32005R2182
L 347/31
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2182/2005 НА КОМИСИЯТА
от 22 декември 2005 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1973/2004 относно определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета относно схеми за помощи, предвидени в дялове ІV и ІVа от посочения регламент, и използване на земя, отделена за производство на суровини
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 г., за създаване на общ правилник за схеми за директни помощи съгласно общата селскостопанска политика, създаване на някои схеми за помощи за земеделски стопани и за изменение на Регламенти (ЕИО) № 2019/93, (ЕО) № 1452/2001, (ЕО) № 1453/2001, (ЕО) № 1454/2001, (ЕО) № 1868/94, (ЕО) № 1251/1999, (ЕО) № 1254/1999, (ЕО) № 1673/2000, (ЕИО) № 2358/71 и (ЕО) № 2529/2001 (1), и по-специално членове 145 и 155 от него,
като има предвид, че:
(1)
Член 99, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 предвижда, че сумата за помощи за семена, за която се кандидатства, не превишава тавана, определен от Комисията. Ако общата сума на помощта, за която се кандидатства, превишава определения таван, помощта на фермер следва да се намали пропорционално.
(2)
Глава 10 от Регламент (ЕО) № 1973/2004 на Комисията (2) предвижда условията за получаване на помощ за семена. Член 49 от този регламент предвижда, помощта за семена да се дава само при условие че семената се продават за сеитба от получателя най-късно до 15 юни в годината след реколтата.
(3)
Необходимостта от прилагане на евентуален коефициент на намаление през същата година предполага сериозна трудност за изпълнение на новата схема. За да се избегне прилагането на този коефициент на намаление, единствената алтернатива е всички плащания да се отпускат по принцип, когато всички семена бъдат продадени, т.е. когато общото количество семена. Това обаче би забавило съществено датата на плащане на земеделски стопани и би предизвикало евентуално финансови проблеми за тях. За да се избегне тази ситуация, следва да се въведе система за аванси за помощите за семена.
(4)
Регламент (ЕО) № 1782/2003, изменен с Регламент (ЕО) № 864/2004 на Съвета (3), определя правила за комбинирани помощи за памук, зехтин и суров тютюн.
(5)
По-специално дял IV, глава 10а от Регламент (ЕО) № 1782/2003 предвижда възможност на пряка помощ, която се отпуска за производството на памук. Поради това е необходимо да се предвидят подробни правила относно отпускане на тази помощ.
(6)
Член 10б, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 посочва, че за да е избираем за помощта на хектар, земеделският стопанин трябва да засее площ с памук с одобрените сортове и да отглежда памук върху земя, одобрена от държавите-членки. Поради това критериите за одобрение трябва да са определени както за сортовете, така и за земите, подходящи за производство на памук.
(7)
За да получат помощта на хектар за памук, земеделските стопани трябва да засеят одобрени земи. Трябва да се създаде критерий, дефиниращ понятието „сеитба“. Определянето от държавите-членки на минимална плътност на засаждане върху тези земи, основана на почвените и климатични условия и конкретни регионални характеристики трябва да е обективен критерий за определяне дали сеитбата е извършена одобрение критериите правилно или не.
(8)
Превишаването на национални основни площи, определени за памук в член 110в, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 води до намаление на сумата на помощта, която се плаща за всеки хектар, отговарящ на условията. В случая с Гърция обаче разделянето на националната площ в под-зони, за които се прилагат различни ставки за помощта означава, че следва да се уточни методът за изчисляване на намалената сума.
(9)
Държавите-членки трябва да упълномощават междубраншовите организации за производство на памук въз основа на обективни критерии, свързани с техния мащаб, задължения и вътрешна организация. Мащабът на една междубраншова организация трябва да е фиксиран, отчитайки изискването към даракчийницата да е в състояние да поеме доставката на достатъчни количества памук с неотделени влакна. Тъй като основна цел на междубраншовата организация е да подобри качеството на доставяния памук, тя трябва да предприеме подходящи мерки в тази насока в полза на своите членове.
(10)
За да избегнат усложнения при управление на схемата за помощи, производителят не може да е член на повече от една междубраншова организация. По същата причина, ако производител, който е член на междубраншова организация, се задължи да доставя памука, който е произвел, той може да го доставя само на даракчийница от същата организация.
(11)
Съгласно член 110д от Регламент (ЕО) № 1782/2003 междубраншовите организации могат да решат да диференцират помощта, на която членовете им имат право. Скалата за диференциация трябва да отговаря на критериите, засягащи по-специално качеството на доставяния памук, но като се изключат критериите, засягащи увеличено производство. За тази цел, междубраншовите организации трябва да създадат категории парцели, основаващи се в частност на критериите, свързани с качеството на памука, произведен върху тях.
(12)
За да се установи сумата на помощта, която да се изплати на производители от междубраншови организации, произвеждащи памук, скалата трябва да предвижда метод на разпределяне на общата сума на диференцираната помощ между различните категории парцели, процедури за оценка, които класифицират всеки парцел в една от тези категории, изчисляване на сумата на помощта на избираем хектар въз основа на наличния бюджет за всяка категория и общия брой хектара в рамките на всяка категория.
(13)
За да се класифицират парцелите в една от категориите, създадени със скала, доставеният памук може да се анализира в присъствие на всички засегнати страни.
(14)
Тъй като членът производител не е задължен да доставя своя памук, той трябва да има право най-малко на не диференцираната част на помощта, ако памукът не е доставен. Диференциалната скала трябва да предвижда това, определяйки минимална сума на помощта за избираем хектар, ако доставката не бъде осъществена.
(15)
За да се приложи скалата, и с оглед опростяване, всички парцели на един производител могат да се разглеждат като парцели от същата категория, произвеждащи същото качеството памук.
(16)
След като получи нотификацията на междубраншовата организация относно сумите на помощта, платими на нейните производители, агенцията по плащанията трябва да предприеме необходимите проверки и изплати помощта.
(17)
Скалата трябва да бъде одобрена от държавата-членка. За да се информират навреме производителите-членове, следва да се въведе краен срок, с който държавата-членка трябва да реши дали да одобри или не скалата на междубраншовата организация, както и всякакви изменения, направени впоследствие по нея. Тъй като от междубраншовата организация не се изисква да приеме диференциална скала, тя може да реши да суспендира прилагането на скалата и да информира държава-членка за това.
(18)
Схемата за помощи за памук изисква от държавите-членки да изпратят на своите производители известна информация относно отглеждането на памук, като например одобрени сортове, обективни критерии за одобренията за земите и минималната плътност на засаждане. За да информира земеделски стопани навреме, държавата-членка трябва да им изпрати тази информация до определена дата.
(19)
Тъй като Комисията отговаря за наблюдението и контрола на правилното прилагане на разпоредбите относно прилагане за конкретна помощ за памук, държавите-членки следва да дай предоставят навреме същата тази информация, както и информацията за междубраншовите организации.
(20)
Въвеждането на схемата за помощи за памук, предвидена в Регламент (ЕО) № 1782/2003 прави излишен Регламент (ЕО) № 1591/2001 на Комисията от 2 август 2001 г.за установяване на подробен правилник за прилагане на схемата за помощи за памук (4). Поради това този регламент следва да се отмени.
(21)
Дял IV, глава 10б от Регламент (ЕО) № 1782/2003 предвижда възможност за пряка помощ, отпускана за маслинени горички. Поради това е необходимо да се установи подробен правилник относно отпускането на помощта.
(22)
Член 110и от Регламент (ЕО) № 1782/2003 изисква от държавите-членки да определят до пет категории маслинени гори и фиксира помощта за маслини на хектар съгласно ГИС (5) за всяка от тези категории. За тази цел Комисията трябва да установи обща рамка на социалните и екологични критерии, свързани с характеристиките на ландшафта за отглеждане на маслини и социалните традиции.
(23)
За да се одобри контролът, информацията за категориите маслинени гори, които всеки фермер култивира, следва да се регистрира в географска информационна система за култивиране на маслини. Освен това следва да се предвиди клауза за корекция на категориите веднъж годишно, така че да се отчетат всякакви изменения в екологичните или социалните условия.
(24)
Помощта за производителите на маслини се предоставя на хектар маслини по ГИС. В резултат на това площта, отговаряща на условията за предоставяне на помощ, трябва да се изчисли за всеки фермер, като се използва общ метод, при положение че единицата площ се изразява като хектар маслини съгласно ГИС. За да се улеснят административните процедури, следва да се предвидят мерки за частична отмяна както по отношение на парцели с минимален размер, определен от държавите-членки, така и по отношение на парцели за отглеждане на маслини, разположени в рамките на една административна единица, ако държавата-членка е създала алтернативна система ГИС за маслини.
(25)
По смисъла на плащане на хектар маслини по ГИС и с цел да се информират земеделски стопани навреме, държавите-членки трябва първо да установят в началото на всяка година индикативна сума на помощта за хектар маслини по ГИС за всяка категория маслинени гори. Тази индикативна сума трябва да се изчисли въз основа на наличните данни за броя на земеделски стопани и площи, квалифицирани за предоставяне на помощ за маслинени горички; след което държавата-членка определя окончателната сума за помощта, използвайки по-точни данни.
(26)
Един от критериите за избираемост, създадени за помощта за маслинени гори посочва, че броят на маслинените дървета в горите не трябва да се различава с повече от 10 % от броя, регистриран на 1 януари 2005 г. За да проверят спазването на тази разпоредба, държавите-членки трябва да определят предварително информацията, необходима за идентифициране на съответния парцел. В случая с Франция и Португалия, определянето на информацията за съответните парцели трябва да се отложи за по-късна дата, така че да се отчетат площите, засадени с маслинени дървета по програмите, одобрени съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 1638/98 на Съвета от 20 юли 1998 г. за изменение на Регламент № 136/66/ЕИО относно създаване на обща организация на пазара за масла и мазнини (6).
(27)
За да дадат възможност на Комисията да проверява правилното прилагане на окончателните разпоредби за плащане на помощта за маслинени гори, държавите-членки следва да предават редовно информация за площите с маслинени дървета, квалифицирани за помощта и за нивото на помощта, предоставяне за всяка категория маслинени гори.
(28)
Дял IV, глава 10в от Регламент (ЕО) № 1782/2003 предвижда възможност за пряка помощ, предоставяна за производството на тютюн. Поради това е необходимо да се установи подробен правилник за отпускане на помощта.
(29)
За по-голяма яснота е необходимо да се предвидят някои дефиниции.
(30)
Сортовете тютюн следва да се класифицират в групи съгласно метода на консервиране и разходите за производство, като се вземат под внимание описанията, използвани в международната търговия.
(31)
Отчитайки ролята им на договорен партньор, се изисква одобрението на първичните преработващи предприятия, имащи право да подписват договори за култивация. Това одобрение следва да се оттегли, ако правилникът не се спазва и държавите-членки следва да определят специални условия, уреждащи обработката на тютюн.
(32)
Съгласно член 110к от Регламент (ЕО) № 1782/2003 признатите производствени площи следва да се определят за всяка група сортове тютюн въз основа на традиционните производствени площи по смисъла на отпускане помощта. На държавите-членки следва да се разреши да ограничат производствените площи, за да се подобри, по-специално, качеството.
(33)
За да се направи контролът възможен и се управлява ефективно плащането на помощта, тютюнът следва да е произведен съгласно договори за култивация, сключени между земеделски стопани и първичните преработватели. Следва да бъдат посочени основните елементи, които трябва да фигурират в договора за култивация за всяка реколта. Крайните дати за сключване и регистрация на договорите следва да са определени достатъчно рано, така че да се гарантират от самото начало на годината на реколтата както стабилни пазари за земеделски стопани за идващата реколта, така и редовни доставки за преработвателите.
(34)
Ако договорът за култивация е сключен с асоциация на производители, следва да се съобщят най-важните данни за всеки отделен фермер, което да позволи ефективен контрол. За да предотврати изкривяване на конкуренция и се наблюдават трудностите, на асоциациите на производители следва да се забрани да се ангажират с първична обработка. За да се уважат пазарните структури, следва да се посочи, че един фермер може да бъде член само на една асоциация на производители.
(35)
Суровият тютюн, избираем за помощта, следва да е със стабилно, чисто и продаваемо качество и да е без определени характеристики, възпрепятстващи нормалната продажба.
(36)
Отчитайки особеностите на схемата за помощи, следва да се предвиди възможност всякакви спорове да се решават от съвместни комитети.
(37)
За да могат да управляват правилно финансовия плик за суровия тютюн, държавите-членки следва да определят индикативна сума за помощта по сортове или по групи сортове в началото на годината на реколтата, а крайната сума за помощта след извършване на всички доставки. Крайната сума за помощта не следва да превишава нивото на премията от 2005 г.
(38)
За да се насърчи подобряването на качеството и стойността на произведения тютюн, на държавите-членки следва да се разреши да диференцират сумата за помощта, определена за всеки сорт или група сортове във връзка с качеството на доставения тютюн.
(39)
Помощта следва да се плаща за количеството тютюн на листа, доставено от земеделски стопани на първичните преработватели, при условие че са изпълнени минималните изисквания за качество. Помощта следва да се коригира, ако съдържанието на влага в доставения тютюн е различно от съдържанието на влага, фиксирано за всяка група сортове въз основа на разумни изисквания за качеството. За да се опростят проверките при доставката, следва да се определят нивата и честотата на вземане на проби, заедно с метода за изчисляване на коригираното тегло за определяне съдържанието на влага.
(40)
Периодът на доставката на тютюн на преработвателите следва да се ограничи, така че да се възпрепятства измамно пренасяне от една реколта на друга. В няколко държави-членки проверките се правят на мястото, където тютюнът е доставен, а не на това, където е обработен. Местата, на които тютюнът трябва да се достави и да се извършат проверки, следва да се посочат; държавите-членки следва да одобрят тези центрове на закупуване.
(41)
Следва да се определят условията, уреждащи плащането на помощта, така че да се предотврати измама. Отговорност на държавите-членки е обаче да определят следващите мерки за управление и контрол.
(42)
Помощта може да се плати само след проверка при доставките на целия тютюн, произведен в държавата-членка, така че да се гарантира това, че съответните операции са действително извършени. Следва обаче да се предвиди плащане на аванси на производителите на 50 % от дължимата индикативна сума за помощта - при условие че е предоставена съответна гаранция.
(43)
Поради административни основания, помощта следва във всяка държава-членка да се предоставя само за продукти, произведени на територията на тази държава-членка. Необходими са разпоредби, които са отчетат случаи, в които тютюнът е обработен в други държави-членки, а не в държавата-членка, в която е произведен. В тези случаи количеството на въпросния суров тютюн следва да се приеме в държавата-членка, в която е бил произведен, в полза на производителите в тази държава-членка.
(44)
В резултат на реформа в политиката за тютюна, програмата за обратно изкупуване на квоти за тютюн ще спре да се прилага. Все пак обаче, онези производители, които са участвали в програмата през 2002 г. и 2003 г., ще продължат да получават плащания на цената на обратното изкупуване съответно до 2007 г. и 2008 г. Понастоящем цената за обратно изкупуване е фиксирана като процент от премията за тютюн в дадената година на реколтата. Сегашната система за премии за тютюн няма вече да съществува от 1 януари 2006 г., поради което е необходимо да се установи, като временна мярка, нова база за изчисляване на бъдещата цена за обратно изкупуване на квота. Нивата на премията за суров тютюн не са се променили през време на годините на реколти от 2002 г. до 2005 г. Поради това, за да се получи непрекъснатост, е целесъобразно като база за изчисляване на цената за обратно изкупуване да се прилага нивото на премията за 2005 г.
(45)
Регламент (ЕО) № 2848/98 на Комисията от 22 декември 1998 г. за установяване на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2075/92 на Съвета относно схемата за премии, производствените квоти и конкретната помощ, предоставяна на групите производители в сектор суров тютюн (7) може да се отмени след премахване на прага за гаранцията и системата за премии, предвидени в Регламент (ЕИО) № 2075/92 на Съвета (8). Разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 85/93 на Комисията от 19 януари 1993 г. относно агенциите за контрол в сектор тютюн (9) са остарели и могат поради това да бъдат отменени.
(46)
Регламент (ЕО) № 1973/2004 следва поради това съответно да се измени.
(47)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет по преките плащания,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1973/2004 се изменя, както следва:
1.
В член 1, параграф 1 се добавят букви р), с) и т):
„р)
специфично за културата плащане за памук, предвидено в дял IV, глава 10а от посочения регламент;
с)
помощ за маслинени горички, предвидена в дял IV, глава 10б от посочения регламент;
т)
помощ за тютюн, предвидена в дял IV, глава 10в от посочения регламент.“
2.
В член 3, първи параграф буква а) се заменя със следния текст:
„а)
най-късно до 15 септември съответната година: наличните данни за площите, или за количества, ако се отнася за премия на млечни продукти, допълнително плащане, семена и тютюн, предвидени в членове 95, 96, 99 и 110к от Регламент (ЕО) № 1782/2003, за които се претендира за помощ за съответната календарна година, ако случаят може да се подраздели на под-основна площ;“
3.
В член 21 параграф 1 се заменя със следния текст:
„1. Без да се засяга член 28 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, помощта за картофена скорбяла се плаща от държавата-членка, на чиято територия е разположен имотът, доставящ картофи за производство на картофена скорбяла, на фермер - веднага щом всички негови количества за пазарната година бъдат доставени на произвеждащото скорбяла предприятие в срок от четири месеца от датата, на която е предоставено доказателството, посочено в член 20 от настоящия регламент и са спазени условията съгласно член 19 от настоящия регламент.“
4.
Добавя се следният член 49а:
„Член 49a
Авансови плащания
Държавите-членки могат да предоставят авансови плащания на производители на семена, считано от 1 декември на пазарната година. Това плащане е пропорционално на количеството семена, които се вече продадени за сеитба по смисъла на член 49 - при условие че са спазени всички условия от глава 10.“
5.
Добавя се следната глава 17а:
„ГЛАВА 17a
СПЕЦИФИЧНИ ЗА КУЛТУРАТА ПЛАЩАНИЯ ЗА ПАМУК
Член 171a
Одобрение на селскостопанска земя за производство на памук
Държавите-членки установяват обективни критерии, въз основа на които се одобрява земя за специфично за културата плащане за памук, предвидено в член 110а от Регламент (ЕО) № 1782/2003.
Тези критерии се основават на едно или няколко от следните:
а)
селскостопанската икономика на тези региони, ако памукът е основна култура;
б)
почвата и климата на въпросните площи;
в)
управление на водите за напояване;
г)
ротационни системи и методи на култивация, които са съобразени с околната среда.
Член 171аа
Одобрение на сортове за сеитба
Държавите-членки одобряват сортове, регистрирани в каталога на Общността, които са адаптирани към пазарните нужди.
Член 171аб
Изисквания за избираемост
Площите така, както е посочено в член 110б, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, се засяват с минимална плътност на посевите, които се определят от държавата-членка въз основа на почвените условия и конкретните регионални характеристики, ако е необходимо.
Член 171ав
Агрономични практики
Държавите-членки имат право да създадат конкретен правилник за агрономичните практики, които са необходими за поддържане на културите при обичайните условия на отглеждане, с изключение на операциите по прибиране на реколтата.
Член 171аг
Изчисляване на сумата на помощта за един избираем хектар
1. Независимо от член 171аж от настоящия регламент, по отношение на Испания и Португалия, ако площта с памук, избираема за плащане на помощ, превишава националната базова площ, определена в член 110в, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, сумата на помощта, определена в параграф 2 от посочения член, се умножава с коефициент на намаление, който се получава, като се раздели базовата площ на избираемата площ.
2. Независимо от член 171aж от настоящия регламент, по отношение на Гърция, ако площта с памук, избираема за плащане на помощ, превишава 300 000 хектара, сумата на платимата помощ на хектар се получава, като се умножи 594 EUR на 300 000 хектара, като се добави допълнителна сума, умножена на площта, превишаваща 300 000, и след това тази сума се раздели на избираемата площ.
Допълнителната сума, посочена в първия параграф, е:
-
342,85 EUR, ако избираемата площ превишава 300 000, но е равна или е по-малка от 370 000 хектара,
-
342,85 EUR, умножена с коефициент на намаление, равен на 70 000, разделена на броя на избираеми хектари, превишаващи 300 000, ако избираемата площ превишава 370 000 хектара.
Член 171ад
Одобрение на междубраншовите организации
Най-късно до 31 декември всяка година държавите-членки одобряват за следващата година всяка междубраншова организация за производство на памук, подала молба да засажда памук, която:
а)
покрива обща площ от най-малко 10 000 хектара, така както е установено от държавата-членка и отговаряща на критериите за одобрение, определени в член 171а, и включва поне една даракчийница;
б)
провежда ясно определена мярка, насочена по-специално към:
-
подобряване на търговската стойност на произведения неразвлачен памук,
-
подобряване на качеството на неразвлачения памук, отговарящо на нуждите на даракчийницата,
-
използване на методи за производство, съобразяващи се с околната среда;
в)
е приела вътрешен правилник за работа, по-специално за:
-
условията за членство и членския внос, съгласно националните и общностните правилници и регламенти,
-
ако е целесъобразно, скала за диференциация на помощта по категория парцели, създадена по-специално въз основа на качеството на неразвлачения памук, който трябва да се достави.
За 2006 г. обаче държавите-членки одобряват междубраншови организации за производство на памук до 28 февруари 2006 г.
Член 171ае
Задължения на производителите
1. Производителят не може да е член на повече от една междубраншова организация.
2. Производител, който е член на междубраншова организация, доставя своя памук на даракчийница, която е член на същата организация.
3. Участието на производителите в одобрена междубраншова организация, трябва да е основано на доброволно членство.
Член 171аж
Диференциация на помощта
1. Включвайки увеличението, предвидено в член 110е, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, посочената в член 110e от посочения регламент скала (наречена по-долу скала) предвижда:
а)
сумите за помощи на избираем хектар, за които член производител е избираем да получи въз основа на класификация на неговите парцели в установените категории, посочени в параграф 2;
б)
метода за всяка категория парцели съгласно параграф 2 за разпределяне на цялата сума, запазена за диференциране на помощта.
По смисъла на прилагане на буква а) основната сума е най-малко равна на недиференцираната част от избираемата помощ на хектар, определена в член 110в, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, при необходимост адаптирана съгласно параграф 3 от посочения член.
Изчислението, посочено в буква а), се прилага и в случаите, когато на даракчийницата не е доставен никакъв памук. В този случай минималната помощ на избираем хектар, която член- производител трябва да получи, е най-малко равна на недиференцираната част от избираемата помощ на хектар, определена в член 110в, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1782/2003, при необходимост адаптиран съгласно параграф 3 от посочения член.
2. Парцелите се класифицират на няколко категории, установени от междубраншовите организации въз основа на най-малко един от следните критерии за качество:
а)
дължина на произведеното памучно влакно;
б)
съдържание на влага в памука;
в)
средно съдържание на онечиствания в памука.
Скалата определя процедурите за оценка на всеки парцел спрямо критериите и за класирането на парцела в една от установените категории.
Скалата не включва в никакъв случай критериите, свързани с увеличение на производството или пласирането на памука на пазара.
За прилагането на скалата всички парцели, принадлежащи на един производител, могат да се считат, че са от една и съща средна категория и произвеждат едно и също качество памук.
3. Ако е необходимо, за да се класифицира неразвлачен памук в рамките на скалата по категория парцели, той се анализира въз основа на представителни мостри при доставката му до даракчийницата, в присъствие на всички засегнати страни.
4. Междубраншовата организация нотифицира агенцията по плащанията за сумата, която следва да се прати на всеки от нейните производители, въз основа на прилагане на скалата. Агенцията по плащанията извършва плащането веднага щом провери съответствието и избираемостта на въпросните суми за помощи.
Член 171аз
Одобрение и изменение на скала
1. Скалата се нотифицира за първи път на въпросната държава-членка, с оглед одобрението ѝ до 28 февруари 2006 г. за сеитбен сезон 2006 г.
Държавата-членка може да реши да одобри или отхвърли скалата в срок от един месец от предаването ѝ.
2. Най-късно до 31 януари одобрените междубраншови организации нотифицират съответната държава-членка за измененията в скалата за сеитбите през текущата година.
Измененията в скалата се считат за одобрени, ако държавата-членка не получи възражения в срок един месец от датата, определена в първи параграф.
Ако измененията в скалата не бъдат одобрени, платимата помощ е тази, която е изчислена въз основа на действително одобрената скала, като неодобрените изменения не се отчитат.
3. Ако междубраншовата организация реши да суспендира прилагането на скалата, тя информира съответно държавата-членка. Суспендирането влиза в действие за сеитбения сезон през следващата година.
Член 171аи
Съобщения до производителите и Комисията
1. Най-късно до 31 януари на въпросната година държавите-членки нотифицират памукопроизводителите и Комисията относно:
а)
одобрените сортове; сортовете, одобрени съгласно член 171аа след тази дата, трябва обаче да бъдат нотифицирани на производителите до 15 март същата година;
б)
критериите за одобрение на земята;
в)
минималната плътност на засаждане на памука, посочена в член 171аб;
г)
необходимите агрономични практики.
2. Ако одобрението за определен сорт бъде оттеглено, държавите-членки информират производителите не по-късно от 31 януари за целите на сеитбения сезон следващата година.
3. Държавите-членки изпращат на Комисията следната информация:
а)
не по-късно от 30 април съответната година, имената на одобрените междубраншови организации и техните основни характеристики относно земните площи, производствени потенциал, брой производители, брой даракчийци и потенциал за развлачване;
б)
не по-късно от 15 септември съответната година, засадената с памук площ, за която има подадени молби за плащане, специфично за културата памук;
в)
не по-късно от 31 юли следващата година, окончателните данни, отговарящи на засадените площи или количества, за които конкретната помощ за памук е действително платена за съответната година, след като, ако е необходимо, е направено отчисление за намалените площи, така както е предвидено в част II, дял IV, глава 1 от Регламент (ЕО) № 796/2004.“
6.
Добавя се следната глава 17б:
„ГЛАВА 17б
ПОМОЩ ЗА МАСЛИНЕНИ ГОРИ
Член 171б
Категории маслинени горички
1. Държавите-членки определят маслинените горички, избираеми за помощта, определена в член 110ж от Регламент (ЕО) № 1782/2003 и ги класифицират в максимум пет категории въз основа на критериите, избрани измежду следните:
а)
критерии за околната среда:
i)
трудност на достъпа до парцелите;
ii)
риск от физическо влошаване на земята;
iii)
маслинени горички със специални характеристики: стари дървета, културна стойност или стойност за ландшафта, хълмиста земя, традиционни или редки сортове, или разположени в защитени естествени площи;
б)
социални критерии:
i)
площи със силна икономическа зависимост от отглеждане на маслини;
ii)
площи с традиции в култивирането на маслини;
iii)
площи с отрицателни икономически показатели;
iv)
съдържащи риск за отказ от маслинените горички;
v)
размер на маслинените горички в един имот;
vi)
площи със специални характеристики, като например производство със защитено наименование за произход или със защитено географско указание, органично или интегрално земеделие.
2. Държавите-членки определят, за всеки отделен фермер, към коя от категориите, изброени в параграф 1, спада всеки парцел за отглеждане на маслини, който е избираем за помощта. Тази информация се регистрира в ГИС за маслини.
3. Държавите-членки могат да коригират категориите маслинени горички, определени съгласно параграф 1, веднъж в годината.
Ако корекция на категории доведе до повторна класификация на маслинени горички, новата класификация се прилага от годината, в която е направена корекцията.
Член 171ба
Изчисляване на площи
1. Държавите-членки изчисляват за всеки производител площта, избираема за помощта, като използват обща методика, изложена в приложение XXIV.
Площите се декларират в хектари маслини по ГИС с точност до два десетични знака.
2. Независимо от параграф 1, общата методика, изложена в приложение XXIV, не се прилага, ако:
а)
парцелът за отглеждане на маслини е с минимален размер, който се определя от държавата-членка, но не превишава 0,1 хектар;
б)
парцелът за отглеждане на маслини е разположен в административна единица, която не е включена в графичната референтна база данни на ГИС.
В този случай държавата-членка определя площта за отглеждане на маслини въз основа на обективни критерии и по начин, гарантиращ еднаквото третиране на земеделски стопани.
Член 171бб
Сума на помощта
1. Държавите-членки установяват най-късно до 31 януари всяка година индикативна сума за помощта на хектар маслини по ГИС за всяка категория маслинени гори.
2. Държавите-членки определят най-късно до 31 октомври на въпросната година, сумата на помощта на хектар маслини по ГИС за всяка категория маслинени гори.
Тази сума се изчислява, като се умножи индикативната сума, посочена в параграф 1, с коефициент, отговарящ на максималната сума на помощта, определена в член 110и, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 - като се отчита, ако е необходимо, намалението, предвидено в параграф 4 от посочения член, разделено на сбора от сумите, получени при умножение на индикативната сума за помощта, посочена в параграф 1 от настоящия член, определена за всяка категория, съгласно съответната площ.
3. Държавите-членки могат да прилагат параграфи 1 и 2 на регионална основа.
Член 171бв
Установяване на основните данни
1. По смисъла на прилагане на член 110з, буква в) от Регламент (ЕО) № 1782/2003, държавите-членки използват данните от ГИС за маслините и от декларациите на земеделски стопани, за да установят на 1 януари 2005 г. следната информация за всеки парцел за отглеждане на маслини: брой и местоположение на избираемите маслинени дървета, брой и местоположение на неизбираемите маслинени дървета, площта за отглеждане на маслини и избираемата площ на парцела за отглеждане на маслини, а така също и релевантната категория, така както е упоменато в член 171б.
2. Ако се отнася за площи, засадени с маслинени дървета по програми за нови насаждения във Франция и Португалия, одобрени от Комисията съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 1638/98 на Съвета (10) и регистрирани в ГИС за маслини преди 1 януари 2007 г., държавите-членки установяват информацията, посочена в параграф 1, към 1 януари 2006 г. за парцели, засадени през 2005 г., и към 1 януари 2007 г. за парцели, засадени през 2006. Тази информация се съобщава на земеделски стопани най-късно в отделната молба за 2007 г.
Член 171бг
Съобщения
Държавите-членки съобщават на Комисията всяка година:
а)
не по-късно от 15 септември: информация относно площите за отглеждане на маслини, за които има подадена молба за помощ през текущата година, по категория;
б)
не по-късно от 31 октомври:
i)
информация относно площите, посочени в буква а), считани за избираеми за помощта, отчитайки намаленията или корекциите, предвидени в член 51 от Регламент (ЕО) № 796/2004;
ii)
сумата на помощта, предоставяна за всяка категория маслинени горички;
в)
не по-късно от 31 юли: окончателните данни за площите за отглеждане на маслини, за които помощта е действително платена през предишната година, по категория.
7.
Добавя се глава 17в:
„ГЛАВА 17в
ПОМОЩ ЗА ТЮТЮН
Член 171в
Дефиниции
По смисъла на настоящата глава:
а)
„доставка“ означава всяка операция, извършена в даден ден, в която участва асоциация на фермерска или производители, предаващи суров тютюн на преработвателно предприятие съгласно договор за култивация;
б)
„сертификат за контрол“ означава документ, издаден от компетентен контролен орган, удостоверяващ че съответното количество тютюн е прието от първичният преработвател - а именно че количеството е доставено съгласно регистриран договор и че операциите са изпълнени съгласно членове 171вй и 171вк от настоящия регламент;
в)
„първичен преработвател“ означава всяко одобрено физическо или юридическо лице, което извършва първична обработка на суров тютюн като операция, от свое име и за своя сметка, в едно или няколко домакинства, оборудвани подходящо за целта;
г)
„първична обработка“ означава обработката на доставения от фермер суров тютюн във стабилен продукт, който може да се съхранява поставен в еднообразни бали или пакети с качеството, отговарящо на изискванията на крайния потребител (производител);
д)
„асоциация на производители“ означава асоциация, представляващи земеделски стопани, произвеждащи тютюн.
Член 171ва
Групи сортове суров тютюн
Сортовете тютюн се класифицират в следните групи:
а)
топлинно сушен: тютюн, изсушен в пещи с контролирана въздушна циркулация, температура и влажност;
б)
леко изсушен на открито: тютюн, изсушен на въздух под капак;
в)
силно изсушен на открито: тютюн изсушен на въздух под капак, ферментирал преди продажбата;
г)
сушен на огън: тютюн, изсушен на огън;
д)
сушен на слънце: тютюн, изсушен на слънце;
е)
Басмас (изсушен на слънце);
ж)
Катерини (изсушен на слънце);
з)
Кабакулак (класически) и аналогичен (изсушен на слънце).
Сортовете във всяка група са изброени в приложение XXV.
Член 171вб
Първични преработватели
1. Държавите-членки одобряват първичните преработватели, създадени на тяхна територия и създават подходящи условия за това одобрение.
Одобреният първичен преработвател има право да подписва договори за култивация, при условие че продава най-малко 60 % от закупения си тютюн с произход Общността на предприятия за производство на тютюн или пряко, или непряко без по-нататъшна обработка.
2. Одобрението се оттегля от държавата-членка, ако преработващият - умишлено или вследствие груба небрежност, не спази разпоредбите за суров тютюн на ниво Общността или на национално ниво.
Член 171вв
Производствени площи
За всяка група сортове производствените площи, така както е посочено в член 110к, буква а) от Регламент (ЕО) № 1782/2003, са онези, които са определени в приложение XXVI към настоящия регламент.
Държавите-членки могат да посочат по-ограничени производствени площи, особено в интерес на качеството. Ограничените производствени площи не могат да превишават площта на административната единица или, по отношение на Франция - на кантона.
Член 171вг
Договори за култивация
1. Договорите за култивация съгласно член 110к, буква в) от Регламент (ЕО) № 1782/2003 се сключват между първичен преработвател, от една страна, и фермер или асоциация на производители, която го представлява, от друга страна - при условие че асоциацията на производители е призната от съответната държава-членка.
2. Договорите за култивация се сключват по сорт или група сортове. Те задължават първичния преработвател да приеме доставката на количеството тютюн на листа, предвидено в договора, а фермерът или асоциацията на производители, която го представлява, да достави това количество на първичния преработвател - до размера, който действителното производство позволява.
3. За всяка реколта договорите за култивация включват най-малко следните детайли:
а)
имена и адреси на страните по договора;
б)
сорт и група сортове тютюн - предмет на договора;
в)
максималното количество за доставка;
г)
точното място, на което тютюнът е произведен: производствената площ, така както е посочено в член 171вв, провинция, община, идентификация на парцела съгласно интегралната система за контрол;
д)
площта на съответния парцел, с изключение на служебните пътища и огради;
е)
покупната цена съгласно степента на качеството, като се изключи помощта, всякакви такси са обслужване и данъци;
ж)
минималните изисквания за качество, договорени за съответната степен на качество, като се предвиждат най-малко три степени за всяка позиция върху стеблото, и задължението на фермера да достави на преработвателя суров тютюн съгласно степента на качеството, отговаряща най-малко на следните изисквания за качество;
з)
ангажимента на първичния преработвател да плати на фермера покупната цена съгласно степента на качеството;
и)
срок за плащане на покупната цена, който не може да превишава 30 дни от датата на доставката;
й)
задължение на фермера да засади отново тютюн на съответния парцел до 20 юни в годината на реколтата.
4. Ако повторното засаждане бъде забавено след датата 20 юни, фермерът информира за това преработвателя и компетентния орган в държавата-членка с препоръчано писмо преди тази дата, посочвайки причината за закъснението и давайки подробности относно всяка смяна на парцел.
5. Страните по договора за култивация могат, с писмено изменение, да увеличат количествата, посочени първоначално в договора. Изменението се представя до компетентния орган за регистрация не по-късно от 40-ия ден след крайния срок за сключване на договори за култивация, така както е посочено в член 171вд, параграф 1.
Член 171вд
Сключване и регистрация на договори
1. Договорите за култивация се сключват, освен в случаи на форсмажорни обстоятелства, до 30 април в годината на реколтата. Държавите-членки могат да определят по-ранна дата.
2. Освен в случаите на форсмажорни обстоятелства, сключените договори за култивация се представят за регистрация от компетентния орган не по-късно от 15 дни след крайния срок за сключването им, така както е посочено в параграф 1.
Компетентният орган е органът в държавата-членка, в която се прави обработката.
Ако обработката ще се прави в държава-членка, която не е страната, в която е отгледан, компетентният орган в държавата-членка, в която ще се прави обработката, изпраща незабавно копие от регистрирания договор до компетентния орган в държавата-членка производител. Ако този орган не извърши сам проверки на системата за помощи, той изпраща копие от регистрирания договор до компетентния контролен орган.
3. Ако крайният срок за сключване на договорите, посочени в параграф 1, или за представяне на договори за култивация, предвидени в параграф 2, бъде превишен с максимум 15 дни, помощта, която ще се плати, се намалява с 20 %.
Член 171ве
Договори с асоциация на производители
1. Ако между първичен преработвател и асоциация на производители бъде сключен договор за култивация, той се придружава от списък, съдържащ имената на съответните земеделски стопани и съответното им максимално количество, което ще доставят, точното местоположение на парцелите и площта на съответните парцели, така както е посочено в член 171вг, параграф 3, букви в), г) и д).
Този списък се представя за регистрация от компетентния орган не по-късно от 15 май в годината на реколтата.
2. Асоциациите на производителите, посочени в параграф 1, могат да не извършват първичната обработка на тютюн.
3. Земеделски стопани, произвеждащи тютюн, не могат да са членове на повече от една асоциация на производители.
Член 171вж
Минимални изисквания за качество
Тютюнът, доставен на преработвателите, е с устойчиво, чисто и търговско качество и не притежава никоя от характеристиките, съгласно приложение XXVII. Държавата-членка може да установи по-строги изисквания за качеството или такова може да се съгласува между договарящите страни.
Член 171вз
Спорове
Държавите-членки могат да предвидят това, че споровете относно качеството на тютюна, доставен на първичния преработвател, се представят на арбитражен орган. Държавите-членки определят правилник, уреждащ членството и процедурите за вземане на решения от тези органи. Арбитражните органи трябва да включват един или няколко представители на производителите и преработвателите, в еднакъв брой.
Член 171ви
Ниво на помощта
В изпълнение на член 110к, буква г) от Регламент (ЕО) № 1782/2003 държавите-членки определят индикативна сума за помощта на килограм по сорт тютюн или група сортове най-късно до 15 март в годината на реколтата. Държавите-членки могат да диференцират нивото на помощта, в зависимост от качеството на доставения тютюн. За всеки сорт или група сортове, нивото на помощта не превишава сумата на премията по група сортове, определена за реколта 2005 г. с Регламент (ЕО) № 546/2002 на Съвета (11).
Държавите-членки определят окончателната сума за помощта на килограм по сорт тютюн или група сортове в рамките на 15 работни дни след деня, в който бъде доставен целият тютюн за съответната реколта. Ако общата сума на помощта, за която има подадена молба в държава-членка, превишава националния таван, установен в член 110л от Регламент (ЕО) № 1782/2003, така както е коригиран съгласно член 110м от посочения регламент, държавата-членка продължава с линейно намаление на сумите, плащани на всеки фермер.
Член 171вй
Изчисляване на плащаната помощ
1. Помощта, плащана на земеделски стопани, се изчислява въз основа на теглото на тютюна на листа от съответния сорт или съответната група сортове, отговарящи на минималното изисквано качеството и приети от първичен преработвател.
2. Ако съдържанието на влага се различава от нивото, определено в приложение XXVIII за съответния сорт, теглото се коригира за всеки процент разлика, в рамките на толерансите, определени в посоченото приложение.
3. Методите за определяне съдържанието на влага, нивата за вземане на мостри и тяхната честота, както и методът за изчисляване на коригираното тегло, са изложени в приложение XXIX.
Член 171вк
Доставка
1. Освен в случаи на форсмажорни обстоятелства, земеделски стопани доставят цялата си продукция на първичния преработвател до 30 април в годината след годината на реколтата и ако не направят това, губят правото си на помощта. Държавите-членки могат да определят по-ранна дата.
2. Доставката се прави или директно до мястото, на което тютюнът ще се обработва или, ако държавата-членка разреши, до одобрени изкупвателни центрове. Компетентният контролен орган одобрява тези изкупвателни центрове, които трябва да имат съответните съоръжения, кантари и помещения.
3. Ако необработеният тютюн не е доставен до местата, посочени в параграф 2, или транспортната фирма, пренасяща количествата тютюн от закупвателния център до инсталацията за обработка, няма разрешение да извършва транспорт, първичното преработвателно предприятие, получило съответния тютюн, плаща в държавата-членка сума, равна на помощта за въпросното количество тютюн. Тази сума се осчетоводява в Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА).
Член 171вл
Плащане
Компетентният орган в държавата-членка плаща помощта на фермера въз основа на сертификат за контрол, издаден от компетентния контролен орган, удостоверяващ че тютюнът е доставен.
Член 171вм
Аванси
1. Като частична отмяна на член 10, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 796/2004 държавите-членки могат да прилагат система на аванси за помощите за тютюн за земеделски стопани.
2. Молбите на земеделски стопани за аванс могат да се подават след 16 септември в годината на реколтата. Те се придружават от следните документи, освен ако държавата-членка не предвиди нещо друго на основание на това, че вече ги притежава:
а)
копие от договора за култивация или неговия регистрационен номер;
б)
писмена декларация от съответния фермер, посочваща количествата тютюн, които фермерът може да достави през текущата реколта.
3. Плащането на аванса, максималната сума на който е равна на 50 % от сумата на платимата помощ, въз основа на индикативното ниво на помощта, посочено съгласно член 171ви, е под условие на предоставяне на гаранция, равна на сумата на аванса плюс 15 % от сумата на аванса.
Гаранцията се освобождава, когато бъде платена общата сума за помощта съгласно член 19 от Регламент (ЕИО) № 2220/85.
4. Авансът се плаща от 16 октомври в годината на реколтата и в срок от 30 дни след представяне на молбата, посочена в параграф 2, както и на доказателство, че посочената в параграф 3 гаранция е предоставена.
Платеният аванс се изважда от сумата на помощта за тютюн, платима съгласно член 171вл.
5. Държавите-членки определят всички следващи условия, уреждащи предоставянето на аванси, и в частност окончателната дата за подаване на молбите. Земеделски стопани могат да не подават молба за аванс, след като започнат да правят доставки.
Член 171вн
Презгранична обработка
1. Помощта се плаща или авансира от държавата-членка, в която е произведен тютюнът.
2. Ако тютюнът е обработен в държава-членка, която не е тази, в която е бил произведен, преработващата държава-членка, след извършване на необходимите проверки, предоставя на държавата-членка производител цялата необходима информация за плащане на помощта или освобождаване на гаранцията.
Член 171во
Нотификации до Комисията
1. Всяка съответна държава-членка нотифицира Комисията най-късно до 31 януари всяка година на реколта относно:
а)
имената и адресите на органите, отговарящи за регистрацията на договорите за култивация;
б)
имената и адресите на одобрените предприятия за първична обработка.
Комисията публикува списък на органите, отговарящи за регистрацията на договорите за култивация, и на одобрените предприятия за първична обработка в серия С на Официален вестник на Европейския съюз.
2. Всяка съответна държава-членка нотифицира незабавно Комисията относно предприетите национални мерки за прилагане на настоящата глава.
Член 171вп
Временна мярка
Без това да накърнява каквито и да са бъдещи изменения, производителите, чиито квоти за производство на тютюн са изкупени обратно през реколти 2002 г. и 2003 г. съгласно член 14 от Регламент (ЕИО) № 2075/92 имат право от 1 януари 2006 г. на остатъка от петте години на реколта след годината, в която тяхната квота е изкупена обратно, да получат сума, равна на процент от премията, предоставена за реколта 2005 г., така както е показано в таблиците в приложение XXX. Тези суми се плащат най-късно до 31 май всяка година.
8.
Член 172 се изменя, както следва:
а)
Добавят се следните параграфи 3а и 3б:
„3а. Регламент (ЕО) № 1591/2001 се отменя. Той ще продължи обаче да се прилага за 2005/06 пазарна година.
3б. Регламенти (ЕИО) № 85/93 и (ЕО) № 2848/98 се отменят считано от 1 януари 2006 г. Те ще продължат да се прилагат обаче за реколта 2005.“
б)
Параграф 4 се заменя със следния текст:
„4. Препратките към отменените актове ще се тълкуват като препратки към настоящия регламент, с изключение на Регламент (ЕИО) № 85/93.“
9.
Текстът в приложението към настоящия регламент се добавя като приложения от XXIV до XXX.
Член 2
Настоящия регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2006 г., с изключение на член 1, параграф 4, който се прилага от 1 януари 2005 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 22 декември 2005 година.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 2182/2005,
annettu 22 päivänä joulukuuta 2005,
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, jotka koskevat mainitun asetuksen IV ja IV a osastossa säädettyjä tukijärjestelmiä sekä kesannoidun maan käyttöä raaka-aineiden tuottamiseen, annetun asetuksen (EY) N:o 1973/2004 muuttamisesta
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29 päivänä syyskuuta 2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (1) ja erityisesti sen 145 artiklan ja 155 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 99 artiklan 3 kohdassa säädetään, että haetun tuen määrä ei saa ylittää komission vahvistamaa enimmäismäärää. Kun haetun tuen kokonaismäärä ylittää vahvistetun enimmäismäärän, viljelijäkohtaista tukea olisi vähennettävä samassa suhteessa.
(2)
Komission asetuksen (EY) N:o 1973/2004 (2) 10 luvussa vahvistetaan siementukien saamisedellytykset. Kyseisen asetuksen 49 artiklassa säädetään, että siementukea myönnetään vain sillä edellytyksellä, että tuensaaja on pitänyt siemeniä kaupan kylvämistä varten satovuotta seuraavaan 15 päivään kesäkuuta mennessä.
(3)
Koska samana vuonna on mahdollisesti tarpeen soveltaa vähennyskerrointa, uuden järjestelmän täytäntöönpanossa voi syntyä vakavia vaikeuksia. Ainoa tapa välttää vähennyskertoimen soveltamista olisi myöntää kaikki tuet pääasiassa silloin kun kaikki siemenet on saatettu markkinoille eli siementen kokonaismäärä on tiedossa. Tämä kuitenkin viivästyttäisi merkittävästi tuen maksupäivää ja saattaisi aiheuttaa viljelijöille taloudellisia vaikeuksia. Tällaisen tilanteen välttämiseksi siemenalalla olisi otettava käyttöön ennakkomaksujärjestelmä.
(4)
Komission asetuksessa (EY) N:o 1782/2003, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 864/2004 (3), vahvistetaan puuvillan, oliiviöljyn ja raakatupakan tuotantoon sidottua tukea koskevat säännöt.
(5)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osastossa olevassa 10 a luvussa säädetään mahdollisuudesta myöntää puuvillatuotannolle suoraa tukea. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa kyseisen tuen myöntämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
(6)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 b artiklan 1 kohdassa säädetään, että viljelijän on käytettävä hyväksyttyjä lajikkeita ja viljeltävä puuvillaa jäsenvaltion hyväksymällä maatalousmaalla, jotta puuvillan hehtaarikohtaista tukea voitaisiin myöntää. Sen vuoksi olisi vahvistettava lajikkeita ja puuvillan viljelyyn soveltuvaa maatalousmaata koskevat hyväksymisperusteet.
(7)
Puuvillan hehtaaritukea saadakseen viljelijän on kylvettävä hyväksytylle maatalousmaalle. Olisi vahvistettava kylvön määritelmä. Jotta voitaisiin määritellä puolueettomin perustein, onko kylvö tehty asianmukaisesti, jäsenvaltion olisi vahvistettava näille aloille kasvien vähimmäistiheys ottaen huomioon maaperä ja ilmasto-olosuhteet sekä alueelliset erityispiirteet.
(8)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 c artiklan 1 kohdassa vahvistettujen kansallisten perusalojen ylittäminen johtaa tukikelpoisesta hehtaarista maksettavan tuen vähentämiseen. Kreikan osalta olisi kuitenkin täsmennettävä alennetun määrän laskutapa ottaen huomioon, että kansallinen pinta-ala on jaettu osa-aloihin, joihin sovelletaan erilaisia tukimääriä.
(9)
Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä puuvillan toimialakohtaiset tuottajaorganisaatiot puolueettomin perustein, jotka liittyvät näiden tuottajaorganisaatioiden suuruuteen, tehtäviin ja sisäiseen organisaatioon. Toimialakohtaisen tuottajaorganisaation suuruus olisi vahvistettava ottaen huomioon, että jäsenenä olevan siementenpoistajan on voitava ottaa vastaan riittävä määrä siemenellistä puuvillaa. Koska toimialakohtaisen tuottajaorganisaation päätavoite on parantaa toimitettavan puuvillan laatua, sen olisi toteutettava tähän liittyviä toimia jäsentensä hyväksi.
(10)
Jotta vältettäisiin vaikeudet tukijärjestelmän hallinnon tasolla, tuottaja voi kuulua vain yhteen toimialakohtaiseen tuottajaorganisaatioon. Samasta syystä silloin kun toimialakohtaisen tuottajaorganisaation jäsenenä oleva tuottaja sitoutuu toimittamaan tuottamansa puuvillan, hän voi toimittaa sen ainoastaan saman organisaation jäsenenä olevalle siementenpoistajalle.
(11)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 e artiklan mukaan toimialakohtainen tuottajaorganisaatio voi päättää eriyttää tuen, johon sen jäsenet ovat oikeutettuja. Tuen eriyttämistä koskevan asteikon on oltava sellaisten perusteiden mukainen, jotka liittyvät toimitettavan puuvillan laatuun; tuotannon lisäämistä koskevat perusteet on jätettävä huomiotta. Toimialakohtaisten tuottajaorganisaatioiden olisi tässä tarkoituksessa määriteltävä lohkoluokat erityisesti kyseisillä lohkoilla tuotetun puuvillan laatuun liittyvien perusteiden mukaan.
(12)
Puuvillan toimialakohtaisten tuottajaorganisaatioiden tuottajajäsenille maksettavan tuen määrän vahvistamiseksi asteikossa olisi otettava huomioon eriytetyn tuen kokonaismäärän jakamismenetelmä eri lohkoluokille, arviointimenettelyt ja menettelyt lohkojen luokittelemiseksi eri luokkiin sekä tuen määrän laskeminen tukikelpoista hehtaaria kohden kullekin luokalle käytettävissä olevien määrärahojen mukaan sekä kuhunkin luokkaan sisältyvä kokonaishehtaarimäärä.
(13)
Toimitettu puuvilla voidaan analysoida kaikkien asianomaisten osapuolten läsnä ollessa lohkojen luokittelemiseksi johonkin asteikon mukaisesti määriteltyyn luokkaan.
(14)
Koska tuottajajäsenellä ei ole velvollisuutta toimittaa puuvillaansa, hänellä olisi oltava oikeus ainakin osaan eriyttämättömästä tuesta, jos toimituksia ei ole. Eriyttämisasteikossa olisi otettava tällainen tilanne huomioon ja vahvistettava tuen vähimmäismäärä tukikelpoista hehtaaria kohden, jos toimituksia ei ole.
(15)
Asteikon soveltamiseksi ja menettelyjen yksinkertaistamiseksi saman tuottajan kaikkia lohkoja olisi pidettävä samaan, samanlaatuista puuvillaa tuottavaan lohkoluokkaan kuuluvina.
(16)
Maksajaviraston olisi toimialakohtaisen tuottajaorganisaation tuottajajäsenille maksettavia tukimääriä koskevan ilmoituksen saatuaan tehtävä tarvittavat varmistukset ja maksettava tuet.
(17)
Asteikon on oltava jäsenvaltion hyväksymä. Olisi vahvistettava määräpäivä, johon mennessä jäsenvaltion on päätettävä, hyväksyykö se toimialakohtaisen organisaation asteikon ja siihen myöhemmin mahdollisesti tehdyt muutokset, jotta tuottajajäsenet saisivat tiedot ajoissa. Koska toimialakohtaisella organisaatiolla ei ole velvollisuutta soveltaa eriyttämisasteikkoa, sen olisi voitava päättää asteikon soveltamisen keskeyttämisestä ja ilmoitettava siitä jäsenvaltiolle.
(18)
Puuvillan tukijärjestelmä edellyttää, että jäsenvaltiot toimittavat tuottajilleen eräitä puuvillan viljelyyn liittyviä tietoja, joita ovat esimerkiksi hyväksytyt lajikkeet, maatalousmaan puolueettomat hyväksymisperusteet ja kasvien vähimmäistiheys. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kyseiset tiedot viljelijöille tiettyyn määräpäivään mennessä, jotta viljelijät saisivat tiedot ajoissa.
(19)
Koska komissio vastaa puuvillan alakohtaisen tuen soveltamista koskevien säännösten moitteettoman soveltamisen valvonnasta, jäsenvaltioiden olisi toimitettava sille kyseiset tiedot sekä toimialakohtaisia organisaatioita koskevat tiedot.
(20)
Asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädetyn puuvillan tukijärjestelmän soveltaminen tekee puuvillan tukijärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 2 päivänä elokuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1591/2001 (4) säännökset tarpeettomiksi. Kyseinen asetus olisi sen vuoksi kumottava.
(21)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osastossa olevassa 10 b luvussa säädetään mahdollisuudesta myöntää suoraa tukea oliivitarhoille. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa kyseisen tuen myöntämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
(22)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 i artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on määriteltävä enintään viisi oliivitarhaluokkaa ja vahvistettava kullekin luokalle tuki oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvaa hehtaaria kohden. Komission olisi tässä tarkoituksessa määriteltävä yhteinen ympäristöllinen ja sosiaalinen kehys ottaen huomioon oliivinviljelymaisemaan ja sosiaalisiin perinteisiin liittyvät näkökohdat.
(23)
Valvonnan parantamiseksi tiedot kunkin viljelijän kuulumisesta eri oliivitarhaluokkiin on tarpeen kirjata oliivialan paikkatietojärjestelmään. Jos ympäristölliset ja sosiaaliset edellytykset muuttuvat, luokkia olisi voitava mukauttaa kerran vuodessa.
(24)
Tuki oliivitarhoille myönnetään oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvaa hehtaaria kohden. Sen vuoksi on tarpeen laskea kunkin viljelijän osalta tukikelpoinen pinta-ala noudattaen yhteistä menetelmää, jossa pinta-alayksikkö ilmoitetaan oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvina hehtaareina. Hallinnollisten menettelyjen helpottamiseksi olisi säädettävä poikkeuksellisista toimenpiteistä, joita sovelletaan jäsenvaltion määrittelemää vähimmäiskokoa oleviin lohkoihin ja oliivinviljelylohkoihin, jotka sijaitsevat sellaisilla hallinnollisilla alueilla, joille jäsenvaltio on vahvistanut muun järjestelmän kuin oliivialan paikkatietojärjestelmän.
(25)
Jotta viljelijät saisivat tiedot ajoissa, jäsenvaltion olisi tuen maksamiseksi oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvien hehtaarien perusteella vahvistettava jokaisen vuoden alussa kullekin oliivitarhaluokalle alustava tukimäärä oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvaa hehtaaria kohden. Kyseinen alustava määrä olisi laskettava oliivitarhoille myönnettävää tukea saavien viljelijöiden ja pinta-alojen lukumäärää koskevien tietojen perusteella. Jäsenvaltion olisi myöhemmin vahvistettava tuen lopullinen määrä tarkempien tietojen perusteella.
(26)
Oliivitarhoille myönnettävän tuen yhtenä myöntämisedellytyksenä on, että oliivipuiden määrä oliivitarhassa ei saa poiketa yli 10:tä prosenttia 1 päivänä tammikuuta 2005 kirjatusta lukumäärästä. Jäsenvaltioiden olisi kyseisen säännöksen noudattamisen valvomiseksi määriteltävä asianomaisen lohkon tunnistamiseksi tarvittavat tiedot ennen kyseistä päivämäärää. Ranskan ja Portugalin osalta on tarpeen säätää, että asianomaisia lohkoja koskevien tietojen määrittäminen voidaan tehdä myöhemmin niiden pinta-alojen huomioon ottamiseksi, joille on istutettu oliivipuita rasva-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen 136/66/ETY muuttamisesta 20 päivänä heinäkuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1638/98 (5) 4 artiklan mukaisesti hyväksytyissä ohjelmissa.
(27)
Jotta komissio voisi valvoa oliivitarhoille myönnettävää tukea koskevien säännösten moitteetonta soveltamista, jäsenvaltioiden olisi toimitettava sille säännöllisesti tiedot tukea saavista oliivinviljelyaloista ja kullekin oliivitarhalohkolle myönnettävän tuen suuruudesta.
(28)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 IV osaston 10 c luvussa säädetään mahdollisuudesta myöntää suoraa tukea tupakantuotannolle. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa kyseisen tuen myöntämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
(29)
Selkeyden vuoksi on asianmukaista säätää tietyistä määritelmistä.
(30)
Eri tupakkalajikkeet olisi luokiteltava ryhmiin kuivausmenetelmien ja tuotantokustannusten perusteella ottaen huomioon kansainvälisessä kaupassa käytetyt nimitykset.
(31)
Koska ensimmäiset jalostajat toimivat sopimuspuolina, olisi säädettävä niiden yritysten hyväksymisestä, joilla on lupa allekirjoittaa viljelysopimuksia. Tällainen hyväksyntä olisi peruutettava, jos sääntöjä ei noudateta, ja jäsenvaltioiden olisi vahvistettava tupakan jalostusta koskevat erityisedellytykset.
(32)
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 k artiklan mukaisesti jokaiselle tupakkalajikeryhmälle olisi vahvistettava hyväksytyt tuotantoalueet tuen myöntämiseksi perinteisten tuotantoalueiden perusteella. Jäsenvaltioille olisi kuitenkin annettava valtuudet supistaa näitä alueita erityisesti tuotannon laadun parantamiseksi.
(33)
Tarkastusten mahdollistamiseksi ja tuen maksamisen tehokkaan hallinnon varmistamiseksi tupakka olisi tuotettava viljelijöiden ja ensimmäisten jalostajien välisten viljelysopimusten mukaisesti. Olisi vahvistettava tärkeimmät tiedot, jotka kunkin satovuoden viljelysopimusten on sisällettävä. Sopimusten tekemisen ja rekisteröinnin määräpäivät olisi lisäksi vahvistettava kyllin aikaisiksi, jotta jo satovuoden alussa tuottajille voitaisiin taata tulevan sadon vakaa menekki ja jalostusyrityksille säännöllinen raaka-aineen saanti.
(34)
Moitteettoman valvonnan varmistamiseksi jokaisesta yksittäisestä tuottajasta olisi myös toimitettava olennaiset tiedot silloin, kun viljelysopimus tehdään tuottajaryhmittymän kanssa. Kilpailun vääristymisen ja valvonnan vaikeutumisen välttämiseksi tuottajaryhmittymien osallistumista ensimmäiseen jalostukseen ei pitäisi sallia. Markkinoiden rakenteen noudattamiseksi olisi täsmennettävä, että viljelijä voi kuulua ainoastaan yhteen tuottajaryhmittymään.
(35)
Tukikelpoisen raakatupakan olisi oltava laadultaan virheetöntä, kunnollista ja myyntikelpoista, eikä sillä saisi olla sellaisia tiettyjä ominaisuuksia, jotka estäisivät sen tavanomaisen kaupan pitämisen.
(36)
Tukijärjestelmän erityisominaisuuksien vuoksi olisi annettava säännös mahdollisten riitojen ratkaisemisesta sekakomiteamenettelyllä.
(37)
Raakatupakan määrärahojen moitteettoman hallinnoinnin varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi vahvistettava tuen alustava määrä lajiketta tai lajikeryhmää kohden aikaisin satovuonna ja tuen lopullinen määrä sen jälkeen, kun kaikki toimitukset on toteutettu. Tuen lopullinen määrä ei saa ylittää vuoden 2005 palkkiotasoa.
(38)
Tupakantuotannon laadun ja arvon lisäämiseksi jäsenvaltioiden olisi sallittava eriyttää kullekin lajikkeelle tai lajikeryhmälle vahvistetun tuen määrää toimitetun tupakan laadun mukaan.
(39)
Jos vähimmäislaatuvaatimukset täyttyvät, tuki olisi maksettava viljelijän ensimmäiselle jalostajalle toimittamien tupakanlehtien määrästä. Tukea olisi mukautettava, jos toimitetun tupakan kosteuspitoisuus poikkeaa kullekin lajikeryhmälle kohtuullisten laatuvaatimusten perusteella vahvistetusta kosteuspitoisuudesta. Toimitusvaiheessa tehtävien tarkastusten yksinkertaistamiseksi olisi vahvistettava näytteenottotaso ja -tiheys sekä mukautetun painon laskentamenetelmä kosteuspitoisuuden määrittelemiseksi.
(40)
Olisi rajattava ajanjakso, jolloin tupakka on toimitettava jalostusyrityksille, jotta estetään sen vilpillinen siirtäminen yhdeltä satovuodelta toiselle. Useassa jäsenvaltiossa tehdään tarkastuksia tupakan jalostuspaikan asemesta siinä paikassa, johon tupakka toimitetaan. Olisi määriteltävä paikat, joihin tupakka on toimitettava, ja täsmennettävä toteutettavat tarkastukset. Jäsenvaltioiden tehtävänä on hyväksyä tällaiset ostokeskukset.
(41)
Olisi vahvistettava tuen maksamista koskevat edellytykset petosten torjumiseksi. Hallintoon ja valvontaan liittyvien lisäjärjestelyjen vahvistaminen on kuitenkin jäsenvaltion vastuulla.
(42)
Sen varmistamiseksi, että asianomaiset toimet on tosiasiallisesti toteutettu, tuki voidaan maksaa vasta kun kaiken jäsenvaltiossa tuotetun tupakan toimitukset on tarkastettu. Olisi kuitenkin säädettävä ennakoiden maksamisesta tuottajille 50 prosenttiin asti maksettavasta alustavasta tukimäärästä, jos riittävä vakuus asetetaan.
(43)
Tuki olisi hallinnollisista syistä myönnettävä kussakin jäsenvaltiossa vain sen alueella tuotetuista tuotteista. Olisi vahvistettava säännöksiä, jotka mahdollistavat muussa kuin tuottajajäsenvaltiossa tapahtuvan tupakan jalostamisen huomioon ottamisen. Tällaisissa tapauksissa kyseinen raakatupakkamäärä olisi otettava haltuun tuottajajäsenvaltiossa kyseisen jäsenvaltion tuottajien hyväksi.
(44)
Tupakka-alan uudistuksen myötä tupakkakiintiöiden takaisinosto-ohjelmien soveltaminen lakkaa. Ohjelmaan vuosina 2002 tai 2003 osallistuneille tuottajille maksetaan kuitenkin takaisinostohinta vuoteen 2007 tai 2008 saakka. Nykyisellään takaisinostohinta vahvistetaan tietyksi prosenttiosuudeksi tupakkapalkkiosta tiettynä satovuonna. Nykyisen tupakkapalkkiojärjestelmän voimassaolo lakkaa 1 päivänä tammikuuta 2006, minkä vuoksi on tarpeen vahvistaa siirtymätoimenpiteenä uusi perusta tulevan takaisinostohinnan laskemiselle. Raakatupakan palkkiotaso on pysynyt muuttumattomana satovuosina 2002-2005. Jatkuvuuden varmistamiseksi takaisinostohinnan laskuperusteena on asianmukaista käyttää vuoden 2005 palkkiotasoa.
(45)
Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2075/92 (6) soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä raakatupakka-alan palkkiojärjestelmän, tuotantokiintiöiden sekä tuottajaryhmittymille myönnettävän erityistuen osalta 22 päivänä joulukuuta 1998 annettu komission asetus (EY) N:o 2848/98 (7) voidaan kumota neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2075/92 säädetyn takuukynnyksen ja palkkiojärjestelmän poistamisen vuoksi. Tupakka-alan valvontaelimistä 19 päivänä tammikuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 85/93 (8) säännökset ovat vanhentuneet, joten ne voidaan kumota.
(46)
Asetus (EY) N:o 1973/2004 olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti.
(47)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat suorien tukien hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetus (EY) N:o 1973/2004 seuraavasti:
1)
Lisätään 1 artiklan 1 kohtaan alakohdat seuraavasti:
”q)
mainitun asetuksen IV osaston 10 a luvussa säädetty puuvillan lajikohtainen tuki;
r)
mainitun asetuksen IV osaston 10 b luvussa säädetty tuki oliivitarhoille;
s)
mainitun asetuksen IV osaston 10 c luvussa säädetty tupakkatuki.”
2)
Korvataan 3 artiklan a alakohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:
”a)
viimeistään kyseisen vuoden 15 päivänä syyskuuta: niistä pinta-aloista saatavilla olevat tiedot tai asetuksen (EY) N:o 1782/2003 95, 96, 99 ja 110 k artiklassa säädetyn lypsylehmäpalkkion, lisätuen, siementuen ja tupakkatuen tapauksessa määrät, joille on haettu tukea kyseisenä kalenterivuonna, tarvittaessa osaperusalan mukaan eriteltyinä;”
3)
Korvataan 21 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1782/2003 28 artiklan soveltamista jäsenvaltion, jonka alueella perunatärkkelystä valmistava yritys sijaitsee, on maksettava tärkkelysperunan tuki viljelijälle, kun tämä on toimittanut kaiken kyseisen markkinointivuoden määränsä perunatärkkelystä tuottavaan yritykseen, neljän kuukauden kuluessa päivästä, jona toimitettiin tämän asetuksen 20 artiklassa tarkoitetut todisteet, ja edellyttäen, että tämän asetuksen 19 artiklassa tarkoitettuja edellytyksiä on noudatettu.”
4)
Lisätään 49 a artikla seuraavasti:
”49 a artikla
Ennakkomaksut
Jäsenvaltiot voivat myöntää siementuottajille ennakkoa markkinointivuoden 1 päivästä joulukuuta. Ennakkomaksujen on oltava oikeassa suhteessa 49 artiklassa tarkoitettujen kylvämistä varten jo kaupan pidettyjen siementen määrään, sillä edellytyksellä, että kaikki 10 luvun edellytykset täyttyvät.”
5)
Lisätään 17 a luku seuraavasti:
”17 a LUKU
PUUVILLAN LAJIKOHTAINEN TUKI
171 a artikla
Maatalousmaan hyväksyminen puuvillan tuotantoa varten
Jäsenvaltioiden on vahvistettava puolueettomat perusteet, joiden perusteella maatalousmaa hyväksytään asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 a artiklassa säädettyä puuvillan lajikohtaista tukea varten.
Perusteiden pohjana on oltava yksi tai useampi seuraavista seikoista:
a)
niiden alueiden maatalousekonomia, joilla puuvillan tuotanto on tärkeää;
b)
kyseisten pinta-alojen maaperä ja ilmasto;
c)
keinokastelujärjestelmät;
d)
ympäristöystävälliset viljelykierrot ja viljelytekniikat.
171 a a artikla
Kylvämistä varten tarkoitettujen lajikkeiden hyväksyminen
Jäsenvaltioiden tehtävänä on hyväksyä yhteisön lajikeluetteloon merkityt lajikkeet, jotka soveltuvat markkinoiden tarpeisiin.
171 a b artikla
Tukikelpoisuusedellytykset
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 b artiklan 1 kohdassa tarkoitettu alojen kylvö katsotaan tehdyksi, jos tuloksena on kasvien vähimmäistiheys, jonka jäsenvaltio vahvistaa maaperä- ja ilmasto-olosuhteiden mukaan ja tarvittaessa alueellisten erityispiirteiden mukaan.
171 a c artikla
Maatalouskäytännöt
Jäsenvaltiot voivat vahvistaa maatalouskäytäntöjä koskevia erityissääntöjä, jotka ovat tarpeen viljelysten säilyttämiseksi tavanomaisissa kasvuolosuhteissa, sadonkorjuutoimia lukuun ottamatta.
171 a d artikla
Tuen määrän laskeminen tukikelpoisen hehtaarin mukaan
1. Jos tukikelpoisen puuvillan pinta-ala ylittää Espanjassa tai Portugalissa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 100 c artiklan 1 kohdassa vahvistetun kansallisen perusalan, kyseisen artiklan 2 kohdassa säädetty tukimäärä kerrotaan vähennyskertoimella, joka saadaan jakamalla perusala tukikelpoisella pinta-alalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 171 a g artiklan soveltamista.
2. Jos tukikelpoisen puuvillan pinta-ala ylittää Kreikassa 300 000 hehtaaria, hehtaarituen määrää saadaan laskemalla yhteen tulo, joka saadaan kertomalla 594 euroa 300 000 hehtaarilla, ja tulo, joka saadaan kertomalla lisämäärä pinta-alalla, joka ylittää 300 000 hehtaaria, ja jakamalla kyseinen summa tukikelpoisella kokonaispinta-alalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 171 a g artiklan soveltamista.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu lisämäärä on:
-
342,85 euroa, jos tukikelpoinen pinta-ala on suurempi kuin 300 000 hehtaaria mutta enintään 370 000 hehtaaria,
-
342,85 euroa kerrottuna vähennyskertoimella, joka saadaan kun 70 000 jaetaan 300 000 hehtaaria ylittävien tukikelpoisten hehtaarien lukumäärällä, jos tukikelpoinen pinta-ala on suurempi kuin 370 000 hehtaaria.
171 a e artikla
Toimialakohtaisten organisaatioiden hyväksyminen
Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä vuosittain ennen 31 päivää joulukuuta seuraavan vuoden kylvöjä varten jokainen puuvillan toimialakohtainen tuottajaorganisaatio, joka jättää hakemuksen ja täyttää seuraavat edellytykset:
a)
sen kokonaispinta-ala, joka täyttää 171 a artiklassa tarkoitetut hyväksymisedellytykset, on suurempi kuin jäsenvaltion vahvistama 10 000 hehtaarin vähimmäisala, ja siihen kuuluu vähintään yksi siementenpoistoyritys;
b)
se toteuttaa tarkoin määriteltyjä toimia, joilla pyritään etenkin:
-
kehittämään tuotetun siemenellisen puuvillan hyödyntämistä,
-
parantamaan siemenellisen puuvillan laatua siementenpoistajan tarpeita vastaavaksi,
-
käyttämään ympäristön huomioon ottavia tuotantomenetelmiä;
c)
se on vahvistanut työjärjestyksensä erityisesti seuraavien seikkojen osalta:
-
liittymisedellytykset ja jäsenmaksuja koskevat vaatimukset, jotka ovat kansallisen ja yhteisön lainsäädännön mukaiset,
-
tarvittaessa erityisesti toimitettavan siemenellisen puuvillan laadun perusteella vahvistettu asteikko tuen eriyttämiseksi lohkoluokkien mukaan.
Vuonna 2006 jäsenvaltioiden on kuitenkin hyväksyttävä puuvillan toimialakohtaiset tuottajaorganisaatiot ennen 28 päivää helmikuuta 2006.
171 a f artikla
Tuottajien velvollisuudet
1. Tuottaja voi kuulua vain yhteen toimialakohtaiseen organisaatioon.
2. Toimialakohtaisen organisaation tuottajajäsenellä on velvollisuus toimittaa tuottamansa puuvilla samaan organisaatioon kuuluvalle siementenpoistajalle.
3. Tuottajien kuuluminen toimialakohtaiseen organisaatioon on vapaaehtoista.
171 a g artikla
Tuen eriyttäminen
1. Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 e artiklassa tarkoitetussa asteikossa, jäljempänä ’asteikko’, on otettava kyseisen asetuksen 110 f artiklassa tarkoitetun korotuksen lisäksi huomioon:
a)
hehtaarituen määrä, joka tuottajajäsenelle maksetaan sen mukaan, miten tämän lohkot on luokiteltu 2 kohdassa tarkoitettuihin luokkiin;
b)
tuen eriyttämiseksi varatun kokonaismäärän jakautuminen lohkoluokittain 2 kohdan mukaisesti.
Edellä olevan a alakohdan soveltamiseksi perusmäärän on oltava vähintään yhtä suuri kuin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 c artiklan 2 kohdassa säädetty tukikelpoisesta hehtaarista maksettava eriyttämätön tuki, jota mukautetaan tarvittaessa kyseisen artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Edellä a alakohdassa tarkoitetussa laskutoimituksessa on otettava huomioon myös tilanne, jossa tuottaja ei toimita puuvillaa siementenpoistajalle. Tällöin vähimmäismäärän, joka asianomaiselle jäsentuottajalle voidaan maksaa tukena tukikelpoista hehtaaria kohden, on oltava vähintään yhtä suuri kuin asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 c artiklan 2 kohdassa säädetty tukikelpoisesta hehtaarista maksettava eriyttämätön tuki, jota mukautetaan tarvittaessa kyseisen artiklan 3 kohdan mukaisesti.
2. Lohkot luokitellaan useaan luokkaan, jotka toimialakohtainen organisaatio määrittelee ottaen huomioon ainakin yhden seuraavista laatuperusteista:
a)
tuotetun puuvillan kuidun pituus;
b)
tuotetun puuvillan kosteuspitoisuus;
c)
tuotetun puuvillan keskimääräinen epäpuhtauspitoisuus.
Asteikossa on otettava huomioon menettelyt, joiden avulla jokainen lohko voidaan arvioida suhteessa perusteisiin ja luokitella.
Asteikko ei saa missään tapauksessa sisältää perusteita, jotka liittyvät puuvillan tuotannon lisäämiseen ja markkinoille saattamiseen.
Asteikon soveltamiseksi saman tuottajan kaikkia lohkoja voidaan pitää samaan, samanlaatuista puuvillaa tuottavaan lohkoluokkaan kuuluvina.
3. Jotta lohko voitaisiin luokitella asteikon perusteella johonkin lohkoluokkaan, siemenellinen puuvilla voidaan tarvittaessa analysoida kaikkien asianomaisten osapuolten läsnä ollessa edustavien näytteiden perusteella siinä vaiheessa, kun se toimitetaan siementenpoistoyritykselle.
4. Toimialakohtaisen organisaation on ilmoitettava maksajavirastolle asteikon soveltamisesta johtuva, kullekin jäsentuottajalle maksettava määrä. Maksajavirasto suorittaa maksun varmistettuaan, että asianomaiset tukimäärät ovat vaatimustenmukaiset ja hyväksyttävissä olevat.
171 a h artikla
Asteikon hyväksyminen ja muuttaminen
1. Asteikko on toimitettava ensimmäisen kerran asianomaiselle jäsenvaltiolle hyväksyttäväksi ennen 28 päivää helmikuuta 2006 vuoden 2006 kylvön osalta.
Jäsenvaltion on hyväksyttävä tai jätettävä hyväksymättä asteikko kuukauden kuluessa sen toimittamisesta.
2. Hyväksyttyjen toimialakohtaisten organisaatioiden on toimitettava asteikkoon kuluvan vuoden kylvön osalta tehdyt muutokset asianomaiselle jäsenvaltiolle ennen 31 päivää tammikuuta.
Asteikkoon tehdyt muutokset katsotaan hyväksytyiksi, jollei asianomainen jäsenvaltio ilmoita vastustavansa niitä kuukauden kuuluessa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta päivämäärästä.
Jos asteikon muutoksia ei hyväksytä, maksettavan tuen määrä on muuttamattoman hyväksytyn asteikon mukaisesti lasketun tuen määrä.
3. Jos toimialakohtainen organisaatio päättää keskeyttää asteikon soveltamisen, sen on ilmoitettava siitä jäsenvaltiolle. Keskeytys tulee voimaan seuraavan vuoden kylvöjä varten.
171 a i artikla
Komissiolle ja tuottajille toimitettavat ilmoitukset
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava puuvillaa tuottaville viljelijöille ja komissiolle ennen asianomaisen vuoden 31 päivää tammikuuta seuraavat tiedot:
a)
hyväksytyt lajikkeet; kyseisen päivämäärän jälkeen 171 a a artiklan mukaisesti hyväksytyt lajikkeet on kuitenkin ilmoitettava viljelijöille ennen saman vuoden 15 päivää maaliskuuta;
b)
maatalousmaan hyväksymisperusteet;
c)
171 a b artiklassa tarkoitettu puuvillakasvien vähimmäistiheys;
d)
vaaditut maatalouskäytännöt.
2. Jos jonkin lajikkeen hyväksyntä peruutetaan, jäsenvaltion on ilmoitettava siitä viljelijöille seuraavan vuoden kylvön osalta viimeistään 31 päivänä tammikuuta.
3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle seuraavat tiedot:
a)
viimeistään asianomaisen vuoden 30 päivänä huhtikuuta: hyväksyttyjen toimialakohtaisten organisaatioiden nimet, pinta-alat, tuotantopotentiaalit, jäsentuottajien lukumäärät, siementenpoistajien lukumäärät ja siementenpoistokapasiteetit;
b)
viimeistään asianomaisen vuoden 15 päivänä syyskuuta: kylvetyt pinta-alat, joista on jätetty puuvillan alakohtaista tukea koskeva hakemus;
c)
viimeistään seuraavan vuoden 31 päivänä heinäkuuta: lopulliset tiedot kylvetyistä pinta-aloista, joista puuvillan alakohtainen tuki on kyseisenä vuonna tosiasiallisesti maksettu sen jälkeen kun tarvittavat asetuksen (EY) N:o 796/2004 II osaston IV osaston I luvussa säädetyt pinta-alan vähennykset on tehty.”
6)
Lisätään 17 b luku seuraavasti:
”17 b LUKU
TUKI OLIIVITARHOILLE
171 b artikla
Oliivitarhaluokat
1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava oliivitarhat, joille voidaan myöntää asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 g artiklassa säädettyä tukea ja luokiteltava ne enintään viiteen luokkaan seuraavien perusteiden joukosta valitseminsa perustein:
a)
ympäristöperusteet:
i)
vaikea pääsy lohkoille;
ii)
riski maatalousmaan fyysisestä heikkenemisestä;
iii)
oliivitarhojen erityisominaisuudet: vanhat, kulttuurisesti ja maisemallisesti arvokkaat oliivipuut; rinteessä kasvavat oliivipuut; perinteiset, harvinaiset tai suojelluilla alueilla kasvavat lajikkeet;
b)
sosiaaliset perusteet:
i)
alueet, jotka ovat suuresti riippuvaisia oliivinviljelystä;
ii)
perinteiset oliivinviljelyalueet;
iii)
alueet, joilla talouden indikaattorit ovat epäsuotuisat;
iv)
tilat, joilla esiintyy oliivinviljelyn lopettamisriski;
v)
tilan oliivitarhojen koko;
vi)
alueet, joilla harjoitetaan esimerkiksi SAN- tai SMM-tuotteiden tuotantoa taikka luonnonmukaista tai integroitua tuotantoa.
2. Jäsenvaltion on määriteltävä jokaisen asianomaisen viljelijän osalta se, mihin 1 kohdassa tarkoitettuun luokkaan kukin tukikelpoinen oliivinviljelylohko kuuluu. Tiedot on kirjattava oliivialan paikkatietojärjestelmään.
3. Jäsenvaltiot voivat mukauttaa 1 kohdan mukaisesti määriteltyjä oliivitarhaluokkia kerran vuodessa.
Jos oliivitarhoja luokitellaan uudelleen luokkien mukauttamisen vuoksi, uutta luokitusta sovelletaan mukauttamista seuraavan vuoden alusta.
171 b aartikla
Pinta-alojen laskeminen
1. Jäsenvaltion on laskettava kunkin tuottajan tukikelpoinen pinta-ala liitteessä XXIV vahvistetun yhteisen menetelmän mukaisesti.
Pinta-alat on ilmoitettava oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvina hehtaareina kahden desimaalin tarkkuudella.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, liitteessä XXIV vahvistettua yhteistä menetelmää ei sovelleta, jos:
a)
oliivinviljelylohko on jäsenvaltion määrittämää vähimmäiskokoa, joka ei voi olla suurempi kuin 0,1 hehtaaria;
b)
oliivinviljelylohko sijaitsee hallinnollisella alueella, jota ei ole oliivialan paikkatietojärjestelmän graafisessa hakutietokannassa.
Edellä mainituissa tapauksissa jäsenvaltion on vahvistettava tukikelpoinen pinta-ala puolueettomin perustein ja tavalla, jolla varmistetaan viljelijöiden tasapuolinen kohtelu.
171 b b artikla
Tuen määrä
1. Jäsenvaltioiden on ennen kunkin vuoden 31 päivää tammikuuta vahvistettava jokaiselle oliivitarhaluokalle alustava tukimäärä oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvaa hehtaaria kohden.
2. Jäsenvaltioiden on ennen kunkin vuoden 31 päivää lokakuuta vahvistettava jokaiselle oliivitarhaluokalle lopullinen tukimäärä oliivialan paikkatietojärjestelmään kuuluvaa hehtaaria kohden.
Kyseinen määrä lasketaan kertomalla 1 kohdassa tarkoitettu alustava määrä kertoimella, joka vastaa asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 i artiklan 3 kohdassa vahvistettua tuen enimmäismäärää, ottaen huomioon tarvittaessa kyseisen artiklan 4 kohdassa säädetty vähennys, jaettuna summalla, joka saadaan laskemalla yhteen tulot, jotka saadaan kertomalla tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kullekin luokalle vahvistettu alustava määrä vastaavalla pinta-alalla.
3. Jäsenvaltiot voivat soveltaa 1 ja 2 kohtaa alueellisella tasolla.
171 b c artikla
Perustietojen määrittäminen
1. Jäsenvaltioiden on asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 h artiklan c alakohdan soveltamiseksi määriteltävä oliivialan paikkatietojärjestelmän tietojen ja viljelijöiden ilmoitusten perusteella kullekin oliivinviljelylohkolle tukikelpoisten ja tukeen kelpaamattomien oliivipuiden lukumäärä ja sijainti, oliivinviljelypinta-ala ja oliivinviljelylohkon tukikelpoinen pinta-ala sekä asianomaisen oliivinviljelylohkon 171 b artiklan mukainen luokka, sellaisina kuin kyseiset tiedot ovat 1 päivänä tammikuuta 2005.
2. Kun kyseessä ovat pinta-alat, joille on Ranskassa ja Portugalissa istutettu oliivipuita uusia istutuksia koskevissa ohjelmissa, jotka komissio on hyväksynyt neuvoston asetuksen (EY) N:o 1638/98 (9) 4 artiklan mukaisesti ja jotka on kirjattu oliivialan paikkatietojärjestelmään ennen 1 päivää tammikuuta 2007, jäsenvaltioiden on määriteltävä tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot vuonna 2005 istutettujen lohkojen osalta sellaisina kuin ne ovat 1 päivänä tammikuuta 2006 ja vuonna 2006 istutettujen lohkojen osalta sellaisina kuin ne ovat 1 päivänä tammikuuta 2007. Kyseiset tiedot on toimitettava viljelijöille viimeistään vuoden 2007 yhtenäishakemuksessa.
171 b d artikla
Tiedonannot
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle vuosittain:
a)
viimeistään 15 päivänä syyskuuta: luokittain eriteltyinä tiedot, jotka koskevat oliivitarhojen pinta-aloja, joille on haettu tukea kuluvana vuonna;
b)
viimeistään 31 päivänä lokakuuta:
i)
tiedot, jotka koskevat a alakohdassa tarkoitettuja pinta-aloja, joita pidetään tukikelpoisina ottaen huomioon asetuksen (EY) N:o 796/2004 51 artiklassa säädetyt vähennykset ja oikaisut;
ii)
kullekin oliivitarhaluokalle myönnetyn tuen taso;
c)
viimeistään 31 päivänä heinäkuuta: luokittain eriteltyinä lopulliset tiedot, jotka koskevat oliivitarhojen pinta-aloja, joista tuki on tosiasiallisesti maksettu edellisenä vuonna.
7)
Lisätään 17 c luku seuraavasti:
”17 c LUKU
TUPAKKATUKI
171 c artikla
Määritelmät
Tämän luvun soveltamiseksi:
a)
’toimituksella’ tarkoitetaan mitä tahansa jonakin päivänä toteutettavaa toimea, jolla viljelijä tai tuottajaryhmittymä siirtää raakatupakan jalostusyritykselle viljelysopimuksen mukaisesti;
b)
’tarkastustodistuksella’ tarkoitetaan toimivaltaisen valvontaviranomaisen antamaa asiakirjaa, jossa todistetaan, että ensimmäinen jalostaja on ottanut haltuunsa asianomaisen raakatupakkamäärän, että kyseinen määrä on toimitettu rekisteröidyn sopimuksen mukaisesti ja että toimet on toteutettu tämän asetuksen 171 c j ja 171 c k artiklan mukaisesti;
c)
’ensimmäisellä jalostajalla’ tarkoitetaan hyväksyttyä luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka suorittaa raakatupakan ensimmäisen jalostuksen omiin nimiinsä ja omaan lukuunsa yhdessä tai useammassa tupakan ensimmäisen jalostusasteen laitoksessa, joka on varustettu asianmukaisesti kyseistä tarkoitusta varten;
d)
’ensimmäisellä jalostuksella’ tarkoitetaan viljelijän toimittaman raakatupakan jalostamista vakaaksi ja varastointikelpoiseksi tuotteeksi, joka pakataan yhdenmukaisiksi paaleiksi tai loppukäyttäjän (valmistajan) vaatimusten mukaisiin pakkauksiin;
e)
’tuottajaryhmittymällä’ tarkoitetaan tupakkaa tuottavia viljelijöitä edustavaa ryhmittymää.
171 c a artikla
Raakatupakan lajikeryhmät
Raakatupakkalajikkeet luokitellaan seuraaviin ryhmiin:
a)
flue-cured: uunikuivattu tupakka; ilmankiertoa, lämpötilaa ja kosteuspitoisuutta valvotaan kuivauksen aikana;
b)
light air cured: suojakatoksen alla ilmakuivattu tupakka;
c)
dark air cured: suojakatoksen alla ilmakuivattu tupakka; fermentoidaan ennen markkinoille saattamista;
d)
fire-cured: savustamalla kuivattu tupakka;
e)
sun-cured: aurinkokuivattu tupakka;
f)
Basmas (aurinkokuivattu);
g)
Katerini (aurinkokuivattu);
h)
Perinteinen Kaba Koulak ja vastaavanlaiset lajikkeet (aurinkokuivattu).
Eri ryhmiin kuuluvat lajikkeet on lueteltu liitteessä XXV.
171 c d artikla
Ensimmäiset jalostajat
1. Jäsenvaltioiden tehtävänä on hyväksyä alueelleen sijoittautuneet ensimmäiset jalostajat ja vahvistaa niiden hyväksymistä koskevat asianmukaiset edellytykset.
Hyväksytty ensimmäinen jalostaja voi allekirjoittaa viljelysopimuksia, jos se myy vähintään 60 prosenttia kaupan pidetystä yhteisön alkuperää olevasta tupakastaan tupakantuotantolaitokselle joko suoraan tai välillisesti ilman lisäjalostusta.
2. Jäsenvaltion on peruutettava hyväksyntä, jos jalostaja tahallisesti tai vakavan laiminlyönnin vuoksi jättää noudattamatta raakatupakkaa koskevia säännöksiä yhteisön tai kansallisella tasolla.
171 c c artikla
Tuotantoalueet
Asetuksen (ETY) N:o 1782/2003 110 k artiklan a alakohdassa tarkoitetut tuotantoalueet vahvistetaan kullekin lajikeryhmälle tämän asetuksen liitteessä XXVI.
Jäsenvaltiot voivat vahvistaa suppeampia tuotantoalueita erityisesti laadullisin perustein. Rajatun tuotantoalueen pinta-ala ei saa ylittää hallinnollisen yksikön tai Ranskan osalta kantonin pinta-alaa.
171 c d artikla
Viljelysopimukset
1. Asetuksen (ETY) N:o 1782/2003 110 k artiklan c alakohdassa tarkoitettu viljelysopimus on tehtävä tupakan ensimmäisen jalostajan ja viljelijän tai häntä edustavan tuottajaryhmittymän välillä edellyttäen, että kyseinen tuottajaryhmittymä on asianomaisen jäsenvaltion hyväksymä.
2. Viljelysopimus on tehtävä lajikkeittain tai lajikeryhmittäin. Se velvoittaa ensimmäisen jalostajan ottamaan vastaan sopimuksessa säädetyn määrän tupakanlehtitoimituksia ja viljelijän tai häntä edustavan tuottajaryhmittymän toimittamaan kyseisen määrän ensimmäiselle jalostajalle tosiasiallisen tuotantonsa rajoissa.
3. Viljelysopimukseen on sisällytettävä kultakin satovuodelta vähintään seuraavat tiedot:
a)
sopimuspuolten nimi ja osoite;
b)
tupakkalajike tai -lajikeryhmä, jota sopimus koskee;
c)
toimitettava enimmäismäärä;
d)
tupakan tarkka tuotantopaikka 171 c c artiklassa tarkoitettu tuotantoalue, provinssi, kunta ja lohkon tunnistetiedot yhdennetyn valvontajärjestelmän mukaisesti;
e)
kyseisen lohkon pinta-ala kulkuteitä ja aitauksia lukuun ottamatta;
f)
ostohinta laatuluokittain lukuun ottamatta tukea, mahdollisia palveluja ja veroja;
g)
sovitut vähimmäislaatuvaatimukset laatuluokittain vähintään kolmeen laatuluokkaan luokiteltuna lehtikerroksen mukaan sekä viljelijän sitoumus toimittaa jalostusyritykselle vähintään näitä laatuvaatimuksia vastaavaa raakatupakkaa laatuluokittain;
h)
ensimmäisen jalostajan sitoumus maksaa viljelijälle laatuluokan mukainen ostohinta;
i)
ostohinnan maksuaika, joka saa olla enintään 30 päivää kunkin toimituksen päättymisestä;
j)
viljelijän sitoumus uudelleenistuttaa tupakantaimet kyseiselle lohkolle viimeistään satovuoden 20 päivänä kesäkuuta.
4. Jos uudelleenistutusta lykätään pidemmälle kuin 20 päivään kesäkuuta, viljelijän on ilmoitettava ennen kyseistä päivämäärää jalostajalle ja jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle kirjatulla kirjeellä uudelleenistutuksen lykkäämisestä ja lykkäämisen syistä sekä tarvittaessa lohkon muuttumisesta.
5. Viljelysopimuksen sopimuspuolet voivat lisätä sopimuksessa alun perin vahvistettuja määriä kirjallisella sopimusehtojen muutoksella. Sopimusehtojen muutos on toimitettava toimivaltaisen viranomaisen rekisteröitäväksi neljänkymmenen päivän kuluessa 171 c e artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta viljelysopimusten viimeisestä tekopäivästä.
171 c e artikla
Sopimusten tekeminen ja rekisteröiminen
1. Ylivoimaista estettä lukuun ottamatta viljelysopimukset on tehtävä viimeistään satovuoden 30 päivänä huhtikuuta. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa aikaisemman päivämäärän.
2. Tehdyt viljelysopimukset on jätettävä toimivaltaisen viranomaisen rekisteröitäviksi 15 päivän kuluessa niiden 1 kohdassa tarkoitetusta viimeisestä tekopäivästä, lukuun ottamatta ylivoimaista estettä.
Toimivaltainen viranomainen on jalostusjäsenvaltion toimivaltainen viranomainen.
Kun jalostus tapahtuu muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella tupakka on viljelty, jalostusjäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on välittömästi lähetettävä jäljennös rekisteröidystä sopimuksesta tuottajajäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. Jos kyseinen viranomainen ei itse valvo tukijärjestelmää, sen on toimitettava rekisteröidyn sopimuksen jäljennös toimivaltaiselle valvontaviranomaiselle.
3. Jos 1 kohdassa sopimuksen allekirjoittamiselle tai 2 kohdassa viljelysopimuksen toimittamiselle säädetty määräaika ylittyy enintään 15 päivällä, maksettavaa tukea on alennettava 20 prosenttia.
171 c f artikla
Tuottajaryhmittymien kanssa tehtävät sopimukset
1. Kun viljelysopimus tehdään ensimmäisen jalostajan ja tuottajaryhmittymän välillä, siihen on liitettävä luettelo asianomaisten viljelijöiden nimistä, toimitettavasta enimmäismäärästä, asianomaisten lohkojen tarkasta sijainnista ja pinta-alasta 171 c d artiklan 3 kohdan c, d ja e alakohdan mukaisesti.
Luettelo on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle rekisteröintiä varten viimeistään satovuoden 15 päivänä toukokuuta.
2. Edellä olevassa 1 kohdassa tarkoitettu tuottajaryhmittymä ei saa suorittaa tupakan ensimmäistä jalostusta.
3. Tupakkaa tuottava viljelijä voi kuulua vain yhteen tuottajaryhmittymään.
171 c g artikla
Vähimmäislaatuvaatimukset
Jalostajalle toimitettavan tupakan on oltava laadultaan virheetöntä, kunnollista ja myyntikelpoista, eikä sillä saa olla liitteessä XXVII esitettyjä ominaisuuksia. Jäsenvaltio voi vahvistaa tiukempia laatuvaatimuksia tai niistä voidaan sopia sopimuspuolten kesken.
171 c h artikla
Riita-asiat
Jäsenvaltiot voivat säätää, että ensimmäiselle jalostajalle toimitetun tupakan laatua koskevat riita-asiat on annettava sovitteluelimen ratkaistavaksi. Jäsenvaltioiden on vahvistettava näiden elinten kokoonpanoa ja niiden käsittelemiä asioita koskevat säännöt. Niissä on oltava yhtä monta - yksi tai useampia - tuottajien ja jalostajien edustajaa.
171 c i artikla
Tuen määrä
Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 110 k artiklan d alakohdan mukaisesti jäsenvaltioiden on vahvistettava tuen alustava määrä tupakkalajiketta tai lajikeryhmää kohden ennen satovuoden 15 päivää maaliskuuta. Jäsenvaltiot voivat eriyttää tuen toimitetun tupakan laadun mukaan. Lajikkeen tai lajikeryhmän tuen määrä ei saa ylittää neuvoston asetuksessa (EY) N:o 546/2002 lajikkeen tai lajikeryhmän mukaan vahvistettua palkkiota (10).
Jäsenvaltioiden on vahvistettava tupakkatuen lopullinen tuki kiloa kohden tupakkalajikkeittain tai lajikeryhmittäin 15 työpäivän kuluessa päivästä, jona kaikki asianomaisen sadon tupakka on toimitettu. Jos jäsenvaltiossa sovelletun tuen kokonaismäärä ylittää asetuksen (EY) N:o 1782/203 110 l artiklassa vahvistetun kansallisen enimmäismäärän, jota on mukautettu kyseisen asetuksen 110 m artiklan mukaisesti, jäsenvaltion on alennettava kullekin viljelijälle maksetun tuen määrää lineaarisesti.
171 c j artikla
Tukimäärän laskeminen
1. Viljelijöille maksettava tuki lasketaan ensimmäisen jalostajan haltuunottamien asianomaiseen lajikeryhmään kuuluvien, vaadittua vähimmäislaatua vastaavien tupakanlehtien painon perusteella.
2. Jos kosteuspitoisuus on korkeampi tai alhaisempi kuin liitteessä XXVIII kyseiselle lajikkeelle vahvistettu pitoisuus, painoa on mukautettava jokaiselta prosenttiyksikön suuruiselta poikkeamalta kyseisessä liitteessä vahvistettujen suurimpien sallittujen poikkeamien rajoissa.
3. Kosteuspitoisuuden määritysmenetelmät, näytteidenoton määrä ja tiheys sekä mukautetun painon laskentamenetelmä vahvistetaan liitteessä XXIX.
171 c k artikla
Toimitukset
1. Ylivoimaista estettä lukuun ottamatta viljelijän on toimitettava koko tuotantonsa ensimmäiselle jalostajalle viimeistään satovuotta seuraavan vuoden 30 päivänä huhtikuuta, tai viljelijä menettää tukioikeutensa. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa aikaisemman päivämäärän.
2. Tupakka on toimitettava joko suoraan paikkaan, jossa sen jalostus tapahtuu, tai jos jäsenvaltio antaa luvan, hyväksyttyyn ostokeskukseen. Näiden ostokeskusten on oltava toimivaltaisen valvontaviranomaisen hyväksymiä, ja niillä on oltava käytössään asianmukaiset laitteistot, punnitsemisvälineet ja tilat.
3. Jos jalostamatonta tupakkaa ei ole toimitettu 2 kohdassa tarkoitettuihin paikkoihin tai jos tupakkamääriä ostokeskuksesta jalostuslaitokseen kuljettavalla kuljettajalla ei ole kuljetuslupaa, tupakan vastaanottaneen ensimmäisen jalostajan on maksettava jäsenvaltiolle kyseisestä tupakkamäärästä maksettavaa tukea vastaava rahasumma. Tämä summa kirjataan Euroopan maatalouden tuki- ja ohjausrahaston (EMOTR) hyväksi.
171 c l artikla
Tuen maksaminen
Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on maksettava tuki viljelijälle tupakan toimittamisen todistavan toimivaltaisen valvontaviranomaisen antaman tarkastustodistuksen perusteella.
171 c m artikla
Ennakot
1. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 796/2004 10 artiklan 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat soveltaa viljelijöille myönnettävään tupakkatukeen ennakkojärjestelmää.
2. Viljelijät voivat jättää ennakkohakemuksen satovuoden 16 päivän syyskuuta jälkeen. Siihen on liitettävä seuraavat asiakirjat, paitsi jos jäsenvaltio on antanut muita säännöksiä siitä syystä, että sillä on jo mainitut asiakirjat hallussaan:
a)
jäljennös viljelysopimuksesta tai sen rekisterinumero;
b)
asianomaisen viljelijän kirjallinen ilmoitus tupakkamääristä, jotka hän pystyy toimittamaan kuluvan satovuoden aikana.
3. Ennakkomaksu, jonka enimmäismäärä on 50 prosenttia maksettavasta tuesta 171 c i artiklan mukaisesti vahvistetun tuen alustavan määrän perusteella määriteltynä, edellyttää sellaisen vakuuden asettamista, jonka suuruus on ennakkomaksu 15 prosentilla korotettuna.
Vakuus vapautetaan sen jälkeen, kun tuki on kokonaisuudessaan maksettu asetuksen (ETY) N:o 2220/85 19 artiklan mukaisesti.
4. Ennakko maksetaan satovuoden 16 päivästä lokakuuta alkaen 30 päivän kuluessa 2 kohdassa tarkoitetun hakemuksen ja 3 kohdassa tarkoitetun vakuuden asettamista koskevan todisteen esittämisestä.
Maksettu ennakko vähennetään 171 c l artiklan mukaisesti maksettavan tupakkatuen määrästä.
5. Jäsenvaltioiden on määriteltävä ennakkojen myöntämistä koskevat lisäehdot ja erityisesti määräaika hakemusten jättämiselle. Viljelijä ei voi jättää ennakkohakemusta, jos hän on jo aloittanut toimitukset.
171 c n artikla
Rajat ylittävä jalostus
1. Tuen tai ennakon suorittaa se jäsenvaltio, jonka alueella tupakka on tuotettu.
2. Kun tupakka jalostetaan muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella se on tuotettu, jalostusjäsenvaltion on tarvittavien tarkastusten jälkeen ilmoitettava tuottajajäsenvaltiolle kaikki tuen maksamiseksi tai vakuuden vapauttamiseksi tarvittavat tiedot.
171 c o artikla
Tiedonannot komissiolle
1. Jokaisen asianomaisen jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle viimeistään satovuoden 31 päivänä tammikuuta seuraavat tiedot:
a)
viljelysopimusten rekisteröinnistä vastaavien viranomaisten nimet ja osoitteet;
b)
hyväksyttyjen ensimmäisten jalostajien nimet ja osoitteet.
Komissio julkaisee viljelysopimusten rekisteröinnistä vastaavien viranomaisten ja hyväksyttyjen ensimmäisten jalostajien luettelon Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa.
2. Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle viipymättä tämän luvun soveltamiseksi toteutetuista kansallisista toimenpiteistä.
171 c p artikla
Siirtymätoimenpide
Tuottajalla, jonka tupakan tuotantokiintiöt on ostettu takaisin satovuosina 2002 ja 2003 asetuksen (ETY) N:o 2075/92 14 artiklan mukaisesti, on oikeus sitä satovuotta, jona hänen kiintiönsä ostettiin takaisin, seuraavien viiden perättäisen satovuoden aikana saada joka vuosi määrä, joka on tietty prosenttiosuus liitteessä XXX olevissa taulukoissa esitetystä satovuoden 2005 tuesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta myöhempiä muutoksia. Nämä määrät on maksettava vuosittain 31 päivään toukokuuta mennessä.
8)
Muutetaan 172 artikla seuraavasti:
a)
Lisätään 3 a ja 3 b kohta seuraavasti:
”3 a. Kumotaan asetus (EY) N:o 1591/2001. Sitä sovelletaan kuitenkin edelleen markkinointivuoteen 2005/2006.
3 b. Asetukset (ETY) N:o 85/93 ja (EY) N:o 2848/98 kumotaan 1 päivästä tammikuuta 2006. Niitä sovelletaan kuitenkin edelleen satovuoteen 2005.”
b)
Korvataan 4 kohta seuraavasti:
”4. Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen, asetusta (ETY) N:o 85/93 lukuun ottamatta.”
9)
Lisätään tämän asetuksen liitteenä oleva teksti liitteiksi XXIV-XXX.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2006 lukuun ottamatta 1 artiklan 4 kohtaa, jota sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2005.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 2005.