja on täyttänyt 75 vuotta eikä se saa jatkua sen jälkeen, kun työntekijä on saavuttanut tavanomaisen eläkeiän.
Jos jäsenvaltio luopujan ollessa kyseessä maksaa tavanomaista vanhuuseläkettä, varhaiseläketuki myönnetään sen lisänä ottaen huomioon kansallisen vanhuuseläkkeen määrä.
V LUKU
EPÄSUOTUISAT ALUEET JA ALUEET, JOILLA ON YMPÄRISTÖÖN LIITTYVIÄ RAJOITTEITA
13 artikla
Epäsuotuisien ja ympäristörajoitteisten alueiden tuen avulla pyritään seuraaviin tavoitteisiin:
a) Luonnonhaittojen korvaus epäsuotuisille alueille
- maan jatkuvan maatalouskäytön varmistamiseksi vaikuttaen siten elinkelpoisten maaseutuyhteisöjen säilymiseen,
- maaseudun ylläpitämiseksi,
- sellaisten kestävien viljelyjärjestelmien ylläpitämiseksi ja edistämiseksi, joissa otetaan huomioon erityisesti ympäristönsuojelua koskevat vaatimukset.
b) Luonnonhaittojen korvaus ympäristörajoitteisille alueille
- ympäristövaatimusten noudattamisen takaaminen ja viljelyn varmistaminen alueilla, joilla on ympäristöön liittyviä rajoitteita.
14 artikla
1. Epäsuotuisien alueiden viljelijöitä voidaan tukea luonnonhaittakorvauksilla.
2. Luonnonhaittakorvauksia myönnetään maatalousmaana käytettyä hehtaaria kohti viljelijöille, jotka
- viljelevät myöhemmin määritettävää vähimmäisalaa,
- sitoutuvat jatkamaan maataloustoimintaa epäsuotuisalla alueella vähintään viiden vuoden ajan luonnonhaittakorvauksen ensimmäisestä maksuerästä alkaen, ja
- käyttävät tavanomaisen hyvän maatalouskäytännön mukaisia ja erityisesti kestävään viljelyyn perustuvia menetelmiä, jotka ovat sopusoinnussa ympäristön turvaamista ja maaseudun säilyttämistä koskevan tarpeen kanssa.
3. Jos tuottajan nautakarjaan kuuluvassa eläimessä todetaan direktiivissä 96/22/EY(17) kiellettyjen aineiden jäämiä tai kyseisessä direktiivissä sallittujen mutta laittomasti käytettyjen aineiden jäämiä tarkastuksista annetun direktiivin 96/23/EY(18) asiaa koskevien säännösten mukaisesti tai jos tuottajan tilalta löydetään kiellettyjä aineita tai tuotteita taikka direktiivissä 93/22/EY sallittuja mutta laittomasti hallussa pidettyjä aineita tai tuotteita missään muodossa, tuottajalle ei makseta luonnonhaittakorvauksia sinä kalenterivuonna, jona löytö tehdään.
Jos rikkominen toistuu, korvausten ulkopuolelle sulkemista voidaan rikkeen vakavuuden mukaan jatkaa viiteen vuoteen siitä vuodesta, jona toistuva rikkominen havaittiin.
Jos eläinten omistaja tai pitäjä häiritsee tarkastusten suorittamista ja kansallisten jäämientutkimussuunnitelmien soveltamisen edellyttämien näytteiden ottamista tai direktiivissä 96/23/EY säädettyjen tutkimusten ja tarkastusten suorittamista, sovelletaan ensimmäisessä alakohdassa säädettyjä seuraamuksia.
15 artikla
1. Luonnonhaittakorvaukset vahvistetaan tasolle,
- joka on riittävä korvaamaan tehokkaasti olemassa olevat haitat ja
- jolla vältetään liialliset korvaukset.
2. Luonnonhaittakorvaukset on asianmukaisesti eriytettävä ottaen huomioon:
- kunkin alueen tilanne ja kehittämistavoitteet,
- maataloustoiminnalle aiheutuvien pysyvien luonnonhaittojen vakavuus,
- erityiset ympäristöongelmat, jotka tarvittaessa on ratkaistava,
- tilan tuotantosuunta ja tarvittaessa tilan taloudellinen rakenne.
3. Luonnonhaittakorvaus vahvistetaan liitteessä vahvistettujen vähimmäis- ja enimmäismäärien välille.
Enimmäismääriä korkeampia luonnonhaittakorvauksia voidaan myöntää edellyttäen, että kaikki kyseisellä ohjelmatyön tasolla myönnetyt luonnonhaittakorvaukset eivät keskimääräiseltä tasoltaan ylitä tätä enimmäismäärää. Asianmukaisesti objektiivisin seikoin perustelluissa tapauksissa jäsenvaltiot voivat kuitenkin esittää useiden alueellisten ohjelmien yhdistelmän keskimääräisen tason laskemista varten.
16 artikla
1. Viljelijöitä voidaan tukea maksamalla korvauksia kustannuksista ja tulonmenetyksistä, jotka aiheutuvat yhteisön ympäristölainsäädännöstä johtuvien maatalouden rajoitusten täytäntöönpanosta ympäristörajoitteisilla alueilla silloin, kun korvaukset ovat tarpeen kyseisestä lainsäädännöstä johtuvien erityisongelmien ratkaisemiseksi.
2. Korvausten määrä on vahvistettava siten, että liialliset korvaukset vältetään erityisesti, kun korvaukset on tarkoitettu epäsuotuisille alueille.
3. Yhteisön tuen enimmäismäärä vahvistetaan liitteessä.
17 artikla
Epäsuotuisiin alueisiin kuuluvat:
- vuoristoalueet (18 artikla),
- muut epäsuotuisat alueet (19 artikla) ja
- alueet, joilla on erityisiä luonnonhaittoja (20 artikla).
18 artikla
1. Vuoristoalueet ovat alueita, joille on ominaista huomattavasti rajoittuneet maan käyttömahdollisuudet ja oleellisesti nousseet työkustannukset seuraavista syistä:
- alueen korkeasta sijainnista johtuvista erittäin vaikeista ilmasto-olosuhteista, jotka lyhentävät kasvukautta merkittävästi,
- alemmissa korkeuksissa suurimmassa osassa kyseistä aluetta olevista jyrkistä rinteistä, jotka estävät koneiden käytön tai edellyttävät erittäin kalliiden erityislaitteiden käyttöä, tai
- näiden kahden tekijän yhteisvaikutuksesta silloin, kun kustakin erillisenä aiheutuva luonnonhaitta on merkityksettömämpi, edellyttäen, että yhteisvaikutuksesta aiheutuu vastaava luonnonhaitta.
2. Vuoristoalueina pidetään myös 62 leveyspiirin pohjoispuolisia ja siihen välittömästi liittyviä alueita.
19 artikla
Epäsuotuisat alueet, joita uhkaa maan käyttämättä jättäminen ja joilla maaseudun hoito on välttämätöntä, muodostuvat luonnollisten tuotantoedellytysten kannalta yhdenmukaisista maatalousalueista, joilla on seuraavat ominaisuudet:
- vaikeasti viljeltävät heikkotuottoiset maat, joiden tuotantokykyä ei voida parantaa ilman kohtuuttomia kustannuksia ja jotka ovat pääasiassa hyödynnettävissä laajaperäiseen kotieläintuotantoon,
- luonnonoloista johtuva keskimääräistä merkittävästi alhaisempi tuottavuus suhteessa maatalouden taloudellista suorituskykyä kuvaaviin tärkeimpiin indekseihin,
- pääasiassa maataloustoiminnasta riippuvaisen väestön alhainen tai aleneva määrä, jonka kiihtyvä väheneminen vaarantaisi kyseisen alueen elinkelpoisuuden ja asutuksen.
20 artikla
Epäsuotuisiin alueisiin voi tarvittaessa ja tietyin edellytyksin kuulua muita erityisistä luonnonhaitoista kärsiviä alueita, joilla viljelyä olisi jatkettava ympäristön säilyttämiseksi tai parantamiseksi, maaseudun ylläpitämiseksi ja alueen matkailumahdollisuuksien varjelemiseksi tai rannikoiden suojelemiseksi.
21 artikla
Edellä 16 ja 20 artiklan mukaisten alueiden kokonaispinta-ala saa olla enintään 10 prosenttia jäsenvaltion pinta-alasta.
VI LUKU
MAATALOUDEN YMPÄRISTÖOHJELMA
22 artikla
Tukemalla ympäristön suojelemiseen ja maaseudun ylläpitämiseen tähtääviä maatalouden tuotantomenetelmiä (maatalouden ympäristöohjelma) pyritään edistämään yhteisön maatalous- ja ympäristöpolitiikan tavoitteiden saavuttamista.
Tällä tuella edistetään:
- maatalousmaan hyödyntämistä, jossa otetaan huomioon ympäristön, maiseman ja sen ominaispiirteiden, luonnonvarojen, maaperän ja geneettisen monimuotoisuuden suojelu ja parantaminen,
- ympäristölle suotuisaa viljelyn laajaperäistämistä ja laajaperäisten laidunjärjestelmien hoitoa,
- luonnonarvoltaan merkittävien uhattujen viljely-ympäristöjen säilyttämistä,
- maatalousmaan maiseman ja historiallisten ominaispiirteiden ylläpitoa,
- maatalouskäytäntöjen ympäristösuunnittelua.
23 artikla
1. Tukea myönnetään viljelijöille, jotka tekevät vähintään viisi vuotta kestäviä maatalouden ympäristösitoumuksia. Tarvittaessa tietynlaisille sitoumuksille määritellään pitempi kestoaika niiden ympäristövaikutusten mukaan.
2. Maatalouden ympäristösitoumuksiksi ei riitä tavanomaisten hyvien maatalouskäytäntöjen soveltaminen.
Sitoumuksiin on liityttävä palveluja, joita ei liity muihin tukitoimenpiteisiin, kuten markkinatukeen ja luonnonhaittakorvauksiin.
24 artikla
1. Maatalouden ympäristösitoumukseen liittyvää tukea myönnetään vuosittain ja se lasketaan seuraavin perustein:
- tulonmenetys,
- sitoumuksesta aiheutuvat lisäkustannukset, ja
- tarve kannustimen tarjoamiseen.
Vuotuisen tuen tasoa laskettaessa voidaan ottaa huomioon myös sitoumusten täyttämisen edellyttämistä tuottamattomista infrastruktuuri-investoinneista aiheutuvat kustannukset.
2. Yhteisön tuen vuotuiset enimmäismäärät vahvistetaan liitteessä. Määrät perustuvat tilan siihen alaan, jolla maatalouden ympäristösitoumuksia sovelletaan.
VII LUKU
MAATALOUSTUOTTEIDEN JALOSTUKSEN JA KAUPAN PITÄMISEN PARANTAMINEN
25 artikla
1. Investointitukien on helpotettava maataloustuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen parantamista ja järkiperäistämistä ja siten lisättävä maataloustuotteiden kilpailukykyä ja lisäarvoa.
2. Tukien avulla pyritään yhteen tai useampaan seuraavista tavoitteista:
- tuotannon suuntaaminen ennakoitavissa olevien markkinasuuntausten mukaisesti tai maataloustuotteille tarkoitettujen uusien myyntikanavien avaamisen edistäminen,
- markkinointikanavien tai jalostusmenettelyjen parantaminen tai järkiperäistäminen,
- tuotteiden ulkomuodon ja pakkauksen parantaminen tai parempi sivutuotteiden tai jätteen hyödyntäminen tai poistaminen,
- uuden teknologian soveltaminen,
- innovatiivisten investointien suosiminen,
- laadun parantaminen ja seuranta,
- terveyteen liittyvien edellytysten parantaminen ja seuranta,
- ympäristönsuojelu.
26 artikla
1. Tukea myönnetään niille henkilöille, jotka lopulta vastaavat investointien rahoittamisesta yrityksissä,
- joiden taloudellinen kannattavuus voidaan osoittaa, ja
- jotka noudattavat ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevia vähimmäisvaatimuksia.
2. Investointien on parannettava tilannetta kyseisellä maatalouden perustuotantoalalla. Niiden on taattava perustuotteiden tuottajille riittävä osuus saatavista taloudellisista eduista.
3. On esitettävä riittävät todisteet siitä, että kyseisille tuotteille on löydettävissä tavanomaiset markkinat.
27 artikla
1. Investointien on koskettava perustamissopimuksen liitteeseen I kuuluvien tuotteiden jalostusta ja markkinointia kalastustuotteita lukuun ottamatta.
2. Investointien on täytettävä valintaperusteet, joissa vahvistetaan ensisijaisuus ja ilmoitetaan minkälaiset investoinnit jäävät tuen ulkopuolelle.
28 artikla
1. Tuen ulkopuolelle jätetään seuraavat investoinnit:
- investoinnit vähittäismyyntikaupan tasolla,
- investoinnit kolmansista maista peräisin olevien tuotteiden markkinointiin tai jalostukseen.
2. Tuen kokonaismäärä prosenttiyksikköinä tukikelpoisten investointien määrästä on enintään:
a) 50 prosenttia tavoitteen 1 alueilla,
b) 40 prosenttia muilla alueilla.
VIII LUKU
METSÄTALOUS
29 artikla
1. Metsätaloustuen on edistettävä metsien taloudellisen, ekologisen ja yhteiskunnallisen merkityksen ylläpitämistä ja kehittämistä maaseutualueilla.
2. Tuella on edistettävä yhtä tai useampaa seuraavista tavoitteista:
- kestävä metsänhoito ja metsätalouden kehittäminen,
- metsävarojen ylläpitäminen ja parantaminen,
- metsäalan lisääminen.
3. Tukea myönnetään metsille ja aloille, jotka ovat yksityisten omistajien tai heidän yhdistystensä tai kuntien tai kuntayhtymien omistuksissa. Nämä rajoitukset eivät koske 30 artiklan 1 kohdan kuudennen luetelmakohdan mukaisia toimenpiteitä.
4. Tuen avulla on pyrittävä edistämään yhteisön ja jäsenvaltioiden kansainvälisten sitoumusten täyttämistä. Sen pitää perustua hallitustenvälisessä metsäpaneelissa sovittuihin kansallisiin ja alueellisiin metsäohjelmiin tai vastaaviin asiakirjoihin, joissa olisi otettava huomioon Euroopan metsien suojelemista käsitelleissä ministerikokouksissa tehdyt sitoumukset.
5. Toimenpiteiden, joita ehdotetaan tämän asetuksen nojalla alueille, jotka metsäpalojen torjunnasta yhteisössä 23 päivänä heinäkuuta 1992 annetun asetuksen (ETY) N:o 2158/92(19) nojalla on luokiteltu suuren tai keskisuuren metsäpalovaaran alueiksi, on oltava jäsenvaltioiden asetuksen (ETY) N:o 2158/92 nojalla esittämien metsiensuojelusuunnitelmien mukaisia.
30 artikla
1. Metsätaloustuen on liityttävä yhteen tai useampaan seuraavista toimenpiteistä:
- sellaisen maan metsitys, joka ei 31 artiklan nojalla ole tukikelpoinen sillä edellytyksellä, että tällainen istutus on mukautettu paikallisiin oloihin ja on sopusoinnussa ympäristön kanssa,
- investoinnit metsien taloudellisen, ekologisen tai yhteiskunnallisen arvon merkittävään kohentamiseen,
- investoinnit metsätaloustuotteiden korjuun, jalostuksen ja kaupan pitämisen parantamiseen ja järkiperäistämiseen; investoinnit, jotka koskevat puun käyttöä raaka-aineena, rajoitetaan teollista jalostusta edeltäviin työvaiheisiin,
- uudet myyntimahdollisuudet metsätaloustuotteiden käytön ja markkinoinnin edistämiseksi,
- jäsentensä metsien kestävän ja tehokkaan hoidon parantamiseen tähtäävien metsänomistajien yhdistysten perustaminen,
- luonnononnettomuuksien ja tulipalojen vahingoittamien metsätalouden tuotantomahdollisuuksien palauttaminen ja asianmukaisten torjuntakeinojen käyttöönotto.
2. Investointitukeen sovelletaan tapauksen mukaan I ja VII luvussa vahvistettuja sääntöjä, lukuun ottamatta 7 artiklan toista alakohtaa.
31 artikla
1. Maatalousmaan metsitykseen myönnetään tukea sillä edellytyksellä, että istuttaminen on mukautettu paikallisiin oloihin ja on sopusoinnussa ympäristön kanssa.
Istutuskustannusten lisäksi tuki voi sisältää:
- vuotuisen palkkion metsitetyltä hehtaarilta hoitokustannusten korvaamiseksi viiden vuoden ajan,
- vuotuisen palkkion hehtaarilta metsityksestä johtuvien tulonmenetysten korvaamiseksi enintään 20 vuoden ajan maata ennen metsitystä hyödyntäneille viljelijöille tai heidän yhdistyksilleen tai muulle yksityisoikeudelliselle henkilölle.
2. Viranomaisten suorittama maatalousmaan metsityksen tuki kattaa ainoastaan perustamiskustannukset.
3. Maatalousmaan metsitystukea ei myönnetä:
- varhaiseläkejärjestelmään kuuluville viljelijöille,
- joulukuusten istutukseen.
Jos kyseessä on nopeakasvuisten lajien lyhytkiertoviljely, metsityskustannuksiin tarkoitettua tukea myönnetään ainoastaan istutuskustannuksiin.
4. Tulonmenetysten korvaamiseen tarkoitetun vuotuisen yhteisön tukipalkkion enimmäismäärät vuotta kohti vahvistetaan liitteessä.
32 artikla
1. Pyrittäessä
- metsien ekologisen tasapainon ylläpitämiseen ja parantamiseen alueilla, joilla metsillä on yleishyödyllinen suojaava ja ekologinen tehtävä ja joilla metsiä säilyttävien ja parantavien toimenpiteiden kustannukset ovat suuremmat kuin metsätaloudesta saatava tulo, ja
- palonkatkaisulinjojen säilyttämiseen maataloutta koskevien toimenpiteiden avulla,
edunsaajalle myönnetään korvausta tässä yhteydessä käytettäviin toimenpiteisiin edellyttäen, että näiden metsien suojaava ja ekologinen arvo varmistetaan kestävällä tavalla ja että toteutettavista toimenpiteistä määrätään sopimuksessa ja että siinä yhteydessä määritetään niiden rahoituspuitteet.
2. Korvausmäärät on vahvistettava liitteessä olevien vähimmäis- ja enimmäismäärien rajoissa sopimuksessa määrättyjen ja sen mukaisesti toteutettujen toimenpiteiden todellisten kustannusten perusteella.
IX LUKU
MAASEUTUALUEIDEN SOPEUTTAMISEN JA KEHITTÄMISEN EDISTÄMINEN
33 artikla
Tukea myönnetään sellaisiin toimenpiteisiin, jotka liittyvät maatilatalouden toimintoihin ja niiden muutokseen sekä maaseudun toimintoihin, jotka eivät kuulu minkään muun tässä osastossa tarkoitetun toimenpiteen soveltamisalaan.
Nämä toimenpiteet koskevat:
- maan tuottokyvyn parantamista,
- maa-alueiden uusjakoa,
- lomitus- ja tilanhoitopalvelujen perustamista,
- laadukkaiden maataloustuotteiden pitämistä kaupan,
- maaseudun elinkeinojen ja maaseudun väestön peruspalveluja,
- kylien kunnostamista ja kehittämistä sekä maaseutuperinnön suojelemista ja säilyttämistä,
- toimintojen monipuolistamista maataloudessa ja sitä lähellä olevilla aloilla monimuotoisuuden tai vaihtoehtoisten tulonlähteiden edistämiseksi,
- maatalouden vesivarojen hoitoa,
- maatalouden kehittämiseen liittyvien maaseudun perusrakenteiden kehittämistä ja parantamista,
- matkailu- ja käsityöläiselinkeinojen kannustamista,
- ympäristönsuojelua maa- ja metsätalouden aloilla ja maisemanhoitoa sekä eläinten hyvinvoinnin parantamista,
- luonnononnettomuuksien vahingoittamien maatalouden tuotantomahdollisuuksien palauttamista ja asianmukaisten torjuntavälineiden käyttöönottoa,
- uusia rahoitusjärjestelyjä.
X LUKU
TÄYTÄNTÖÖNPANOSÄÄNNÖT
34 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston täytäntöönpanosta annetaan asetuksen (EY) N:o 1260/1999 50 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
Säännöissä voidaan erityisesti täsmentää:
- maatilojen investointituen myöntämisedellytykset (4-7 artikla) mukaan lukien 6 artiklan soveltamisesta johtuvat välttämättömät rajoitukset,
- tilan taloudellisen elinkelpoisuuden parantamisaika ja -edellytykset sekä luovutetun maan käyttöedellytykset varhaiseläketapauksissa (11 artiklan 2 kohta),
- luonnonhaittakorvausten, mukaan lukien myös tapaukset, joissa on kyse viljelypinta-alojen yhteiskäytöstä (14 ja 15 artikla), sekä ympäristörajoitteisia alueita koskevien korvausten myöntämis- ja laskentaperusteet (16 artikla),
- maatalouden ympäristösitoumusten edellytykset (23 ja 24 artikla),
- maataloustuotteiden jalostusta ja kaupan pitämistä parantavien investointien valintaperusteet (27 artiklan 2 kohta),
- metsätaloustoimenpiteiden edellytykset (VIII luku).
Saman menettelyn mukaan komissio voi poiketa 28 artiklan toisesta luetelmakohdasta erityisen syrjäisillä alueilla sillä edellytyksellä, että jalostetut tuotteet on tarkoitettu kyseisen alueen markkinoille.
III OSASTO
YLEISET PERIAATTEET, HALLINNOLLISET JA RAHOITUSSÄÄNNÖKSET
I LUKU
YLEISET PERIAATTEET
I Alaluku
EMOTR:n tuki
35 artikla
1. Yhteisön tuki varhaiseläkkeisiin (10-12 artikla), epäsuotuisille ja ympäristörajoitteisille alueille (13-21 artikla), maatalouden ympäristöohjelmalle (20-24 artikla) ja metsitykseen (31 artikla) rahoitetaan EMOTR:n tukiosastosta kaikkialla yhteisössä.
2. Yhteisön tuki muihin maaseudun kehittämistoimenpiteisiin rahoitetaan EMOTR:n:
- ohjausosastosta tavoite 1 -alueilla,
- tukiosastosta muilla kuin tavoite 1 -alueilla.
3. EMOTR rahoittaa 33 artiklan kuudennessa, seitsemännessä ja yhdeksännessä luetelmakohdassa tarkoitetut toimenpiteet tavoitteiden 1 ja 2 kohdealueisiin luokitelluilla sekä siirtymävaiheessa olevilla alueilla mikäli niitä ei rahoiteta EAKR:sta.
36 artikla
1. Edellä 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta:
- sovelletaan tavoite 1 -alueilla asetusta (EY) N:o 1260/1999, sellaisena kuin se on täydennettynä tässä asetuksessa olevilla erityissäännöillä,
- sovelletaan tavoite 2 -alueilla asetusta (EY) N:o 1260/1999, sellaisena kuin se on täydennettynä tässä asetuksessa olevilla erityissäännöillä, jollei tämän asetuksen nojalla muuta säädetä.
2. EMOTR:n tukiosastosta rahoitettavien maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1260/1999(20) erityissääntöjä ja sen mukaisesti annettuja säännöksiä, jollei tämän asetuksen nojalla muuta säädetä.
II Alaluku
Yhteensopivuus ja johdonmukaisuus
37 artikla
1. Maaseudun kehittämistukea myönnetään ainoastaan yhteisön lainsäädäntöä noudattaviin toimenpiteisiin.
2. Toimenpiteiden on oltava johdonmukaisia muun yhteisön politiikan ja sen mukaisesti sovellettavien toimenpiteiden kanssa.
Muiden yhteisön tukijärjestelmien nojalla ei nimenomaan voida myöntää tukea sellaiseen tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvaan toimenpiteeseen, joka ei ole tässä asetuksessa säädettyjen erityisten edellytysten mukainen.
3. Lisäksi on varmistettava johdonmukaisuus muiden yhteisen maatalouspolitiikan välineiden nojalla toteutettavien toimenpiteiden kanssa. Erityisesti on varmistettava johdonmukaisuus toisaalta maaseudun kehittämistoimenpiteiden ja toisaalta yhteisten markkinajärjestelyjen osana toteutettavien toimenpiteiden ja maatalouden laatu- ja terveystoimenpiteiden sekä erilaisten maaseudun kehittämistoimenpiteiden välillä.
Tästä syystä ei tämän asetuksen mukaisesti voida myöntää tukea:
- yhteisten markkinajärjestelyjen soveltamisalaan kuuluviin toimenpiteisiin, paitsi sellaisiin objektiivisesti perusteltuihin poikkeuksiin, jotka voidaan määritellä 50 artiklan nojalla.
- tutkimushankkeita, maataloustuotteiden myynninedistämistä tai eläintautien hävittämistä tukeviin toimenpiteisiin.
4. Jäsenvaltiot voivat säätää maaseudun kehittämiseen tarkoitetun yhteisön tuen myöntämiselle täydentäviä tai tiukempia edellytyksiä, joiden on oltava johdonmukaisia tässä asetuksessa vahvistettujen tavoitteiden ja vaatimusten kanssa.
38 artikla
1. Saman toimenpiteen osalta ei voida maksaa tukea sekä tämän asetuksen että jonkin muun yhteisön tukijärjestelmän mukaisesti.
2. Tukea voidaan useiden tämän asetuksen nojalla toteutettavien toimenpiteiden osalta yhdistellä ainoastaan, jos toimenpiteet ovat toistensa kanssa johdonmukaisia ja yhteensopivia. Tuen tasoa on tarvittaessa soviteltava.
39 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tämän luvun säännösten mukaisten maaseudun kehittämistoimenpiteiden yhteensopivuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi.
2. Jäsenvaltioiden toimittamiin maaseudun kehittämissuunnitelmiin on sisällyttävä arvio suunniteltujen tukitoimenpiteiden yhteensopivuudesta ja johdonmukaisuudesta sekä maininta yhteensopivuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi toteutetuista toimenpiteistä.
3. Yhteensopivuuden ja johdonmukaisuuden varmistamiseksi tukitoimenpiteitä on tarvittaessa tarkistettava myöhemmin.
II LUKU
OHJELMAPERUSTEISUUS
40 artikla
1. EMOTR:n ohjausosastosta rahoitettavat maaseudun kehittämistoimenpiteet ovat osa tavoite 1 -alueiden asetuksen (EY) N:o 1260/1999 mukaista ohjelmointia.
2. Muut kuin 35 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut maaseudun kehittämistoimenpiteet voivat olla osa tavoite 2 -alueiden asetuksen (EY) N:o 1260/1999 mukaista ohjelmointia.
3. Muiden sellaisten maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta, jotka eivät ole osa 1 ja 2 kohdan mukaista ohjelmointia, ohjelmatyössä noudatetaan maaseudun kehitysohjelmointia 41-44 artiklan mukaisesti.
4. Jäsenvaltiot voivat maaseudun kehittämiseen soveltuvien toimenpiteiden osalta esittää hyväksyttäväksi myös yleisiä järjestelyjä, jotka otetaan osaksi 1-3 kohdan mukaista ohjelmointia, jos se on yhtenäisten edellytysten säilyttämiseksi aiheellista.
41 artikla
1. Maaseudun kehittämissuunnitelmat on laadittava sopivimmaksi katsotulla maantieteellisellä tasolla. Niiden laatimisesta vastaavat jäsenvaltion nimeämät toimivaltaiset viranomaiset, ja jäsenvaltio toimittaa ne komissiolle sen jälkeen, kun se on neuvotellut toimivaltaisten viranomaisten ja järjestöjen kanssa tarkoituksenmukaisella alueellisella tasolla.
2. Tietyllä alueella sovellettavat maaseudun kehittämistoimenpiteet on mahdollisuuksien mukaan koottava yhteen suunnitelmaan. Jos tarvitaan useampia suunnitelmia, on mainittava suunnitelmiin kuuluvien toimenpiteiden väliset yhteydet ja varmistettava niiden välinen yhteensopivuus ja johdonmukaisuus.
42 artikla
Maaseudun kehittämissuunnitelmat tehdään seitsemäksi vuodeksi 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen.
43 artikla
1. Maaseudun kehittämissuunnitelmissa on oltava:
- nykytilanteen määrällinen kuvaus, josta käyvät ilmi kehityserot, -kuilut ja -mahdollisuudet, edellisellä ohjelmakaudella käytetyt rahoitusvarat ja toimien pääasialliset tulokset käytettävissä olevan arvion perusteella,
- ehdotetun toimintasuunnitelman kuvaus, sen määrälliset tavoitteet ja maaseudun kehittämiseen valitut toimintalinjat sekä maantieteellinen kohdealue,
- arvio, josta käy ilmi toivottu taloudellinen, ympäristöllinen ja sosiaalinen vaikutus työllisyysvaikutus mukaan lukien,
- alustava kokonaisrahoitustaulukko, jossa on yhteenveto varatuista kansallisista ja yhteisön varoista kunkin suunnitelmassa esitetyn maaseudun kehittämisen toimintalinjan osalta ja, jos suunnitelma kattaa tavoitteeseen 2 kuuluvia maaseutualueita, ohjeellisten määrien erittely 33 artiklan mukaisten maaseudun kehittämistoimenpiteiden osalta kyseisillä alueilla,
- suunnitelmien täytäntöönpanemiseksi aiottujen toimenpiteiden kuvaus ja erityisesti tukijärjestelyt, mukaan lukien kilpailusääntöjen arvioimiseksi tarvittavat näkökohdat,
- tarvittaessa tiedot tutkimusten, esittelyhankkeiden, koulutuksen tai teknisen avun toimien tarpeesta kyseisten toimenpiteiden valmistelussa, toteuttamisessa tai mukauttamisessa,
- maininta vastaavista toimivaltaisista viranomaisista ja elimistä,
- järjestelyt suunnitelmien tehokkaan ja tarkoituksenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi, mukaan lukien seuranta ja arviointi, määrällisten arviointi-indikaattoreiden määritelmä, järjestelyt tarkastuksia ja seuraamuksia varten sekä riittävät julkistamistoimet,
- käytyjen neuvottelujen tulokset ja maininta toimintaan osallistuvista viranomaisista ja elimistä sekä kunkin tason talous- ja yhteiskuntaelämän osapuolet.
2. Jäsenvaltioiden on suunnitelmissaan:
- laadittava maatalouden ympäristötoimenpiteitä kaikilla alueillaan niiden erityistarpeiden mukaan,
- varmistettava tarvittava tasapaino eri tukitoimenpiteiden välillä.
44 artikla
1. Maaseudun kehittämissuunnitelmat on jätettävä viimeistään kuuden kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta.
2. Komissio arvioi ehdotetut suunnitelmat selvittääkseen, ovatko ne tämän asetuksen mukaisia. Se hyväksyy suunnitelmien pohjalta maaseudun kehittämistä koskevat ohjelma-asiakirjat asetuksen (EY) N:o 1260/1999 50 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun suunnitelmat on jätetty sille.
III LUKU
LISÄTOIMENPITEET JA YHTEISÖALOITTEET
45 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1260/1999 21 artiklan 2 kohdan mukaan komissio voi saman asetuksen 50 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen laajentaa EMOTR:n ohjausosaston tuen soveltamisalaa tämän asetuksen 35 artiklan 2 kohdan säännösten sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 1262/1999(21), (EY) N:o 1261/1999(22) ja (EY) N:o 1263/1999(23) nojalla tukikelpoisten toimenpiteiden rahoituksen ulkopuolelle maaseudun kehittämistä koskevan yhteisöaloitteen kaikkien toimenpiteiden täytäntöönpanoa varten.
2. Komission aloitteesta EMOTR:n tukiosastosta voidaan rahoittaa maaseudun kehitysohjelmointiin liittyviä tutkimuksia.
IV LUKU
RAHOITUSSÄÄNNÖKSET
46 artikla
1. EMOTR:n tukiosastosta maaseudun kehittämiseen maksettavasta yhteisön tuesta laaditaan vuosittain rahoitussuunnitelma ja kirjanpito. Rahoitussuunnitelman laatiminen on osa maaseudun kehittämisen ohjelmatyötä (40 artiklan 3 kohta) tai tavoitetta 2 koskevaa ohjelmamenettelyä.
2. Komissio jakaa varat alustavasti jäsenvaltioille vuosittain jaoteltuina ja puolueettomia perusteita noudattaen ottaen huomioon erityistilanteet ja -tarpeet sekä erityisesti ympäristön, työpaikkojen luomisen ja maiseman ylläpitämisen edellyttämät ponnistukset.
3. Alkuperäistä varainjakoa mukautetaan tosiasiallisten menojen ja jäsenvaltioiden toimittamien tarkistettujen menoarvioiden perusteella ottaen huomioon ohjelmien tavoitteet ja käytettävissä olevat varat sekä noudattaen yleensä tavoitteen 2 kohdealueisiin kuuluvia maaseutualueita koskevia tuen määriä.
47 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1260/1999 31 artiklassa, 32 artiklassa sen 1 kohdan 5 alakohtaa lukuun ottamatta, 34 artiklassa, 38 artiklassa ja 39 artiklassa säädettyjä rahoitussäännöksiä ei sovelleta tavoitteen 2 mukaisiin maaseudun kehittämistoimenpiteisiin.
Komissio toteuttaa tarvittavat toimet näiden toimenpiteiden tehokkaan ja johdonmukaisen toteuttamisen varmistamiseksi, jotta ne vastaavat vähintään ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuissa säännöksissä säädettyjä vaatimuksia, yhden hallintoviranomaisen periaate mukaan lukien.
2. Yhteisö osallistuu maaseudun kehittämisen ohjelmointiin kuuluvien toimenpiteiden rahoitukseen asetuksen (EY) N:o 1260/1999 29 ja 30 artiklassa säädettyjen periaatteiden mukaisesti.
Tältä osin:
- yhteisön rahoitusosuus on enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kokonaiskustannuksista ja yleensä vähintään 25 prosenttia tukikelpoisista julkisista menoista muilla kuin tavoitteisiin 1 ja 2 kuuluvilla alueilla,
- tuloja synnyttäviin investointeihin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1260/1999 29 artiklan 4 kohdan a alakohdan ii) ja iii) alakohdassa sekä b alakohdan ii) ja iii) alakohdassa säädettyjä määriä. Maa- ja metsätaloustilat sekä maa- ja metsätaloustuotteita jalostavat ja markkinoivat yritykset ovat 29 artiklan 4 kohdan b alakohdan iii) alakohdassa tarkoitettuja yrityksiä;
- ohjelmoinnin osalta yhteisön rahoitusosuus on tämän asetuksen 22-24 artiklan mukaisiin, ohjelman puitteissa toteutettaviin toimenpiteisiin 75 prosenttia tavoite 1 -alueilla ja 50 prosenttia muilla alueilla.
Tällaisiin maksuihin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1260/1999 32 artiklan 1 kohdan viidettä alakohtaa.
3. EMOTR:n tukiosaston rahoitustuki voidaan maksaa ohjelman täytäntöönpanoon tarkoitettuina ennakkoina ja aiheutuneita menoja vastaavina maksuina.
V LUKU
SEURANTA JA ARVIOINTI
48 artikla
1. Komission ja jäsenvaltioiden on varmistettava, että maaseudun kehittämisen ohjelmoinnin täytäntöönpanoa valvotaan tehokkaasti.
2. Seuranta toteutetaan yhdessä sovittuja menettelyjä noudattaen.
Seurannassa käytetään etukäteen sovittuja ja vahvistettuja erityisiä fyysisiä ja taloudellisia indikaattoreita.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuosittain edistymistä koskevat kertomukset.
3. Tarvittaessa perustetaan seurantakomiteoita.
49 artikla
1. Maaseudun kehittämisen ohjelmointiin kuuluvien toimenpiteiden arviointi tehdään asetuksen (EY) N:o 1260/1999 40-43 artiklassa säädettyjen periaatteiden perusteella.
2. EMOTR:n tukiosasto voi ohjelmille osoitettujen rahavarojen puitteissa osallistua maaseudun kehittämistä koskevien arviointien rahoittamiseen jäsenvaltioissa. EMOTR:n tukiosasto voi komission aloitteesta rahoittaa arviointeja myös yhteisön tasolla.
VI LUKU
TÄYTÄNTÖÖNPANOSÄÄNNÖT
50 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston soveltamisesta annetaan asetuksen (EY) N:o 1260/1999 50 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
Säännöissä voidaan erityisesti täsmentää
- maaseudun kehittämissuunnitelmien esittäminen (41-44 artikla),
- maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjojen tarkistaminen,
- rahoitussuunnitelma erityisesti ja talousarviota koskevan kurinalaisuuden noudattamisen (46 artikla) ja rahoitukseen osallistumisen (47 artiklan 2 kohta) varmistamiseksi,
- seuranta ja arviointi (48 ja 49 artikla),
- maaseudun kehittämiseen liittyvien toimenpiteiden ja markkinointijärjestelyihin perustuvien tukitoimenpiteiden johdonmukaisuuden turvaaminen (37 artikla).
IV OSASTO
VALTIONTUET
51 artikla
1. Jollei tässä osastossa muuta säädetä, perustamissopimuksen 87-89 artiklaa sovelletaan jäsenvaltioiden maaseudun kehittämistoimenpiteitä varten myöntämään tukeen.
Perustamissopimuksen 87-89 artiklaa ei kuitenkaan sovelleta perustamissopimuksen 36 artiklan soveltamisalaan kuuluvaa ja tämän asetuksen säännösten mukaista yhteisön tukea saavien toimenpiteiden kansallisiin rahoitusosuuksiin.
2. Maatilainvestoinneille ei saa myöntää sellaista tukea, joka ylittää 7 artiklassa mainitut prosenttiosuudet.
Kielto ei koske tukia, jotka myönnetään
- investointeihin, jotka toteutetaan etupäässä yleisen edun vuoksi maa- ja metsätaloustoimintojen muovaamien perinteisten maisemien säilyttämiseksi tai maatilan rakennusten uudelleen sijoittamisen yhteydessä,
- investointeihin, jotka kohdistuvat ympäristönsuojeluun ja ympäristön parantamiseen,
- investointeihin, joita käytetään eläinten hyvinvointia koskevien hygieniaolosuhteiden parantamiseen ja eläintensuojeluun.
3. Epäsuotuisten alueiden viljelijöille ei saa myöntää luonnonhaittojen korvaamiseen valtiontukea, joka ei täytä 14 ja 15 artiklassa säädettyjä edellytyksiä.
4. Niille viljelijöille annettava valtiontuki, jotka tekevät maatalouden ympäristösitoumuksia, jotka eivät täytä 22-24 artiklassa säädettyjä edellytyksiä, ovat kiellettyjä. Edellä 24 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistetut enimmäismäärät ylittävää lisätukea voidaan kuitenkin myöntää saman artiklan 1 kohdan mukaan perustelluissa tapauksissa. Perustelluissa poikkeustapauksissa voidaan poiketa 23 artiklan 1 kohdan mukaisten sitoumusten vähimmäiskestosta.
52 artikla
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava yhteisön tukea saavien maaseudun kehittämistoimenpiteiden lisärahoitukseen tarkoitettu ja perustamissopimuksen 36 artiklan mukainen valtiontuki ja komissio hyväksyy ne tämän asetuksen säännösten mukaisesti osana 40 artiklassa tarkoitettua ohjelmointia. Näin ilmoitettuun tukeen ei sovelleta perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan ensimmäistä virkettä.
V OSASTO
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
53 artikla
1. Jos voimassa olevasta järjestelmästä tässä asetuksessa vahvistettuun järjestelmään siirtymisen helpottamiseksi tarvitaan erityisiä toimenpiteitä, komissio hyväksyy ne asetuksen (EY) N:o 1260/1999 50 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
2. Tällaisia toimenpiteitä annetaan erityisesti komission hyväksymien, 1 päivän tammikuuta 2000 jälkeen päättyvien tai ajallisesti rajoittamattomien yhteisön nykyisten tukitoimien yhdentämiseksi tässä asetuksessa säädettyyn maaseudun kehittämistukeen.
54 artikla
1. Korvataan humala-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 26 päivänä heinäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1696/1971(24) 17 artikla seuraavasti:
" 17 artikla
1. Yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta koskevia asetuksia sovelletaan 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden markkinoihin siitä päivästä lähtien, jona tässa asetuksessa säädettyjä järjestelyjä aletaan soveltaa.
2. Yhteisö rahoittaa 8 artiklassa tarkoitettua tukea osaksi.
3. Jäsenvaltioiden on maksettava 12 artiklassa tarkoitettu tuki tuottajille 16 päivän lokakuuta ja 31 päivän joulukuuta välisenä aikana sinä markkinointivuonna, jonka osalta tukea sovelletaan.
4. Komissio antaa säännöt tämän artiklan soveltamisesta 20 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen."
2. Korvataan banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä 13 päivänä helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 404/93(25) 6 artikla seuraavasti:
" 6 artikla
1. Jäsenvaltioiden on myönnettävä hyväksytyille tuottajajärjestöille näiden hyväksymistä seuraavien viiden vuoden aikana tukea niiden perustamisen rohkaisemiseksi ja hallinnollisten toimien helpottamiseksi.
2. Tällaisen tuen määrä:
- on ensimmäisenä vuonna viisi prosenttia, toisena vuonna viisi prosenttia, kolmantena vuonna neljä prosenttia, neljäntenä vuonna kolme prosenttia ja viidentenä vuonna kaksi prosenttia tuottajajärjestön välityksellä kaupan pidetyn tuotannon arvosta,
- ei saa ylittää kyseisen järjestön perustamisesta tai hallinnollisista toimista aiheutuneita tosiasiallisia kustannuksia,
- maksetaan vuotuisina erinä enintään seitsemän vuoden ajan hyväksymispäivästä.
Kunkin vuoden tuotannon arvon laskennassa käytetään perusteena
- tosiasiassa kaupan pidettyä vuotuista määrää,
- keskimääräisiä tuottajahintoja.
3. Sellaisista järjestöistä, jotka jo täyttävät pitkälti tämän asetuksen edellytykset, eriytyvät tuottajajärjestöt voivat saada tämän artiklan mukaista tukea ainoastaan, jos ne on muodostettu 5 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden tehokkaamman saavuttamisen mahdollistavan yhteenliittymän tuloksena. Tällaisessa tapauksessa tukea myönnetään kuitenkin ainoastaan järjestön muodostamiskustannuksiin (valmisteluihin sekä järjestön perustamisasiakirjan ja sen sääntöjen laatimiseen liittyvät menot).
4. Tässä artiklassa tarkoitettu tuki on ilmoitettava komissiolle jäsenvaltioiden kunkin varainhoitovuoden päättyessä laatimassa kertomuksessa."
3. Muutetaan hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 28 päivänä lokakuuta 1996 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2200/96(26) seuraavasti:
a) Korvataan 15 artiklan 6 kohta seuraavasti:
"6. Kun on kyse yhteisön alueista, joilla tuottajien järjestäytymisaste on erityisen alhainen, jäsenvaltiot voidaan asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä oikeuttaa maksamaan tuottajaorganisaatioille kansallista taloudellista tukea, joka on suuruudeltaan korkeintaan puolet tuottajien maksamista maksuista. Tämä tuki lisätään toimintarahastoon.
Yhteisö voi kyseisen jäsenvaltion pyynnöstä korvata jäsenvaltioille, joiden hedelmä- ja vihannestuotannosta alle 15 prosenttia pidetään kaupan tuottajaorganisaatioiden kautta ja joiden hedelmä- ja vihannestuotanto edustaa vähintään 15 prosenttia niiden maatalouden kokonaistuotannosta, ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun tuen osittain."
b) Korvataan 52 artikla seuraavasti:
" 52 artikla
1. Yhteisön markkinoiltapoistamiskorvauksen maksamiseen, toimintarahaston yhteisön rahoitusosuuteen, 17 artiklassa sekä 53, 54 ja 55 artiklassa tarkoitettujen erityistoimenpiteiden ja 40 artiklan 1 kohdan mukaisesti komission yhteyteen asetettujen jäsenvaltioiden asiantuntijoiden suorittamien tarkastustoimien rahoitukseen liittyviä kustannuksia pidetään asetuksen (EY) N:o 1257/1999(27) 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuina interventiotoimenpiteinä, joiden tarkoituksena on säädellä maatalousmarkkinoita.
2. Jäsenvaltioiden 14 artiklan ja 15 artiklan 6 alakohdan toisen alakohdan mukaisesti myöntämään tukeen liittyviä kustannuksia pidetään asetuksen (EY) N:o 1257/1999 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuina interventiotoimenpiteinä, joiden tarkoituksena on säädellä maatalousmarkkinoita. Yhteisö voi antaa tukeen osarahoitusta.
3. Komissio antaa tämän artiklan 2 kohdan soveltamista koskevat säännöt 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4. VI osaston säännöksiä sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosaston rahoitusjärjestelmään kuuluviin toimenpiteisiin kohdistuvista jäsenvaltioiden suorittamista tarkastuksista ja direktiivin 77/435/ETY kumoamisesta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun asetuksen (ETY) N:o 4045/1989(28) soveltamista."
55 artikla
1. Kumotaan seuraavat asetukset:
- asetus (ETY) N:o 4256/88,
- asetukset (EY) N:o 950/97, (EY) N:o 951/97, (ETY) N:o 952/97 ja (ETY) N:o 867/90,
- asetukset (ETY) N:o 2078/92, (ETY) N:o 2079/92 ja (ETY) N:o 2080/92,
- asetus (ETY) N:o 1610/89.
2. Poistetaan seuraavat säännökset:
- asetuksen (ETY) N:o 3763/91(29) 21 artikla,
- asetuksen (ETY) N:o 1600/92(30) 32 artikla,
- asetuksen (ETY) N:o 1601/92(31) 27 artikla,
- asetuksen (ETY) N:o 2019/93(32) 13 artikla.
3. Edellä 1 ja 2 alakohdassa kumottuja asetuksia sovelletaan edelleen toimiin, jotka komissio on niiden nojalla hyväksynyt ennen 1 päivää tammikuuta 2000.
4. Neuvoston ja komission epäsuotuisien alueiden luetteloista tai niiden muuttamisesta asetuksen (ETY) N:o 950/97 21 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti antamat direktiivit pysyvät edelleen voimassa, jollei niitä muuteta uudelleen ohjelmien yhteydessä.
56 artikla
Tämä asetus tulee voimann seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan yhteisön tukeen 1 päivästä tammikuuta 2000.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 17 päivänä toukokuuta 1999.