31989L0106
L 040/12
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА НА СЪВЕТА
от 21 декември 1988 година
относно сближаването на законовите, подзаконови и административни разпоредби на държавите-членки по отношение на строителните продукти
(89/106/ЕИО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално член 100а от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
в сътрудничество с Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че държавите-членки са длъжни да осигурят сградите и строителните съоръжения на тяхната територия да бъдат проектирани и изпълнени по начин, който не застрашава безопасността на хора, домашни животни и имущество, като същевременно спазват другите съществени изисквания в интерес на общото благополучие;
като има предвид, че в държавите-членки действат разпоредби, включващи изисквания не само по отношение на сигурността в строителството, но също и за здравето, дълготрайността, икономията на енергия, опазването на околната среда, икономически и други важни аспекти от обществен интерес;
като има предвид, че тези изисквания, които често са предмет на установени със законови, подзаконови или административни мерки национални разпоредби, оказват непосредствено влияние върху естеството на използваните строителни продукти и намират отражение в националните стандарти за продуктите, в техническите одобрения и в други технически спецификации и разпоредби, които със своите несъответствия създават пречки на търговията в рамките на Общността;
като има предвид, че параграф 71 от Бялата книга за изграждане на вътрешния пазар, одобрена от Европейския съвет през юни 1985 г. гласи, че в рамките на цялостната политика трябва да бъде обърнато особено внимание на определени сектори, включително на строителството; като приема, че премахването на техническите бариери в областта на строителството не може да бъде извършено изцяло само чрез взаимно признаване на равнопоставеността между всички държави-членки и че трябва да следва новия подход, изложен в резолюцията на Съвета от 7 май 1985 г. (4), която призовава към уреждане на съществените изисквания за безопасност и други аспекти от значение за общото благополучие, без това да намалява сега съществуващите и обосновани нива на защита в държавите-членки;
като има предвид, че съществените изисквания въвеждат както общи, така и специфични критерии, които строителните работи трябва да удовлетворяват; като приема, че подобни изисквания трябва да се разглеждат като налагащи посочените продукти да отговарят с подходящо ниво на надеждност на едно, няколко или всички тези изисквания, когато това е формулирано в разпоредбите;
като има предвид, че като база за хармонизираните стандарти и други технически спецификации на европейско ниво и за съставянето или издаването на европейско техническо одобрение, ще бъдат разработени тълкувателни документи, с цел да се конкретизират съществените изисквания на дадено техническо ниво,
като има предвид, че тези съществени изисквания създават базата за разработване на хармонизирани стандарти за строителни продукти на европейско ниво; като има предвид, че за да се постигнат най-големите възможни преимущества на единния вътрешен пазар, за да се осигури достъп до този пазар на възможно най-много производители, за да се гарантира възможно най-голямата степен на прозрачност на този пазар и за да се създадат условия за хармонизирана система от общи правила в строителната индустрия, трябва в най-кратък срок да бъдат създадени, доколкото това е възможно, хармонизирани стандарти; като приема, че тези стандарти се разработват от частни организации и че трябва да остават незадължителни текстове; като приема, че за тази цел Европейският комитет по стандартизация (CEN) и Европейският комитет по стандартизация в електротехниката (Cenelec) са признати за компетентни органи по приемане на хармонизирани стандарти в съответствие с подписаните на 13 ноември 1984 г. общи указания за сътрудничество между Комисията и тези два органа; като приема, че за целите на тази директива, под хармонизиран стандарт се разбира техническа спецификация (европейски стандарт или хармонизиран документ), приета от единия или и от двата органа, получили възлагане от Комисията в съответствие с Директива 83/189/ЕИО от 28 март 1983 г. на Съвета, предвиждаща процедура за информация в областта на техническите стандарти и разпоредби (5);
като има предвид, че специфичното естество на строителните продукти изисква точно формулиране на тези хармонизирани стандарти; като приема, че е необходимо издаване на тълкувателни документи, с оглед да се изградят връзки между възлаганията за стандарти и съществените изисквания; като приема, че хармонизираните стандарти, изразени доколкото е възможно от гледна точка на характеристиките на продукта, тези тълкувателни документи, които трябва да бъдат издадени в сътрудничество с държавите-членки;
като има предвид, че в бъдеще нивото на качеството и изискванията, на които трябва да отговарят продуктите в държавите-членки следва да бъдат разделени на класове в тълкувателните документи и в хармонизираните технически спецификации, с оглед да се държи сметка за различните нива на съществените изисквания към някои строежи и за различните условия, преобладаващи в държавите-членки;
като има предвид, че хармонизираните стандарти следва да включват класификации, които позволяват отговарящите на съществените изисквания и произвеждани и използвани законосъобразно в съответствие с техническите традиции и съобразени с местните климатични и други условия строителни продукти, да продължат да се предлагат на пазара;
като има предвид, че даден продукт се счита годен за употреба, ако отговаря на един хармонизиран стандарт, на едно европейско техническо одобрение или на една нехармонизирана, но призната на ниво на Общността техническа спецификация; като приема, че в случаите на несъществени по отношение на съществените изисквания или отклоняващи се от съществуващи технически спецификации продукти, годността за употреба може да бъде удостоверена с помощта на одобрен орган;
като има предвид, че считаните като годни за употреба продукти лесно могат да се отличат чрез маркировката „ЕО“; като приема, че на тях трябва да бъде разрешено свободно движение и свободна употреба по предназначението им в цялата Общност;
като има предвид, че при продукти, за които не могат да се разработят или предвидят европейски стандарти в рамките на приемлив период от време или при продукти, които съществено се отклоняват от даден стандарт, годността за употреба на такива продукти може да бъде доказана чрез европейски технически одобрения, основани на общоприети указания; като има предвид, че общоприетите указания за издаване на европейско техническо одобрение ще се приемат въз основа на тълкувателните документи;
като има предвид, че при липса на хармонизирани стандарти и европейски технически одобрения, някои национални или други нехармонизирани технически спецификации могат да бъдат признати като създаващи подходяща основа за презумпцията, че съществените изисквания са спазени;
като има предвид, че е необходимо да се осигурява съответствие на продуктите с хармонизираните стандарти и с признатите на европейско ниво нехармонизирани технически спецификации посредством процедури за производствен контрол от производители и посредством надзор, опитна проверка и сертификация от независими квалифицирани трети страни или от самия производител;
като има предвид, че като временна мярка трябва да се предвиди специална процедура за продукти, за които все още не съществуват стандарти или технически одобрения, признати на европейско ниво; като приема, че тази процедура трябва да улесни признаването на резултатите от изпитванията, проведени в друга държава-членка, съгласно техническите изисквания на държавата-членка, за която са предназначени;
като има предвид, че трябва да се създаде Постоянен комитет по строителството, включващ експерти, посочени от държавите-членки, който да подпомага Комисията по въпроси, възникнали при въвеждането и практическото прилагане на тази директива;
като има предвид, че отговорността на отделната държава-членка за безопасността, здравето и други обхванати от съществените изисквания на нейната територия аспекти, би трябвало да се признае с една защитна клауза, разрешаваща подходящи предпазни мерки,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
Приложно поле - определения - изисквания -технически спецификации - свободно движение на стоки
Член 1
1. Настоящата директива се прилага за строителни продукти, доколкото съществените изисквания по отношение на строежите, посочени в член 3, параграф 1, се отнасят за тях.
2. За целите на тази директива, „строителен продукт“ е всеки продукт, който се произвежда за трайно влагане в строежи, включващи както сгради, така и гражданско строителство.
За краткост „строителни продукти“ ще се наричат по-нататък „продукти“; за краткост резултатите от строителството, включващи както сгради, така и гражданско строителство, ще се наричат по-нататък „строежи“.
Член 2
1. Държавите-членки предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че посочените в член 1 продукти, предназначени за употреба в строежи, могат да бъдат предлагани на пазара, само ако са годни за предвижданата употреба, т.е. че притежават характеристики, подходящи за строежите, в които се влагат, монтират, поставят или инсталират и, ако са правилно проектирани и изпълнени, могат да задоволят посочените в член 3 съществени изисквания в случаите, когато подобни строежи са предмет на разпоредби, съдържащи такива изисквания.
2. Когато продуктите са предмет на други директиви по отношение на други аспекти, които предвиждат прилагането на посочената в член 4, параграф 2 маркировка на „ЕО“, последната показва, че продуктите удовлетворяват условията и на другите директиви.
3. Когато една следваща директива обхваща предимно други аспекти и само в малка степен съществените изисквания на настоящата директива, то следващата директива съдържа разпоредби, гарантиращи, че тя е съобразена с изискванията на тази директива.
4. Тази директива не следва да влияе върху правото на държавите-членки да определят точно, като спазват разпоредбите на договора, считаните от тях като необходими изисквания за гарантиране на закрилата на работниците при използване на тези продукти, освен ако това означава промяна в продуктите по непредвиден в тази директива начин.
Член 3
1. Съществените изисквания, приложими към строежите, които могат да повлияят върху техническите характеристики на даден продукт, са изложени в приложение I. Могат да се прилагат едно, няколко или всички тези изисквания; те трябва да се удовлетворяват в продължение на икономически обоснован експлоатационен срок.
2. С оглед отчитането на възможните различия в географските или климатични условия или в начина на живот, както и на различните нива на защита, които могат да преобладават на национално, регионално или местно равнище, всяко съществено изискване може да предизвика въвеждането на класове в документите, посочени в параграф 3 и в посочените в член 4 за съблюдаване на това изискване технически спецификации.
3. Съществените изисквания се конкретизират в документи (тълкувателни документи) за създаване на необходимите връзки между упоменатите в параграф 1 съществени изисквания и възлаганията за стандартизиране, възлаганията за указания за европейско техническо одобрение или други технически спецификации, признати по смисъла на членове 4 и 5.
Член 4
1. За целите на тази директива, стандартите и техническите одобрения се наричат „технически спецификации“.
За целите на тази директива, хармонизирани стандарти са техническите спецификации, приети от Европейския комитет по стандартизация и Европейския комитет по стандартизация в електротехниката или и от двата органа, по направени от Комисията възлагания, в съответствие с Директива 83/189/ЕИО, на базата на становище от Комитета по член 19 и в съответствие с общите разпоредби, отнасящи се до сътрудничеството между Комисията и горните два органа, подписани на 13 ноември 1984 г.
2. Държавите-членки приемат, че продуктите са годни за употреба, ако дават възможност на строежите, за които са предназначени (при условие че последните са правилно проектирани и изпълнени) да задоволяват съществените изисквания, упоменати в член 3, когато тези продукти носят маркировката „ЕО“, показваща, че те удовлетворяват всички условия на тази директива:
а)
те отговарят на съответните национални стандарти, транспониращи хармонизирани стандарти, отпратка за което е публикувана в Официален вестник на Европейските общности; държавите-членки са длъжни да публикуват отпратките за тези национални стандарти; или
б)
те отговарят на европейско техническо одобрение, издадено съгласно процедурата в глава III; или
в)
те отговарят на националните технически спецификации, упоменати в параграф 3, когато не съществуват хармонизирани спецификации; трябва да се състави списък на тези национални спецификации, съгласно процедурата в член 5, параграф 2.
3. Държавите-членки могат да предоставят на Комисията текстовете на своите национални технически спецификации, които те считат за съответстващи на съществените изисквания, упоменати в член 3. Комисията незабавно след това разпраща тези национални технически спецификации на другите държави-членки. В съответствие с процедурата, предвидена в член 5, параграф 2, тя се задължава да уведоми държавите-членки за тези национални технически спецификации, по отношение на които съществува предложение за съответствие с съществените изисквания, посочени в член 3.
Тази процедура трябва да бъде открита и ръководена от Комисията и съгласувана с Комитета според член 19.
Държавите-членки трябва да публикуват позоваване на тези технически спецификации. Комисията също ще ги публикува в Официален вестник на Европейските общности.
4. Когато производител или негов представител, установен в Общността, не е приложил, или е приложил само частично съществуващите технически спецификации, упоменати в параграф 2, които изискват, съгласно установените в член 13, параграф 4 критерии, продуктът да бъде представен за деклариране на съответствие, както е дефинирано в приложение III, точка 2, подточка ii), втора и трета възможности и съответните решения по член 13, параграф 4 и приложение III се прилагат, а годността за употреба на тези продукти по смисъла на член 2, параграф 1 ще бъде установявана в съответствие с процедурата, посочена в приложение III, точка 2, подточка ii), втората възможност.
5. Комисията, при консултации с Комитета, посочен в член 19, разработва, ръководи и периодично преглежда списък на продуктите, които са от несъществено значение за здравето и безопасността и по отношение на които, декларация на производителя за съответствие с „утвърдени технологии“ ще позволява предлагането на пазара на такива продукти.
6. Маркировката „ЕО“ означава, че продуктите удовлетворяват изискванията на параграфи 2 и 4 от този член. Производителят или неговият представител, установен в Общността, носят отговорността за поставянето на маркировка „ЕО“ върху самия продукт, върху прикрепен към него или на опаковката му етикет или в придружаващите го търговски документи.
Моделът на маркировката „ЕО“ и условията за нейната употреба са дадени в приложение III.
Продуктите, посочени в параграф 5, не носят маркировка „ЕО“.
Член 5
1. Когато една държава-членка или Комисията са на мнение, че хармонизираните стандарти или европейските технически одобрения, посочени в член 4, параграф 2, букви а) и б), или упълномощаванията, посочени в глава II, не отговарят на разпоредбите на членове 2 и 3, държавата-членка или Комисията уведомява Комитета, посочен в член 19, като излага своите аргументи. Комитетът спешно изразява своето становище.
Като взема предвид становището на Комитета и след консултации с Комитета, учреден с Директива 83/189/ЕИО, когато става въпрос за хармонизирани стандарти, Комисията информира държавите-членки дали въпросните стандарти или одобрения трябва да бъдат отменени по силата на публикуваните текстове съгласно член 7, параграф 3.
2. При получаване на съобщението, предвидено в член 4, параграф 3, Комисията се консултира с Комитета, посочен в член 19. Като взема предвид становището на Комитета, Комисията уведомява държавите-членки дали за въпросните технически спецификации трябва да важи презумпцията за съответствие и в случай, че това е така, публикува съответната отпратка в Официален вестник на Европейските общности.
Ако Комисията или една държава-членка счита, че дадена техническа спецификация не отговаря повече на условията, изискващи се във връзка с презумпцията за съответствие с разпоредбите на членове 2 и 3, Комисията се консултира с Комитета, предвиден в член 19. Като взема предвид становището на упоменатия Комитет, Комисията уведомява държавите-членки дали по отношение на въпросната национална техническа спецификация трябва да продължава да важи презумпцията за съответствие, и ако не, дали отпратката за нея, посочена в член 4 параграф 3, трябва да бъде отменена.
Член 6
1. Държавите-членки няма да създават пречки пред свободното движение, пускането на пазара или употребата на своя територия на продукти, които отговарят на разпоредбите на директивата.
Държавите-членки гарантират, че при употребата по предназначение на такива продукти няма да бъдат създавани пречки чрез правила или условия, наложени от публични органи или от частни органи, действащи като публични предприятия или действащи като публичен орган въз основа на монополните си позиции.
2. Държавите-членки разрешават обаче необхванатите от член 4, параграф 2 продукти да бъдат пускани на пазара на техните територии, ако те отговарят на националните разпоредби в съответствие с Договора, докато европейските технически спецификации, упоменати в глави II и III, не предвидят друго. Комисията и Комитетът, посочен в член 19, следят и периодично преразглеждат развитието на европейските технически спецификации.
3. Когато съответните европейски технически спецификации, сами или въз основа на тълкувателните документи, посочени в член 3, параграф 3, правят разлика между различни класове, съответстващи на различни нива на експлоатационните характеристики, държавите-членки могат да определят нивата на експлоатационните характеристики да бъдат спазвани и на тяхна територия само в рамките на класификациите, приети на равнище на Общността и при условие че използват всички класове, някои от тях или само един.
ГЛАВА II
Хармонизирани стандарти
Член 7
1. С цел да се осигури качеството на хармонизираните стандарти за продукти, стандартите трябва да бъдат разработвани от европейските организации по стандартизация въз основа на възлагания, реализирани от Комисията, в съответствие с процедурата, изложена в Директива 83/189/ЕИО, след консултация с Комитета, предвиден в член 19, и в съответствие с подписаните на 13 ноември 1984 г. общи разпоредби за сътрудничество между Комисията и тези органи.
2. Така разработените стандарти трябва да бъдат съобразени, доколкото това е възможно на практика, с характерната за експлоатационните характеристики на продуктите терминология, като се отчитат тълкувателните документи.
3. Веднага след изработването на стандартите от европейските организации по стандартизация, Комисията публикува отпратки за стандартите от серия „С“ в Официален вестник на Европейските общности.
ГЛАВА III
Европейско техническо одобрение
Член 8
1. Европейското техническо одобрение представлява положителна техническа оценка на годността за употреба на даден продукт според предназначението му, основаваща се върху удовлетворяването на съществените изисквания към строежите, в които се използва продуктът.
2. Европейското техническо одобрение може да бъде издавано за:
а)
продукти, за които не съществува нито хармонизиран стандарт, нито признат национален стандарт, нито възлагане за хармонизиран стандарт и за които Комисията, след консултации с Комитета, посочен в член 19, счете, че няма възможност или все още не може да се разработи такъв стандарт; и
б)
продукти, които се отклоняват значително от хармонизирани или признати национални стандарти.
Даже в случая, когато има изготвено възлагане за хармонизиран стандарт, посочените в буква а) разпоредби не изключват издаването на европейско техническо одобрение за продукти, за които съществуват указания за такова одобрение. Това важи до влизане в сила на хармонизирания стандарт в държавите-членки.
3. В особени случаи, след консултация с Комитета, посочен в член 19, Комисията може чрез дерогация от параграф 2, буква а) да разреши издаването на Европейско техническо одобрение за продукти, за които съществува възлагане за хармонизиран стандарт или за които Комисията е постановила, че е възможно разработване на хармонизиран стандарт. Това разрешение важи за определен период от време.
4. По принцип Европейското техническо одобрение се издава за период от 5 години. Този период може да бъде удължаван.
Член 9
1. Европейското техническо одобрение за даден продукт се основава върху проучвания, изпитвания и оценка въз основа на тълкувателните документи, предвидени в член 3, параграф 3 и на указанията, посочени в член 11 за този продукт или за съответната група продукти.
2. Когато не съществуват или все още не съществуват указанията, упоменати в член 11, Европейското техническо одобрение може да бъде издадено с позоваване на съответните съществени изисквания и тълкувателни документи в случаите, когато оценката на продукта е приета от одобряващите органи, действащи съвместно в организацията, посочена в приложение II. Когато одобряващите органи не могат се споразумеят, въпросът се отнася до Комитета, посочен в член 19.
3. Европейското техническо одобрение за даден продукт се издава в една държава-членка, в съответствие с изложената в приложение II процедура, по молба на производителя или на негов представител, установен в Общността.
Член 10
1. Всяка държава-членка уведомява останалите държави-членки и Комисията за наименованията и адресите на органите, които тя е упълномощила да издават Европейски технически одобрения.
2. Одобряващите органи трябва да отговарят на изискванията на настоящата директива и по-специално трябва да могат:
-
да оценяват годността за употреба на нов продукт въз основа на научни и практически познания,
-
да вземат безпристрастни решения по отношение на интересите на съответните производители или техните представители, и
-
да съпоставят участията на всички заинтересовани страни с цел да се получи балансирана оценка.
3. Списъкът на одобряващите органи, които са компетентни да издават Европейски технически одобрения, както и всички изменения на този списък, се публикуват в серия „C“ на Официален вестник на Европейските общности.
Член 11
1. Комисията, след консултации с Комитета, предвиден в член 19, прави възлагане на организацията на посочените от държавите-членки одобряващи органи за разработване на указания за Европейско техническо одобрение за даден продукт или група продукти.
2. Указанията за Европейско техническо одобрение за даден продукт или група продукти би трябвало да съдържат в частност следното:
а)
списък на съответните тълкувателни документи, предвидени в член 3, параграф 3;
б)
специфични изисквания към продуктите по смисъла на съществените изисквания, упоменати в член 3, параграф 1;
в)
процедури за изпитвания;
г)
метод за оценка и заключение по резултатите от изпитванията;
д)
процедури за инспектиране и процедури за оценка на съответствието, които трябва да отговарят на членове 13, 14 и 15;
е)
срок на валидност на Европейското техническо одобрение.
3. Указанията за Европейско техническо одобрение, след консултация с Комитета, предвиден в член 19, се публикуват от държавите-членки на техните официален език или езици.
ГЛАВА IV
Тълкувателни документи
Член 12
1. Комисията, след консултиране с Комитета, предвиден в член 19, инструктира технически комитети, в които участват държавите-членки, да разработят тълкувателните документи, предвидени в член 3, параграф 3.
2. Тълкувателните документи трябва:
а)
да придават конкретна форма на изложените в член 3 и в приложение I съществени изисквания, чрез хармонизиране на терминологията и на техническата база, както и чрез въвеждане на класове или нива за всяко изискване, ако е необходимо и, ако научните и технически познания позволяват това;
б)
да посочват методи за съгласуване на тези класове или нива на изисквания с техническите спецификации, посочени в член 4, като например: методи за изчисляване и изпробване, технически правила за разработване на проекти и др.;
в)
да служат като справочни документи при съставянето на хармонизирани стандарти и на указания за Европейско техническо одобрение, както и при признаването на национални технически спецификации в съответствие с член 4, параграф 3.
3. Комисията публикува тълкувателните документи от серия „C“ в Официален вестник на Европейските общности, след изискване на становище от Комитета, упоменат в член 19.
ГЛАВА V
Удостоверяване за съответствие
Член 13
1. Производителят или негов представител, установен в Общността, носи отговорност за удостоверяването, че продуктите са в съответствие с изискванията на дадена техническа спецификация по смисъла на член 4.
2. Продукти, които са обект на удостоверяване за съответствие, се ползват от презумпцията за съответствие на техническите спецификации по смисъла на член 4. Съответствието се установява посредством изпитване или друго доказателство въз основа на техническите спецификации, съгласно приложение III.
3. Удостоверяването за съответствието на продукта предполага, че:
а)
производителят разполага със система за фабричен производствен контрол, която гарантира, че производството отговаря на съответните технически спецификации; или
б)
за някои продукти, посочени в съответните технически спецификации, в допълнение към системата за фабричен производствен контрол, при оценяването и надзора на производството или на самия продукт участва и одобрен орган по сертифициране.
4. Изборът на процедура по смисъла на параграф 3 за даден продукт или група продукти се уточнява от Комисията, след консултация с Комитета, упоменат в член 19, в зависимост от:
а)
значението на ролята на продукта по отношение на съществените изисквания и по-специално на тези, свързани със здравето и сигурността;
б)
естеството на продукта;
в)
ефектът от изменчивостта на характеристиките на продукта върху неговата годност;
г)
чувствителността на продукта към дефекти при производството;
и в съответствие с особеностите, посочени в приложение III.
Във всеки един от случаите се избира възможно най-малко неблагоприятната по отношение на сигурността процедура.
Така определената процедура се посочва при възлаганията и в техническите спецификации или в произтичащите от тях публикации.
5. В случай на индивидуално (и несерийно) производство, е достатъчна само декларацията за съответствие съгласно приложение III, параграф 2 ii) третата възможност, освен ако техническите спецификации за продукти с особено важно значение за здравето и сигурността не изискват друго.
Член 14
1. Съгласно приложение III, описаните процедури водят до:
а)
в случая на член 13, параграф 3, буква а) - до издаване на декларация за съответствие на продукта от производителя или негов представител, установен в Общността; или
б)
в случая на член 13, параграф 3, буква б) - до издаване от упълномощен орган по сертифициране на сертификат за съответствие на системата за производствен контрол и надзор или на самия продукт.
Подробни правила за въвеждането на процедурите за удостоверяване на съответствие са дадени в приложение III.
2. Декларацията за съответствие на производителя или сертификатът за съответствие дават право на производителя или на неговия представител, установен в Общността да поставя съответната маркировка „ЕО“ върху самия продукт, върху прикрепения към него етикет, върху опаковката му или върху придружаващите го търговски документи. Образецът на маркировката „ЕО“ и правилата за използването му при всяка от процедурите за удостоверяване на съответствието, се съдържат в приложение III.
Член 15
1. Държавите-членки гарантират, че маркировката „ЕО“ се използва правилно.
2. Когато се установи, че маркировката „ЕО“ е била поставена на продукт, който не отговаря на условията или вече не отговаря на условията по настоящата директива, държавата-членка, в която се удостоверява съответствието, гарантира по целесъобразност, че използването на маркировката „ЕО“ е забранено и непродадените продукти са оттеглени или маркировките са заличени дотогава, докато въпросният продукт бъде приведен отново в съответствие.
Заинтересованата държава-членка незабавно информира останалите държави-членки и Комисията, като им съобщава всички детайли, свързани с количеството и качеството, необходими, за да се идентифицира несъответстващият продукт.
3. Държавите-членки гарантират, че ще бъде забранено поставянето върху продуктите или опаковките им на знаци, които могат да бъдат объркани с маркировката „ЕО“.
ГЛАВА VI
Специални процедури
Член 16
1. При липса на дефинираните в член 4 технически спецификации за даден продукт и при отправяне на молби в конкретни случаи, държавата-членка - получател следва да счита, че продуктът съответства на действащите в нея национални разпоредби, ако той е преминал успешно изпитвания и инспекции, проведени от одобрен орган в държавата-членка - производител, съгласно действащите в държавата-членка - получател или признати от нея за еквивалентни методики.
2. Държавата-членка - производител информира държавата-членка - получател, в съответствие с чиито разпоредби се извършват изпитванията и инспекциите, за органа, който тя възнамерява да одобри за тази цел. Държавата-членка - получател и държавата-членка - производител взаимно си осигуряват цялата необходима информация. В резултат на тази обмяна на информация, държавата-членка -производител одобрява така предложения орган. Ако дадена държава-членка има известни опасения, тя формулира своята позиция и информира Комисията.
3. Държавите-членки гарантират, че определените от тях органи си оказват необходимото съдействие.
4. Когато една държава-членка установи, че даден одобрен орган не извършва изпитванията и инспекциите в точно съответствие с националните ѝ разпоредби, тя уведомява държавата-членка, в която този орган е одобрен. Уведомената държава-членка информира в рамките на разумен срок от време, уведомяващата държава-членка, какви мерки са предприети. Ако уведомяващата държава-членка не счита взетите мерки за достатъчни, тя може или да забрани предлагането на пазара и употребата на въпросния продукт, или да постави специални условия. Тя информира другата държава-членка и Комисията за това.
Член 17
Държавите-членки - получателки придават такава стойност на докладите и удостоверенията за съответствие, издадени в държава-членка - производител съгласно описаната в член 16 процедура, каквато и на собствените си съответстващи национални документи.
ГЛАВА VII
Одобрени органи
Член 18
1. Държавите-членки изпращат на Комисията списък с наименованията и адресите на органите за сертифициране и инспектиране и на изпитвателните лаборатории в държавите-членки, които те са определили за изпълнение на задачите, свързани с техническите одобрения, сертификатите за съответствие, инспекциите и изпитванията в съответствие с настоящата директива.
2. Органите за сертифициране, органите за инспекция и изпитвателните лаборатории се съобразяват с критериите, изложени в приложение IV.
3. Държавите-членки посочват продуктите, които попадат в компетенциите на органите и лабораториите, предвидени в параграф 1 и естеството на възлаганите им задачи.
ГЛАВА VIII
Постоянен комитет по строителството
Член 19
1. Учредява се Постоянен комитет по строителството.
2. Комитетът се състои от представители, посочени от държавите-членки. Той се председателства от представител на Комисията. Всяка държава-членка посочва по двама представители. Представителите могат да бъдат придружавани от експерти.
3. Комитетът приема собствен процедурен правилник.
Член 20
1. Комитетът, посочен в член 19, може по искане на своя председател или на дадена държава-членка, да разглежда всеки въпрос, повдигнат във връзка с въвеждането и практическото приложение на тази директива.
2. Разпоредбите, необходими за:
а)
въвеждането на класове при изискванията, доколкото те не са включени в тълкувателните документи, и въвеждането на процедурата за установяване на съответствие на възлаганите за стандарти, съгласно член 7, параграф 1 и в указанията за одобрение, съгласно член 11, параграф 1;
б)
даването на указания за съставяне на тълкувателни документи, съгласно член 12, параграф 1 и решенията относно тълкувателните документи, съгласно член 12, параграф 3;
в)
признаването на националните технически спецификации, съгласно член 4, параграф 3;
се приемат в съответствие с процедурата, изложена в параграфи 3 и 4.
3. Представителят на Комисията внася в Комитета проект за мерките, които трябва да бъдат взети. Комитетът огласява своето становище по проекта в срок, който председателят предлага в зависимост от спешността на проблема. Становището се приема с мнозинство, така както е изложено в член 148, параграф 2 от Договора, в случаите на решения, които трябва да се вземат от Съвета по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в Комитета се претеглят по начина, посочен в същия член. Председателят не гласува.
4. Комисията приема предложените мерки, ако те са в съответствие със становището на Комитета.
Ако предложените мерки не съответстват на становището на Комитета, или ако не е прието становище, Комисията незабавно представя в Съвета предложение за мерките, които трябва да бъдат взети. Съветът взема решение с квалифицирано мнозинство.
В случай, че и след изтичане на три месеца от представяне на предложението в Съвета, последният не се е произнесъл, предложените мерки се приемат от Комисията.
ГЛАВА IХ
Защитна клауза
Член 21
1. Когато една държава-членка установи, че даден продукт, обявен за съответстващ на условията на тази директива, не отговаря на членове 2 и 3, тя следва да вземе всички подходящи мерки за изтегляне на тези продукти от пазара, да забрани предлагането им на пазара или да ограничи свободното им движение.
Въпросната държава-членка незабавно уведомява Комисията за всяка подобна мярка, като посочва причините за своето решение и по-специално дали несъответствието се дължи на:
а)
несъблюдаването на членове 2 и 3, когато продуктът не отговаря на техническите спецификации, упоменати в член 4;
б)
неправилното прилагане на техническите спецификации, предвидени в член 4;
в)
пропуски в самите технически спецификации, предвидени в член 4.
2. Комисията провежда във възможно най-кратък срок консултация със заинтересованите страни. Ако след тази консултация Комисията установи, че действието е оправдано, тя незабавно информира за това предприелата действието държава-членка, както и останалите държави-членки.
3. Когато решението, предвидено в параграф 1, се дължи на пропуски в стандартите или техническите спецификации, Комисията, след консултация със заинтересованите страни, посочва в двумесечен срок въпроса пред Комитета, предвиден в член 19, както и пред Комитета, учреден с Директива 83/189/ЕИО за случаите на пропуски в даден хармонизиран стандарт, ако взелата мерки държава-членка възнамерява да ги запази, и започва процедурите, посочени в член 5, параграф 2.
4. Въпросната държава-членка предприема подходящи действия спрямо направилият декларацията за съответствие и информира за това Комисията и останалите държави-членки.
5. Комисията гарантира, че държавите-членки ще бъдат своевременно информирани за хода и резултатите от тази процедура.
ГЛАВА Х
Заключителни разпоредби
Член 22
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива, в срок от тридесет месеца след нотифицирането ѝ (6). Те незабавно информират Комисията за това.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 23
Най-късно до 31 декември 1993 г. Комисията, след консултации с Комитета, предвиден в член 19, преразглежда приложимостта на предвидените в тази директива процедури и, ако е необходимо, прави предложения за съответни изменения.
Член 24
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 21 декември 1988 година.
NEUVOSTON DIREKTIIVI,
annettu 21 päivänä joulukuuta 1988,
rakennusalan tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (89/106/ETY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, että
jäsenvaltioiden velvollisuutena on huolehtia, että talon- ja maanrakentaminen niiden alueilla suunnitellaan ja toteutetaan siten, että henkilöille, kotieläimille tai omaisuudelle ei aiheuteta vaaraa ja että rakennuskohde täyttää muutenkin yleisen hyvinvoinnin kannalta olennaiset vaatimukset,
jäsenvaltioissa on säädetty rakentamisen turvallisuutta koskevien vaatimuksien ohella terveellisyyttä, lujuutta, energiataloutta, ympäristönsuojelua, taloudellisuutta ja muita yleisen edun kannalta tärkeitä seikkoja koskevista vaatimuksista,
näillä vaatimuksilla, joista usein säädetään kansallisissa laeissa, asetuksissa tai hallinnollisissa määräyksissä, on suora vaikutus käytettävien rakennusalan tuotteiden ominaisuuksiin ja ne heijastuvat edelleen kansallisiin tuotestandardeihin, teknisiin hyväksymisiin ja muihin teknisiin eritelmiin ja vaatimuksiin, jotka toisistaan poikkeavina vaikeuttavat kaupankäyntiä yhteisössä,
Eurooppa-neuvoston kesäkuussa 1985 hyväksymän sisämarkkinoiden toteuttamista koskevan valkoisen kirjan 71 kohdassa todetaan, että yleisten toimintaperiaatteiden puitteissa erityistä huomiota kiinnitetään tiettyihin aloihin rakennusala mukaan lukien; kaupan tekniset esteet rakennusalalla on poistettava, jollei niitä voida poistaa tunnustamalla vastavuoroisesti jäsenvaltioiden samanarvoisuus, noudattaen 7 päivänä toukokuuta 1985(4) annetussa neuvoston päätöslauselmassa
vahvistettua uutta lähestymistapaa, jonka mukaan on määriteltävä turvallisuudesta ja muista yleisen edun kannalta tärkeistä näkökohdista johtuvat olennaiset vaatimukset, alentamatta jäsenvaltioissa voimassa olevaa ja perusteltua turvallisuuden tasoa,
olennaiset vaatimukset muodostavat sekä yleiset että erityiset vaatimukset, jotka rakennuskohteiden on täytettävä; näillä vaatimuksilla tarkoitetaan, että edellä tarkoitettujen rakennuskohteiden on tietyllä varmuudella täytettävä yksi tai useampi vaatimus tai kaikki nämä vaatimukset, jos määräyksissä niin määrätään,
yhdenmukaistettujen standardien tai muiden teknisten eritelmien perustaksi eurooppalaisella tasolla ja eurooppalaisen teknisen hyväksymisen valmistelemiseksi ja antamiseksi laaditaan perusasiakirjat, joissa olennaiset vaatimukset ilmaistaan konkreettisesti teknisellä tasolla,
olennaiset vaatimukset muodostavat perustan eurooppalaisten yhdenmukaistettujen standardien laatimiseksi rakennusalan tuotteille; mahdollisimman suuren hyödyn saavuttamiseksi sisämarkkinoille, mahdollisimman monien valmistajien pääsemiseksi näille markkinoille, mahdollisimman avoimien markkinoiden varmistamiseksi ja edellytysten luomiseksi yhdenmukaistetun yleisen säännöstön toteuttamiseksi rakennusalalla tulisi mahdollisimman laajasti ja nopeasti saada aikaan yhdenmukaistetut standardit; nämä standardit ovat yksityisten toimielinten laatimia ja niiden tulee säilyä eivelvoittavina; tätä varten Euroopan standardointikomitea (CEN) ja Euroopan sähkötekniikan standardointikomitea (CENELEC) tunnustetaan toimivaltaisiksi toimielimiksi vahvistamaan yhdenmukaistettuja standardeja 13 päivänä marraskuuta 1984 allekirjoitettujen komission ja näiden kahden toimielimen välisestä yhteistyöstä annettujen yleisten suuntaviivojen mukaisesti; tässä direktiivissä yhdenmukaistetulla standardilla tarkoitetaan teknistä eritelmää (eurooppalaista standardia tai yhdenmukaistamisasiakirjaa), jonka toinen tai molemmat edellä mainituista toimielimistä on vahvistanut komission toimeksiannosta teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetun neuvoston direktiivin 83/189/ETY(5) mukaisesti,
rakennusalan tuotteiden erityislaadun vuoksi näiltä yhdenmukaistetuilta standardeilta edellytetään täsmällistä ilmaisua; sen vuoksi on tarpeen laatia perusasiakirjat yhteyden muodostamiseksi standardeja koskevien toimeksiantojen ja olennaisten vaatimusten välille; yhdenmukaistetuissa standardeissa, joissa määritetään mahdollisimman laajalti tuotteen toimivuusominaisuudet, otetaan huomioon nimiperusasiakirjat, jotka laaditaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa,
toimivuus- ja suorituskykyominaisuudet sekä vaatimukset, jotka tuotteiden on tulevaisuudessa täytettävä eri jäsenvaltioissa, ryhmitellään eri luokkiin perusasiakirjoissa ja yhdenmukaistetuissa teknisissä eritelmissä, jotta tiettyjä rakennuskohteita koskevat olennaisten vaatimusten tasoerot ja jäsenvaltioiden erilaiset olosuhteet tulevat huomioon otetuiksi,
yhdenmukaistetuissa standardeissa tulisi olla luokittelut, joiden mukaan edelleenkin sallitaan sellaisten tuotteiden saattaminen markkinoille, jotka täyttävät olennaiset vaatimukset ja jotka on valmistettu ja joita käytetään laillisesti ja ilmastollisiin sekä muihin paikallisiin olosuhteisiin pohjautuvien teknisten menetelmien mukaisesti,
tuotteen katsotaan olevan käyttökelpoinen, jos se vastaa yhdenmukaistettua standardia, eurooppalaista teknistä hyväksymistä tai yhteisön tasolla tunnustettua yhdenmukaistamatonta teknistä eritelmää; jos olennaisilla vaatimuksilla on tuotteen osalta vain vähäinen merkitys ja jos tuote poikkeaa voimassa olevista teknisistä eritelmistä, hyväksytty tarkastuslaitos voi varmentaa sen käyttökelpoisuuden,
tuotteet, jotka katsotaan käyttökelpoisiksi, voidaan helposti tunnistaa EY-merkistä; näiden tuotteiden vapaa liikkuvuus ja käyttö aiottuun käyttötarkoitukseensa on sallittava kaikkialla yhteisössä,
niiden tuotteiden osalta, joille eurooppalaisia standardeja ei voida laatia tai joille sellaisia ei ole odotettavissa valmistuvan kohtuullisessa ajassa, tai niiden tuotteiden osalta, jotka poikkeavat olennaisesti standardista, voidaan käyttökelpoisuus osoittaa eurooppalaisen teknisen hyväksymisen avulla yhteisten suuntaviivojen perusteella; yhteiset suuntaviivat eurooppalaisten teknisten hyväksymisten antamiseksi hyväksytään perusasiakirjojen pohjalta,
jos yhdenmukaistettuja standardeja ja eurooppalaisia teknisiä hyväksymisiä ei ole, voidaan kansalliset tai muut yhdenmukaistamattomat tekniset eritelmät hyväksyä riittäväksi perustaksi olettamukselle, että olennaiset vaatimukset on täytetty,
tuotteen yhdenmukaistetun standardin mukaisuus ja Euroopan tasolla hyväksyttyjen yhdenmukaistamattomien teknisten eritelmien mukaisuus on varmistettava käyttäen joko valmistajan tuotannon laadunvalvontamenettelyä tai riippumattoman ja pätevän ulkopuolisen tai valmistajan suorittamaa valvonta-, testauksenarviointi- ja varmentamismenettelyä,
väliaikaisesti säädetään erityismenettely sellaisia tuotteita varten, joille ei vielä ole eurooppalaisella tasolla hyväksyttyjä standardeja tai teknisiä hyväksymisiä; tällaisen menettelyn tulisi helpottaa toisessa jäsenvaltiossa suoritettujen tuotteen määrämaana olevissa jäsenvaltioissa voimassa olevien teknisten vaatimusten mukaisten testaustulosten hyväksymistä,
on perustettava jäsenvaltioiden nimeämistä asiantuntijoista koostuva pysyvä rakennusalan komitea avustamaan komissiota tämän direktiivin täytäntöönpanossa ja soveltamisessa, ja
jäsenvaltioiden vastuu turvallisuudesta, terveydestä ja muista alueensa olennaisista vaatimuksista tulisi tunnustaa sopivat suojatoimenpiteet antavalla suojalausekkeella,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU Soveltamisala - Määritelmät - Vaatimukset - Tekniset eritelmät - Tavaroiden vapaa liikkuvuus
1 artikla
1. Tätä direktiiviä sovelletaan rakennusalan tuotteisiin sikäli kuin rakennuskohteisiin liittyvät olennaiset vaatimukset koskevat niitä 3 artiklan 1 kohdan mukaan.
2. Tässä direktiivissä "rakennusalan tuotteilla" tarkoitetaan tuotteita, jotka valmistetaan käytettäviksi pysyvinä osina rakennuskohteissa mukaan lukien sekä talon- että maanrakennustyöt.
"Rakennusalan tuotteista" käytetään jäljempänä nimitystä "tuotteet" ja kaikista rakennuskohteista, mukaan lukien talonja maanrakennuskohteet, nimitystä "rakennuskohde".
2 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita, jotka on suunniteltu käytettäviksi rakennuskohteissa, voidaan saattaa markkinoille vain, jos ne sopivat suunniteltuun käyttöönsä eli jos ne ovat ominaisuuksiltaan sellaisia, että rakennuskohde, johon tuotteet liitetään, asennetaan, käytetään tai sijoitetaan, täyttää 3 artiklassa tarkoitetut olennaiset vaatimukset, jos rakennuskohteeseen sovelletaan näitä vaatimuksia sisältäviä määräyksiä ja jos rakennuskohde on suunniteltu ja rakennettu asianmukaisesti.
2. Kun tuotteet kuuluvat muita asioita käsittelevien yhteisön direktiivien soveltamisalaan, 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu EY-vaatimustenmukaisuusmerkki, jäljempänä "EY-merkki" ilmaisee, että myös näiden direktiivien mukaiset vaatimukset on täytetty.
3. Jos jokin myöhempi direktiivi koskee pääasiassa muita seikkoja ja vain vähäisessä määrin tämän direktiivin olennaisia vaatimuksia, on tuon myöhemmän direktiivin säännöksissä varmistettava, että se kattaa myös tämän direktiivin vaatimukset.
4. Tällä direktiivillä ei ole vaikutusta jäsenvaltioiden oikeuteen säätää perustamissopimuksen määräyksiä noudattaen vaatimuksia, joita ne pitävät tarpeellisina työturvallisuuden varmistamiseksi tuotteita käytettäessä, jos ne eivät aiheuta tuotteisiin muutoksia niin, etteivät ne vastaa tämän direktiivin säännöksiä.
3 artikla
1. Rakennuskohteissa sovellettavat olennaiset vaatimukset, joilla voi olla vaikutusta tuotteen teknisiin ominaisuuksiin, on annettu tavoitteina liitteessä I. Näistä vaatimuksista voidaan soveltaa yhtä tai useampaa tai niitä kaikkia ja ne on täytettävä taloudellisesti kohtuullisen käyttöajan kuluessa.
2. Mahdollisten maantieteellisestä sijainnista, ilmastollisista olosuhteista tai elintavoista johtuvien erojen samoin kuin turvallisuuden tasossa kansallisella, alueellisella tai paikallisella tasolla olevien erojen huomioon ottamiseksi voidaan 3 kohdassa tarkoitetuissa asiakirjoissa ja 4 artiklassa tarkoitetuissa teknisissä eritelmissä vahvistaa olennaisille vaatimuksille luokkia.
3. Olennaiset vaatimukset täsmennetään asiakirjoissa (perusasiakirjoissa), joilla luodaan tarvittavat yhteydet 1 kohdassa tarkoitettujen olennaisten vaatimusten ja 4 ja 5 kohdassa tarkoitettujen standardointitoimeksiantojen, eurooppalaisen teknisen hyväksymisen suuntaviivoja koskevien toimeksiantojen tai muiden teknisten eritelmien tunnustamisen välille.
4 artikla
1. Standardeja ja teknisiä hyväksymisiä nimitetään tässä direktiivissä "teknisiksi eritelmiksi".
Tässä direktiivissä yhdenmukaistetuilla standardeilla tarkoitetaan teknisiä eritelmiä, jotka on laatinut ja vahvistanut CEN, CENELEC tai molemmat yhdessä direktiivin 83/189/ETY mukaisesti annetusta toimeksiannosta 19 artiklassa tarkoitetun komitean lausunnon perusteella ja komission ja edellä tarkoitetun kahden toimielimen välisestä yhteistyöstä 13 päivänä marraskuuta 1984 allekirjoitettujen yleisten suuntaviivojen mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on katsottava tuotteiden soveltuvan suunniteltuun tarkoitukseensa, kun ne ominaisuuksiltaan ovat sellaisia, että rakennuskohde niitä käyttäen täyttää 3 artiklassa tarkoitetut olennaiset vaatimukset, jos kohde on suunniteltu ja rakennettu asianmukaisesti ja tuotteissa on EY-merkki. EYmerkki ilmaisee:
a) että tuotteet ovat niiden asiaa koskevien kansallisten standardien mukaisia, jotka vastaavat niitä yhdenmukaistettuja standardeja, joiden viitenumerot on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Jäsenvaltioiden on julkaistava edellä tarkoitettujen kansallisten standardien viitenumerot;
b) että tuotteet ovat III luvussa tarkoitettua menettelyä noudattaen annetun eurooppalaisen teknisen hyväksymisen mukaisia; tai
c) että ne ovat 3 kohdassa tarkoitettujen kansallisten teknisten eritelmien mukaisia, jos yhdenmukaistettuja eritelmiä ei ole; näistä kansallisista eritelmistä on laadittava luettelo 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
3. Jäsenvaltiot voivat toimittaa komissiolle ne kansalliset tekniset eritelmänsä, joiden ne katsovat täyttävän 3 artiklassa tarkoitetut olennaiset vaatimukset. Komissio antaa nämä kansalliset tekniset eritelmät muille jäsenvaltioille viipymättä. Komissio ilmoittaa 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen jäsenvaltioille ne kansalliset tekniset eritelmät, joiden voidaan katsoa vastaavan 3 artiklassa tarkoitettuja olennaisia vaatimuksia.
Komissio aloittaa ja suorittaa edellä tarkoitetun menettelyn yhteistyössä 19 artiklassa mainitun komitean kanssa.
Jäsenvaltioiden on julkaistava edellä tarkoitettujen teknisten eritelmien viitenumerot. Komissio julkaisee ne myös Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
4. Jos valmistaja tai yhteisöön sijoittautunut valmistajan edustaja ei ole noudattanut tai on noudattanut vain osittain 2 kohdassa tarkoitettuja voimassa olevia teknisiä eritelmiä, joiden mukaan 13 artiklan 4 kohdassa säädettyjen ehtojen mukaisesti tuotteen vaatimustenmukaisuus on selvitettävä liitteessä III olevan 2 kohdan ii alakohdan toisen ja kolmannen vaihtoehdon mukaan, on noudatettava 13 artiklan 4 kohtaa sekä liitettä III, ja 2 artiklan 1 kohdan tarkoittama tuotteen soveltuvuus käyttöön on toteutettava liitteessä III olevan 2 kohdan ii alakohdan toisen vaihtoehdon mukaisesti.
5. Komissio laatii, ylläpitää ja uusii määräajoin yhteistyössä 19 artiklassa tarkoitetun komitean kanssa luettelon tuotteista, joilla on vähäinen merkitys terveyden ja turvallisuuden kannalta ja joita voidaan saattaa markkinoille, jos valmistaja antaa vakuutuksen siitä, että tuotteet täyttävät "tunnustetun hyvän teknisen käytännön" vaatimukset.
6. EY-merkki ilmaisee, että tuote täyttää tämän artiklan 2 ja 4 kohdan vaatimukset. Valmistajalla tai yhteisöön sijoittautuneella valmistajan edustajalla, on vastuu EY-merkin kiinnittämisestä tuotteeseen, siihen kiinnitettyyn etikettiin, pakkaukseen tai tuotteen mukana seuraaviin kauppa-asiakirjoihin.
Liitteessä III on malli EY-merkistä ja merkin käyttöedellytykset.
Edellä 5 kohdassa tarkoitetuissa tuotteissa ei saa olla EYmerkkiä.
5 artikla
1. Jos jäsenvaltio tai komissio katsoo, että 4 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut yhdenmukaistetut standardit tai eurooppalaiset tekniset hyväksymiset taikka II luvussa tarkoitetut toimeksiannot eivät täytä 2 ja 3 artiklan säännöksiä, asianomainen jäsenvaltio tai komissio ilmoittaa tästä 19 artiklassa tarkoitetulle komitealle esittäen samalla perustelunsa. Komitea antaa lausuntonsa kiireellisenä.
Komitean lausunnon perusteella ja kuultuaan direktiivillä 83/189/ETY perustettua komiteaa, komissio ilmoittaa yhdenmukaistettujen standardien osalta jäsenvaltioille, tuleeko kyseiset standardit tai hyväksymiset poistaa 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista julkaisuista.
2. Saatuaan 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut tiedot komissio kuulee 19 artiklassa tarkoitettua komiteaa. Komitean lausunnon perusteella komissio ilmoittaa jäsenvaltioille, tulisiko kyseinen tekninen eritelmä katsoa vaatimustenmukaiseksi ja jos näin on, julkaisee sen viitenumeron Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Jos komissio tai jäsenvaltio katsoo, että tekninen eritelmä ei enää ole 2 ja 3 artiklan säännösten mukainen, komissio kuulee 19 artiklassa mainittua komiteaa. Komitean antaman lausunnon perusteella komissio ilmoittaa jäsenvaltioille, tulisiko kyseinen kansallinen tekninen eritelmä edelleen katsoa vaatimustenmukaiseksi ja jos ei, tulisiko 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu viitenumero peruuttaa.
6 artikla
1. Jäsenvaltiot eivät saa estää tämän direktiivin säännösten mukaisten tuotteiden vapaata liikkuvuutta, saattamista markkinoille tai käyttöä alueellaan.
Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että näiden tuotteiden käyttöä suunniteltuun tarkoitukseensa ei estetä säännöillä tai ehdoilla, joita asettavat julkiset laitokset taikka monopoliasemansa nojalla julkisena yrityksenä tai julkisena laitoksena toimivat yksityiset.
2. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin sallia muiden kuin 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden saattamisen markkinoille alueellaan, jos ne täyttävät perustamissopimuksen mukaiset kansalliset säännökset, kunnes II ja III luvussa tarkoitetuissa eurooppalaisissa teknisissä eritelmissä toisin säädetään. Komissio ja 19 artiklassa mainittu komitea valvovat ja tarkastelevat säännöllisesti eurooppalaisten teknisten eritelmien kehitystä.
3. Jos asiaa koskevissa eurooppalaisissa teknisissä eritelmissä itsessään tai 3 artiklan 3 kohdassa mainittujen perusasiakirjojen perusteella esitetään luokat toimivuustasoille, jäsenvaltiot voivat päättää vain yhteisön tasolla hyväksytyn luokituksen mukaisesti alueellaan noudatettavista toimivuustasoista ja vain käyttäen kaikkia, muutamaa tai yhtä luokkaa.
II LUKU Yhdenmukaistetut standardit
7 artikla
1. Tuotteita koskevien yhdenmukaistettujen standardien laadun varmistamiseksi Euroopan standardointijärjestöjen on vahvistettava standardit niiden toimeksiantojen perusteella, jotka komissio antaa direktiivissä 83/189/ETY säädettyä menettelyä noudattaen kuultuaan 19 artiklassa mainittua komiteaa sekä komission ja edellä tarkoitettujen toimielinten välisestä yhteistyöstä 13 päivänä marraskuuta 1984 allekirjoitettujen yleisten suuntaviivojen mukaisesti.
2. Näin laadituissa standardeissa on vaatimukset esitettävä mahdollisuuksien mukaan tuotteen toimivuus- ja suorituskykyominaisuuksina ottaen huomioon perusasiakirjat.
3. Kun Euroopan standardointijärjestöt ovat vahvistaneet standardit, komissio julkaisee niiden viitenumerot Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa.
III LUKU Eurooppalainen tekninen hyväksyminen
8 artikla
1. Eurooppalainen tekninen hyväksyminen on myönteinen tekninen arviointi tuotteen sopivuudesta suunniteltuun käyttötarkoitukseen ja perustuu niitä rakennuskohteita koskevien olennaisten vaatimusten täyttämiseen, joissa tuotetta on tarkoitus käyttää.
2. Eurooppalainen tekninen hyväksyminen voidaan antaa:
a) tuotteille, joille ei ole yhdenmukaistettua standardia, tunnustettua kansallista standardia eikä toimeksiantoa yhdenmukaistetun standardin laatimiseen ja joiden osalta komissio 19 artiklassa mainittua komiteaa kuultuaan katsoo, ettei niille voida tai ei voida toistaiseksi laatia standardia; ja
b) tuotteille, jotka poikkeavat huomattavasti yhdenmukaistetusta tai tunnustetusta kansallisesta standardista.
Vaikka on annettu toimeksianto yhdenmukaistetun standardin laatimiseksi, eivät a alakohdassa tarkoitetut säännökset kuitenkaan estä eurooppalaisen teknisen hyväksymisen antamista tuotteille, joiden hyväksymisestä on annettu suuntaviivat. Näin voidaan menetellä, kunnes yhdenmukaistettu standardi tulee voimaan jäsenvaltiossa.
3. Erityistapauksissa komissio voi, poiketen 2 kohdan a alakohdasta, ja kuultuaan 19 artiklassa mainittua komiteaa, antaa luvan eurooppalaisen teknisen hyväksymisen antamisesta tuotteelle, jota koskevasta yhdenmukaistetusta standardista on toimeksianto tai yhdenmukaistetun standardin laatimisesta komissio on päättänyt. Tämä lupa annetaan määräajaksi.
4. Eurooppalainen tekninen hyväksyminen annetaan yleensä viideksi vuodeksi. Tätä määräaikaa voidaan pidentää.
9 artikla
1. Tuotteen eurooppalainen tekninen hyväksyminen perustuu tarkastuksiin, testauksiin ja arviointiin, jotka pohjautuvat 3 artiklan 3 kohdassa mainittuihin perusasiakirjoihin ja tuotetta tai vastaavaa tuoteryhmää koskeviin 11 artiklassa tarkoitettuihin suuntaviivoihin.
2. Jos 11 artiklassa tarkoitettuja suuntaviivoja ei ole tai ei ole vielä, voidaan eurooppalainen tekninen hyväksyminen antaa viittaamalla asiaa koskeviin olennaisiin vaatimuksiin ja perusasiakirjoihin, jos liitteessä II tarkoitettuun organisaatioon kuuluvat hyväksymisen antavat tarkastuslaitokset ovat hyväksyneet tuotteen arvioinnin. Jos hyväksymisen antavat tarkastuslaitokset eivät pääse yhteisymmärrykseen, asia saatetaan 19 artiklassa tarkoitetun komitean käsiteltäväksi.
3. Eurooppalainen tekninen hyväksyminen annetaan tuotteelle jäsenvaltiossa II liitteessä säädettyä menettelyä noudattaen tuotteen valmistajan tai yhteisöön sijoittautuneen valmistajan edustajan pyynnöstä.
10 artikla
1. Kukin jäsenvaltio ilmoittaa muille jäsenvaltioille ja komissiolle niiden hyväksymisen antavien tarkastuslaitosten nimet ja osoitteet, jotka ne ovat valtuuttaneet antamaan eurooppalaisia teknisiä hyväksymisiä.
2. Hyväksymisen antavien tarkastuslaitosten on täytettävä tämän direktiivin vaatimukset ja erityisesti niiden on pystyttävä:
- arvioimaan uusien tuotteiden käyttökelpoisuus tieteellisen ja käytännön tiedon pohjalta;
- tekemään puolueettomia päätöksiä valmistajan tai valmistajan edustajan etuihin nähden; ja
- kokoamaan kaikkien asiaan liittyvien osapuolten näkemykset tasapainoiseksi arvioinniksi.
3. Luettelo niistä hyväksymisen antavista tarkastuslaitoksista, jotka ovat toimivaltaisia antamaan eurooppalaisia teknisiä hyväksymisiä, samoin kuin kaikki tähän luetteloon tehtävät muutokset julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa.
11 artikla
1. Komissio antaa 19 artiklassa tarkoitettua komiteaa kuultuaan jäsenvaltioiden nimeämien hyväksymisen antavien tarkastuslaitosten organisaatiolle toimeksiantoja suuntaviivojen laatimiseksi tuotteiden tai tuoteryhmien eurooppalaista teknistä hyväksymistä varten.
2. Tuotteelle tai tuoteryhmälle annettavaa eurooppalaista teknistä hyväksymistä koskevien suuntaviivojen on sisällettävä erityisesti seuraavat seikat:
a) luettelo 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista asiaa koskevista perusasiakirjoista;
b) tuotteille asetettavat 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen olennaisten vaatimusten mukaiset erityisvaatimukset;
c) testausmenettelyt;
d) testaustulosten arviointimenetelmä;
e) tarkastus- ja vaatimustenmukaisuusmenettelyt, joiden on vastattava 13, 14 ja 15 artiklaa;
f) eurooppalaisen teknisen hyväksymisen voimassaoloaika.
3. Jäsenvaltiot julkaisevat eurooppalaista teknistä hyväksymistä koskevat suuntaviivat virallisella kielellään tai virallisilla kielillään kuultuaan 19 artiklassa tarkoitettua komiteaa.
IV LUKU Perusasiakirjat
12 artikla
1. Komissio antaa 19 artiklassa tarkoitettua komiteaa kuultuaan jäsenvaltioiden edustajien muodostamien teknisten komiteoiden tehtäväksi valmistella 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut perusasiakirjat.
2. Perusasiakirjoissa on:
a) täsmennettävä 3 artiklassa ja liitteessä I säädetyt olennaiset vaatimukset yhdenmukaistamalla termistö ja tekniset perusteet ja esittämällä luokat tai tasot kutakin vaatimusta varten tarpeen mukaan ja kun se tieteellisen ja teknisen tiedon perusteella on mahdollista;
b) esitettävä menetelmät, jotka kytkevät vaatimusluokat tai tasot 4 artiklassa tarkoitettuihin teknisiin eritelmiin, esimerkiksi laskentamenetelmät ja kelpoisuuden osoittamismenetelmät sekä tekniset suunnittelusäännöt;
c) oltava huomioon otettavat lähtötiedot yhdenmukaistettujen standardien ja eurooppalaista teknistä hyväksymistä koskevien suuntaviivojen vahvistamista sekä kansallisten teknisten eritelmien tunnustamista varten 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
3. Komissio julkaisee 19 artiklassa tarkoitettua komiteaa kuultuaan perusasiakirjat Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa.
V LUKU Vaatimustenmukaisuuden osoittaminen
13 artikla
1. Valmistaja tai yhteisöön sijoittautunut valmistajan edustaja on vastuussa sen osoittamisesta, että tuotteet vastaavat 4 artiklan tarkoittamassa teknisessä eritelmässä asetettuja vaatimuksia.
2. Tuotteiden, joiden vaatimustenmukaisuus on osoitettava, oletetaan vastaavan 4 artiklassa tarkoitettuja teknisiä eritelmiä. Vaatimustenmukaisuus osoitetaan testauksilla tai muilla todisteilla teknisten eritelmien pohjalta liitteen III mukaisesti.
3. Tuotteen vaatimustenmukaisuuden osoittamiseksi edellytetään, että:
a) valmistajalla on tehtaalla sisäinen laadunvalvontajärjestelmä, jonka avulla varmistetaan, että tuotteet vastaavat asianomaisia teknisiä eritelmiä; tai
b) asiaa koskevissa teknisissä eritelmissä mainittuja tuotteita tai niiden sisäistä laadunvalvontaa valvoo ja arvioi hyväksytty varmentamiselin valmistajan sisäisen laadunvalvontajärjestelmän lisäksi.
4. Komissio määrittelee tietylle tuotteelle tai tuoteryhmälle suunnitellun 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn kuultuaan 19 artiklassa tarkoitettua komiteaa ottaen huomioon:
a) tuotteen merkityksen olennaisten vaatimusten, erityisesti terveyteen ja turvallisuuteen liittyvien vaatimusten, suhteen,
b) tuotteen luonteen,
c) tuotteen ominaisuuksien vaihtelun vaikutuksen sen käyttökelpoisuuteen,
d) tuotteen valmistuksen virheherkkyyden,
liitteessä III säädettyjen tarkempien yksityiskohtien mukaisesti.
Kussakin tapauksessa valitaan vähiten työläs menettely ottaen huomioon turvallisuusseikat.
Näin valittu menettely esitetään toimeksiannoissa ja teknisissä eritelmissä tai näitä käsittelevässä julkaisussa.
5. Jos tuotetta valmistetaan yksittäisin kappalein (ei sarjatuotantona), riittää liitteessä III olevan 2 kohdan ii alakohdan kolmannen vaihtoehdon mukainen vaatimustenmukaisuusvakuutus, jollei muuta teknisissä eritelmissä edellytetä tuotteilta, joilla on erityisen suuri vaikutus terveyteen ja turvallisuuteen.
14 artikla
1. Edellä tarkoitetuista menettelyistä seuraa liitteen III mukaisesti:
a) edellä 13 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa, että valmistaja tai yhteisöön sijoittautunut valmistajan edustaja esittää tuotteen vaatimustenmukaisuusvakuutuksen; tai
b) edellä 13 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa, että hyväksytty varmentamiselin antaa todistuksen joko laadunvalvonta- ja seurantajärjestelmän tai itse tuotteen vaatimustenmukaisuudesta.
Yksityiskohtaiset ohjeet menettelyistä vaatimustenmukaisuuden osoittamiseksi ovat liitteessä III.
2. Valmistajan antama vaatimustenmukaisuusvakuutus tai -todistus antaa valmistajalle tai yhteisöön sijoittautuneelle valmistajan edustajalle oikeuden kiinnittää vastaava EY-merkki itse tuotteeseen, siihen kiinnitettyyn etikettiin, pakkaukseen tai tuotteen mukana seuraaviin kauppa-asiakirjoihin. EY-merkin malli ja sen käyttöä koskevat säännöt kunkin vaatimustenmukaisuuden osoittamismenettelyn yhteydessä ovat liitteessä III.
15 artikla
1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että EY-merkkiä käytetään oikein.
2. Jos todetaan, että EY-merkki on kiinnitetty sellaiseen tuotteeseen, joka ei tai joka ei enää täytä tämän direktiivin vaatimuksia, sen jäsenvaltion, jossa vaatimustenmukaisuus on osoitettu, on huolehdittava, että EY-merkin käyttö kielletään tarvittaessa ja että myymättömät tuotteet poistetaan markkinoilta tai merkit poistetaan, kunnes tuote on saatettu vaatimustenmukaiseksi.
Jäsenvaltion, jota asia koskee, on ilmoitettava asiasta välittömästi muille jäsenvaltioille ja komissiolle ja esitettävä kaikki laatua ja määrää koskevat yksityiskohdat sen tuotteen tunnistamiseksi, joka ei vastaa vaatimuksia.
3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tuotteisiin tai niiden pakkauksiin kielletään kiinnittämästä sellaisia merkkejä, jotka voidaan sekoittaa EY-merkkiin.
VI LUKU Erityismenettelyt
16 artikla
1. Jos jollekin tietylle tuotteelle ei ole 4 artiklassa tarkoitettuja teknisiä eritelmiä, voi tuotteen määrämaana oleva jäsenvaltio yksittäistapauksessa pyynnöstä todeta tuotteen olevan voimassa olevien kansallisten säännösten mukainen, jos tuote osoittautuu hyväksytyksi hyväksytyn tarkastuslaitoksen tuotetta valmistavassa jäsenvaltiossa tekemissä testeissä ja tarkastuksissa, jotka on tehty tuotteen määrämaana olevan jäsenvaltion voimassa olevien tai tämän vastaaviksi tunnustamien menetelmien mukaan.
2. Tuotetta valmistavan jäsenvaltion on ilmoitettava tuotteen määrämaana olevalle jäsenvaltiolle, jonka säännösten mukaisesti testit ja tarkastukset on tehtävä, se tarkastuslaitos, jonka se aikoo hyväksyä tähän tehtävään. Tuotteen määrämaana olevan jäsenvaltion ja tuotetta valmistavan jäsenvaltion on annettava toisilleen kaikki tarvittavat tiedot. Tuotetta valmistavan jäsenvaltion on tietojen vaihdon perusteella hyväksyttävä näin nimetty tarkastuslaitos. Jos jäsenvaltiolla on asian suhteen epäilyjä, sen on perusteltava kantansa ja ilmoitettava tästä komissiolle.
3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että hyväksytyt tarkastuslaitokset antavat toisilleen kaiken tarvittavan avun.
4. Jos jäsenvaltio toteaa, että hyväksytty tarkastuslaitos ei suorita testejä ja tarkastuksia jäsenvaltion kansallisten säännösten mukaan asianmukaisesti, sen on ilmoitettava tästä sille jäsenvaltiolle, jossa tarkastuslaitos on hyväksytty. Tämän jäsenvaltion on kohtuullisessa ajassa ilmoitettava edellä tarkoitetun ilmoituksen tehneelle jäsenvaltiolle, mihin toimenpiteisiin on ryhdytty. Jos ilmoituksen tehnyt jäsenvaltio ei pidä toimenpiteitä riittävinä, se voi kieltää kysymyksessä olevan tuotteen saattamisen markkinoille ja käytön tai asettaa sille erityisehtoja. Jäsenvaltion on ilmoitettava tästä toiselle jäsenvaltiolle ja komissiolle.
17 artikla
Määrämaana olevien jäsenvaltioiden on pidettävä tuotetta valmistavassa jäsenvaltiossa 16 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti annettuja kertomuksia, selosteita ja todistuksia saman arvoisina kuin vastaavia kansallisia asiakirjoja.
VII LUKU Hyväksytyt toimielimet
18 artikla
1. Kunkin jäsenvaltion on annettava komissiolle nimi- ja osoiteluettelo niistä varmentamiselimistä, tarkastuslaitoksista ja testauslaboratorioista, jotka se on nimennyt suorittamaan tehtäviä, joita edellytetään teknisten hyväksymisten ja vaatimustenmukaisuustodistusten antamiseksi sekä tarkastusten ja testien tekemiseksi tämän direktiivin mukaisesti.
2. Varmentamiselinten, tarkastuslaitosten ja testauslaboratorioiden on täytettävä liitteessä IV säädetyt edellytykset.
3. Jäsenvaltioiden on nimettävä 1 kohdassa tarkoitettujen varmentamiselinten, laitosten ja laboratorioiden toimivaltaan kuuluvat tuotteet sekä esitettävä niille annettavien tehtävien luonne.
VIII LUKU Pysyvä rakennusalan komitea
19 artikla
1. Perustetaan pysyvä rakennusalan komitea.
2. Komiteassa on jäsenvaltioiden nimeämät edustajat. Sen puheenjohtajana on komission edustaja. Kukin jäsenvaltio nimeää kaksi edustajaa. Edustajilla voi olla apuna asiantuntijoita.
3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
20 artikla
1. Edellä 19 artiklassa tarkoitettu komitea voi puheenjohtajansa tai jonkin jäsenvaltion pyynnöstä tutkia minkä tahansa kysymyksen, joka liittyy tämän direktiivin täytäntöönpanoon tai soveltamiseen.
2. Säännökset, jotka ovat tarpeen:
a) vaatimusluokkien vahvistamiseksi, jos ne eivät sisälly perusasiakirjoihin sekä sen menettelyn vahvistamiseksi, jota käytetään tuotteiden vaatimustenmukaisuuden osoittamiseksi standardeja koskevissa toimeksiannoissa 7 artiklan 1 kohdan nojalla ja hyväksyntäohjeita koskevissa toimeksiannoissa 11 artiklan 1 kohdan nojalla,
b) perusasiakirjojen valmistelua koskevien ohjeiden antamiseksi 12 artiklan 1 kohdan nojalla ja perusasiakirjoja koskevien päätösten tekemiseksi 12 artiklan 3 kohdan nojalla,
c) kansallisten teknisten eritelmien tunnustamiseksi 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti,
annetaan 3 ja 4 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.
3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
4. Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.
Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.
IX LUKU Suojalauseke
21 artikla
1. Jos jäsenvaltio toteaa, että tuote, jonka on ilmoitettu täyttävän tässä direktiivissä säädetyt vaatimukset, ei ole tämän direktiivin 2 ja 3 artiklan mukainen, sen on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tuotteen poistamiseksi markkinoilta, sen markkinoille saattamisen kieltämiseksi tai sen vapaan liikkuvuuden rajoittamiseksi.
Kyseessä olevan jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle tällaisesta toimenpiteestä välittömästi ja ilmoitettava perustelut sekä erityisesti se, johtuuko vaatimustenmukaisuuden puuttuminen:
a) edellä 2 ja 3 artiklan säännösten täyttämättä jättämisestä, jos tuote ei täytä 4 artiklassa tarkoitettuja teknisiä eritelmiä;
b) edellä 4 artiklassa tarkoitettujen teknisten eritelmien virheellisestä noudattamisesta;
c) edellä 4 artiklassa tarkoitetuissa teknisissä eritelmissä itsessään olevista puutteellisuuksista.
2. Komissio kuulee asianomaisia osapuolia niin pian kuin mahdollista. Jos komissio näitä kuultuaan toteaa, että toimenpide on perusteltu, se ilmoittaa tästä välittömästi toimenpiteisiin ryhtyneelle jäsenvaltiolle sekä muille jäsenvaltioille.
3. Jos 1 kohdassa tarkoitetun päätöksen katsotaan johtuvan standardien tai teknisten eritelmien puutteellisuudesta ja jos toimenpiteisiin ryhtynyt jäsenvaltio aikoo jatkaa toimenpiteitä, komissio saattaa kuultuaan asianomaisia osapuolia asian kahden kuukauden kuluessa 19 artiklassa tarkoitetun komitean käsiteltäväksi sekä, jos kysymys on yhdenmukaistetun standardin puutteellisuudesta, direktiivillä 83/189/ETY perustetun komitean käsiteltäväksi, ja ryhtyy 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin menettelyihin.
4. Jäsenvaltion, jota asia koskee, on ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpiteisiin sitä kohtaan, joka on antanut vaatimustenmukaisuusvakuutuksen, ja ilmoitettava tästä komissiolle ja muille jäsenvaltioille.
5. Komissio huolehtii siitä, että jäsenvaltioille toimitetaan tieto tämän menettelyn etenemisestä ja lopputuloksesta.
X LUKU Loppusäännökset
22 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin säännösten noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 30 kuukauden kuluessa direktiivin tiedoksi antamisesta(6). Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
23 artikla
Komissio tutkii viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1993 kuultuaan 19 artiklassa tarkoitettua komiteaa tässä direktiivissä säädettyjen menettelyjen toimivuutta ja tekee tarvittaessa ehdotukset aiheellisiksi muutoksiksi.
24 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 21 päivänä joulukuuta 1988.