ДИРЕКТИВА 2009/10/ЕО НА КОМИСИЯТА
от 13 февруари 2009 година
за изменение на Директива 2008/84/ЕО за определяне на специфични критерии за чистота на хранителните добавки, различни от оцветителите и подсладителите
(текст от значение за ЕИП)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Директива 89/107/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно хранителните добавки, разрешени за влагане в храни, предназначени за консумация от човека (1), и по-специално член 3, параграф 3, буква а) от нея,
след консултации с Научния комитет по храните (НКХ) и Европейския орган по безопасност на храните (ЕОБХ),
като има предвид, че:
(1)
В Директива 2008/84/ЕО на Комисията от 27 август 2008 г. за определяне на специфични критерии за чистота на хранителните добавки, различни от оцветителите и подсладителите (2) се определят критериите за чистота, които се прилагат за добавките, упоменати в Директива 95/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 1995 г. относно добавките в храни, различни от оцветители и подсладители (3).
(2)
В становището си от 20 октомври 2006 г. (4) Европейският орган по безопасност на храните (наричан по-долу ЕОБХ) заключи, че по отношение на опазването на здравето, низинът, произведен посредством модифициран производствен процес чрез употреба на среда на базата на захар, е равностоен на този, произведен посредством традиционния процес, при който се използва среда на базата на мляко. На основание на посоченото становище, съществуващите спецификации за E 234 низин следва да бъдат изменени с цел да бъдат адаптирани определението и критериите за чистота, определени за тази добавка.
(3)
При производството на алгинова киселина, соли на алгината и естери на алгиновата киселина се използва формалдехид като консервант. Съобщено бе, че е възможно наличието, до 50 mg/kg, на остатъчен формалдехид в крайните желиращи добавки. По молба на Комисията, ЕОБХ оцени безопасността на употребата на формалдехид като консервант при производството и подготовката на хранителни добавки (5). В становището си от 30 ноември 2006 г. ЕОБХ заключи, че оцененото ниво на излагане на въздействие на желиращи добавки, които съдържат остатъчен формалдехид на ниво 50 mg/kg от добавка, не представлява заплаха за безопасността. В тази връзка съществуващите критерии за чистота на Е 400 алгинова киселина, Е 401 натриев алгинат, E 402 калиев алгинат, E 403 амониев алгинат, E 404 калциев алгинат и E 405 пропан-1,2-диол алгинат следва да бъдат изменени така, че максималното количество формалдехид да е определено на 50 mg/kg.
(4)
Понастоящем формалдехид не се използва при преработката на водорасли за производство на E 407 карагенан и E 407a обработени Eucheuma водорасли. Въпреки това той може да се появява по естествен начин в морски водорасли и вследствие на това да присъства като примес в крайния продукт. Следователно е целесъобразно да бъде определено максимално ниво на случайно наличие на гореспоменатото вещество в посочените хранителни добавки.
(5)
По силата на Директива 95/2/ЕО гумата гуар е разрешена за употреба като хранителна добавка в храни. По-специално тя се използва като сгъстител, емулгатор и стабилизатор. Комисията получи молба за употреба като хранителна добавка на частично деполимеризирана гума гуар, произведена от нативна гума гуар по един от трите производствени процеса, които се състоят в топлинна обработка, киселинна хидролиза или алкално окисляване. ЕОБХ направи оценка на безопасността на употребата на тази добавка и, в становището си от 4 юли 2007 г. (6), заключи че частично деполимеризираната гума гуар е доказано много сходна с нативната гума гуар по отношение на състава на крайния продукт. ЕОБХ заключи също, че употребата на частично деполимеризирана гума гуар като сгъстител, емулгатор или стабилизатор не представлява заплаха за безопасността. Въпреки това в същото становище ЕОБХ отправи препоръка спецификациите за Е 412 гума гуар да бъдат пригодени, с цел да отчетат завишеното ниво на соли и евентуалното наличие на нежелани вторични продукти вследствие на производствения процес. На основание на препоръките, издадени от ЕОБХ, спецификациите на гумата гуар следва да бъдат изменени.
(6)
Необходимо е да бъдат приети спецификации за E 504i магнезиев карбонат, разрешен за употреба като хранителна добавка в храни по силата на Директива 95/2/ЕО.
(7)
Данните, предоставени от Европейската асоциация на производителите и търговците на вар, показват, че производството на варови продукти от налични суровини не им позволява да отговарят на съществуващите критерии за чистота, определени за Е 526 калциев хидроксид и Е 529 калциев оксид, по отношение на нивото на магнезиеви и алкални соли. Като се вземе предвид, че магнезиевите соли не представляват риск за безопасността и спецификациите, както са определени в Codex Alimentarius (Кодекса за храните), подготвен от Съвместния ФАО/СЗО експертен комитет по хранителните добавки (наричан по-долу СЕКХД), е целесъобразно нивата на магнезиеви и калиеви соли за Е 526 калциев хидроксид и Е 529 калциев оксид да бъдат преизчислени до възможно най-ниските достижими стойности, които да са по-ниски или равни на нивата, определени от СЕКХД.
(8)
Освен това е необходимо да бъдат отчетени спецификациите по отношение на нивата на олово за Е 526 калциев хидроксид и Е 529 калциев оксид, както са определени в Codex Alimentarius (Кодекса за храните), изготвен от СЕКХД. Обаче поради естествено високото съдържание на оловна среда в суровината (калциев карбонат), добивана в някои държави-членки и от която се получават добавките, е трудно нивата на олово в посочените хранителни добавки да бъдат приведени в съответствие с горната граница на съдържание на олово, определена от СЕКХД. Следователно сегашното ниво на оловото следва да бъде намалено на най-ниския достижим праг.
(9)
По силата на Директива 95/2/ЕО E 901 пчелен восък е разрешен за употреба като хранителна добавка. В становище си от 27 ноември 2007 г. (7) ЕОБХ потвърждава безопасността на употребата на тази хранителна добавка. Въпреки това в становището се посочва, че наличието на олово следва да бъде ограничено до възможно най-ниското ниво. Отчитайки преработените спецификации на пчелния восък, както са определени в Codex Alimentarius (Кодекса за храните), изготвен от СЕКХД, е целесъобразно съществуващите критерии за чистота за E 901 пчелен восък да бъдат изменени с цел намаляване на максимално позволеното ниво на олово.
(10)
Високо рафинирани восъци, добивани от синтетична въглеводородна суровина (синтетични восъци) и от суровини на нефтена основа, бяха съвместно оценени от Научния комитет по храните (НКХ) (8) и на 22 септември 1995 г. бе публикувано становище относно минералните и синтетични въглеводороди. Според НКХ са налице достатъчно данни за определяне на единна ДДД (дневна допустима доза), която покрива двата вида восъци, т.е. восъците, получени от суровини на нефтена основа или от синтетични въглеводородни суровини. При определянето на критериите за чистота за E 905 микрокристален восък синтетичните въглеводородни восъци са пропуснати и не са включени в спецификациите. Комисията съответно счита за необходимо критериите за чистота за E 905 микрокристален восък да бъдат изменени, за да включват и восъци, получени от синтетични въглеводородни суровини.
(11)
Е 230 (бифенил) и Е 233 (тиабендазол) вече не са разрешени като хранителни добавки от законодателството на ЕС. Тези вещества бяха отстранени съответно с Директива 2003/114/ЕО и Директива 98/72/ЕО. Вследствие на това приложение I към Директива 2008/84/ЕО следва да бъда съответно актуализирано, а спецификациите за Е 230 и Е 233 следва да бъдат оттеглени.
(12)
Необходимо е да се вземат предвид спецификациите и техниките за анализ на добавките, както са определени в Codex Alimentarius (Кодекса за храните), подготвен от СЕКХД. По-специално, когато е уместно, специфичните критерии за чистота трябва да бъдат адаптирани, за да отразяват ограниченията за отделните тежки метали, които представляват интерес.
(13)
Директива 2008/84/ЕО следва да бъде съответно изменена.
(14)
Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Приложение I към Директива 2008/84/ЕО се изменя в съответствие с приложението към настоящата директива.
Член 2
1. Държавите-членки привеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 13 февруари 2010 г. Те незабавно представят на Комисията текста на разпоредбите.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или следва да бъдат придружени с такова позоваване при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки представят на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 3
Настоящата директива влиза сила на 20-ия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 13 февруари 2009 година.
KOMISSION DIREKTIIVI 2009/10/EY,
annettu 13 päivänä helmikuuta 2009,
elintarvikkeiden muiden lisäaineiden kuin väri- ja makeutusaineiden erityisistä puhtausvaatimuksista annetun direktiivin 2008/84/EY muuttamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon ihmisravinnoksi tarkoitetuissa elintarvikkeissa sallittuja lisäaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/107/ETY (1) ja erityisesti sen 3 artiklan 3 kohdan a alakohdan,
on kuullut elintarvikealan tiedekomiteaa sekä Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Elintarvikkeiden muiden lisäaineiden kuin väri- ja makeutusaineiden erityisistä puhtausvaatimuksista 27 päivänä elokuuta 2008 annetussa komission direktiivissä 2008/84/EY (2) vahvistetaan elintarvikkeiden muista lisäaineista kuin väri- ja makeutusaineista 20 päivänä helmikuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/2/EY (3) mainittuja lisäaineita koskevat puhtausvaatimukset.
(2)
Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen, jäljempänä ’EFSA’, päätteli 20 päivänä lokakuuta 2006 antamassaan lausunnossa (4), että nisiini, joka on tuotettu sokeripohjaista liuosta käyttävässä muutetussa tuotantoprosessissa, vastaa terveydensuojelullisesti alkuperäisessä maitopohjaista liuosta käyttävässä prosessissa tuotettua nisiiniä. Kyseisen lausunnon perusteella E 234 -lisäainetta koskevia nykyisiä spesifikaatioita olisi muutettava kyseiselle lisäaineelle vahvistetun määritelmän ja puhtausvaatimusten mukauttamiseksi.
(3)
Formaldehydiä käytetään säilöntäaineena algiinihapon, alginaatin suolojen ja algiinihapon estereiden valmistuksessa. On raportoitu, että lopullisissa hyytelöimisaineissa voi olla formaldehydijäämiä jopa 50 mg/kg. EFSA on komission pyynnöstä arvioinut formaldehydin käyttöturvallisuutta säilöntäaineena lisäaineiden valmistuksessa (5). EFSA päätteli 30 päivänä marraskuuta 2006 antamassaan lausunnossa, että hyytelöimisaineet, jotka sisältävät formaldehydijäämiä 50 mg/kg lisäainetta, eivät aiheuta turvallisuusriskejä. Siksi lisäaineiden E 400 Algiinihappo, E 401 Natriumalginaatti, E 402 Kaliumalginaatti, E 403 Ammoniumalginaatti, E 404 Kalsiumalginaatti ja E 405 Propyleeniglykolialginaatti nykyisiä puhtausvaatimuksia olisi muutettava siten, että formaldehydin enimmäismääräksi vahvistetaan 50 mg/kg.
(4)
Formaldehydiä ei nykyisin käytetä merilevien käsittelyssä lisäaineiden E 407 Karrageeni ja E 407a Käsitelty Eucheuma-levä tuotantoa varten. Sitä saattaa kuitenkin esiintyä luonnostaan merilevässä ja tätä kautta epäpuhtautena lopputuotteessa. Siksi on aiheellista vahvistaa enimmäismäärä edellä mainittujen aineiden satunnaiselle esiintymiselle kyseisissä elintarvikkeiden lisäaineissa.
(5)
Guarkumi on direktiivillä 95/2/EY sallittu elintarvikkeiden lisäaine. Sitä käytetään erityisesti sakeuttamis-, emulgointi- ja stabilointiaineena. Komissiolle toimitettiin hakemus, joka koski osittain depolymeroidun guarkumin käyttöä elintarvikkeiden lisäaineena; depolymeroitua guarkumia tuotetaan luonnon guarkumista lämpökäsittelyllä, happohydrolyysillä tai hapettamalla emäksisissä olosuhteissa. EFSA arvioi kyseisen lisäaineen käyttöturvallisuutta ja arvioi 4 päivänä heinäkuuta 2007 antamassaan lausunnossa (6), että osittain depolymeroitu guarkumi on lopputuotteen koostumuksen kannalta osoittautunut hyvin samankaltaiseksi kuin luonnon guarkumi. EFSA päätteli myös, että osittain depolymeroitu guarkumi ei aiheuta turvallisuusriskejä, kun sitä käytetään sakeuttamis-, emulgointi- tai stabilointiaineena. Samassa lausunnossa EFSA kuitenkin suosittelee, että lisäainetta E 412 Guarkumi koskevia spesifikaatioita olisi mukautettava siten, että niissä otetaan huomioon suolojen kasvanut määrä ja mahdollisten epätoivottujen sivutuotteiden esiintyminen, joka saattaa johtua tuotantoprosessista. EFSA:n antamien suositusten perusteella guarkumin spesifikaatioita olisi muutettava.
(6)
On tarpeen hyväksyä spesifikaatiot, jotka koskevat lisäainetta E 504 (i) Magnesiumkarbonaatti, joka on direktiivillä 95/2/EY sallittu elintarvikkeiden lisäaine.
(7)
European Lime Associationin toimittamien tietojen perusteella vaikuttaa siltä, että kun kalkkituotteita valmistetaan saatavissa olevista raaka-aineista, ne eivät noudata lisäaineille E 526 Kalsiumhydroksidi ja E 529 Kalsiumoksidi asetettuja nykyisiä puhtausvaatimuksia magnesiumin ja alkalimetallien suolojen osalta. Kun otetaan huomioon, että magnesiumsuolat eivät aiheuta terveysriskejä ja että spesifikaatiot, jotka on vahvistettu FAO:n ja WHO:n yhteisen elintarvikelisäaineita käsittelevän asiantuntijakomitean (Joint FAO/WHO Expert Committee on Food Additives), jäljempänä ’JECFA’, laatimassa Codex Alimentariuksessa, on aiheellista mukauttaa magnesium- ja alkalimetallien suolojen määrät lisäaineiden E 526 Kalsiumhydroksidi ja E 529 Kalsiumoksidi osalta alhaisimmille mahdollisille tasoille, jotka ovat alemmat tai yhtä suuret kuin JECFA:n vahvistamat tasot.
(8)
Lisäksi on aiheellista ottaa huomioon JECFA:n laatimassa Codex Alimentariuksessa lisäaineille E 526 Kalsiumhydroksidi ja E 529 Kalsiumoksidi vahvistetut lyijyn määrää koskevat spesifikaatiot. Koska joissakin jäsenvaltioissa uutettu raaka-aine (kalsiumkarbonaatti) sisältää luonnostaan suuren taustakuormituksen lyijyä ja koska kyseiset lisäaineet johdetaan kalsiumkarbonaatista, vaikuttaa hankalalta saattaa kyseisten elintarvikkeiden lisäaineiden sisältämät lyijymäärät yhdenmukaisiksi JECFA:n lyijylle asettamien enimmäismäärien kanssa. Siksi lyijyn määrää olisi vähennettävä nykyisestä alhaisimmalle saavutettavissa olevalle tasolle.
(9)
Lisäaine E 901 Mehiläisvaha on direktiivissä 95/2/EY sallittu elintarvikkeiden lisäaine. EFSA vahvisti 27 päivänä marraskuuta 2007 antamassaan lausunnossa (7) kyseisen elintarvikkeiden lisäaineen käyttöturvallisuuden. Lisäksi se kuitenkin totesi, että lyijyn määrä olisi rajoitettava alhaisimmalle mahdolliselle tasolle. Kun otetaan huomioon JECFA:n laatimassa Codex Alimentariuksessa mehiläisvahalle vahvistetut tarkistetut spesifikaatiot, on aiheellista mukauttaa lisäaineen E 901 Mehiläisvaha nykyisiä puhtausvaatimuksia, jotta lyijyn sallittua enimmäismäärää voidaan laskea.
(10)
Elintarvikealan tiedekomitea arvioi synteettisestä hiilivetypohjaisesta raaka-aineesta (synteettiset vahat) ja maaöljypohjaisesta raaka-aineesta saadut pitkälle puhdistetut vahat samalla kertaa ja antoi 22 päivänä syyskuuta 1995 lausunnon (8) mineraali- ja synteettisistä hiilivedyistä. Elintarvikealan tiedekomitea katsoi, että oli toimitettu riittävästi tietoa, jotta voitiin määrittää koko ryhmää koskeva ADI-arvo (hyväksyttävä päivittäinen enimmäissaanti), joka kattaa kummankin vahatyyppin eli sekä maaöljypohjaisesta että synteettisestä hiilivetypohjaisesta raaka-aineesta saadut vahat. Kun lisäainetta E 905 Mikrokiteinen vaha koskevat puhtausvaatimukset vahvistettiin, synteettiset hiilivetyvahat jätettiin pois eikä niitä sisällytetty spesifikaatioihin. Siksi komissio katsoo tarpeelliseksi muuttaa lisäainetta E 905 Mikrokiteinen vaha koskevia puhtausvaatimuksia siten, että ne kattavat myös synteettisistä hiilivetypohjaisista raaka-aineista saadut vahat.
(11)
Lisäaineet E 230 (bifenyyli) ja E 233 (tiabendatsoli) eivät ole enää EU:n lainsäädännön mukaan sallittuja elintarvikkeiden lisäaineina. Ne on poistettu direktiiveillä 2003/114/EY ja 98/72/EY. Direktiivin 2008/84/EY liitettä I olisi siksi päivitettävä, ja siitä olisi poistettava lisäaineiden E 230 ja E 233 spesifikaatiot.
(12)
On tarpeen ottaa huomioon lisäaineiden spesifikaatiot ja analyyttiset menetelmät, jotka on vahvistettu JECFA:n laatimassa Codex Alimentariuksessa. Puhtausvaatimukset on tarvittaessa mukautettava vastaamaan asianmukaisia yksittäisten raskasmetallien raja-arvoja.
(13)
Sen vuoksi direktiiviä 2008/84/EY olisi muutettava.
(14)
Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Muutetaan direktiivin 2008/84/EY liite I tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
2 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 13 päivänä helmikuuta 2010. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
3 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
4 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 13 päivänä helmikuuta 2009.