32006R1198
L 223/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1198/2006 НА СЪВЕТА
от 27 юли 2006 година
за Европейския фонд за рибарство
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 36 и 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
като взе предвид становището на Комитета на регионите (3),
като има предвид, че:
(1)
Развитието на риболовния флот на Общността трябва по-специално да се регулира съгласно решенията, които Съветът и Комисията са задължени да вземат по силата на глава II от Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 г. относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството (4).
(2)
Целта на общата политика в областта на рибарството следва да бъде осигуряване на устойчива експлоатация на живи водни ресурси и на аквакултура в контекста на устойчивото развитие, като се отчитат екологични, икономически и социални аспекти по един балансиран начин.
(3)
Обхватът на общата политика в областта на рибарството се разширява в посока опазване, управление и експлоатация на живи водни ресурси и аквакултура, в посока на преработката и пускането на пазара на рибни продукти и продукти на аквакултурата дотолкова, доколкото тези дейности се практикуват на територията на държавите-членки, във водите на Общността или от риболовни кораби на Общността или граждани на държавите-членки.
(4)
Съгласно член 33, параграф 2 от Договора трябва да се вземе предвид специфичното естество на дейностите, които възникват в резултат от социалната структура на сектора и от структурните и природни несъответствия между различните региони, заети в риболовни дейности.
(5)
Елементът устойчиво развитие от общата политика в областта на рибарството е интегриран в разпоредбите, управляващи структурните фондове, от 1993 г. Неговото изпълнение трябва да се извършва в контекста на устойчивото развитие чрез средствата на Европейския фонд за рибарство (наричан по-нататък ЕФР).
(6)
Тъй като принципната цел на настоящия регламент, именно да подпомага общата политика в областта на рибарството, не може да се постигне задоволително от държавите-членки при наличието на структурните проблеми, с които се сблъскват в развитието на сектор рибарство и при ограниченията върху финансовите ресурси на държавите-членки в един разширен Съюз, и следователно може да се постигне по-добре на ниво Общността, чрез осигуряване на многобюджетно финансиране, съсредоточено върху съответните приоритети, то Общността може да приеме мерки, в съответствие с принципа на субсидиарност, съдържащ се в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, определен в същия член, настоящият регламент не излиза извън рамките на необходимото за постигане на тази цел.
(7)
Общата политика в областта на рибарството и следователно ЕФР, трябва да включва приоритетите на Общността за устойчиво развитие, както са дефинирани в заключенията на Европейския съвет от Лисабон, от 23 и 24 март 2000 г. и Европейския съвет от Гьотеборг, от 15 и 16 юни 2001 г.
(8)
Изготвянето на програми следва да осигури координацията на ЕФР с останалите фондове, насочени към устойчивото развитие, както и със структурните фондове и другите фондове на Общността.
(9)
Дейността на ЕФР и операциите, които той подпомага финансово, следва да бъдат съвместими с останалите политики на Общността и да спазват цялото законодателство на Общността.
(10)
Действията на Общността следва да бъдат допълнение към действията, извършвани от държавите-членки или да внасят своя принос към тези действия. С оглед осигуряване на значителна добавена стойност трябва да се засили партньорството. Това партньорство, изцяло съобразено с националните разпоредби и практики на държавите-членки, засяга регионалните, местните и останалите публичноправни органи, а също и други компетентни органи, включително онези, отговорни за опазване на околната среда и за насърчаване равенството между половете, икономическите и социални партньори и други компетентни органи. Заинтересованите партньори трябва да бъдат включени в подготовката, изпълнението, мониторинга и оценката на помощта.
(11)
Съгласно член 274 от Договора държавите-членки трябва да си сътрудничат с Комисията, за да гарантират съответствие с принципите на доброто финансово управление. За тази цел настоящият регламент определя условията, позволяващи на Комисията да упражнява своите отговорности по изпълнението на общия бюджет на Европейския съюз.
(12)
Щом като дейностите на ЕФР трябва да бъдат ефективни и прозрачни, отговорностите на държавите-членки и на Общността следва да бъдат определени много точно. Тези отговорности се определят за всеки етап от програмирането, мониторинга, оценката и контрола. Без да се засягат правомощията, предоставени на Комисията, изпълнението и инспекцията на помощта трябва да бъде задължение главно на държавите-членки.
(13)
Членове 2 и 3 от Договора гарантират премахване на неравенството и поощряване на равенството между половете.
(14)
Комисията следва да направи индикативна разбивка на наличните средства, отпуснати за финансови задължения, с помощта на обективен и прозрачен метод, със значителна концентрация върху регионите, обхванати от цел „Сближаване“.
(15)
Средствата, налични в ЕФР, следва да се индексират на фиксиран курс за целите на програмирането им.
(16)
С цел засилване на насърчителния ефект на ресурсите от Общността чрез поощряване, доколкото е възможно, на прибягването до частни източници за финансиране и, за да се отчита по-добре доходността на операциите, формите за помощ от ЕФР трябва да се разнообразяват и размера на помощта да се диференцира с оглед подкрепа на интересите на Общността, като се насърчава използването на широк набор финансови ресурси и като се ограничава финансовия принос на ЕФР, чрез поощряване на подходящи форми за помощ.
(17)
За да се засили стратегическото съдържание на общата политика в областта на рибарството в синхрон с приоритетите на Общността за устойчиво развитие на рибарството и аквакултурата, всяка държава-членка, след консултации с Комисията, следва да приеме национален стратегически план по всички приложими аспекти на общата политика в областта на рибарството.
(18)
За да се отговори на необходимостта от опростяване и децентрализация, програмирането и финансовото управление следва да се извършва единствено на ниво оперативна програма и приоритетни оси, като се прекратят допълненията към програмата и рамките за помощ от Общността.
(19)
Системата за програмиране следва да се опрости. За тази цел дейностите на ЕФР следва да приемат формата на една-единствена оперативна програма за дадена държава-членка, съгласно нейната национална структура. Програмирането обхваща периода от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2013 г.
(20)
Приемането от страна на Съвета на многогодишните планове за възстановяване и плановете за управление, е абсолютен приоритет и те трябва да бъдат придружени от планове за приспособяване на риболовното усилие съгласно ЕФР.
(21)
Неподновяването на споразумение за рибарство между Общността и трета страна, или значителното съкращаване на възможностите за риболов съгласно международно или друго споразумение, трябва също да доведе до изготвяне на многогодишни планове за управление на риболовното усилие, насочени към приспособяване на риболовния флот на Общността към новата ситуация.
(22)
Следва също да се заложат и разпоредби за приспособяване на риболовното усилие във връзка с приемането на спешни мерки от държавите-членки или Комисията, както е предвидено в членове 7 и 8 от Регламент (ЕО) № 2371/2002.
(23)
Следва също да се заложат разпоредби за приспособяване на риболовното усилие във връзка с приемането на национални схеми за изваждане от експлоатация като част от задълженията, посочени в членове 11-16 от Регламент (ЕО) № 2371/2002.
(24)
Флотът на Общността следва да се преструктурира с цел адаптиране към наличните и достъпни ресурси.
(25)
Следва да се заложат разпоредби за помощи за инвестиции на борда, по-специално, за да се отговори на необходимостта за преструктуриране на риболовния флот на Общността чрез помощи за рибарите и корабособствениците за подмяна на двигатели с нови такива, със същата или по-малка мощност.
(26)
Освен това, трябва да се предвидят специфични разпоредби, адресирани към спецификата на дребномащабните крайбрежни риболовни стопанства.
(27)
За преструктурирането на риболовния флот на Общността са необходими социално-икономически придружаващи мерки.
(28)
Следва да се заложат подробни правила за отпускане на суми и финансова компенсация за рибари и собственици на риболовни кораби в случаите на временно преустановяване на риболовните дейности.
(29)
За сектора рибарство е жизнено важно да се постигне устойчив баланс между водните ресурси и тяхната експлоатация, като се отчита влиянието върху околната среда. Следователно следва да се приемат подходящи мерки не само за защита на хранителната верига, но също за аквакултурата и преработвателната промишленост.
(30)
Следва да се заложат подробни правила за отпускане на помощи за аквакултура, риболов във вътрешни водоеми, преработка и пускане на пазара на рибни продукти и продукти на аквакултурата, като същевременно се гарантира, че тези сектори ще запазят икономическа жизненост. За тази цел е необходимо да се определят ограничен брой приоритетни цели за помощи и да се фокусира върху структурната помощ за аквакултура, преработка и пускане на пазара на рибни продукти и продукти на аквакултурата за микро-, малки и средни предприятия, с приоритет за микро- и малките предприятия.
(31)
Мерките от общ интерес с по-широк обхват от мерките, които обикновено се предприемат от частните предприятия, също трябва да бъдат подпомагани от ЕФР.
(32)
Необходимо е да се предвидят съпътстващи мерки за общата политика в областта на рибарството, по-специално намаляване на нейното социално-икономическо влияние чрез прилагане на стратегии за местно развитие, насочени към устойчивото развитие на рибарските райони.
(33)
Като се отчита разнообразието на ситуациите и районите навсякъде в Общността, политиката за развитие на рибарските райони трябва да формира част от цялостен подход на базата на подходяща териториална стратегия, да бъде адаптирана в местния контекст, да бъде максимално децентрализирана, да дава преференции на участници на място, да бъде основана на подход отдолу-нагоре, да позволява малки операции и да осигурява значително участие на участници от частния сектор.
(34)
Чрез техническа помощ ЕФР следва да подпомага оценките, изследванията и обмена на опит с цел да улесни изпълнението на оперативната програма и да поощри иновационни подходи и практики за ясно и прозрачно изпълнение.
(35)
Изпълнението на операциите на ЕФР от държавите-членки чрез съвместно управление следва да осигури достатъчно гаранции относно подробностите и качеството на изпълнение, резултатите от операциите и тяхната оценка, доброто финансово управление и неговия надзор.
(36)
Ефективността и въздействието на операциите на ЕФР зависи също от подобрената и по-задълбочена оценка. Следва да се определят отговорностите на държавите-членки и Комисията в тази връзка и да се въведат разпоредби, които да осигурят надеждността на оценката.
(37)
В интерес на доброто работно партньорство и подходящото популяризиране на помощта от Общността, трябва да се осигури възможно най-широката информираност и популяризиране. Органите, осъществяващи управление на помощта следва да са отговорни за този аспект и за информиране на Комисията за взетите мерки.
(38)
Целесъобразно е да се установят горни граници за дял на публично финансиране за дадена операция.
(39)
Уместно е също да се установят горни граници за принос от ЕФР във връзка с общия публичен разход за приоритетна ос.
(40)
С цел да се гарантира ефикасното и правилно изпълнение, следва да се определят задълженията на държавите-членки във връзка със системите за управление и контрол, сертифицирането на разходите и предотвратяването, откриването и корекцията на нередностите и нарушенията на правото на Общността. По-специално, относно управлението и контрола е необходимо да се установят условията, посредством които държавите-членки гарантират, че такива системи съществуват и функционират задоволително.
(41)
Държавите-членки следва да приемат мерки, с които да гарантират правилното функциониране на системите за управление и контрол. За тази цел се посочват управляващ орган, сертифициращ орган и одитиращ орган за всяка оперативна програма и се определят техните отговорности. Тези отговорности следва да се отнасят преди всичко до доброто финансово изпълнение, организацията на оценката, сертифицирането на разходите, одита и съответствието с правото на Общността. Следва да се създаде разпоредба за редовни срещи между Комисията и заинтересованите национални органи, с цел да се контролират помощите.
(42)
Следва да се постави като условие, че мониторинговият комитет е орган, назначен от държавата-членка с цел осигуряване качеството на изпълнение на оперативната програма.
(43)
Показателите и отчетите за изпълнението са съществени за мониторинга и следва да бъдат по-добре дефинирани, за да отразяват надеждно напредъка и качеството на изпълнение на оперативната програма.
(44)
Без да се засягат съществуващите правомощия на Комисията относно финансовия контрол, следва да се засили сътрудничеството между държавите-членки и Комисията в тази област.
(45)
Правилата и процедурите, регулиращи задълженията и плащанията, следва да се опростят, за да се осигури постоянен паричен поток. Предварително финансиране от ЕФР в размер на 7 % би ускорило изпълнението на оперативната програма.
(46)
Освен прекратяване на плащанията, когато се открие сериозен недостатък в системите за управление и контрол, следва да има мерки, позволяващи на упълномощаващото лице чрез делегиране да прекъсне плащанията, щом са налице доказателства за съмнение за съществен недостатък в доброто действие на тези системи или мерки, позволяващи на Комисията да направи удръжки от плащанията, ако държавата-членка не е изпълнила всички останали мерки от корективния план за действие.
(47)
За да се осигури доброто управление на ресурсите на Общността, следва да се направят подобрения на прогнозирането и осъществяването на разходите. За тази цел държавите-членки следва редовно да изпращат на Комисията техните прогнози за използването на ресурсите на Общността и всякакви закъснения по финансовото изпълнение следва да водят да връщане на авансовите суми и автоматично отпадане на задълженията за плащане.
(48)
Процедурите за приключване следва да бъдат опростени и да предлагат възможността на онези държави-членки, които желаят това в съответствие с графика, който са избрали, да приключат частично тяхната оперативна програма по отношение на завършените операции. Следва да се предвиди подходящата рамка за такова приключване.
(49)
Мерките, необходими за изпълнение на настоящия регламент, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/EО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (5), съгласно процедурата за управление от член 4 от това решение. В някои случаи обаче, а също и с оглед ефективността, най-подходяща е консултативната процедура, предвидена в член 3 от това решение.
(50)
Следва да се определят подробни преходни разпоредби, които да позволят подготовката на ново програмиране непосредствено след влизането в сила на настоящия регламент и които да гарантират, че помощта към държавите-членки няма да бъде прекъсната поради предстоящото приемане на оперативната програма в съответствие с настоящия регламент,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ЦЕЛИ И ОБЩИ ПРАВИЛА НА ПОМОЩТА
ГЛАВА I
Обхват и дефиниции
Член 1
Обхват
Настоящият регламент създава Европейски фонд за рибарство (наричан по-долу „ЕФР“) и определя рамката за подкрепа от Общността, предназначена за устойчивото развитие на сектор рибарство, рибарските райони и риболова във вътрешни водоеми.
Член 2
Географски обхват
1. Мерките, предвидени в настоящия регламент, се прилагат за цялата територия на Общността.
2. Чрез дерогация от параграф 1, за помощта, предвидена в глава IV от дял IV, отнасяща се до устойчивото развитие на рибарските райони, държавите-членки избират допустимите райони на базата на критериите, определени в член 43, параграфи 3 и 4.
Член 3
Дефиниции
За целите на настоящия регламент се прилагат следните дефиниции:
а)
„сектор рибарство“: секторът от икономиката, който обхваща всички дейности за производство, преработка и пускане на пазара на рибни продукти и продукти на аквакултурата;
б)
„рибар“: всяко лице, занимаващо се с професионален риболов на борда на работещ риболовен кораб, признат от държавата-членка;
в)
„риболовен кораб“: всеки кораб по смисъла на член 3, буква в) от Регламент (ЕО) № 2371/2002;
г)
„аквакултура“: отглеждането или култивирането на водни организми с помощта на техники, предназначени да повишат продукцията на организмите над естествения капацитет в естествената им среда; организмите остават собственост на физическо или юридическо лице през етапа на отглеждане и култивиране, включително до прибирането на добива;
д)
„рибарски район“: район с морски или езерен бряг, или включващ изкуствени водоеми или речен естуар, обхващащ значителен брой лица, заети в сектор рибарство;
е)
„микро-, малко и средно предприятие“: микро-, малко и средно по размер предприятие, съгласно дефиницията в Препоръка 2003/361/EО на Комисията от 6 май 2003 г. относно дефиницията на микро-, малки и средни по размер предприятия (6);
ж)
„оперативна програма“: отделен документ, изготвен от държавата-членка и одобрен от Комисията, съдържащ съгласуван пакет от приоритетни оси, които да бъдат постигнати с помощта от ЕФР;
з)
„програмиране“: процесът на организация, вземане на решения и финансиране в няколко етапа, предназначен да изпълни на многогодишна база на съвместното действие на Общността и държавите-членки за постигане на приоритетните цели на ЕФР;
и)
„приоритетна ос“: един от приоритетите в дадена оперативна програма, съставен от група мерки, които са свързани и имат конкретни измерими цели;
й)
„мярка“: набор от операциите, насочени към изпълнение на дадена приоритетна ос;
к)
„операция“: проект, избран съгласно критериите, определени от мониторинговия комитет и изпълняван от един или повече бенефициери, позволяващ да се постигнат целите на приоритетната ос, към която се отнася;
л)
„бенефициер“: физическо или юридическо лице, което е крайния получател на публична помощ;
м)
„публичен разход“: всеки публичен принос към финансирането на операции, с произход от бюджета на държавата, на регионални или местни организации, на Европейските общности или всеки подобен разход. Всеки принос към финансирането на операции, с произход от бюджета на публичноправни организации или сдружения на един или повече регионални или местни органи или публичноправни организации, действащи в съответствие с Директива 2004/18/EО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (7), се счита за публичен принос;
н)
„цел Сближаване“: целта на действието за най-слабо развитите държави-членки и региони съгласно Регламент (ЕО) № 1083/2006 от 11 юли 2006 г. за определяне на общи разпоредби за Европейския регионален фонд, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (EO) № 1260/1999 (8);
о)
„цел Несближаване“: целта, обхващаща държавите-членки и региони, които не са допустими съгласно цел „Сближаване“, както е определена в точка н);
п)
„междинен орган“: всяка публичноправна или частноправна организация или служба, която действа под отговорността на управляващ или сертифициращ орган, или която изпълнява задълженията от името на такъв орган в партньорство с бенефициерите, изпълняващи операциите;
р)
„нередност“: всяко нарушение на разпоредба от законодателството на Общността, произтичащо от действие или бездействие на икономически оператор, което има или би имало ефекта на щета върху общия бюджет на Европейския съюз чрез натоварване на общия бюджет с неоправдан разход.
ГЛАВА II
Цели и мисии
Член 4
Цели
Помощта от ЕФР има за цел да:
а)
подпомага общата политика в областта на рибарството така че да осигури експлоатация на живите водни ресурси и да подпомага аквакултурата с цел осигуряване на икономическа, социална и екологична устойчивост;
б)
насърчава устойчивия баланс между ресурсите и риболовния капацитет на риболовния флот на Общността;
в)
насърчава устойчивото развитие на риболова във вътрешни водоеми;
г)
засилва конкурентноспособността на оперативните структури и развитието на икономически жизнените предприятия в сектор рибарство;
д)
поощрява защитата и увеличаването на екологичните и природни ресурси, свързани със сектор рибарство;
е)
окуражава устойчивото развитие и подобряването на качеството на живота в области с дейности в сектор рибарство;
ж)
насърчава равенството между половете в развитието на сектора рибарство и рибарските райони.
Член 5
Мисии
Помощта за сектора рибарство се осигурява от ЕФР. Мерките, изпълнени съгласно настоящия регламент, допринасят за постигането на общите цели, посочени в член 33 от Договора и целите, дефинирани като част от общата политика в областта на рибарството. Те съпътстват и допълват, когато е необходимо, останалите инструменти и политики на Общността.
ГЛАВА III
Принципи на подпомагане
Член 6
Допълнителност, съгласуваност и съответствие
1. ЕФР осигурява помощ, която допълва национални, регионални и местни действия, като интегрира в тях приоритетите на Общността.
2. Комисията и държавите-членки гарантират, че помощта от ЕФР е съгласувана с политиките, приоритетите и дейностите на Общността и е допълнителна към останалите финансови инструменти на Общността. Тази съгласуваност и допълнителност се посочват по-специално в оперативната програма.
3. Операциите, финансирани от ЕФР, съответстват на разпоредбите на Договора и на приетите въз основа на него актове.
4. Съгласно съответните им отговорности, Комисията и държавите-членки осигуряват координирането между помощта от ЕФР и от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), създаден от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета (9), Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), Европейския социален фонд (ЕСФ), Кохезионния фонд и от другите финансови инструменти на Общността.
5. Операциите, финансирани от ЕФР, не трябва да увеличават риболовното усилие.
Член 7
Държавни помощи
1. Без да се засягат разпоредбите на параграф 2 от настоящия член, членове 87, 88 и 89 от Договора се прилагат към помощи, отпуснати от държавите-членки на предприятия в сектора рибарство.
2. Членове 87, 88 и 89 от Договора не се прилагат към финансов принос от държави-членки за операции, съфинансирани от ЕФР и предвидени като част от дадена оперативна програма.
3. Национални разпоредби, установяващи публично финансиране извън разпоредбите на настоящия регламент относно финансови приноси като предвидените в параграф 2, се третират в своята съвкупност въз основа на параграф 1.
Член 8
Партньорство
1. Целите на ЕФР се изпълняват в рамките на тясно сътрудничество (наричано по-нататък „партньорство“) между Комисията и държавата-членка. Държавата-членка организира, в съответствие с действащите национални правила и практики, партньорство с органите и институциите, които тя определя, като например:
а)
компетентните регионални, местни и други публичноправни органи;
б)
икономическите и социални партньори;
в)
всяка друга подходяща организация.
2. Държавите-членки създават пространно и ефективно включване на всички подходящи организации, съгласно националните правила и практики, като отчитат необходимостта от насърчаване равенството между половете и устойчивото развитие чрез интегриране опазването на околната среда.
3. Партньорството се провежда при пълно съответствие със съответните институционални, правни и финансови правомощия на всяка категория партньори, както е определена в параграф 1.
4. Партньорството обхваща подготовката, изпълнението, мониторинга и оценката на оперативната програма. Държавите-членки включват всички подходящи партньори в различните етапи на програмирането в рамките на сроковете, заложени за всеки етап.
5. Всяка държава-членка организира обсъждане на националния стратегически план по реда и условията, които тя счита за най-подходящи.
Член 9
Пропорционалност
1. Изпълнението на оперативната програма е отговорност на държавата-членка. Тази отговорност се упражнява на подходящо териториално ниво в съответствие с институционалните разпоредби на всяка държава-членка и настоящия регламент.
2. Средствата, отпуснати от Комисията и държавите-членки, могат да бъдат изменяни според общата сума на публичните разходи, разпределени за оперативната програма. Тази промяна се прилага по-специално към средствата, използвани за оценката, контрола, и участието на Комисията в мониторинговия комитет, предвиден в член 63 и към годишните доклади по изпълнението на оперативните програми.
Член 10
Поделено управление
1. Бюджетът от Общността, разпределен за ЕФР, се изпълнява в рамките на поделено управление между държавите-членки и Комисията, в съответствие с член 53, параграф 1, буква б) от Регламент (EО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 г. относно финансовия регламент, прилаган към общия бюджет на Европейските общности (10), с изключение на техническата помощ по член 46, параграф 1 от настоящия регламент, която се осъществява от Комисията в рамките на пряко управление.
Принципът на добро финансово управление се прилага в съответствие с член 48, параграф 2 от Регламент (EО, Евратом) № 1605/2002.
2. Комисията упражнява своята отговорност за изпълнението на общия бюджет на Европейския съюз по следните начини:
а)
Комисията проверява съществуването и правилното функциониране на системите за управление и контрол в държавите-членки в съответствие с членове 70 и 73;
б)
Комисията прекъсва платежния срок или прекратява изцяло или частично плащанията съгласно членове 88 и 89, ако националните системи за управление и контрол се провалят, и прилага всякакви други необходими финансови мерки за корекция в съответствие с процедурите, описани в членове 98 и 99;
в)
Комисията проверява възстановяването на средствата от предварително финансиране и автоматично освобождава бюджетните задължения в съответствие с член 81, параграф 2, членове 90-94.
3. Към помощта от ЕФР се прилагат разпоредбите на дял II от втора част на Регламент (EО, Евратом) № 1605/2002.
Член 11
Равенство между половете
Държавите-членки и Комисията гарантират насърчаване на равенството между половете и интегрирането на перспективата за равнопоставеност по време на различните етапи на прилагане на ЕФР, включително проектиране, изпълнение, мониторинг и оценка.
Държавите-членки осигуряват насърчаване на операции за разширяване ролята на жените в сектор рибарство.
ГЛАВА IV
Финансова рамка
Член 12
Ресурси и концентрация
1. Ресурсите, налични за финансовите ангажименти на ЕФР за периода 2007-2013 г. са 3 849 милиона EUR по цени от 2004 г. в съответствие с годишната разбивка, показана в приложение I.
2. 0,8 % от ресурсите по параграф 1 се разпределят за технологична помощ за Комисията, както е посочено в член 46, параграф 1.
3. За целите на програмирането и последващото включване в общия бюджет на Европейския съюз, сумите по параграф 1 се индексират с 2 % за година.
4. Разбивката на бюджетните ресурси по параграф 1, които не са разпределени съгласно параграф 2 горе, е такава, че да се постигне съществена концентрация върху регионите, допустими по цел „Сближаване“.
Член 13
Максимално ниво на трансферите
1. С цел да допринесе за целите на адекватното концентриране на финансирането за сближаване върху най-слабо развитите региони и държави-членки и с цел намаляване несъответствията при отпускане на помощи на базата на глава от населението, максималното ниво на трансфер от фондовете по параграф 2 за всяка отделна държава-членка съгласно настоящия регламент е както следва:
-
за държави-членки, чийто среден БНД на глава от населението (изразен в PPS - стандарт на покупателна способност) за 2001-2003 г. е под 40 % от средния за ЕС-25: 3,7893 % от техния БВП
-
за държави-членки, чийто среден БНД на глава от населението (PPS) за 2001-2003 г. е равен на или над 40 % и под 50 % от средния за ЕС-25: 3,7135 % от техния БВП
-
за държави-членки, чийто среден БНД на глава от населението (PPS) за 2001-2003 г. е равен на или над 50 % и под 55 % от средния за ЕС-25: 3,6188 % от техния БВП
-
за държави-членки, чийто среден БНД на глава от населението (PPS) за 2001-2003 г. е равен на или над 55 % и под 60 % от средния за ЕС-25: 3,5240 % от техния БВП
-
за държави-членки, чийто среден БНД на глава от населението (PPS) за 2001-2003 г. е равен на или над 60 % и под 65 % от средния за ЕС-25: 3,4293 % от техния БВП
-
за държави-членки, чийто среден БНД на глава от населението (PPS) за 2001-2003 г. е равен на или над 65 % и под 70 % от средния за ЕС-25: 3,3346 % от техния БВП
-
за държави-членки, чийто среден БНД на глава от населението (PPS) за 2001-2003 г. е равен на или над 70 % и под 75 % от средния за ЕС-25: 3,2398 % от техния БВП
-
впоследствие максималното ниво на трансфер се намалява с 0,09 пункта от БВП за всяко нарастване с 5 пункта над средния БНД на глава от населението (PPS) за 2001-2003 г., сравнен със средния за ЕС-25.
2. Горните граници по параграф 1 включват общите годишни разпределения от ЕФР за всяка държава-членка съгласно настоящия регламент и от ЕФРР, ЕСФ и Кохезионния фонд съгласно Регламент (ЕО) № 1083/2006, включително приноса от ЕФРР за финансиране на трансграничното развитие на Европейския инструмент за съседство и партньорство и на Инструмента за предприсъединителна помощ, и от частта на ЕЗФРСР, която произтича от секция „Ориентиране“ на Европейски фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието.
3. Изчисленията на БВП от Комисията се базират на статистиката, публикувана през м. април 2005 г. Индивидуалните темпове на национален растеж на БВП за 2007-2013 г., както се предвидени от Комисията през м. април 2005 г., се прилагат за всяка държава-членка отделно.
Член 14
Финансово разпределение
Комисията прави годишна индикативна разбивка по държави-членки на средствата, отпуснати за посрещане на финансови задължения, налични за периода на програмиране 2007-2013 г., како отделя финансовия дял за цел „Сближаване“, използвайки следните обективни критерии:
а)
големината на сектор рибарство в държавата-членка,
б)
мащабът на преструктурирането, необходимо за риболовното усилие,
и
в)
нивото на трудова заетост в сектор рибарство,
като същевременно отчита всички специфични ситуации и нужди, както и отпуснати средства преди това.
ДЯЛ II
СТРАТЕГИЧЕСКИ ПОДХОД
ГЛАВА I
Национален стратегически план
Член 15
Национален стратегически план
1. Всяка държава-членка, след подходяща консултация с партньорите, приема национален стратегически план за сектор рибарство като цяло и го представя на Комисията най-късно в момента на представянето на оперативната програма.
Националният стратегически план е предмет на диалог между държавата-членка и Комисията.
2. Националният стратегически план съдържа, когато е приложимо за държавата-членка, обобщено описание на всички аспекти на общата политика в областта на рибарството и задава приоритетите, целите, предвижданите необходими публични финансови ресурси и крайните срокове за неговото изпълнение, с подчертано внимание към стратегията за:
а)
управлението и приспособяването на риболовния флот, и по-специално приспособяването на риболовното усилие и капацитет, с оглед развитието на рибните ресурси, насърчаването на природосъобразни риболовни методи и устойчиво развитие на риболовните дейности;
б)
устойчивото развитие на сектора аквакултура;
в)
устойчивото развитие на преработката и пускането на пазара на рибни продукти и продукти на аквакултурата;
г)
устойчивото развитие на риболова във вътрешните водоеми;
д)
устойчивото развитие на рибарските райони, включително критериите за определяне на приоритетните райони;
е)
конкурентноспособността на сектор рибарство, включително подобряване на неговата структура, организация и работна среда;
ж)
запазване на човешките ресурси в сектор рибарство, по-специално чрез подобряване на професионалните умения, осигуряване на устойчиво ниво на заетост и разширяване позицията и ролята на жените;
з)
защита и подобряване на околната водна среда, свързана със сектор рибарство.
3. В допълнение, националният стратегически план съдържа, когато е приложимо за държавата-членка, допълнителна информация за приоритетите, целите, предвижданите необходими публични финансови ресурси и крайните срокове за неговото изпълнение, с подчертано внимание към стратегията за:
а)
посрещане на изискванията за инспекция и контрол на риболовните дейности и набирането на данни и информация по общата политика в областта на рибарството;
б)
пласмента на рибни продукти и развитието на риболовните дейности извън водите на Общността.
ГЛАВА II
Последващи действия относно стратегиите
Член 16
Обсъждане на стратегиите
1. До 31 декември 2011 г. Комисията организира обсъждане с държавите-членки върху съдържанието и напредъка по изпълнението на националните стратегически планове, на базата на предоставената от държавите-членки писмена информация, с оглед насърчаване обмена на най-добра практика между държавите-членки.
2. Комисията информира Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите за изхода от обсъждането по параграф 1.
ДЯЛ III
ПРОГРАМИРАНЕ
ГЛАВА I
Общи разпоредби за ЕФР
Член 17
Изготвяне и одобрение на оперативната програма
1. Всяка държава-членка разработва оперативна програма за осъществяване на политиките и приоритетите, които ще бъдат съфинансирани от ЕФР. Оперативната програма е в пълно съответствие с националния стратегически план.
2. Дейностите на ЕФР се осъществяват под формата на една-единствена оперативна програма за всяка една държава-членка, в съответствие с нейната национална структура.
3. Държавата-членка изготвя своята оперативна програма след провеждането на подробни консултации с регионалните, местни, икономически и социални партньори в сектор рибарство, както и с всички останали подходящи организации, в съответствие с нейната национална структура и партньорството, предвидено по член 8.
4. Държавата-членка представя на Комисията предложение за оперативна програма, съдържащо всички компоненти по член 20, в необходимия срок, който да позволи приемането на предложението възможно най-бързо.
5. Комисията оценява предложената оперативна програма, за да реши дали тя допринася за постигането на целите по член 4, ръководните принципи, определени в член 19 и съответната част от националния стратегически план, като взема предвид оценката ex ante, предвидена по член 48.
Ако Комисията в срок от два месеца от получаването на предложената оперативна програма счете, че програмата не е в съответствие с целите, предвидени в член 4, ръководните принципи съгласно член 19 или съответната част от националния стратегически план, тя може да изиска от държавата-членка да предостави цялата необходима допълнителна информация, и ако е уместно, да адаптира съответно предложената програма.
6. След това държавата-членка представя своята оперативна програма на Комисията, която приема решение за одобряване на програмата в максимално кратки срокове, но не по-късно от четири месеца след нейното представяне.
Член 18
Продължителност и преразглеждане на програмата
1. Оперативната програма обхваща периода от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2013 г.
2. Оперативната програма може да бъде преразгледана в случай, че възникне сериозно затруднение при нейното изпълнение или са настъпили значими стратегически изменения, или от съображения за добро управление и ако е необходимо, може да бъде преработена за остатъка от периода по инициатива на държавата-членка или на Комисията, на базата на споразумение със съответната държава-членка, след одобрение от мониторинговия комитет, предвиден по член 63.
Преразглеждането взема под внимание по-специално междинната оценка, годишните доклади по изпълнението и годишните проучвания, предвидени съответно в член 49, член 67 и член 69, и значимите изменения в общата политика в областта на рибарството.
3. Комисията приема своето решение относно искането за преразглеждане на оперативната програма възможно най-бързо, но не по-късно от два месеца след представянето на искането от държавата-членка, при условие че съдържанието на преразгледаната оперативна програма е в съответствие с разпоредбите на член 20. Определят се подробни правила в съответствие с процедурата, предвидена в член в 101, параграф 3.
Член 19
Ръководни принципи за оперативната програма
При изготвянето на оперативната програма съгласно член 17 и при изпълнението на оперативната програма държавите-членки вземат предвид следните ръководни принципи:
а)
съгласуване с принципите на общата политика в областта на рибарството и националния стратегически план, с цел постигане по-специално на стабилен и траен баланс между риболовния капацитет и риболовните възможности;
б)
засилване на хармоничното, балансирано и устойчиво развитие на стопанските дейности, трудовата заетост и човешките ресурси, както и защитата и подобряването на околната среда;
в)
подходящо разпределение на наличните финансови ресурси по приоритетни оси и по-специално, когато е необходимо, подходящо ниво на финансиране за операциите съгласно глава I от дял IV (Приоритетна ос 1: мерки за приспособяване на риболовния флот на Общността);
г)
насърчаване на операции, допринасящи за изпълнението на Лисабонската стратегия;
Поощряват се операции, насочени към устойчиво ниво на трудова заетост в сектор рибарство, по-специално чрез повишаване качеството на работата, достъпа до професията за млади хора и въвеждането на иновации в сектора;
д)
насърчаване на операции, допринасящи за прилагането на Гьотеборгската стратегия и по-специално онези, които подобряват параметрите на околната среда в сектор рибарство;
Поощряват се операции, насочени към намаляване влиянието върху околната среда на дейностите в сектор рибарство и насърчаване на природосъобразни производствени методи;
е)
подобряване положението на човешките ресурси в сектор рибарство чрез операции, целящи повишаване и разнообразяване на професионалните умения, развитие на постоянно обучение и подобряване на работните условия и безопасността;
ж)
насърчаване на операции с висока добавена стойност, чрез развитието на иновационни технологии, които осигуряват високо качество и задоволяват нуждите на потребителите от рибни продукти и продукти на аквакултурата;
Поощряват се операции, насърчаващи прозрачността за потребителите на природосъобразни производствени методи;
з)
допринасящи за по-доброто снабдяване на пазара на Общността с рибни продукти и с продукти на аквакултурата и неговото устойчиво развитие;
и)
насърчаване, по време на различните етапи на изпълнение на оперативната програма, на баланса на заетостта на половете в сектора, чрез операции насочени по-специално към намаляване сегрегацията на половете на пазара на труда;
й)
насърчаване на интегрирано устойчиво развитие на рибарските райони, чрез подпомагане на присъщия им потенциал и подобряване качеството на живот;
к)
когато е приложимо, подобряване на институционалния и административен капацитет, целящ добро управление на общата политика в областта на рибарството и ефективно изпълнение на оперативната програма.
Член 20
Cъдържание на оперативната програма
1. Оперативната програма съдържа:
а)
синтезиран анализ на ситуацията в районите, допустими за помощ от гледна точка на силните и слаби страни;
б)
описание и обосновка на избраните приоритетни оси, имащи отношение към съответната част от националния стратегически план и ръководните принципи, посочени в член 19, както и на очакваното влияние, произтичащо от предварителната оценка, посочена в член 48;
в)
конкретни цели за всяка приоритетна ос. Тези цели се изразяват количествено, когато подлежат на количествено изражение, чрез ограничен брой показатели, отчитайки принципа на пропорционалност. Показателите трябва да правят възможно измерването на напредъка по отношение на базовата ситуация, както и ефективността на конкретните цели, заложени за всяка приоритетна ос;
г)
обобщено описание на основните мерки, предвидени за постигане на целите по приоритетната ос;
д)
информация за допълнителност към мерките по ЕЗФРСР, структурните фондове и Кохезионния фонд, когато е уместно;
е)
финансов план, съдържащ две таблици, всяка от които показва поотделно, когато е уместно, определените средства за областите на цел „Сближаване“ и цел „Несближаване“:
i)
таблица, с разбивка за всяка година на стойността на общата предвидена сума за финансиране от ЕФР;
ii)
таблица, определяща за целия програмен период и за всяка от приоритетните оси сумата, предвидена за финансиране от Общността, както и сумата на националното публично финансиране, процентното изражение на помощта от Европейския фонд за рибарство за всяка приоритетна ос и сумата, предвидена за техническа помощ;
ж)
разпоредбите за прилагане на оперативната програма, включително:
i)
посочване от държавата-членка на органите, предвидени в член 58;
ii)
описание на системите за оценка и мониторинг, както и състава на мониторинговия комитет по член 63;
iii)
информация относно компетентния орган, който получава плащанията, извършени от Комисията и органът или органите, отговорни за извършване на плащанията към бенефициерите;
iv)
дефиниране на процедурите за мобилизиране и циркулация на финансовите потоци, с цел да бъде осигурена тяхната прозрачност;
v)
елементите, насочени към осигуряване на информираност и популяризиране на оперативната програма, съгласно член 51;
vi)
описание на договорените между Комисията и държавата-членка процедури за обмен на компютъризирани данни, за да се отговори на изискванията за плащания, мониторинг и оценка, залегнали в настоящия регламент;
з)
информация по прилагането на член 8.
2. За всяка от приоритетните оси, предвидени в дял IV, държавата-членка определя в своята оперативна програма условията и процедурите за тяхното изпълнение. По-специално, програмата посочва ясно целта на всяка от планираните приоритетни оси.
ДЯЛ IV
ПРИОРИТЕТНИ ОСИ
ГЛАВА I
Приоритетна ос 1: мерки за приспособяване на риболовния флот на Общността
Член 21
Обхват
Помощта от ЕФР, насочена към приспособяването на риболовния флот на Общността се отнася до:
а)
публична помощ за корабособственици и рибари, засегнати от плановете за приспособяването на риболовното усилие, когато те са част от следното:
i)
планове за възстановяване на запасите съгласно член 5 от Регламент (EО) № 2371/2002;
ii)
неотложни мерки съгласно членове 7 и 8 от Регламент (EО) № 2371/2002;
iii)
неподновяване на риболовно споразумение между Общността и трета страна или чувствително намаляване на риболовните възможности в резултат на международни или други договорености;
iv)
планове за управление съгласно член 6 от Регламент (EО) № 2371/2002;
v)
мерки съгласно членове 9 и 10 от Регламент (EО) № 2371/2002;
vi)
национални схеми за изваждане от експлоатация на риболовни съдове от флота като част от задълженията, залегнали в членове 11-16 от Регламент (EО) № 2371/2002 относно приспособяването на капацитета на риболовния флот на Общността;
б)
публична помощ за временно прекратяване на риболовните дейности в съответствие с член 24, параграф 1, vii);
в)
инвестиции на борда на риболовните съдове и селективност в съответствие с член 25;
г)
публична помощ за дребномащабен крайбрежен риболов в съответствие с член 26;
д)
социално-икономическа компенсация за управлението на риболовния флот на Общността в съответствие с член 27;
е)
публична помощ в рамките на плановете за спасяване и преструктуриране в съответствие с насоките на Общността за държавна помощ за спасяване и преструктуриране на фирми, изпаднали в затруднение (11).
Член 22
Съдържание на плановете за приспособяване на риболовното усилие
1. Всяка държава-членка залага в своя национален стратегически план политиката си за приспособяване на риболовното усилие, с оглед изпълнение на задълженията, определени в член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2371/2002. Тя дава приоритетно финансиране на операциите по член 21, буква а) i).
2. Плановете за приспособяване на риболовното усилие може да включват всички подходящи мерки, предвидени в настоящата глава.
3. В случаите, предвидени в член 21 буква а) i), ii) и iv), плановете за приспособяване на риболовното усилие се приемат от държавите-членки в срок от шест месеца след датата на решението на Съвета или Комисията.
В случаите, предвидени в член 21, буква а) iii), държавите-членки приемат плановете за приспособяване на риболовното усилие за засегнатите риболовни съдове и рибари, в срок от шест месеца след датата на нотификацията от Комисията.
4. Всяка година, в годишните и окончателните си доклади по изпълнението съгласно член 67, държавите-членки съобщават постигнатите резултати от изпълнението на техните планове за приспособяване на риболовното усилие. Резултатите се измерват чрез използване на съответни показатели, зададени в оперативните програми.
Член 23
Публична помощ за окончателно преустановяване на риболовни дейности
1. ЕФР участва във финансиране на окончателно преустановяване на риболовни дейности от риболовни кораби, когато това преустановяване е част от плана за приспособяване, съгласно разпоредбите на член 21, буква а). Окончателното преустановяване на риболовни дейности от даден риболовен кораб съд може да се постигне само чрез:
а)
нарязване на риболовния кораб за скрап;
б)
пренасочването му под флага на друга държава-членка и регистрирането му в Общността за извършване на дейности, различни от риболова;
в)
пренасочването му за целите на създаването на изкуствени рифове. Държавите-членки гарантират, че подобни операции са предхождани от оценка за въздействието върху околната среда и, че допринасят за осъществяването на целите по член 38, параграф 2, буква а).
Публичната помощ за окончателно преустановяване на риболовни дейности, която се изплаща на корабособствениците, зависи от риболовния капацитет на кораба и, когато е уместно, от свързаното с него разрешение за риболов.
2. Окончателното преустановяване на риболовните дейности на риболовни съдове се програмира под формата на национални схеми за изваждане от експлоатация на риболовни съдове, като то не надвишава две години от датата на влизането им в сила.
3. С цел улесняване изпълнението на плановете за приспособяване на риболовното усилие, държавите-членки могат да организират публични търгове за набиране на оферти.
Държавите-членки залагат нивото на публичната помощ, като се ръководят от най-благоприятното съотношение стойност/печалба, определено на базата на обективни критерии като:
а)
цената на риболовния кораб, отчетена на националния пазар или неговата застрахователна стойност;
б)
оборота на риболовния кораб;
в)
възрастта на риболовния кораб и неговият тонаж в GT или мощността на двигателя в kW.
Член 24
Публична помощ за временно преустановяване на риболовни дейности
1. ЕФР може да участва във финансиране на мерки за временно преустановяване на риболовни дейности от рибари и корабособственици през периода 2007-2013 г. за максимален срок от:
i)
12 месеца, който може да се продължи най-много с още 12 месеца, в контекста на плановете за приспособяване на риболовното усилие по член 21, буква а) i);
ii)
три месеца, в случай на неотложни спасителни мерки на държавите-членки по член 8 от Регламент (ЕО) № 2371/2002, в контекста на плановете за приспособяване на риболовното усилие по член 21, буква а) ii);
iii)
шест месеца, в случай на неотложни мерки на Комисията, съгласно член 7 от Регламент (EО) № 2371/2002, в контекста на плановете за приспособяване на риболовното усилие по член 21, буква а)ii);
iv)
шест месеца, който може да се продължи най-много с още шест месеца, в контекста на плановете за приспособяване на риболовното усилие по член 21, буква а) iii);
v)
осем месеца, в контекста на плановете за приспособяване на риболовното усилие по член 21, буква а) iv) и на плановете за управление, приети на национално ниво в рамките на мерките на Общността по опазване и когато тези планове предвиждат постепенно намаляване на риболовното усилие;
vi)
три месеца, в контекста на плановете за спасяване и преструктуриране по член 21, буква е) за времето на подмяна на двигателите;
vii)
шест месеца, в случаите на природно бедствие, закриване на риболов по решение на държавите-членки поради здравни причини или други извънредни събития, които не са в резултат на мерките по опазване на ресурсите.
2. Финансовият принос на ЕФР за мерките по i)-vi) от параграф 1 за дадена държава-членка за целия период 2007-2013 г. не може да надхвърля по-високата стойност от следните две прагови величини: 1 милион EUR или 6 % от финансовата помощ от Общността, разпределена за сектора на съответната страна.
Въпреки това, тези прагови стойности могат да бъдат надвишени, в съответствие с процедурата по член 101, параграф 3.
3. Периодичното сезонно прекъсване на риболова не се взема предвид при отпускането на обезщетения или плащания по настоящия регламент.
Член 25
Инвестиции на борда на риболовните кораби и селективност
1. ЕФР може да участва във финансирането на оборудване и модернизация на риболовни кораби на възраст пет или повече години по условията на настоящия член и в съответствие с разпоредбите на глава III от Регламент (EО) 2371/2002.
2. Тези инвестиции може да се отнасят до подобряване безопасността на борда, работните условия, хигиената, качеството на продуктите, енергийната ефективност и селективността, при условие че не се увеличават риболовните възможности на корабите.
Не се отпуска помощ за строителство на риболовни кораби, нито за увеличаване на трюмовете.
3. ЕФР може да участва финансово за един брой подмяна на двигател за кораб, при условие че:
а)
за кораби съгласно дефиницията в член 26, параграф 1, новият двигател има същата или по-малка мощност от стария;
б)
за кораби до 24 метра дължина, различни от тези по точка а), новият двигател има най-малко 20 % по-ниска мощност от стария;
в)
за траулери с дължина повече от 24 метра, новият двигател има най-малко 20 % по-ниска мощност от стария, съдът е предмет на план за спасяване и преструктуриране съгласно член 21, буква е) и риболовния метод се подменя с такъв, който консумира по-малко гориво.
4. Намалението на мощността на двигателя съгласно параграф 3, букви б) и в) може да се постигне от група кораби за всяка от категориите кораби по букви б) и в) от този параграф.
5. Условията за изпълнение на операциите, предвидени по параграф 4, може да се заложат в съответствие с процедурата по член 101, параграф 3.
6. ЕФР може да допринася за финансирането на оборудване и модернизация:
а)
което създава условия уловите, чието обратното връщане вече не се разрешава, да се съхраняват на борда;
б)
като част от операции, обхващащи подготовката или изпробването на нови технически мерки за даден ограничен период, който ще се определи от Съвета или от Комисията;
в)
за намаляване въздействието на риболова върху видовете, които нямат търговско значение;
г)
за намаляване въздействието на риболова върху екосистемите и морското дъно;
д)
за защита на уловите и риболовните уреди от хищници, включително чрез промяна на материала на частите на риболовния уред, при условие че не се повишава риболовното усилие или не се уврежда селективността на риболовния уред и че са взети всички удачни мерки за избягване на физическото увреждане на хищниците.
7. ЕФР може да участва във финансиране на инвестиции за достигане селективността на риболовните уреди, включително до две на брой подмени на риболовни уреди за целия период 2007-2013 г., при условие че:
а)
съответният риболовен съд, който е засегнат от плана за приспособяване на риболовното усилие съгласно член 21, буква а) i), си променя риболовния метод и напуска съответния риболовен район, за да отиде в друг район, където състоянието на ресурсите позволява осъществяването на риболов,
или
б)
новият риболовен уред е по-селективен и отговаря на признатите критерии и практики за опазване на околната среда, които надхвърлят съществуващите регламентирани задължения в законодателството на Общността.
8. ЕФР може да участва във финансиране за първата подмяна на риболовен уред:
а)
с цел гарантиране на съответствие с новите технически изисквания за селективност по законодателството на Общността. Помощ може да се отпуска до датата, в който тези изисквания станат задължителни или по изключение за кратък период след тази дата, който може да се заложи във съответното законодателство на Общността;
б)
за намаляване въздействието на риболова върху видовете, които нямат търговско значение.
Член 26
Дребномащабен крайбрежен риболов
1. За целите на настоящия член „дребномащабен крайбрежен риболов“ означава риболов, осъществяван от риболовни съдове с габаритна дължина под 12 метра, които не са съоръжени с потопяем риболовен уред, като посочените в таблица 3 от приложение I към Регламент (EО) № 26/2004 на Комисията от 30 декември 2003 г. относно регистъра на риболовния флот на Общността (12).
2. Когато ЕФР отпуска финансиране за мерките съгласно член 25 в полза на дребномащабен крайбрежен риболов, нивото на частно финансиране, показано в група 2 от таблицата в приложение II, може да се намали с 20 процентни пункта.
3. ЕФР може да участва във финансиране на социално-икономическите мерки по член 27, в полза на дребномащабния крайбрежен риболов.
4. ЕФР може да участва в изплащане на премии на рибари и корабособственици, упражняващи дребномащабен крайбрежен риболов, с цел:
а)
подобряване управлението и контрола върху условията за достъп до определени риболовни райони;
б)
поощряване организацията на производствената, преработвателната и маркетинговата верига на рибните продукти;
в)
насърчаване на доброволни стъпки, насочени към намаляване на риболовното усилие и към опазване на ресурсите;
г)
насърчаване използването на технологични иновации (по-селективни риболовни техники, надхвърлящи регламентираните изисквания в законодателството на Общността или иновации за защита на риболовните уреди и уловите от хищници), които не повишават риболовното усилие;
д)
подобряване професионалните умения и обучение по безопасност.
Член 27
Социално-икономически компенсации за управлението на риболовния флот на Общността
1. ЕФР може да участва във финансиране на социално-икономически мерки, предлагани от държавите-членки за рибари, засегнати от усъвършенстването на риболова, които включват:
а)
диверсификацията на дейности, с оглед създаването на многостранна заетост за рибарите;
б)
повишаване на професионалните умения, по-специално за млади рибари;
в)
схеми за привличане на рибарите в дейности извън риболова;
г)
ранно напускане на риболовния сектор, включително ранно пенсиониране;
д)
невъзобновима компенсация за рибари, които са работили на борда на кораб най-малко дванадесет месеца като рибари, при условие че кораба на който са работили бенефициерите, е станал обект на окончателно преустановяване на риболовната дейност по смисъла на член 23. Тази компенсация се възстановява на базата на pro rata temporis, когато бенефициерите се завърнат на работа като рибари, за срок по-малко от една година след получаването ѝ.
2. ЕФР може да участва във финансирането на индивидуални премии за рибари под 40-годишна възраст, които могат да докажат, че през последните пет години са работили като рибари или имат еквивалентно професионално обучение и които придобиват за първи път частична или пълна собственост върху риболовен кораб с дължина под 24 метра, който кораб е оборудван и готов за риболов в морето и е на възраст между 5 и 30 години.
3. Премията не надвишава 15 % от стойността на придобиването на собствеността, нито надвишава сумата 50 000 EUR.
4. Условията, заложени в параграф 1, буква д) и параграф 2 могат да се променят в съответствие с процедурата по член 101, параграф 3.
ГЛАВА II
Приоритетна ос 2: аквакултура, риболов във вътрешни водоеми, преработка и пускане на пазара на рибни продукти и продукти на аквакултура
Член 28
Обхват на намеса в производството на аквакултура
1. Финансова помощ, насочена към производство на аквакултура, може се отпуска за следното:
а)
мерки за инвестиции в производството на аквакултура;
б)
мерки за водната околна среда;
в)
мерки за здравеопазване;
г)
мерки за здравето на животните.
2. Прехвърлянето на собственост върху бизнес не е допустимо за помощ от Общността.
3. Финансова помощ по параграф 1 може да допринася за обучение през целия живот.
4. За операциите, предвидени в членове 29, 31 и 32, реализирани с цел гарантиране на съответствие със стандартите от правото на Общността, касаещи околна среда, човешко здраве и здраве на животните, хигиена и благополучие на животните, финансова помощ може да се отпуска до датата, на която тези стандарти стават задължителни за предприятията.
5. Държавите-членки осигуряват адекватен механизъм за избягване на ефекти, спъващи производството, по-специално риск от създаване на мощности за свръхпроизводство или ефекти, влияещи неблагоприятно върху политиката за опазване на рибните ресурси.
6. За операциите, предвидени в приложение II към Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни операции върху околната среда (13), помощ се отпуска само при условие, че е предоставена информацията, която се изисква в приложение IV към поссчената директива.
Член 29
Meрки за инвестиции в производството на аквакултура
1. ЕФР може да подпомага инвестиции в изграждане, разширяване, оборудване и модернизация на производствени инсталации, по-специално с цел подобряване условията за работа, хигиената, човешкото здраве и здравето на животните и качеството на продукцията, намаляване на отрицателното въздействие или повишаване на положителните ефекти върху околната среда. Инвестициите допринасят за една или повече от следните цели:
а)
диверсификация, насочена към нови видове и производство на видове с благоприятни пазарни перспективи;
б)
прилагане на методи за аквакултурно производство, чувствително намаляващи отрицателното въздействие или повишаващи положителните ефекти върху околната среда в сравнение с обичайните практики в сектора аквакултура;
в)
помощ за традиционните дейности на аквакултурата, които са важни за запазването и развиването едновременно както на икономическите и социалните аспекти, така и на околната среда;
г)
помощ за закупуването на оборудване за предпазване на стопанствата от диви хищници;
д)
подобряване на условията на труд и безопасност на работещите в сектора аквакултура.
2. Инвестиционната помощ се ограничава до:
а)
микро-, малки и средни предприятия,
и
б)
предприятия, които не попадат в дефиницията на член 3, буква е), със състав по-малко от 750 души или с оборот под 200 милиона ЕUR.
3. Чрез дерогация от параграф 2, в най-отдалечените райони и в отдалечените гръцки острови, помощ може да се отпуска на всички предприятия.
4. Държавите-членки осигуряват приоритета на финансирането на микро- и малки предприятия.
Член 30
Мерки, свързани с водната околна среда
1. ЕФР може да подпомага предоставянето на компенсации за използването на методи за производство на аквакултура, допринасящи за защитата и подобряването на околната среда и съхраняването на природата.
2. Целта на помощта е да насърчава:
а)
форми на аквакултура, включващи опазването и подобряването на околната среда, природните ресурси, генетичното разнообразие и управлението на заобикалящия терен и характерните черти на зоните за аквакултура;
б)
участие в схемата на Общността по управление на околната среда и одитиране, създадена от Регламент (EО) № 761/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2001 г., позволяваща доброволно участие на организации в Схемата на Общността по управление на околната среда и одитиране (EMAS) (14);
в)
органичната аквакултура, по смисъла на Регламент (EИО) № 2092/91 на Съвета от 24 юни 1991 г. относно биологичното производство на земеделски продукти и неговото означаване върху земеделските продукти и храни (15);
г)
устойчивата аквакултура, съвместима със специфичните ограничения на околната среда, в резултат от определянето на регионите по НАТУРА 2000, в съответствие с Директива 92/43/ЕИО от 21 май 1992 г. за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (16).
3. За да получат компенсация по този член, бенефициерите трябва да се ангажират за период от минимум пет години да съблюдават изискванията за водната околна среда, които надхвърлят обичайното прилагане на добрата практика за аквакултура. За помощта, предвидена по параграф 2, буква а), изгодите за околната среда в резултат на тези ангажименти, трябва да бъдат демонстрирани в предварителна оценка, изготвена от компетентни органи, определени от държавата-членка.
4. Държавите-членки изчисляват компенсацията на базата на един или повече от следните критерии:
а)
инкасирана загуба на приход;
б)
допълнителна стойност, която може да е резултат от приложението на хидро-екологични методи;
в)
необходимост от осигуряване на финансова подкрепа за осъществяването на операцията;
г)
специфични загуби или инвестиционни стойности за производствени единици, разположени в или в близост до районите по НАТУРА 2000.
5. Еднократна компенсация се отпуска:
а)
по параграф 2, буква а), на базата на максимална сума за хектар от площта на предприятието, където се изпълняват хидро-екологичните ангажименти;
б)
по параграф 2, буква в), за максимум две години, по време на периода на преминаване на предприятието към органично производство;
в)
по параграф 2, буква г), за максимум две години след датата на решението за създаване на район по НАТУРА 2000 и само за аквакултурни предприятия, които са съществували преди това решение.
Член 31
Мерки за здравеопазване
ЕФР може да предоставя компенсации на фермери, производители на черупчести мекотели, за временно преустановяване на събирането на черупчестите мекотели, отглеждани във фермите. Компенсацията се отпуска, когато замърсяването от черупчестите мекотели, дължащо се на пролиферацията (цъфтежа) на произвеждащия токсини планктон или наличието на планктон, съдържащ биотоксини, с оглед целите на здравеопазването, налага преустановяване на събирането на организмите:
-
за повече от четири последователни месеца;
или
-
когато претърпените загуби в резултат от преустановяване на събирането възлизат на повече от 35 % от годишния оборот на съответния бизнес, изчислени на базата на средния годишен оборот за предходните три години.
Максималната продължителност за която се отпуска компенсацията, е 12 месеца по отношение на целия програмен период.
Член 32
Мерки по отношение здравето на животните
ЕФР може да подпомага финансирането на контрола и премахването на болести по аквакултурата, съгласно условията на Решение 90/424/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно разходите във ветеринарната област (17).
Член 33
Риболов във вътрешни водоеми
1. За целите на настоящия член „риболов във вътрешни водоеми“ означава риболов, извършван със стопанска цел от съдове, опериращи изключително във вътрешни водоеми или с други уреди, използвани за риболов под лед.
2. Финансовата помощ за риболов във вътрешни водоеми може да обхваща инвестиции за изграждане, разширяване, оборудване и модернизация на средствата за риболов във вътрешни водоеми, в посока подобряване на безопасността, условията на работа, хигиената и качеството на продукцията, човешкото здраве и здравето на животните, или за намаляване на отрицателното и засилване на благотворното въздействие върху околната среда.
Инвестиции на борда на кораба се финансират съгласно съответните разпоредби в член 25.
3. ЕФР може за подпомага пренасочването на кораби, действащи във вътрешни водоеми, към други дейности извън риболова. Националните органи предприемат подходящи мерки за да гарантират, че риболовните кораби, получили финансова помощ от ЕФР, по смисъла на тази параграф, няма да се завърнат към риболов.
4. Когато мерките за възстановяване на видове, появяващи се във вътрешни водоеми, са предвидени в правен акт на Общността, ЕФР може да отпусне помощ за мерки за временното прекратяване на риболовните дейности на рибари и съдове, действащи изключително във вътрешните водоеми. Помощта се ограничава до максимална обща продължителност от 12 месеца за съответните кораби за целия период на програмиране.
5. Прехвърлянето на собственост върху бизнес не е допустимо за помощ от Общността.
6. Без да се засягат разпоредбите на параграфи 3 и 4, окончателното или временно прекратяване на риболовни действия и построяването на съдове, действащи във вътрешни водоеми, не е допустимо за финансова помощ.
7. Не са допустими за финансова помощ инвестиции, които биха могли да застрашат равновесието между размера на флота и съответстващите налични рибни запаси.
8. Управляващият орган предприема всички мерки, необходими за да гарантира, че съдовете, получаващи финансова помощ от ЕФР по този член, продължават да оперират изключително във вътрешни водоеми.
Член 34
Инвестиции в преработката и пускането на пазара
1. ЕФР може да финансира инвестиции в преработката и пускането на пазара на рибни продукти и продукти на аквакултурата.
2. Прехвърлянето на собственост върху бизнес не е допустимо за финансова помощ от Общността.
3. ЕФР може да оказва също финансова подкрепа за обучение през целия живот.
4. Не са допустими за финансова помощ инвестиции, които са свързани с рибни продукти и продукти на аквакултурата, предназначени за употреба и преработени за цели, различни от човешка консумация, с изключение на инвестиции, предназначени изключително за третиране, преработка и пускане на пазара на отпадъци от рибни продукти и продукти на аквакултурата.
5. При осъществяване на операции за целите на гарантиране на съответствие със стандартите по правото на Общността, относно околната среда, човешкото здраве и здравето на животните, хигиената и благосъстоянието на животните, финансова помощ може да се предоставя до датата, на която стандартите ще станат задължителни за предприятията.
Член 35
Мерки в преработката и пускането на пазара, допустими за финансиране
1. ЕФР може да подпомага изграждане, разширяване, оборудване и модернизация на предприятия, когато се търси постигането по-специално на една или повече от следните цели:
а)
подобряване на работните условия;
б)
подобряване и мониторинг на здравеопазването и хигиенните условия или качеството на продуктите;
в)
производство на висококачествени продукти за пазарни ниши;
г)
намаляване на отрицателното въздействие върху околната среда;
д)
подобряване употребата на малко използвани видове, вторични продукти и отпадъци;
е)
производство или пускане на пазара на нови продукти, чрез прилагане на нови технологии или разработване на иновационни производствени методи;
ж)
пускане на пазара на продукти, с произход предимно от местни улови и аквакултура.
2. Инвестициите са насочени главно към насърчаване на устойчива заетост в сектор рибарство.
3. Инвестиционната помощ се ограничава до:
а)
микро-, малки и средни предприятия,
и
б)
предприятия, които не са обхванати от дефиницията в член 3, буква е), с численост на персонала по-малко от 750 души или с оборот, по-малък от 200 милиона EUR.
4. Чрез дерогация от параграф 3, в най-отдалечените райони и в отдалечените гръцки острови, помощ може да се отпуска на всички предприятия.
5. Държавите-членки гарантират, че се дава приоритет на микро- и малки предприятия.
6. Не се предоставя помощ от Общността за инвестиции, свързани с търговията на дребно.
ГЛАВА III
Приоритетна ос 3: мерки от общ интерес
Член 36
Приложно поле
1. ЕФР може да подпомага мерки от общ интерес, с по-широк обхват от мерките, обичайно предприемани от частни предприятия и които допринасят за постигането на целите на общата политика в областта на рибарството.
2. Tези мерки могат да се отнасят до:
а)
колективни дейности;
б)
защита и развитие на водната фауна и флора;
в)
риболовни пристанища, кейове за разтоварване и покрити лодкостоянки;
г)
разработване на нови пазари и рекламни кампании;
д)
пилотни проекти;
е)
изменения с цел пренасочване на риболовни съдове към други дейности.
Член 37
Колективни дейности
ЕФР може да подкрепя мерки от общ интерес, които се осъществяват с активната подкрепа на самите оператори или на организации, действащи от името на производителите или други организации, признати от държавата-членка и които имат за цел по-специално да:
а)
допринасят устойчиво за по-доброто управление или съхранение на ресурсите;
б)
насърчават селективни риболовни методи или уреди и намаляване на страничния улов;
в)
отстраняват изгубени риболовни уреди от морското дъно, с цел да се противодейства на така наречения „призрачен“ (нелегален) риболов;
г)
подобряват работните условия и безопасността;
д)
допринасят за прозрачността на пазарите на рибни продукти и продукти на аквакултурата, включително и за възможността за проследяване;
е)
подобряват качеството и безопасността на храните;
ж)
развиват, преструктурират или подобряват обектите за производството на аквакултура;
з)
инвестиции в оборудване за производство, преработка или пускане на пазара и инфраструктура, включително и третиране на отпадъци;
и)
усъвършенстване на професионалните умения или разработване на нови методи и средства за обучение;
й)
насърчават партньорството между учените и операторите в сектор рибарство;
к)
работа в мрежа и обмен на опит и добри практики между организациите, с цел създаване на равнопоставени възможности за мъжете и жените, и за останалите участници в сектора;
л)
допринасят за целите, заложени за дребномащабния крайбрежен риболов в член 26, параграф 4;
м)
подобряват управлението и контрола върху условията на достъп до риболовните райони, по-специално чрез изготвяне на местни планове за управление, одобрени от компетентните национални органи;
н)
създаването на организации на производителите, признати съгласно Регламент (ЕО) № 104/2000 на Съвета от 17 декември 1999 г. относно общата организация на пазарите на рибни продукти и продукти от аквакултури (18), тяхното преструктуриране и изпълнението на техните планове за подобряване на качеството;
о)
извършването на възможни проучвания, свързани с насърчаване на партньорството с трети държави в сектора рибарство.
Помощта по буква н) се отпуска за максимален период от три години след датата на признаване или след датата на решението за преструктуриране на организацията на производителите и намалява прогресивно през тези три години.
Член 38
Meрки, предназначени за закрила и развитие на водната фауна и флора
1. ЕФР може да подкрепя мерки от общ интерес, предназначени за закрила и развитието на водната фауна и флора, като същевременно се подобрява водната околна среда.
2. Tези мерки се отнасят до:
а)
изграждането или монтажа на стационарни или преносими съоръжения, предназначени за закрилата и развитието на водната фауна и флора,
или
б)
възстановяването на вътрешни водоеми, включително люпилни площадки и трасета за мигриращи видове,
или
в)
защитата и подобряването на околната среда в рамките на НАТУРА 2000, когато нейните райони пряко засягат риболовни дейности, с изключение на производствените разходи.
Прякото зарибяване не е допустимо за финансова помощ, освен ако изрично не е предвидено като консервационна мярка в правен акт на Общността.
3. Дейностите трябва да се осъществяват от публичноправни или полу-публичноправни организации, признати търговски организации или други организации, определени за тази цел от държавата-членка.
Член 39
Рибарски пристанища, кейове за разтоварване и покрити лодкостоянки
1. ЕФР може да подкрепя инвестиции в съществуващите публични или частни рибарски пристанища, в интерес на рибарите и производителите на аквакултура, които да ги използват за подобряване на предлаганите услуги.
ЕФР може също да подкрепя инвестиции за преструктуриране на кейовете за разтоварване и за подобряване на условията за рибата, разтоварвана от крайбрежните рибари в съществуващи кейове за разтоварване, указани от компетентните национални органи.
2. Инвестициите трябва да се отнасят по-специално до:
а)
подобряването на условията, при които рибните продукти и продуктите на аквакултурата се разтоварват, преработват, съхраняват в пристанищата и продават на тържищата за първа продажба;
б)
осигуряването на горива, лед, вода и електричество;
в)
оборудване за поддръжка и ремонт на риболовни съдове;
г)
изграждане, модернизация и разширяване на кейове, подобряващи безопасността по време на разтоварване или товарене;
д)
компютъризирано управление на риболовните дейности;
е)
подобряване на безопасността и работните условия;
ж)
складирането и третирането на отпадъците;
з)
мерки за намаляване на количествата съпътстващи улови, подлежащи на връщане в морето.
3. С цел подобряване безопасността на рибарите, ЕФР може да подкрепя също инвестиции, свързани с безопасността, за изграждането или модернизацията на малки риболовни пристанища и лодкостоянки.
Член 40
Разработване на нови пазари и рекламни кампании
1. ЕФР може да подкрепя мерки от общ интерес, предназначени за изпълнението на политика за повишаване на качеството и стойността, за разработване на нови пазари или организирането на рекламни кампании за рибни продукти и продукти на аквакултурата.
2. Операциите не трябва да бъдат насочени към търговски марки или да указват конкретни страни или географски райони, освен в случаите на продукти, признати по условията на Регламент (ЕО) № 510/2006 от 20 март 2006 г. относно закрилата на географски указания и наименованията за произход на земеделски продукти и храни (19).
3. Мерките следва да се отнасят по-специално до:
а)
провеждане на регионални, национални или транснационални рекламни кампании за рибни продукти и продукти на аквакултурата;
б)
пазарен пласмент на свръхпроизвеждани или слабо експлоатирани видове, които обичайно се изхвърлят или, за които няма търговски интерес;
в)
прилагането на политика за качеството спрямо рибни продукти и продукти на аквакултурата;
г)
насърчаване продажбата на продукти, получени чрез използването на методи с ниско ниво на въздействие върху околната среда;
д)
насърчаване продажбата на продукти, признати съгласно условията на Регламент (ЕО) № 510/2006;
е)
сертифициране на качеството, включително изготвяне на етикети и сертифициране на продукти, отгледани или уловени с помощта на природосъобразни производствени методи;
ж)
кампании за подобряване престижа на рибни продукти и продукти на аквакултурата, както и престижа на самия сектор рибарство;
з)
извършване на пазарни проучвания.
Член 41
Пилотни проекти
1. ЕФР може да подкрепя пилотни проекти, включително експериментална употреба на по-селективни риболовни техники, насочени към придобиване и разпространяване на нови технически умения и осъществявани от стопански субект, призната търговска асоциация или друга компетентна организация, определена за целта от държавата-членка, в партньорство с научна или техническа организация.
2. Пилотните проекти, предвидени в параграф 1, могат да:
а)
изпитват в условия, близки до реалните в производствения сектор, техническата или икономическата приложимост на дадена иновационна технология, с цел придобиване и разпространяване на технически или икономически познания за изпитваната технология;
б)
дават възможност за провеждане на тестове на планове за управление и планове за разпределение на риболовното усилие, включително ако е необходимо, определяне на зони, забранени за риболов, с цел оценяване на биологичните и финансови последствия, както и за експериментално зарибяване;
в)
разработват и изпитват методи за подобряване селективността на риболовните уреди, за намаляване на страничния улов, намаляване на подлежащите на връщане в морето съпътстващи улови или въздействието върху околната среда, по-специално върху морското дъно;
г)
изпитват алтернативни видове технически похвати при управлението на риболова.
Един пилотен проект винаги включва подходящо научно продължение, с цел да се получат значими резултати.
3. Резултатите от пилотните проекти, финансирани по параграф 1, се публикуват в технически доклади, достъпни за обществото.
Член 42
Изменения с цел пренасочване на риболовни съдове
ЕФР може да подкрепя модификацията на риболовни съдове, с цел тяхното пренасочване под флага на държава-членка и регистриране в Общността за целите на обучение или извършване на проучвания в сектор рибарство, или за други дейности извън сферата на риболова. Тези операции са ограничени до публичноправни или полу- публичноправни организации.
ГЛАВА IV
Приоритетна ос 4: устойчиво развитие на рибарските райони
Член 43
Обхват на помощта
1. ЕФР може да осигурява помощ, в допълнение към останалите инструменти на Общността, за устойчиво развитие и подобряване качеството на живота в рибарските райони, допустими за финансиране като част от една обща стратегия, която има за цел да подкрепя осъществяването на целите на общата политика в областта на рибарството, като взема предвид по-специално нейните социално-икономически последици.
2. Мерките за устойчиво развитие на рибарските райони са насочени към:
а)
поддържане на икономически и социален просперитет на тези райони и създаване на добавена стойност към рибните и продукти на аквакултурата;
б)
поддържане и развиване на заетост в рибарските райони, чрез помощ за диверсификация или икономическо и социално преструктуриране на районите, срещащи социално-икономически затруднения в резултат от промените в сектор рибарство;
в)
подобряване качеството на крайбрежната околна среда;
г)
насърчаване националното и международно сътрудничество между рибарските райони.
3. Даден рибарски район, избран за финансова помощ, е ограничен по размер и като общо правило по-малък от ниво 3 по NUTS от общата класификация на териториалните единици за статистически цели по смисъла на Регламент (ЕО) № 1059/2003 от 26 май 2003 г. на Европейския парламент и на Съвета за установяване на обща класификация на териториалните единици за статистически цели (NUTS) (20). Районът трябва да бъде достатъчно тясно обвързан в географски, икономически и социален аспект.
4. Финансовата помощ трябва да има за цел приоритетно райони с:
а)
ниска гъстота на населението,
или
б)
западащи риболовни дейности,
или
в)
малки рибарски общности.
5. Държавата-членка информира Комисията относно избраните за финансиране по тази приоритетна ос райони и включва тази информация в предстоящия годишен доклад по изпълнението съгласно член 67.
Член 44
Мерки, допустими за финансиране
1. Помощ за устойчиво развитие на рибарските райони може да се отпуска за:
а)
засилване конкурентноспособността на рибарските райони;
б)
преструктуриране и пренасочване на икономическите дейности, по-специално чрез насърчаване на екотуризма, при условие че тези дейности не водят към повишаване на риболовното усилие;
в)
диверсификация на дейности чрез насърчаване на многостранна заетост за рибарите, чрез създаване на допълнителна заетост извън сектор рибарство;
г)
създаване на добавена стойност към продуктите на рибарството;
д)
подкрепа за инфраструктура и услуги, свързани с малките рибарски стопанства и туризма, в полза на малки рибарски общности;
е)
защита на околната среда в рибарски райони, с цел запазване на тяхната привлекателност, обновяване и развитие на крайбрежните селца с рибарски дейности, и съхраняване и развиване на националното природно и архитектурно наследство;
ж)
възстановяване на производствения потенциал в сектор рибарство, когато е засегнат от природни бедствия или промишлени аварии;
з)
насърчаване на междурегионално и международно сътрудничество между групи от рибарски райони, предимно чрез свързване в мрежа и разпространяване на добри практики;
и)
придобиване на умения и улесняване подготовката и изпълнението на регионалната стратегия за развитие;
й)
принос към текущите разходи на групите.
2. ЕФР може също да финансира, в размер до максимум 15 % от съответната приоритетна ос, мерки като насърчаване и подобряване на професионалните умения, професионално приспособяване и достъп до работни места, особено в полза на жените, при условие че тези мерки са неразделна част от стратегията за устойчиво развитие и че те имат пряка връзка с мерките, описани в параграф 1.
3. Помощта, отпусната по параграф 1, може да включва мерки, предвидени в глави I, II и III, с изключение на мерките, предвидени в членове 23 и 24. Когато помощта се отпуска за операции, съответстващи на тези мерки, се прилагат съответните условия и размера на финансовото участие за операция, определени съответно в глави I, II и III и приложение II.
4. Бенефициерите на помощи съгласно букви б) и в) от параграф 1 и съгласно параграф 2 следва да бъдат или работници в сектор рибарство или лица със занятие, свързано със сектора.
5. Текущите разходи за групите, като общо правило, не може да надвишават 10 % от общия бюджет, предоставен на рибарския район. Чрез дерогация, държавите-членки могат да вземат решение да надвишат този праг, за всеки конкретен случай, и то по-специално ако групите не могат да бъдат създадени на основата на съществуващи организации с опит.
6. Ако дадена мярка по настоящия член е допустима също и за помощ по друг финансов инструмент на Общността, държавата-членка трябва ясно да посочи при разработването на оперативната си програма, дали финансирането е от ЕФР или от друг финансов инструмент на Общността.
Член 45
Участие в устойчивото развитие на рибарските райони
1. Мерките за подпомагане устойчивото развитие на рибарски райони се прилагат на определена територия от местни единици или групи (групата), представляващи публичноправни или частни партньори от различните местни социални и икономически сектори и в съответствие с принципа на пропорционалност, с адекватен административен и финансов капацитет за управление на помощта и гарантиране успешното приключване на операциите. Когато е възможно, групата трябва да се базира на съществуващи организации с опит.
2. Групата предлага и осъществява интегрирана местна стратегия за развитие, основана на подхода „отдолу нагоре“, в съгласие с управляващия орган.
3. Територията, която една група покрива, следва да бъде тясно обвързана и да има достатъчна критична маса по отношение на човешки, финансов и икономически ресурс, за да осигури жизненост на местната стратегия за развитие.
4. Операциите по местната стратегия за развитие се избират от групата и съответстват на мерките, предвидени в член 44. По-голямата част от операциите се ръководят от частния сектор.
5. Държавите-членки или регионите, в зависимост от специфичното естество на тяхната институционална структура, могат да насърчават работата в мрежа, насочена към разпространение на информация и по-специално обмена на най-добри практики.
ГЛАВА V
Приоритетна ос 5: техническа помощ
Член 46
Teхническа помощ
1. По инициатива на и/или от името на Комисията, в размер на максимум 0,8 % от размера на годишните разпределени средства, ЕФР може да финансира мерките за подготовка, мониторинг, административна и техническа поддръжка, оценка и одит, необходими за прилагането на настоящия регламент.
Тези мерки се осъществяват в съответствие с член 53, параграф 2 от Регламент (EО, Евратом) № 1605/2002 и всички други подходящи разпоредби на този регламент и правилата за изпълнението му, приложими към тази форма на изпълнение на общия бюджет на Европейския съюз.
Тези мерки включват:
а)
оценки, експертни доклади, статистика и проучвания, включително и тези от общ характер, свързани с работата на ЕФР;
б)
мерки, насочени към партньорите, бенефициерите на финансовата помощ от ЕФР и широката общественост, включително информационни мерки;
в)
мерки за разпространение на информация, свързване в мрежа, повишаване на съзнанието, насърчаване сътрудничеството и обмена на опит в Общността;
г)
инсталиране, опериране и свързване в мрежа от компютъризирани системи за управление, мониторинг, инспекция и оценка;
д)
подобрения в методите за оценка и обмен на информация за практиките в тази област;
е)
създаване на транснационални мрежи и мрежи в Общността, от участници в устойчивото развитие на рибарските райони, с цел насърчаване обмена на опит и добри практики, стимулиращи и осъществяващи междурегионално и международно сътрудничество и разпространението на информация.
2. По инициатива на държавата-членка, ЕФР може да финансира дейности по оперативната програма, свързани с подготовката, управлението, мониторинга, оценката, популяризирането, контрола и одита на помощта по оперативната програма, както и работата в мрежа, в размер до 5 % oт общата сума. По изключение, при надлежно обосновани обстоятелства, този праг може да бъде надминат.
3. По инициатива на държавата-членка, ЕФР може също да финансира дейности по оперативната програма, свързани с подобряването на административния капацитет на държавата-членка, всички райони на която са допустими по цел „Сближаване“.
4. Видовете техническа помощ, предвидени в параграф 1, се приемат в съответствие с процедурата, зададена в член 101, параграф 2.
ДЯЛ V
EФЕКТИВНОСТ И ПОПУЛЯРИЗИРАНЕ НА ПОМОЩТА
ГЛАВА I
Оценка на оперативните програми
Член 47
Общи разпоредби
1. Оперативната програма е предмет на ex ante, interim и ex post оценки, съгласно разпоредбите на членове 48, 49 и 50.
Оценките имат за цел да подобрят качеството и ефективността на помощта от ЕФР, както и самото изпълнение на оперативната програма. Те оценяват също така влиянието по отношение на ръководните принципи, зададени в член 19, върху съответната част от националните стратегически планове и специфичните проблеми, засягащи държавите-членки, като отчитат необходимостта от устойчиво развитие на сектор рибарство и въздействието върху околната среда.
2. Ефективността на помощта от ЕФР се оценява на основа на следните критерии:
а)
цялостно въздействие на ЕФР върху целите, зададени в член 4;
б)
въздействието на приоритетните оси, включени в оперативната програма.
3. Оценките, предвидени в първа алинея от параграф 1 се извършват на отговорност на държавата-членка или на Комисията, както е уместно, в съответствие с принципа на пропорционалност и в партньорство с Комисията и държавата-членка.
4. Държавите-членки осигуряват необходимия човешки и финансов ресурс за извършване на оценките, организират произвеждането и набирането на необходимите данни и използват различните видове информация, получена от мониторинговата система.
5. Методите и стандартите за оценка, които ще се прилагат, се установяват в съответствие с процедурата по член 101, параграф 3.
6. Оценката се извършва от оценители, независими от органите по член 58. Резултатите се публикуват, освен ако органът, отговорен за изготвянето на оценката, представи изрично възражение в съответствие с разпоредбите на Регламент (EО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (21)
7. Дейностите по оценките се финансират от бюджета за техническа помощ на оперативната програма, ако те се извършват на отговорност на държавата-членка, и от бюджета за техническа помощ на Комисията, ако те се извършват на нейна отговорност.
Член 48
Еx ante оценка
1. Ex ante оценката има за цел да осигури съгласуваност между ръководните принципи, зададени в член 19, съответната част от националния стратегически план и оперативната програма, а също така да оптимизира разпределението на бюджетните ресурси на оперативната програма и да подобри качеството на програмиране.
2. Държавите-членки извършат ex ante оценка на ниво оперативна програма, съгласно принципа на пропорционалност и в съответствие с методите и стандартите за оценка, дефинирани съгласно процедурата по член 47, параграф 5.
3. Държавите-членки представят ex ante оценката най-късно с предаването на оперативната програма.
Член 49
Междинна оценка
1. Междинната оценка има за цел да изследва ефективността на цялата или на част от оперативната програма, с оглед нейното пренастройване за подобряване на качеството на помощта и нейното прилагане.
2. Междинните оценки за оперативната програма се извършват в съответствие с принципа на пропорционалност, на базата на списък, който позволява да се вземат предвид необходимите данни, за да се организира стратегическото обсъждане по член 16.
3. Междинните оценки се организират на отговорност на държавите-членки и по инициатива на управляващите комитети чрез консултация с Комисията, съгласно методите и стандартите за оценка, които се определят в съответствие с процедурата по член 47, параграф 5. Междинните оценки се изпращат до мониторинговия комитет на оперативната програма и до Комисията.
Член 50
Еx post оценка
1. Еx post оценката изследва степента на оползотворяване на ресурсите, ефективността и ефикасността на оперативната програма и нейното въздействие по отношение на общите цели, заложени в член 4 и ръководните принципи, заложени в член 19. Тя определя факторите, които допринасят за успеха или провала на изпълнението на оперативната програма, включително от гледна точка на устойчивост и добри практики.
2. Еx post оценката се извършва по инициатива и на отговорност на Комисията, при консултация с държавата-членка и управляващия орган, които набират информацията, необходима за нейното извършване.
3. Еx post оценка трябва да бъде завършена не по-късно от 31 декември 2015 г.
ГЛАВА II
Информация и популяризиране
Член 51
Информация и популяризиране
1. Държавите-членки предоставят информация и популяризират оперативната програма, на операциите и на приноса на Общността. Информацията се адресира до широката общественост. Тя има за цел да подчертае ролята на Общността и да осигури прозрачност за помощта от ЕФР.
2. Управляващият орган за оперативната програма носи отговорност за нейното популяризиране, както следва:
а)
той информира потенциалните бенефициери, организациите, участващи в сектор рибарство, професионалните организации, икономическите и социални партньори, организациите, съдействащи за равенство на половете и заинтересованите неправителствени организации, включително организации по опазване на околната среда, относно възможностите, предлагани от програмата, както и относно правилата и методите, управляващи достъпа до финансиране;
б)
той информира бенефициерите за сумата на финансовия принос на Общността;
в)
той информира широката общественост за ролята на Общността в оперативната програма и за резултатите от това.
3. Държавите-членки нотифицират всяка година Комисията за инициативите, предприети за целите на настоящия член, в рамките на годишните и на окончателните доклади по изпълнението, предвидени в член 67.
ДЯЛ VI
ФИНАНСОВ ПРИНОС ОТ ЕФР
ГЛАВА I
Принос от ЕФР
Член 52
Интензитет на публичната помощ
Максималният интензитет на публичната помощ е показан в таблицата в приложение II.
Член 53
Принос от ЕФР
1. Решението на Комисията за приемане на оперативната програма, фиксира максималния процент и максималната сума на приноса от ЕФР, отделно за цел „Сближаване“ и цел „Несближаване“ за всяка приоритетна ос.
2. Приносът от ЕФР се изчислява по отношение на общите публични разходи.
3. Приносът от ЕФР се установява за приоритетна ос. Приносът от ЕФР е предмет на следните горни граници:
а)
75 % от общите публични разходи, съфинансирани от ЕФР в региони, допустими по цел „Сближаване“, предмет на разпоредбите на параграфи 7, 8 и 9.
б)
50 % от общите публични разходи, съфинансирани в региони, които не са допустими по цел „Сближаване“, предмет на разпоредбите на параграфи 7, 8 и 9.
Въпреки това, държавите-членки могат в оперативната си програма да прилагат единен процент за регион на ниво мерки.
4. Минималният принос от ЕФР за приоритетна ос е 20 % от общите публични разходи.
5. Минималната сума, която ЕФР отпуска за операция, е 5 % от общите публични разходи, разпределени за операцията.
6. Общата сума, която ЕФР отпуска за операция, не надвишава 95 % от общите публични разходи, разпределени за помощ на операцията.
7. Когато операциите, финансирани от ЕФР, попадат под действието на член 24 или 27, където тези операции формират част от плана за приспособяване на риболовното усилие по член 21, буква а) i), или попадат под действието на член 26, параграф 3 или 4, горната граница на приноса от ЕФР за приоритетна ос 1 се увеличава с до 10 процентни пункта в регионите, допустими съгласно цел „Сближаване“ и с до 15 процентни пункта за регионите, които не са допустими съгласно цел „Сближаване“.
Това увеличение е пропорционално на съотношението на общите разходи за операциите съгласно алинея 1, към общите разходи за приоритетна ос 1.
8. Когато операциите, финансирани от ЕФР, попадат под действието на член 23, горната граница на приноса от ЕФР за приоритетна ос 1 се увеличава с до 10 процентни пункта в регионите, допустими съгласно цел „Сближаване“ и с до 25 процентни пункта за регионите, които не са допустими съгласно цел „Сближаване“.
Това увеличение е пропорционално на съотношението на общите разходи за операциите съгласно алинея 1, към общите разходи за приоритетна ос 1.
9. Когато операциите, финансирани от ЕФР, са за отдалечените гръцки острови, които са в неизгодно положение поради отдалечеността си, и за най-отдалечените райони, границата на приноса от ЕФР за всяка приоритетна ос се увеличава с до 10 % в регионите, допустими съгласно цел „Сближаване“ и с до 35 % за регионите, които не са допустими съгласно цел „Сближаване“.
За всяка приоритетна ос това увеличение е пропорционално на съотношението на общите разходи за операциите съгласно алинея 1, към общите разходи в рамките на приоритетната ос.
10. Мерките за техническата помощ, изпълнени по инициатива на Комисията или от нейно име, се финансират от ЕФР на 100 %.
Член 54
Финансиране от един източник
Разходите, съфинансирани от ЕФР, не получават помощ от друг финансов инструмент на Общността.
Член 55
Допустимост на разходите
1. Разходите са допустими за финансиране от ЕФР, ако те действително са били платени от бенефициерите между датата на изпращане на оперативната програма до Комисията или от 1 януари 2007 г., в зависимост от това коя дата е по-ранна, и 31 декември 2015 г. Съфинансираните операции не трябва да са завършени преди началната дата за допустимост.
2. Чрез дерогация от параграф 1, когато има приноси в натура, амортизационните разходи и режийните могат да се считат като разходи, платени от бенефициерите за изпълнение на операциите, при следните условия:
а)
правилата за допустимост, определени в параграф 4, предвиждат допустимост на такива разходи;
б)
сумата на разходите се доказва чрез счетоводни документи, имащи доказателствена стойност, еквивалентна на фактури;
в)
в случая на приноси в натура, съфинансирането от ЕФР не превишава общите допустими разходи с изключение на стойността на тези приноси.
3. Разходите са допустими за принос от ЕФР само когато са направени за операции, за които е взето решение от управляващия орган в съответствие с критериите, предварително определени от мониторинговия комитет.
Нови разходи, добавени в момента на ревизия на оперативна програма по член 18, са допустими от датата на изпращане на искането за ревизия на оперативната програма до Комисията.
4. Правилата за допустимост на разходите се определят на национално ниво и са предмет на изключенията, предвидени в настоящия регламент. Те обхващат изцяло публичните разходи, декларирани в оперативната програма.
5. Следните разходи не са допустими за принос от ЕФР:
а)
ДДС, освен невъзстановим ДДС, когато той действително и окончателно е поет от бенефициер, различен от лицата, които не подлежат на облагане с данък съгласно от член 4, параграф 5, първа алинея от Шестата директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота - обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (22);
б)
лихва по заем, без да се засягат разпоредбите на параграф 8;
в)
покупката на земя, чиято стойност е по-голяма от 10 % от общите допустими разходи за съответната операция;
г)
жилище.
6. Параграфи 1, 3 и 4 не засягат разпоредбите на член 46, параграф 1.
7. Що се отнася до операции, които не генерират разходи за бенефициера, то разходите, допустими за принос от ЕФР, са публичната помощ, платена на бенефициера.
8. Въпреки параграф 5, буква б), приносът от ЕФР може да бъде във форма, различна от неподлежаща на плащане пряка помощ. Подробни правила се определят в съответствие с процедурата по член 101, параграф 3.
Член 56
Продължителност на операциите
1. Държавата-членка или управляващият орган гарантира, че дадена операция запазва приноса от ЕФР, само ако тази операция, в рамките на пет години от датата на решението за финансиране, взето от компетентните национални органи или от управляващия орган, не претърпи значителна промяна, която:
а)
засяга естеството или условията за изпълнение на операцията или дава на дадено търговско дружество или публичноправна организация незаконно преимущество;
или
б)
произтича или от промяна на собствеността върху дадена позиция от инфраструктурата, или от прекратяване или преместване на производствена дейност.
2. Управляващият орган информира Комисията в годишните и окончателния доклади за изпълнението по член 67 за всяка такава промяна съгласно параграф 1.
3. Неправомерно платени суми се възстановяват в съответствие с дял VIII, глави II и III.
4. Държавите-членки и Комисията гарантират, че предприятия, които в момента са или преди са били предмет на процедурата по възстановяване съгласно параграф 3, в резултат на прехвърляне на производствена дейност в рамките на държава-членка или към друга държава-членка, не могат да се възползват от финансиране от ЕФР.
ДЯЛ VII
УПРАВЛЕНИЕ, МОНИТОРИНГ И КОНТРОЛ
ГЛАВА I
Системи за управление и контрол
Член 57
Общи принципи на системите за управление и контрол
1. Системите за управление и контрол на оперативни програми, установени от държавите-членки, осигуряват:
а)
определяне функциите на органите, занимаващи се с управление и контрол, и разпределението на функциите в рамките на всеки орган;
б)
съответствие с принципа на разделяне на функциите между и в рамките на тези органи;
в)
процедури за осигуряване правилността и редовността на разходите, декларирани в оперативната програма;
г)
надеждни системи за счетоводство, мониторинг и финансово отчитане в компютъризирана форма;
д)
система за докладване и мониторинг, при която отговорният орган възлага изпълнението на задачите на друг орган;
е)
разпоредби за проверка функционирането на системите;
ж)
системи и процедури, които осигуряват адекватно проследяване на одита;
з)
процедури за докладване и мониторинг на нередности и за възстановяване на неправомерно изплатените суми.
2. Мерките, определени в букви д) и е), са пропорционални на общата сума на публичните разходи, разпределени за съответната оперативна програма.
Член 58
Определяне на компетентни органи
1. За оперативната програма държавата-членка посочва следните органи:
а)
управляващ орган, който да ръководи оперативната програма;
б)
сертифициращ орган, който да сертифицира декларациите за разходите и исканията за плащане, преди да бъдат изпратени на Комисията;
в)
одитиращ орган за оперативната програма, функционално независим от управляващия и сертифициращия органи, който е отговорен за потвърждаване ефективното функциониране на системата за управление и контрол.
2. Държавата-членка може да определи един или повече междинни органи, които да извършват някои или всички задачи на управляващия или сертифициращ органи, като отговорността се поема от съответния орган.
3. Държавата-членка определя правилата, регулиращи нейните отношения с органите по параграф 1 и техните отношения с Комисията.
4. Предмет на член 57, параграф 1, буква б), някои или всички органи по параграф 1 могат да бъдат част от един и същи орган.
Член 59
Функции на управляващия орган
Управляващият орган на оперативната програма е отговорен за управлението и изпълнението на оперативната програма съгласно принципа на добро финансово управление и по-специално за:
а)
да се гарантира, че операциите са избрани за финансиране в съответствие с критериите, приложими към оперативната програма и че те съответстват, за целия период на изпълнение, на приложимите национални разпоредби и разпоредбите на Общността;
б)
проверка на доставката на съфинансирани продукти и услуги, и проверка на това, че разходите, декларирани от бенефициерите, действително са извършени и съответстват на националните разпоредби и разпоредбите на Общността; проверките на място на индивидуални операции може да се извършват само върху части от операцията в съответствие с подробните правила, които трябва да бъдат приети от Комисията съгласно процедурата по член 101, параграф 3;
в)
да се гарантира, че съществува система за записване и съхранение в компютъризирана форма на счетоводните отчети за всяка операция по оперативната програма и, че се събират данни за изпълнението, необходими за финансовото управление, мониторинг, проверки, одити и оценка;
г)
да се гарантира, че бенефициерите и другите организации, включени в изпълнението на операциите, поддържат или отделна счетоводна система, или подходящ счетоводен код за всички сделки, отнасящи се до операцията, без ущърб на националните счетоводни разпоредби;
д)
да се гарантира, че оценките на оперативни програми по членове 48 и 49 се извършват в съответствие с член 47;
е)
установяване на процедури, които гарантират, че всички документи относно разходите и одитите, необходими за подходящо проследяване на одитите, са изготвени и извършени в съответствие с изискванията на член 87;
ж)
осигуряване на това, че сертифициращият и одитиращия органи получават цялата необходима информация за процедурите и проверките, извършени по отношение на разходите за целите на сертификацията и одита съответно;
з)
направляване работата на мониторинговия комитет и осигуряването му с документите, необходими за качествено изпълнение на оперативната програма, чийто мониторинг следва да извършва в светлината на нейните конкретни цели;
и)
изготвяне и след одобрение от мониторинговия комитет, изпращане до Комисията на годишните доклади и окончателния доклад за изпълнението;
й)
осигуряване спазването на изискванията за информираност и популяризиране, определени в член 51.
Член 60
Функции на сертифициращия орган
Сертифициращият орган на една оперативна програма е отговорен по-специално за:
а)
изготвяне и изпращане до Комисията на сертифицирани отчети за разходи и искания за плащане;
б)
сертифициране, че:
i)
отчетът за разходите е точен, изготвен чрез надеждни счетоводни системи и се основава на проверими съпровождащи документи,
ii)
декларираните разходи са в съответствие с приложимите национални разпоредби и разпоредбите на Общността, и са извършен по операциите, избрани за финансиране съгласно критериите, приложими към програмата и съответстващи на националните разпоредби и разпоредбите на Общността;
в)
уверяване, че получената информация за процедурите и проверките, извършени относно разходите, посочени в отчетите за разходи, представлява адекватна база за сертифициране;
г)
отчитане, за целите на сертификацията, на резултатите от всички одити, извършени от или в рамките на отговорностите на одитиращия орган;
д)
поддържане на счетоводните отчети за разходи в компютъризирана форма, които се декларират пред Комисията;
е)
водене на отчет на сумите, подлежащи на възстановяване и на отказаните суми в резултат на отказ на цялото или част от финансирането на операцията. Суми, възстановени преди приключването на оперативната програма, които трябва да бъдат върнати в общия бюджет на Европейския съюз след финансови корекции, извършени в съответствие с член 97, се приспадат от следващия отчет за разходите.
Член 61
Функции на одитиращия орган
1. Одитиращият орган на оперативна програма е отговорен по-специално за:
а)
да се гарантира, че одитите се извършват за проверка на ефективното функциониране на системата за управление и контрол на оперативната програма;
б)
да се гарантира, че одитите на операциите се извършват на базата на подходяща част от операцията, за проверка на декларираните разходи;
в)
представяне пред Комисията, в срок от 9 месеца след одобрението на оперативната програма, на стратегия за одита, обхващаща органите, които ще извършват одитите по букви а) и б), метода който ще се използва, метода за одит върху част от операциите и индикативното планиране на одитите, с цел да осигури, че основните органи са одитирани и че одитите са разпределени равномерно за целия период на програмиране;
г)
да се гарантира, че управляващия и сертифициращия органи получават цялата необходима информация за извършените одити и контрол;
д)
до 31 декември всяка година от 2008 до 2015 г.:
i)
представя на Комисията годишен доклад за контрола, посочващ заключенията от одитите, извършени през предходния 12-месечен период, приключващ на 30 юни на съответната година, в съответствие със стратегията за одит от оперативната програма и докладващ за всички недостатъци, открити в системите за управление и контрол на програмата. Първият доклад, който трябва да бъде представен до 31 декември 2008 г., обхваща периода от 1 януари 2007 г. до 30 юни 2008 г. Информацията за одитите, извършени в периода след 1 юли 2015 г., се включва в окончателния доклад за контрола, който придружава декларацията за приключване съгласно буква е);
ii)
изготвя становище, на базата на извършения контрол и одити съгласно своите отговорности, относно това дали системата за управление и контрол функционира ефективно, за да гарантира, че отчетите за разходи представени пред Комисията, са верни, а също и за да гарантира впоследствие, че сделките за които са направени тези разходи, са законни и редовни;
iii)
представя, когато е приложимо съгласно член 85, декларация за частично приключване, оценяваща законността и редовността на съответните разходи;
е)
представяне пред Комисията най-късно до 31 март 2017 г., декларация за приключване, оценяваща валидността на заявленията за плащане на балансовия остатък, и легалността и редовността на сделките, включени в окончателния отчет за разходи, придружена от окончателния доклад за контрола.
2. Одитиращият орган осигурява, че работата по одитите се извършва съгласно международно приетите стандарти за одит.
3. Когато одитите и контрола по параграф 1, букви а) и б) се извършват от орган, различен от одитиращия, то одитиращият орган гарантира такива органи да имат необходимата функционална независимост.
4. Комисията изпраща своите забележки по стратегията за одит, представена съгласно параграф 1, буква в) не по-късно от 3 месеца след нейното получаване. Ако в рамките на този период не се изпратят никакви забележки, стратегията за одит се счита за приета.
ГЛАВА II
Мониторинг
Член 62
Принципи на мониторинг
1. Мониторингът се състои от преглед на правилното изпълнение на оперативната програма.
2. Мониторингът се извършва на първа инстанция от мониторинговият комитет и управляващия орган.
3. Комисията участва в мониторинга чрез участието си в мониторинговия комитет и в годишния преглед на оперативната програма, който включва по-специално анализ на годишните доклади по изпълнението и контрола.
4. Размяната на данни между Комисията и държавите-членки за тази цел се извършва по електронен път, съгласно правилата за прилагане по член 102.
Член 63
Мониторингов комитет
Държавата-членка учредява мониторингов комитет за оперативната програма, като го съгласува с управляващия орган, след консултация с партньорите съгласно член 8. Мониторинговият комитет се учредява в рамките на три месеца от датата, на която държавата-членка е нотифицирана за решението за одобрение на оперативната програма.
Мониторинговият комитет изготвя своя устав съгласно институционалната, правна и финансова рамка на съответната държава-членка и приема устава, като го съгласува с управляващия орган, с цел да упражнява своите задачи в съответствие с настоящия регламент.
Член 64
Състав
1. Мониторинговият комитет се председателства от представител на държавата-членка или на управляващия орган.
Неговият състав се решава от държавата-членка в съответствие с член 8, параграф 1 и се съгласува с управляващия орган.
2. По своя собствена инициатива, представител на Комисията участва в работата на мониторинговия комитет в качеството си на консултант.
Член 65
Задачи
Мониторинговият комитет се уверява в ефективността и качеството на изпълнение на оперативната програма в съответствие със следните разпоредби:
а)
той разглежда и одобрява критериите за избор на операциите, финансирани в рамките на шест месеца след одобрението на оперативната програма и одобрява всяка поправка на тези критерии в съответствие с нуждите на програмирането;
б)
той периодично преразглежда постигнатия напредък за постигането на конкретните цели на оперативната програма на базата на документите, представени от управляващия орган;
в)
той преглежда резултатите от изпълнението, и по-специално постигането на целите, заложени за всяка приоритетна ос и междинните оценки по член 49;
г)
той преглежда и одобрява годишните и окончателния доклади по изпълнението по член 67, преди те да бъдат изпратени на Комисията;
д)
той трябва да бъде информиран за годишния доклад за контрола и за всички целесъобразни забележки, които Комисията може да направи след като прегледа този доклад;
е)
по инициатива на държавата-членка, той може да бъде информиран относно писмената информация, изпращана на Комисията по член 16, параграф 1;
ж)
той може да предлага на управляващия орган всякакви поправки или преглед на оперативната програма, чрез които е възможно да се постигат целите на ЕФР, заложени в член 4 или, чрез които да подобри нейното управление, включително финансовото управление;
з)
той разглежда и одобрява всяко едно предложение за изменение съдържанието на решението на Комисията относно приноса от ЕФР.
Член 66
Ред и условия за мониторинг
1. Управляващият орган и мониторинговият комитет осигуряват качеството на изпълнение на оперативната програма.
2. Управляващият орган и мониторинговият комитет извършват мониторинг, като използват финансови индикатори и индикаторите по член 20, параграф 1, буква в), посочени в оперативната програма.
3. Когато естеството на помощта го позволява, се прави разбивка на статистиката по брой мъже и жени и обем на предприятията на бенефициера.
4. Обменът на данни между Комисията и държавите-членки за тази цел се извършва по електронен път, в съответствие с правилата за изпълнение, приети съгласно процедурата по член 102.
Член 67
Годишни доклади и окончателни доклади за изпълнение
1. До 30 юни всяка година и за първи път през 2008 г. управляващият орган изпраща на Комисията годишен доклад, а до 31 март 2017 г. окончателен доклад за изпълнението на оперативната програма.
2. С цел получаване на ясна картина за изпълнението на оперативната програма докладите по параграф 1 съдържат следната информация:
а)
напредъкът, постигнат при изпълнението на оперативната програма и приоритетните оси по отношение на техните конкретни проверими цели, с количествена оценка, когато и където те могат да служат за количествено оценяване, като се използват индикаторите по член 20, параграф 1, буква в) на ниво приоритетна ос;
б)
промяна в общата ситуация, която има пряко въздействие върху усвояването на помощта, по-специално при значителни социално-икономически развития, промени в националите, регионални или секторни политики и когато е необходимо, техните последствия върху съгласуването на помощта от ЕФР и тази от други финансови инструменти;
в)
финансовото изпълнение на оперативната програма, дадено поотделно за цел „Сближаване“ и цел „Несближаване“ за всяка приоритетна ос:
i)
разходите, платени от бенефициерите, посочени в исканията за плащане, изпратени до управляващия орган и съответния дял на публично финансиране;
ii)
общо плащанията, получени от Комисията и количествено изражение на финансовите индикатори по член 66, параграф 2,
и
iii)
разходите, платени от органа, отговорен за извършване на плащания към бенефициерите;
г)
стъпките, предприети от управляващия орган и мониторинговия комитет за осигуряване качеството и ефективността на изпълнението, по-специално:
i)
мерки за мониторинг и оценка, включително мерките за събиране на данни;
ii)
кратко изложение за всички значителни проблеми, появили се при изпълнението на оперативната програма и всички взети мерки, включително и тези в отговор на забележките, направени съгласно член 69, параграф 2;
iii)
оползотворяване на техническата помощ;
д)
взетите мерки за осигуряване информация и популяризиране за оперативната програма;
е)
оползотворяването на помощ, отпусната след анулиране по член 96, параграф 2, на управляващия орган или на друг публичноправен орган по време на периода на изпълнение на оперативната програма.
ж)
случаите, в които е установена значителна промяна по член 56.
з)
значителни проблеми, отнасящи се до спазването на законодателството на Общността, появили се при изпълнението на оперативната програма и взетите мерки за справяне с тях.
Обхватът на информацията, изпратена до Комисията, е пропорционален на общата сума публични разходи по съответната оперативна програма. Когато е уместно, тази информация може да се представи в обобщена форма.
Информацията съгласно букви б), г), д), е) и ж) не се представя, ако не е имало значителна промяна от предишния доклад.
3. Докладите по параграф 1 се оценяват като приемливи, ако съдържат цялата информация, изброена в параграф 2. Комисията информира държавата-членка за приемливостта на тези доклади в срок от 15 работни дни.
4. Комисията взема решение по съдържанието на годишния доклад за изпълнението, представен от управляващия орган, в срок от два месеца. За окончателния доклад на оперативната програма срокът е пет месеца. Ако Комисията не отговори в рамките на определените срокове, докладът се счита за приет.
Член 68
Годишен доклад на Комисията
1. До 31 декември всяка година и за първи път през 2008 г. Комисията изпраща до Европейския парламент, до Съвета, до Европейския икономически и социален комитет и до Комитета на регионите, доклад за действителното изпълнение на настоящия регламент през предходната година.
2. Този доклад обобщава основните развития, тенденции и предизвикателства, отнасящи се до изпълнението на оперативните програми.
3. Годишният доклад от Комисията включва също така:
а)
обобщение на дейностите на ЕФР по държави-членки, включително разбивка по държави-членки на отпуснатите и платени средства, а също и оползотворяването на техническата помощ от Комисията и държавите-членки;
б)
оценка на координацията на ЕФР със структурните фондове и ЕЗФРСР;
в)
веднага, след като бъдат направени, констатациите от оценките, предвидени в член 49;
г)
когато се представи четвъртия годишен доклад и след това отново когато се представи доклада за последната година от програмирането, резюме на одитите върху въведените от държавите-членки системи за управление и контрол, извършено от името на Комисията, и обобщение на резултатите от одитите върху помощта от ЕФР, извършено от държавата-членка, а когато е уместно, направените финансови корекции.
4. Докладът се основава на прегледа и оценката от страна на Комисията, на годишните доклади на държавите-членки и на всякаква друга налична информация. През 2012 г. по-специално, този доклад се основава на резултатите от стратегическото обсъждане по член 16, параграф 1 и на всякаква друга налична информация. Докладът посочва взетите последващи мерки или мерките, които трябва да бъдат взети от държавите-членки и Комисията, които ще позволят адекватни последващи действия в резултат на констатациите в доклада.
Член 69
Годишен преглед на оперативните програми
1. Всяка година, когато се представи годишния доклад за изпълнението по член 67 и се отчете становището на Комисията, Комисията и управляващият орган преглеждат постигнатия напредък в изпълнението на оперативната програма, постигнатите принципни резултати през предходната година, финансовото изпълнение и други фактори, които могат да доведат до подобряване на изпълнението.
Всички аспекти на действието на системата за управление и контрол, посочени в годишния доклад за контрола по член 61, параграф 1, буква д) i) също може да се прегледат и когато е уместно, това да стане с участието на одитиращия орган.
2. След прегледа по параграф 1 и когато е уместно, с участието на одитиращия орган, Комисията може да отправи забележки към държавата-членка и управляващия орган, които от своя страна информират мониторинговия комитет за това. Държавата-членка информира Комисията за действията, предприети в отговор на тези забележки.
3. Когато са готови еx post оценките за помощта, отпусната през периода на програмиране 2000-2006 г., при следващия годишен преглед се преглеждат и цялостните резултати.
ГЛАВА III
Отговорности на държавите-членки и на Комисията
Раздел 1
Отговорности на държавите-членки
Член 70
Управление и контрол
1. Държавите-членки са отговорни за осигуряване управлението и контрола на оперативните програми, и то по-специално чрез следните мерки:
а)
осигуряване на това системите за управление и контрол на оперативната програма да са въведени в съответствие с членове 57-61 и да функционират ефективно;
б)
предотвратяване, откриване и корекция на нередности и възстановяване на неправомерно платени суми заедно с лихвата върху закъснели плащания, когато е уместно. Те нотифицират за всичко това Комисията и редовно информират Комисията за напредъка на административните и съдебни производства.
2. Когато неправомерно платените суми към даден бенефициер не могат да бъдат възстановени, държавата-членка е отговорна за връщането на загубените суми към общия бюджет на Европейския съюз когато се установи, че загубата е възникнала в резултат на вина или нехайство от нейна страна.
Член 71
Въвеждане на системите за управление и контрол
1. Преди изпращането на първото заявление за междинно плащане, или най-късно в рамките на 12 месеца след одобрението на оперативната програма, държавите-членки изпращат на Комисията описание на системите, които включват по-специално организацията и процедурите за:
а)
управляващия и сертифициращия органи и междинните органи;
б)
одитиращия орган и всякакви други органи, извършващи одити на негова отговорност.
2. Описанието по параграф 1 се придружава от доклад, посочващ резултатите от оценката за въвеждането на системите и съдържащ становище за тяхното съответствие с членове 57-61. Ако становището съдържа възражения, докладът посочва сериозността на слабостите. Държавата-членка информира Комисията за корективните мерки, които ще се вземат и графика за тяхното изпълнение, а впоследствие предоставя потвърждение за изпълнението на мерките и оттеглянето на съответните възражения.
Докладът, посочен в първа алинея се счита за приет и първото междинно плащане се прави при следните условия:
а)
в срок от три месеца от датата на получаване на доклада, когато становището съгласно първа алинея е без възражения и при отсъствие на забележки от Комисията;
б)
ако становището съдържа възражения, при потвърждение до Комисията, че са изпълнени корективните мерки относно ключовите елементи на системите и че са оттеглени съответните възражения, и при отсъствие на забележки от страна на Комисията, в срок от три месеца от датата на потвърждението.
Когато възраженията се отнасят само до една приоритетна ос, първото междинно плащане се прави за другите приоритетни оси от оперативната програма, за които няма никакво възражение.
3. Докладът и становището по параграф 2 се правят от одитиращия орган или от публичноправни или частноправни организации, функционално независими от управляващия и сертифициращия органи, при спазване на международно приетите стандарти за одит.
Раздел 2
Отговорности на Комисията
Член 72
Отговорности на Комисията
1. Комисията се уверява в съответствието с процедурата определена в член 71, че държавите-членки са въвели системи за управление и контрол, които са съобразени с членове 57-61, и на базата на годишните контролни доклади и годишното становище на одитиращия орган, както и на базата на своите собствени одити, се уверява, че системите функционират ефективно по време на периода на изпълнение на оперативните програми.
2. Без да се засягат одитите, извършвани от държавите-членки, длъжностни лица от Комисията или упълномощени представители на Комисията могат да извършват проверки на място, за да проверят ефективното функциониране на системите за управление и контрол, които проверки могат да включват одити на операциите, включени в оперативната програма, като се прави 10-дневно предварително известие за тези проверки, освен при спешни случаи. В такива одити могат да участват длъжностни лица или упълномощени представители на държавата-членка.
Длъжностните лица от Комисията или нейни представители, надлежно упълномощени за извършване на проверки на място, получават достъп до счетоводните книги и всички останали документи, включително документи и данни, изготвени или получени и записани в електронна среда, отнасящи се до разходите, финансирани от ЕФР.
Горепосочените правомощия за одит не засягат прилагането на национални разпоредби, които запазват определени действия за служители, специално назначени на базата на националното законодателство. Упълномощените представители на Комисията не участват, inter alia, в посещения по домовете или официално разпитване на лица в рамките на националното законодателство на съответната държавата-членка. Те обаче имат достъп до информацията, получена по горните начини.
3. Комисията може да изиска от една държава-членка да извърши одит на място, за да провери ефективното функциониране на системите или редовността на една или повече транзакции. В такива одити могат да участват и длъжностни лица от Комисията или нейни упълномощени представители.
Член 73
Сътрудничество с одитиращите органи на държавите-членки
1. Комисията си сътрудничи с одитиращия орган на оперативната програма, за да координира съответните им планове и методи за одит и незабавно обменя информация за резултатите от одитите, извършени върху системите за управление и контрол, с цел да оползотвори максимално ресурсите и да избегне неоправдано дублиране на работата.
Комисията и одитиращият орган провеждат срещи редовно, поне веднъж годишно, освен ако няма друго споразумение между тях, с цел да преглеждат заедно годишния доклад за контрола и представеното становище по член 61, а също и, за да обменят мнения по други въпроси, отнасящи се до подобряване управлението и контрола на оперативната програма.
2. При определяне на своята собствена стратегия за одит, Комисията идентифицира онези оперативни програми, за които становището относно съответствието на системата по член 71, параграф 2 е без възражения, или при които възраженията са били оттеглени след осъществяване на корективните мерки, или програмите, при които когато стратегията за одит на одитиращия орган е удовлетворителна и е получено основателно уверение, че системите за управление и контрол функционират ефективно на базата на резултатите от одити на Комисията и на държавата-членка.
3. За тези оперативни програми Комисията може да заключи, че може да разчита принципно на становището по член 61, параграф 1, буква д) ii) във връзка с ефективното функциониране на системите и че ще извърши одити на място, само ако има доказателства за предполагаеми слабости в системата, влияещи върху разходите, сертифицирани пред Комисията в година, за която становището по член 61, параграф 1, буква д) ii) е предадено без никакви възражения по отношение на такива слабости.
Когато Комисията достигне до такова заключение, тя информира съответно заинтересованата държава-членка. Когато няма доказателства за предполагаеми слабости, тя може да изиска от държавата-членка да извърши одити в съответствие с член 72, параграф 3 или може да извърши свои собствени одити по член 72, параграф 2.
ДЯЛ VIII
ФИНАНСОВО УПРАВЛЕНИЕ
ГЛАВА I
Финансово управление
Раздел 1
Бюджетни задължения
Член 74
Бюджетни задължения
Бюджетните задължения на Общността по отношение на оперативните програми (наричани по-долу „бюджетни задължения“) се изпълняват годишно за всяка цел на „Сближаване“/„Несближаване“ през периода между 1 януари 2007 г. и 31 декември 2013 г. Първото бюджетно задължение се изпълнява преди Комисията да приеме решението, за одобрение на оперативната програма. Всяко последващо задължение се изпълнява от Комисията по правило до 30 април всяка година, на базата на решението за отпускане на финансиране от ЕФР, посочено в член 17.
Раздел 2
Плащания
Член 75
Общи правила за плащания
1. Плащания от Комисията за приноса от ЕФР се правят в съответствие с бюджетните задължения. Всяко плащане се отнася към това открито бюджетно задължение, което е с най-ранна дата.
2. Плащанията се правят под формата на предварително финансиране, междинни плащания и плащане на балансовия остатък. Те се правят към органа, посочен от държавата-членка.
3. Най-късно до 30 април всяка година държавите-членки изпращат на Комисията предварителна прогноза за очакваните заявления за плащания за текущата и следващата финансови години.
4. Целият обмен на информация относно финансови транзакции между Комисията и органите, посочени от държавите-членки, се прави по електронен път в съответствие с изпълнителните правила, приети от Комисията съгласно процедурата по член 102. В случаи на непреодолима сила, и по-специално при повреда на общата компютъризирана система или липса на постоянна връзка, държавата-членка може да изпрати отчета за разходите и заявлението за плащане на хартиен носител.
Член 76
Правила за изчисляване на междинни плащания
1. Междинните плащания се изчисляват, като към публичното финансиране, декларирано в отчета за разходите, сертифициран от сертифициращия орган с разбивка по приоритетни оси и цели „Сближаване“/„Несближаване“, се прилага процента на съфинансиране от Общността, определен в текущия план за финансиране за всяка приоритетна ос и всяка цел.
2. Чрез дерогация от параграф 1, в отговор на конкретно и добре обосновано искане от държавата-членка, дадено междинно плащане е сумата на платената помощ от Общността или сумата, дължима за плащане към бенефициерите по отношение на приоритетната ос и на целта. Тази сума трябва да бъде посочена от държавата-членка в отчета за разходите.
Член 77
Правила за изчисляване на балансови плащания
Балансовото плащане се ограничава до една от следните две суми, в зависимост от това коя е по-малка:
а)
сумата, изчислена, като към публичното финансиране, декларирано в окончателния отчет за разходите, сертифициран от сертифициращия орган с разбивка по всяка приоритетна ос и всяка цел „Сближаване“/„Несближаване“, се прилага процента на съфинансиране от Общността, определен в текущия план за финансиране за тази приоритетна ос и тази цел;
б)
сумата на платената помощ от Общността или сумата, дължима за плащане към бенефициерите по отношение на всяка приоритетна ос и на всяка цел. Втората сума трябва да бъде посочена от държавата-членка в последния отчет за разходите, сертифициран от сертифициращ орган по отношения на всяка приоритетна ос и за всяка цел.
Член 78
Отчет за разходите
1. Всички отчети за разходите включват, за всяка приоритетна ос и за всяка цел, общата сума от допустимите разходи, платени от бенефициерите при изпълняване на операциите и съответното публично финансиране, платено или дължимо за плащане към бенефициерите, съгласно условията регулиращи публичното финансиране. Разходите, платени от бенефициерите, се доказват чрез получените фактури или счетоводни документи със същата доказателствена стойност. Що се отнася до операции, които не включват разходи, направени от бенефициера, то тогава разходите, сертифицирани от сертифициращия орган и изпратени до Комисията, представляват публичната помощ, платена на бенефициера.
2. Във връзка с член 76, параграф 2 и член 77, буква б), отчетите за разходите посочват изрично и общата сума на помощта от Общността, платена или дължима за плащане към бенефициерите.
Член 79
Натрупване на предварително финансиране и междинни плащания
1. Кумулативната сума от извършено предварително финансиране и извършени междинни плащания, не надвишава 95 % от приноса на ЕФР към оперативната програма.
2. Когато се достигне тази горна граница, сертифициращият орган продължава да изпраща на Комисията всеки сертифициран отчет за разходи на 31 декември от годината „n“, а също така и отчет за възстановените през годината суми за ЕФР, най-късно до края на м. февруари на годината „n + 1“.
Член 80
Цялост на плащане към бенефициери
Държавите-членки се уверяват, че органите, отговорни за извършване на плащания, гарантират за това, че бенефициерите получават общата сума от публичното финансиране веднага, щом това е възможно и в пълния ѝ размер. Никакви суми не се намаляват или задържат, нито пък се налага някаква специфична такса или друга такса с еквивалентен ефект, която би намалила тези суми за бенефициерите.
Раздел 3
Предварително финансиране
Член 81
Плащане
1. След решението на Комисията, одобряващо приноса на ЕФР към дадена оперативна програма, Комисията изплаща еднократна сума за предварително финансиране за периода 2007-2013 г., на органа, посочен от държавата-членка. Тази сума за предварително финансиране представлява 7 % от приноса на ЕФР към тази оперативна програма. Тя може да се разпредели в две финансови години в съответствие с наличния бюджет на ЕФР.
2. Общата сума, платена като предварително финансиране, се възстановява на Комисията от органа, посочен от държавата-членка, ако не е изпратено никакво заявление за плащане по оперативната програма в рамките на двадесет и четири месеца от датата, на която Комисията е платила първата вноска от сумата за предварително финансиране.
3. Всяка лихва, породена от предварителното финансиране, се въвежда към оперативната програма, считайки се като ресурс за държавата-членка под формата на национално публично финансиране и се декларира пред Комисията при окончателното приключване на оперативната програма.
4. Сумата, платена като предварително финансиране, се приключва изцяло в счетоводните документи на Комисията, когато приключи оперативната програма в съответствие с член 86.
Раздел 4
Междинни плащания
Член 82
Междинни плащания
За оперативната програма се извършват междинни плащания. Първото междинно плащане се прави в съответствие с разпоредбите на член 71, параграф 2.
Член 83
Приемливост на заявления за плащане
1. Всяко междинно плащане, извършено от Комисията, е предмет на спазване на следните условия:
а)
на Комисията трябва да бъде изпратено заявление за плащане и отчет за разходите, в съответствие с член 78;
б)
не повече от максималната сума за помощ от ЕФР, както е заложена в плана за текущо финансиране, е платена от Комисията за целия период за всяка приоритетна ос и за всяка цел;
в)
управляващият орган трябва да изпрати на Комисията последния годишен доклад за изпълнението, в съответствие с член 67, параграфи 1 и 3;
г)
отсъствие на мотивирано становище на Комисията във връзка с нарушение съгласно член 226 от Договора, що се отнася до операция(и), за която/които разходите са декларирани във съответното заявление за плащане.
2. Ако не е спазено едно или повече от условията по параграф 1, държавата-членка и сертифициращият орган трябва да бъдат информиран от Комисията в срок от един месец, така че да могат да предприемат необходимите стъпки за корекция на ситуацията.
Член 84
Процедура за плащане
1. Сертифициращият орган осигурява исканията за междинни плащания за оперативната програма да бъдат групирани заедно и изпращани до Комисията в най-кратки срокове, три пъти годишно. За плащане, което следва да бъда извършено от Комисията през текущата година, най-късната дата, до която трябва да се изпрати заявлението, е 31 октомври.
2. Комисията извършва междинното плащане не по-късно от два месеца след датата, на която в Комисията е регистрирано заявление за плащане, отговарящо на условията по член 83, като междинното плащане е предмет на налични средства и отсъствие на прекъсване на платежния срок или прекратяване на плащанията в съответствие с членове 88 и 89 съответно.
Раздел 5
Балансово плащане и приключване на програма
Член 85
Частично приключване
1. Частично приключване на оперативната програма може да се направи на периоди, които се определят от държавата-членка.
Частичното приключване се отнася до операциите, завършени през периода до 31 декември на предходната година. За целите на настоящия регламент, една операция се счита за завършена, когато дейностите по нея действително са извършени и, за която всички разходи, направени от бенефициерите и съответното публично финансиране, са изплатени.
2. Частично приключване се прави при условие че държавата-членка изпрати на Комисията до 31 декември на дадена година следното:
а)
отчет за разходите, свързани с операциите по параграф 1;
б)
декларация за частично приключване в съответствие с член 61, параграф 1, буква д) iii).
3. Всички финансови корекции, направени в съответствие с членове 96 и 97, отнасящи се до операции, предмет на частично приключване, са нетни финансови корекции.
Член 86
Условия за плащането на остатъка
1. Комисията плаща остатъка, при условие че:
а)
държавата-членка е изпратила заявление за плащане до 31 март 2017 г., съдържащо следните документи:
i)
заявление за плащане на остатъка и отчет за разходите в съответствие с член 78;
ii)
окончателен доклад за изпълнението на оперативната програма, включително информацията, определена в член 67;
iii)
декларация за приключване в съответствие с член 61, параграф 1, буква е);
и
б)
ако няма мотивирано становище на Комисията по отношение на нарушение съгласно член 226 от Договора, що се отнася до операция(и), за които разходите са декларирани в съответното заявление за плащане.
2. Ако някой от документите по параграф 1 не бъде изпратен до Комисията, това автоматично води до отпадане на задължението за плащане на остатъка, в съответствие с член 90.
3. Комисията информира държавата-членка за своето становище относно съдържанието на декларацията за приключване по параграф 1, буква а) iii), в срок от 5 месеца от датата на нейното получаване. Декларацията за приключване се счита за приета при отсъствие на забележки от Комисията в срок от пет месеца.
4. Предмет на налични средства, Комисията изплаща остатъка за срок не повече от 45 дни от по-късната от следните дати:
а)
датата, на която тя получава окончателния доклад в съответствие с член 67, параграф 4;
или
б)
датата, на която тя получава декларацията за приключване по параграф 1, буква а) iii).
5. Без да се засягат разпоредбите на параграф 6, остатъкът от бюджетното задължение отпада като задължение 12 месеца след като плащането е извършено.
Комисията информира държавите-членки относно датата на приключване на оперативната програма в краен срок от два месеца.
6. Въпреки резултатите от всички одити, извършени от Комисията или от Европейската сметна палата, остатъкът, платен от Комисията за оперативната програма, може да бъде коригиран в срок от девет месеца от датата, на която е платен, или когато има отрицателен остатък, който следва да бъде възстановен от държавата-членка, в срок от девет месеца от датата, на която е издадено дебитното известие. Такава корекция на остатъка не променя датата на приключване на оперативната програма, съобщена в съответствие с параграф 5.
Член 87
Наличност на документи
1. Управляващият орган осигурява всички съпътстващи документи относно разходите и одитите на оперативната програма, да бъдат на разположение на Комисията и Европейската сметна палата за:
а)
период от три години след приключването на оперативна програма;
б)
период от три години след годината, в която е извършено частично приключване, в случая на документи относно разходи и одити на операциите по параграф 2.
Тези периоди се прекъсват или в случай на съдебно производство, или при надлежно мотивирано искане от Комисията.
2. Управляващият орган предоставя на Комисията при поискване списък със завършени операции, които са били предмет на частично приключване по член 85.
3. Документите се съхраняват или като оригинали, или като заверени копия на оригиналите, върху общоприети носители на данни.
Раздел 6
Прекъсване на платежния срок и прекратяване на плащанията
Член 88
Прекъсване на платежния срок
1. Платежният срок може да бъде прекъснат от упълномощаващото лице чрез делегиране по смисъла на Регламент (EО, Евратом) № 1605/2002, за максимален период от шест месеца ако:
а)
в доклад от национален одит или одит на Общността има доказателства за предполагаема значителна слабост във функционирането на системите за управление и контрол;
или
б)
упълномощаващото лице чрез делегиране трябва да извърши допълнителни проверки, след като е получило информация на негово внимание, която го алармира, че разходите в сертифициран отчет за разходите може да се свърже със сериозна нередност, която не е била отстранена.
2. Държавата-членка и сертифициращия орган получават незабавно информация за причините за прекъсването. Прекъсването приключва веднага, след като се предприемат необходимите стъпки от държавата-членка.
Член 89
Временно отлагане на плащанията
1. Целият размер или част от междинните плащания на ниво приоритетни оси или оперативна програма може да бъдат временно отложени от Комисията, когато:
а)
има сериозен недостатък в системата за управление и контрол на оперативната програма, който влияе върху надеждността на процедурата за сертифициране на плащанията и, за която не са предприети корективни мерки;
или
б)
разходите в сертифициран отчет за разходите са свързани със сериозна нередност, която не е отстранена;
или
в)
има сериозно нарушение от държава-членка на нейните задължения по член 70.
2. Комисията може да реши да прекрати целия размер или част от междинните плащания, след като е дала на държавата-членка възможността да представи своите бележки в рамките на период от два месеца.
3. Комисията приключва временното отлагане на целия размер или част от междинните плащания, когато държавата-членка е предприела необходимите мерки, за да позволи анулиране на прекратяването. Когато необходимите мерки не се предприети от държавата-членка, Комисията може да приеме решение за анулиране на целия размер или част от приноса на Общността в оперативната програма в съответствие с член 97.
Раздел 7
Автоматично отпадане на задълженията
Член 90
Принципи
1. Комисията автоматично отменя всяка част от бюджетно задължение в една оперативна програма, което не е било използвано за плащане на предварително финансиране или междинни плащания, или за което заявлението за плащане не е изпратено в съответствие с член 83, до 31 декември на втората година след годината на бюджетното задължение на Общността по оперативната програма.
2. Частта от задължението, която е все още открита на 31 декември 2015 г., автоматично отпада, ако Комисията не е получила приемливо заявление за плащане за тази част от задължението до 31 март 2017 г.
3. Ако настоящия регламент влезе в сила след 1 януари 2007 г., периода, след който може да отпадне автоматично първото задължение по параграф 1, се удължава за първото задължение с броя на месеците между 1 януари 2007 г. и датата на първото бюджетно задължение.
Член 91
Изключения за сроковете при отпадане на задължение
Ако решение на Комисията, взето след решението за одобрение на оперативната програма, се нуждае от разрешение за помощ или от схема за помощ, то срокът, водещ до автоматично отпадане на задължението, започва да тече от датата на вземане на това решение. Съответните суми се въвеждат на базата на график, направен от държавата-членка.
Член 92
Прекъсване на срокове поради съдебни производства и административни жалби
Сумата, която потенциално може да бъде засегната от автоматично отпадане на задължението, се намалява със сумите, които сертифициращият орган не е могъл да декларира пред Комисията заради операции, прекратени поради съдебни производства или административни жалби със суспензивен ефект, при условие че държавата-членка изпрати на Комисията информация за причините до 31 декември на втората година след годината на бюджетното задължение, както е определено в член 90.
За тази част от задълженията, която все още е открита на 31 декември 2015 г., срокът от време по член 90, параграф 2 се прекъсва при същите условия за сумата, която се отнася до засегнатите операции.
Горепосоченото намаление може да се поиска веднъж, ако прекратяването трае до една година, или няколко пъти за броя на годините между правното или административно решение, прекратяващо изпълнението на операцията и датата на окончателното правно или административно решение.
Член 93
Изключения при автоматичното отпадане на задължението
При изчисляване на автоматичното отпадане на задължението не се зачита следното:
а)
тази част от бюджетното задължение, за която е направено заявление за плащане, но чието възстановяване е било прекъснато или прекратено от Комисията на 31 декември на втората година след годината на бюджетното задължение съгласно член 90 и в съответствие с членове 88 и 89. Когато проблемът, поради който има прекъсване или прекратяване се реши, правилото за автоматичното отпадане на задължението се прилага към онази част от бюджетното задължение, която е засегната;
б)
тази част от бюджетното задължение, за която е направено заявлението за плащане, но чието възстановяване е спряно, по-специално поради липса на бюджетни ресурси;
в)
тази част от бюджетното задължение, за която не е било възможно да се направи приемливо заявление за плащане поради непреодолима сила, която сериозно влияе върху изпълнението на оперативната програма. Националните органи, претендиращи за непреодолима сила, трябва да докажат директните последствия от непреодолимата сила върху изпълнението на цялата или част от оперативната програма.
Член 94
Процедура
1. Комисията информира в необходимия срок държавата-членка и заинтересованите органи, когато има риск от прилагане на автоматично отпадане на задължението по член 90.
2. Комисията информира държавата-членка и заинтересованите органи за сумата на автоматично отпадане на задължението, получена в резултат на информацията, с която разполага.
3. Държавата-членка разполага с два месеца от датата на получаване на тази информация, за да се съгласи със сумата или да изпрати своите бележки. Комисията извършва автоматичното отпадане на задължението не по-късно от девет месеца след срока, посочен в член 90.
4. Приносът от ЕФР към оперативната програма за съответната година се намалява със сумата, която автоматично е отпаднала като задължение. Държавата-членка изготвя в срок от два месеца от датата на отпадане, коригиран план за финансиране, в който е отразена намалената сума от помощта по една или повече приоритетни оси на оперативната програма. Ако тя не направи това, Комисията намалява пропорционално сумите за всяка приоритетна ос.
Раздел 8
Употреба на еврото
Член 95
Употреба на еврото
1. Сумите, заложени в представената оперативна програма на държавата-членка, сертифицираните отчети за разходите, заявленията за плащания и разходите, посочени в годишните и окончателния доклади за изпълнение, се остойностяват в EUR.
2. Решенията на Комисията за оперативни програми, задълженията на Комисията и плащанията, се остойностяват и извършват в EUR.
3. Държавите-членки, които не са приели еврото за своя валута към датата на заявлението за плащане, преизчисляват в EUR сумата на разходите, направени в национална валута.
Сумата се преизчислява в EUR на базата на месечния курс за счетоводни цели на Комисията, в месеца през който разходите са регистрирани в отчетите на сертифициращия орган на съответната оперативна програма. Този курс се публикува електронно от Комисията всеки месец.
4. Когато еврото стане валута на дадена държава-членка, процедурата за преизчисляване по предходния параграф продължава да се прилага към всички разходи, записани в отчетите от сертифициращия орган преди датата на влизане в сила на фиксирания курс за превръщане между националната валута и еврото.
ГЛАВА II
Финансови корекции
Раздел 1
Финансови корекции от държавите-членки
Член 96
Финансови корекции от държавите-членки
1. Държавата-членка носи на първо място отговорността за разследване на нередности, като действа при доказателства за всяка основна промяна на естеството на условията за изпълнение или контрол на операциите или оперативната програма, и прави необходимите финансови корекции.
2. Държавата-членка прави финансовите корекции, необходими във връзка с единични или системни нередности, открити в операциите или оперативната програма. Корекциите, направени от държавата-членка, представляват анулиране на целия размер или част от публичното финансиране на оперативната програма. Държавата-членка взема предвид естеството и тежестта на нередностите и финансовите загуби към ЕФР.
Без да се засягат разпоредбите на параграф 3, освободените по този начин фондове на ЕФР могат да се използват повторно от държавата-членка до 31 декември 2015 г. за оперативната програма.
3. Отменената помощ в съответствие с параграф 2 не може да се използва повторно за операция или операции, които са били предмет на корекция, нито пък когато е направена финансова корекция за системна нередност, за съществуващите операции в рамките на цялата или част от приоритетната ос, в която се е появила тази системна нередност.
4. В случая на системна нередност, държавата-членка разширява своите разследвания, за да обхване всички операции, които може да са подложени на въздействие.
Раздел 2
Финансови корекции от Комисията
Член 97
Критерии за корекциите
1. Комисията може да направи финансови корекции чрез анулиране на целия размер или част от приноса на Общността към оперативна програма когато, след извършване на необходимото разследване, тя заключи че:
а)
има сериозен недостатък в системата за управление и контрол на програмата, който подлага на риск вече платеното от Общността финансиране на програмата;
б)
разходите, съдържащи се в сертифициран отчет за разходите, са неправомерни и не са коригирани от държавата-членка преди откриването на процедурата за корекция по настоящия параграф;
в)
държава-членка не е спазила своите задължения съгласно член 96 преди откриването на процедурата за корекция по настоящия параграф.
2. Комисията основава своите финансови корекции на базата на открити отделни случаи на нередности, като взема предвид системното естество на нередността, за да определи дали да се приложи твърда сума или екстраполация на корекцията.
3. При определяне на сумата за корекция Комисията взема предвид естеството и тежестта на нередността и степента на финансови усложнения от дефицитите, открити в оперативната програма.
4. Когато Комисията базира своята позиция на фактите, установени от одитори, различни от нейните собствени одитори, тя изготвя своите заключения относно техните финансови последствия, след проучване на взетите мерки от заинтересованата държава-членка по член 96, параграф 2, на предоставената информация съгласно член 70, параграф 1, буква б) и на всички отговори от държавата-членка.
Член 98
Процедура
1. Преди да вземе решение за финансова корекция, Комисията открива процедурата като информира държавата-членка за своите временни заключения и изисква от държавата-членка да представи своите коментари в рамките на два месеца.
Когато Комисията предложи финансова корекция на базата на екстраполация или твърда сума, на държавата-членка се дава възможността да демонстрира, чрез разследване на съответната документация, че действителната степен на установената нередност е по-малка от тази в оценката на Комисията. По споразумение с Комисията, държавата-членка може да ограничи обхвата на това разследване до подходяща пропорция или примерна част от документацията. С изключение на надлежно доказани случаи, допустимото време за това разследване не трябва да превишава два месеца след изтичането на двумесечния период съгласно първа алинея.
2. Комисията взема предвид всяко едно доказателство, представено от държавата-членка, в сроковете от време, посочени в параграф 1.
3. Когато държавата-членка не приеме временните заключения на Комисията, то държавата-членка бива поканена за изслушване пред Комисията, при което двете страни, съдействайки си на базата на партньорството, правят усилия да постигнат споразумение относно забележките и заключенията, които да се направят от тях.
4. В случай на споразумение, държавата-членка може повторно да използва съответните ресурси на ЕФР в съответствие с член 96, параграф 2, втора алинея.
5. При отсъствие на споразумение, Комисията взема решение за финансовата корекция в срок от шест месеца от датата на изслушването, като отчита цялата информация и забележките, направени по време на процедурата. Ако не се проведе изслушване, шестмесечния период започва да тече два месеца след датата на писмото-покана, изпратено от Комисията.
Член 99
Задължения на държавите-членки
Финансовата корекция от Комисията не засяга задължението на държавата-членка да възстановява суми по член 96, параграф 2 и да възстановява държавна помощ по член 87 от Договора и съгласно член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 88 от Договора за ЕО (23).
ГЛАВА III
Възстановяване
Член 100
Възстановяване
1. Всяко възстановяване, което трябва да бъде направено към общия бюджет на Европейския съюз, се извършва преди датата, на която е дължимо, посочена в заповедта за възстановяване, изготвена в съответствие с член 72 от Регламент (EО, Евратом) № 1605/2002. Датата на която е дължимо, е последния ден на втория месец след издаването на заповедта за възстановяване.
2. Всяко забавяне на възстановяването поражда лихва за закъсняло плащане, която започва да тече на датата, на която е дължимо и приключва на датата на действителното плащане. Процентът на тази лихва е един и половина пункта над процента, използван от Европейската централна банка за нейните операции по рефинансиране на първия ден от месеца, в който попада датата, на която е дължимо.
ДЯЛ IX
КОМИТЕТ
Член 101
Комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета на Европейския фонд за рибарство (наричан по-нататък „Комитета“).
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 3 и 7 от Решение 1999/468/EО.
3. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/EО.
Периодът по член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/EО е определен на три месеца.
4. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 102
Правила за прилагане
Правилата за прилагане на настоящия регламент се приемат в съответствие с процедурата по член 101, параграф 3.
ДЯЛ X
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 103
Преходни разпоредби
1. Настоящият регламент не оказва влияние върху продължаването или изменението, включително общо или частично анулиране, на помощта, одобрена на базата на Регламенти (ЕИО) № 4028/86 (24), (ЕО) № 3699/93 (25), (ЕО) № 2468/98 (26) и (ЕО) № 2792/1999 (27) на Съвета или всяко друго законодателство, което се прилага към такава помощ на 31 декември 2006 г., което следователно се прилага впоследствие към тази помощ до нейното приключване.
2. Чрез дерогация от член 31, параграф 2, член 32, параграф 4 и член 37, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 г. относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове (28), суми, предназначени за помощ, съфинансирана от Финансовия инструмент за ориентиране на рибарството (ФИОР), установен с Регламент (ЕО) № 1263/1999 на Съвета от 21 юни 1999 г. относно Финансовия инструмент за ориентиране на рибарството (29), одобрени от Комисията между 1 януари 2000 г. и 31 декември 2006 г., за които сертифицирания отчет за действително платените разходи, окончателният доклад за изпълнение, съдържащ също доклад за напредъка по член 1, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 366/2001 на Комисията (30) и отчета по член 38, параграф 1, буква е) от Регламент (EО) 1260 /1999, не са изпратени до Комисията в рамките на 15 месеца от последната дата за допустимост на разходите, определена в решението за отпускане на помощ от ФИОР, автоматично отпадат като задължения на Комисията не по-късно от 6 месеца след този краен срок, което води до връщане на неправомерно платените суми.
3. Ако са необходими специфични мерки за улесняване прехода от действащата в момента система към тази, установена с настоящия регламент, то такива мерки се приемат в съответствие с процедурата по член 101, параграф 3.
Такива мерки се приемат по-специално за интегриране на съществуващата помощ от Общността, одобрена от Комисията за периода 2000-2006 г., в помощта от ЕФР, предвидена от настоящия регламент.
Член 104
Отмени
1. Без да се засягат разпоредбите на член 103, параграф 1, Регламенти (ЕО) № 1263/1999 и (ЕО) № 2792/1999 се отменят, считано от 1 януари 2007 г.
2. Позоваванията на отменените регламенти се тълкуват като позовавания към настоящия регламент.
Член 105
Преразглеждане
Съветът преразглежда настоящия регламент най-късно до 31 декември 2013 г., съгласно член 37 от Договора.
Член 106
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден от публикуването мч в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 27 юли 2006 година.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 1198/2006,
annettu 27 päivänä heinäkuuta 2006,
Euroopan kalatalousrahastosta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 36 ja 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon (3),
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Yhteisön kalastuslaivaston kehitystä on säänneltävä erityisesti niiden päätösten mukaisesti, joita neuvoston ja komission on tehtävä elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 (4) II luvun nojalla.
(2)
Yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteena olisi oltava elollisten vesiluonnonvarojen ja vesiviljelyn kestävä hyödyntäminen kestävän kehityksen mukaisesti ja ottaen tasapainoisella tavalla huomioon ympäristölliset, taloudelliset ja sosiaaliset tekijät.
(3)
Yhteisen kalastuspolitiikan soveltamisala kattaa elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisen, hoidon ja hyödyntämisen sekä vesiviljelyn samoin kuin kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen siltä osin kuin näitä toimintoja harjoitetaan jäsenvaltioiden alueella tai yhteisön vesialueilla tai jos niitä harjoittavat yhteisön kalastusalukset tai jäsenvaltioiden kansalaiset.
(4)
Perustamissopimuksen 33 artiklan 2 kohdan mukaisesti on otettava huomioon elinkeinon erityisluonne, joka johtuu alan yhteiskunnallisesta rakenteesta sekä kalastustoimintaa harjoittavien eri alueiden välisistä rakenteellisista ja luonnonoloista aiheutuvista eroista.
(5)
Yhteisen kalastuspolitiikan kestävää kehitystä koskeva osio on sisältynyt rakennerahastojen sääntöihin vuodesta 1993 alkaen. Sen täytäntöönpanoa olisi jatkettava kestävän kehityksen mukaisesti myös Euroopan kalatalousrahaston, jäljempänä ”kalatalousrahasto”, avulla.
(6)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen päätavoitetta, joka on yhteisen kalastuspolitiikan edistäminen, johtuen kalatalousalan kehittämisessä kohdatuista rakenteellisista ongelmista ja laajentuneessa unionissa jäsenvaltioiden taloudellisten resurssien niukkuudesta, ja se voidaan sen vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla tarjoamalla monivuotista rahoitusta, joka keskitetään tärkeisiin toimintalinjoihin, joten yhteisö voi hyväksyä toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
(7)
Yhteisön kalastuspolitiikan ja siten kalatalousrahaston on käsitettävä Eurooppa-neuvoston kokouksissa Lissabonissa ja Göteborgissa määritellyt yhteisön ensisijaiset tavoitteet kestävän kehityksen alalla sellaisina kuin ne on määritelty 23 ja 24 päivänä maaliskuuta 2000 Lissabonissa sekä 15 ja 16 päivänä kesäkuuta 2001 Göteborgissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä.
(8)
Ohjelmatyön avulla olisi varmistettava kalatalousrahaston toiminnan yhteensovittaminen muiden kestävän kehityksen rahoittamiseen osallistuvien rahastojen sekä rakennerahastojen ja yhteisön muiden rahastojen kanssa.
(9)
Kalatalousrahaston toiminnan ja niiden toimien, joiden rahoitukseen se osallistuu, olisi oltava yhteensopivia yhteisön muiden politiikkojen kanssa ja noudatettava täysin yhteisön lainsäädäntöä.
(10)
Yhteisön toimien olisi oltava jäsenvaltioiden toimia täydentäviä tai niillä olisi edistettävä viimeksi mainittuja toimia. Mahdollisimman suuren lisäarvon saamiseksi kumppanuutta olisi tehostettava. Tämä kumppanuus, jossa otetaan täysin huomioon jäsenvaltioiden kansalliset säännöt ja käytännöt, koskee alueellisia, paikallisia ja muita viranomaisia sekä muita asiaan kuuluvia elimiä, mukaan luettuina ympäristöasioista sekä miesten ja naisten välisen tasa-arvon edistämisestä vastaavat viranomaiset, talouselämän edustajat ja työmarkkinaosapuolet sekä muut toimivaltaiset elimet. Asianomaisten yhteistyökumppaneiden olisi osallistuttava tukitoimien valmisteluun, täytäntöönpanoon, seurantaan ja arviointiin.
(11)
Perustamissopimuksen 274 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä komission kanssa moitteettoman varainhoidon periaatteiden noudattamisen varmistamiseksi. Sitä varten tässä asetuksessa määritellään edellytykset, joiden mukaisesti komissio voi täyttää Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamista koskevat velvollisuutensa.
(12)
Jotta kalatalousrahaston toiminta olisi tehokasta ja avointa, jäsenvaltioiden ja komission velvollisuudet olisi määriteltävä täsmällisesti. Ne olisi määriteltävä jokaisen ohjelma-, seuranta-, arviointi- ja valvontavaiheen osalta. Komissiolle kuuluvaa toimivaltaa rajoittamatta vastuu tukitoimien täytäntöönpanosta ja tarkastamisesta olisi oltava ensisijaisesti jäsenvaltioilla.
(13)
Perustamissopimuksen 2 ja 3 artiklassa määrätään eriarvoisuuden poistamisesta sekä miesten ja naisten välisen tasa-arvon edistämisestä.
(14)
Komission olisi vahvistettava käytettävissä olevien maksusitoumusmäärärahojen ohjeellinen jakautuminen objektiivista ja avointa menettelyä käyttäen sekä keskitettävä huomattava osa varoista alueille, joihin sovelletaan lähentymistavoitetta.
(15)
Kalatalousrahaston käytettävissä olevat määrärahat olisi sidottava kiinteään indeksiin ohjelmatyötä varten.
(16)
Jotta yhteisön varojen vipuvaikutusta voitaisiin tehostaa suosimalla mahdollisimman pitkälle yksityisen rahoituksen käyttöä ja jotta toimien tuottavuus voitaisiin ottaa paremmin huomioon, kalatalousrahaston tukimuotoja olisi monipuolistettava ja tukiosuuksia eriytettävä, jolloin voidaan edistää yhteisön etua, lisätä monenlaisten rahoitusvarojen käyttöä sekä rajoittaa kalatalousrahaston osuutta suosimalla tarkoituksenmukaisten tukimuotojen käyttöä.
(17)
Yhteisen kalastuspolitiikan strategisen sisällön vahvistamiseksi kalastuksen ja vesiviljelyn kestävää kehitystä koskevien yhteisön ensisijaisten tavoitteiden mukaisesti jäsenvaltion olisi, komission kanssa käydyn vuoropuhelun jälkeen, hyväksyttävä yhteisen kalastuspolitiikan kaikkia asiaankuuluvia näkökohtia koskeva kansallinen strategiasuunnitelma.
(18)
Jotta voidaan toteuttaa tarvetta yksinkertaistamiseen ja hajauttamiseen, olisi ohjelmatyö ja taloushallinto toteutettava ainoastaan toimintaohjelma- ja toimintalinjatasolla, ja ohjelma-asiakirjan täydennyksistä ja yhteisön tukikehyksistä olisi luovuttava.
(19)
Ohjelmatyömenettelyä olisi yksinkertaistettava. Sitä varten kalatalousrahaston toiminnassa olisi siirryttävä yhteen ainoaan toimintaohjelmaan jäsenvaltiota kohti tämän kansallisen rakenteen mukaisesti. Ohjelmatyö kattaa 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisen kauden.
(20)
Neuvoston vahvistamat monivuotiset elvytyssuunnitelmat ja hoitosuunnitelmat ovat ehdottoman ensisijaisia, ja niihin olisi liitettävä kalatalousrahastosta tuettavia pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmia.
(21)
Kun yhteisön ja jonkin kolmannen maan välinen kalastussopimus jätetään uusimatta tai kansainvälisen tai jonkin muun järjestelyn mukaiset kalastusmahdollisuudet merkittävästi vähenevät, olisi myös laadittava monivuotisia pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmia, joilla yhteisön kalastuslaivasto mukautetaan uuteen tilanteeseen.
(22)
Olisi säädettävä pyyntiponnistuksen mukauttamisesta myös silloin, kun jäsenvaltiot tai komissio ovat vahvistaneet asetuksen (EY) N:o 2371/2002 7 ja 8 artiklassa säädettyjä kiireellisiä toimenpiteitä.
(23)
Olisi säädettävä pyyntiponnistuksen mukauttamisesta myös silloin, kun vahvistetaan kansallisia käytöstäpoistamisohjelmia osana asetuksen (EY) N:o 2371/2002 11-16 artiklassa säädettyjä velvoitteita.
(24)
Yhteisön kalastuslaivastoa olisi mukautettava sen sopeuttamiseksi käytettävissä ja saavutettavissa oleviin kalavaroihin.
(25)
Olisi myös säädettävä kalastusaluksiin tehtävien investointien tukemisesta, erityisesti jotta voidaan ottaa huomioon yhteisön kalastuslaivaston rakenneuudistuksen tarve antamalla kalastajille ja alusten omistajille tukea moottorien korvaamiseen uusilla moottoreilla, joiden teho on sama tai alhaisempi.
(26)
Lisäksi olisi annettava erityisiä säännöksiä pienimuotoisen rannikkokalastuksen erityispiirteiden huomioon ottamiseksi.
(27)
Yhteisön kalastuslaivaston rakenneuudistuksen toteuttamiseksi tarvitaan sosioekonomisia liitännäistoimenpiteitä.
(28)
Olisi hyväksyttävä yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat kalastajille ja kalastusalusten omistajille maksettavien avustusten ja taloudellisten korvausten myöntämistä kalastustoiminnan tilapäisesti keskeytyessä.
(29)
Kalatalousalan kannalta on elintärkeää, että vesiluonnonvarojen ja niiden hyödyntämisen välillä saavutetaan kestävä tasapaino ja että ympäristövaikutukset tulevat asianmukaisesti huomioon otetuiksi. Sen vuoksi olisi hyväksyttävä aiheellisia toimenpiteitä, jotka koskevat paitsi elintarvikkeiden tuotantoketjun turvaamista myös vesiviljelyä ja jalostusteollisuutta.
(30)
Olisi hyväksyttävä yksityiskohtaiset säännöt tuen myöntämisestä vesiviljelylle, sisävesikalastukselle sekä kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostukselle ja kaupan pitämiselle niin, että turvataan samalla näiden alojen taloudellinen elinkelpoisuus. Tätä varten on tarpeen määritellä rajallinen määrä ensisijaisia tukikohteita ja keskittää vesiviljelyä sekä kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostusta ja kaupan pitämistä koskeva rakennetuki mikroyrityksiin sekä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin niin, että etusijalla ovat mikroyritykset ja pienet yritykset.
(31)
Kalatalousrahastosta olisi myös tuettava sellaisia yhteistä etua koskevia toimenpiteitä, jotka ovat ulottuvuudeltaan laajempia kuin yksityisessä liiketoiminnassa tavallisesti toteutetut toimenpiteet.
(32)
On tarpeen säätää yhteisen kalastuspolitiikan liitännäistoimenpiteistä, joilla voidaan erityisesti vähentämällä tämän politiikan sosioekonomisten vaikutuksia panemalla täytäntöön paikallisia kehittämisstrategioita kalastusalueiden kestävää kehitystä varten.
(33)
Yhteisön eri alueiden ja niiden tilanteiden välisten suurten erojen huomioon ottamiseksi kalastusalueiden kehittämispolitiikan olisi oltava osa yhdennettyä lähestymistapaa, joka perustuu tarkoituksenmukaiseen alueelliseen strategiaan, on sovitettu paikallisia oloja vastaavaksi, on mahdollisimman hajautettua, antaa etusijan paikallisille toimijoille, perustuu alhaalta ylös -lähestymistavalle, mahdollistaa vaatimattomienkin toimien huomioon ottamisen ja turvaa yksityisen sektorin toimijoiden huomattavan osallistumisen.
(34)
Kalatalousrahaston olisi annettava teknisen avun muodossa tukea arviointeihin, selvityksiin ja kokemusten vaihtoon, joilla helpotetaan toimintaohjelman täytäntöönpanoa ja edistetään innovatiivisia lähestymistapoja ja käytäntöjä sekä yksinkertaista ja avointa täytäntöönpanoa.
(35)
Jäsenvaltioiden yhteisen hallinnoinnin avulla toteuttamien kalatalousrahaston toimien olisi annettava riittävät takeet täytäntöönpanon yksityiskohtien ja laadun, toimien tulosten ja niiden arvioinnin sekä moitteettoman varainhoidon ja sen valvonnan osalta.
(36)
Kalatalousrahaston toimien tehokkuus ja vaikutus riippuu myös paremmasta ja perusteellisemmasta arvioinnista. Olisi annettava säännökset jäsenvaltioiden ja komission velvollisuuksista tältä osin sekä yksityiskohtaiset säännöt, joilla varmistetaan arvioinnin luotettavuus.
(37)
Jotta kumppanuus olisi toimivaa ja yhteisön tukitoimet asianmukaisella tavalla tunnettuja, niitä koskevan tiedotuksen ja julkisuuden olisi oltava mahdollisimman laajaa. Siitä huolehtimisen olisi kuuluttava tukitoimista vastaaville hallintoviranomaisille, joiden olisi myös tiedotettava toteutetuista toimenpiteistä komissiolle.
(38)
On asianmukaista asettaa yläraja kunkin toimen julkiselle rahoitukselle.
(39)
Lisäksi on asianmukaista asettaa yläraja kalatalousrahastosta myönnettävälle rahoitukselle kutakin toimintalinjaa varten suoritettavalle julkisten menojen kokonaismäärälle.
(40)
Tehokkaan ja asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi olisi vahvistettava jäsenvaltioiden velvoitteet, jotka koskevat hallinto- ja valvontajärjestelmiä, menojen todentamista sekä sääntöjenvastaisuuksien ja yhteisön lainsäädännön rikkomisten ennaltaehkäisyä, havaitsemista ja oikaisemista. Hallinnon ja valvonnan osalta on erityisesti tarpeen vahvistaa yksityiskohtaiset säännöt, joita noudattaen jäsenvaltiot antavat takeet siitä, että järjestelmät ovat olemassa ja toimivat tyydyttävästi.
(41)
Jäsenvaltioiden olisi toteutettava asianmukaiset toimenpiteet hallinto- ja valvontajärjestelmän moitteettoman toiminnan varmistamiseksi. Tätä varten kullekin toimintaohjelmalle olisi nimettävä hallintoviranomainen, todentamisviranomainen ja tarkastusviranomainen, joiden velvollisuudet olisi määriteltävä. Näiden velvollisuuksien olisi liityttävä ensisijaisesti rahoituksen moitteettomaan toteutumiseen, arvioinnin järjestämiseen, menojen todentamiseen ja tarkastamiseen sekä yhteisön lainsäädännön noudattamiseen. Olisi säädettävä komission ja tuen seurannasta vastaavien kansallisten viranomaisten välisistä säännöllisistä kokouksista.
(42)
Olisi säädettävä, että seurantakomitea on toimintaohjelman täytäntöönpanon laadun varmistava elin, jonka jäsenvaltio nimeää.
(43)
Indikaattorit ja täytäntöönpanoa koskevat vuosikertomukset ovat seurannan kannalta oleellisia, ja ne olisi määriteltävä tarkemmin, jotta ne antaisivat luotettavan kuvan toimintaohjelman täytäntöönpanon edistymisestä ja laadusta.
(44)
Komission varainhoidon valvontaa koskevaa nykyistä toimivaltaa rajoittamatta olisi jäsenvaltioiden ja komission välistä yhteistyötä tällä alalla lisättävä.
(45)
Maksusitoumuksia ja maksuja koskevia sääntöjä ja menettelyitä olisi yksinkertaistettava säännöllisen kassavirran varmistamiseksi. Kalatalousrahastosta maksettava seitsemän prosentin ennakkomaksu olisi omiaan vauhdittamaan toimintaohjelman täytäntöönpanoa.
(46)
Hallinto- ja valvontajärjestelmissä todetusta vakavasta puutteesta johtuvan maksujen keskeytyksen lisäksi olisi oltava toimenpiteitä, joiden avulla valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi lykätä maksatusta, jos on todisteita merkittävästä puutteesta näiden järjestelmien moitteettomassa toiminnassa, tai joiden avulla komissio voi tehdä maksuihin vähennyksiä, jos asianomainen jäsenvaltio ei ole pannut täytäntöön kaikkia suunniteltuja oikaisutoimenpiteitä.
(47)
Yhteisön varojen moitteettoman hoidon varmistamiseksi olisi menojen arviointia ja toteuttamista parannettava. Tätä varten jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle säännöllisesti ennakkoarvionsa yhteisön varojen käytöstä, ja rahoituksen toteutumisen viivästymisen olisi johdettava ennakkomaksujen takaisinperintään ja maksusitoumusten vapauttamiseen ilman eri toimenpiteitä.
(48)
Ohjelmien päättämistä koskevia menettelyjä olisi yksinkertaistettava tarjoamalla tätä haluaville jäsenvaltioille mahdollisuus valitsemansa aikataulun mukaisesti päättää loppuun saatettuja toimia koskeva osa toimintaohjelmasta. Tätä varten tarvittavasta kehyksestä olisi säädettävä.
(49)
Tämän asetuksen täytäntöön panoa varten tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (5) 2 artiklan mukaisesti mainitun päätöksen 4 artiklassa säädettyä hallintomenettelyä noudattaen. Päätöksen 3 artiklassa säädetty neuvoa-antava menettely on kuitenkin tehokkuuden vuoksi tietyissä yksittäisissä tapauksissa asianmukaisin.
(50)
Olisi annettava yksityiskohtaiset siirtymäkauden säännökset, jotta uutta ohjelmatyötä voidaan valmistella heti tämän asetuksen tultua voimaan ja varmistaa, että jäsenvaltioiden saama tuki ei keskeydy ennen tämän asetuksen mukaisen toimintaohjelman hyväksymistä,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
TAVOITTEET JA TUKEA KOSKEVAT YLEISET SÄÄNNÖT
I LUKU
Soveltamisala ja määritelmät
1 artikla
Soveltamisala
Tällä asetuksella perustetaan Euroopan kalatalousrahasto, jäljempänä ”kalatalousrahasto”, ja määritellään puitteet kalatalousalan, kalastusalueiden ja sisävesikalastuksen kestävään kehitykseen annettavalle yhteisön tuelle.
2 artikla
Maantieteellinen soveltamisala
1. Tässä asetuksessa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan koko yhteisön alueella.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot valitsevat kalastusalueiden kestävää kehitystä koskevassa IV osaston IV luvussa säädetyn tuen osalta tukikelpoiset alueet 43 artiklan 3 ja 4 kohdassa säädettyjä perusteita käyttäen.
3 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
”kalatalousalalla” talouden alaa, joka sisältää kaiken kalatalous- ja vesiviljelytuotteiden tuotantoon, jalostukseen ja kaupan pitämiseen kuuluvan toiminnan;
b)
”kalastajalla” henkilöä, jonka jäsenvaltio katsoo harjoittavan ammattikalastusta kalastusta harjoittavalla kalastusaluksella;
c)
”kalastusaluksella” asetuksen (EY) N:o 2371/2002 3 artiklan c alakohdassa tarkoitettua kalastusalusta;
d)
”vesiviljelyllä” vesieliöiden kasvatusta tai viljelyä, jossa käytetyllä tekniikalla on tarkoitus lisätä kyseisten eliöiden tuotantoa ympäristön luonnollista kapasiteettia suuremmaksi; eliöt pysyvät koko kasvatus- tai viljelyvaiheen ja myös niiden korjuuvaiheen ajan luonnollisen tai oikeushenkilön omaisuutena;
e)
”kalastusalueella” meren tai järven rannalla olevaa aluetta, johon voi kuulua myös lammikoita tai joen suisto, ja jolla kalatalousala on merkittävä työllistäjä;
f)
”mikroyrityksillä sekä pienillä ja keskisuurilla yrityksillä” mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6 päivänä toukokuuta 2003 annetussa komission suosituksessa 2003/361/EY (6) määriteltyjä mikroyrityksiä, pieniä tai keskisuuria yrityksiä;
g)
”toimintaohjelmalla” jäsenvaltion laatimaa ja komission hyväksymää yhtenäistä asiakirjaa, joka sisältää yhtenäisen joukon kalatalousrahaston tuella toteutettavia toimintalinjoja;
h)
”ohjelmatyöllä” useassa vaiheessa tapahtuvaa järjestely-, päätöksenteko- ja rahoitusmenettelyä, jonka tarkoituksena panna täytäntöön yhteisön ja jäsenvaltioiden monivuotinen yhteinen toiminta kalatalousrahaston ensisijaisten tavoitteiden saavuttamiseksi;
i)
”toimintalinjalla” toimintaohjelmaan sisältyvää yhtä painopistettä, joka käsittää joukon toisiinsa liittyviä toimenpiteitä, joilla on mitattavissa olevat erityistavoitteet;
j)
”toimenpiteellä” joukkoa toimia, joiden tarkoituksena on panna toimintalinja täytäntöön;
k)
”toimella” hanketta, joka on valittu seurantakomitean vahvistamilla perusteilla ja jota yksi tai useampi tuensaaja panee täytäntöön siihen liittyvän toimintalinjan tavoitteiden saavuttamiseksi;
l)
”tuensaajalla” julkisen tuen viime kädessä saavaa luonnollista tai oikeushenkilöä;
m)
”julkisilla menoilla” toimien julkista rahoitusosuutta, joka tulee valtion, alue- tai paikallisviranomaisten talousarviosta taikka Euroopan yhteisöjen talousarviosta, ja muut vastaavat menot. Kaikkia toimien rahoitusosuuksia, jotka ovat peräisin yhdestä tai useammasta alue- tai paikallisviranomaisesta muodostettujen julkisoikeudellisten elinten tai yhteisöjen taikka julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (7) mukaisesti toimivien julkisoikeudellisten elinten talousarviosta, pidetään julkisena rahoitusosuutena;
n)
”lähentymistavoitteella” Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä ja asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 (8) mukaista vähiten kehittyneitä jäsenvaltioita ja alueita koskevan toimen tavoitetta;
o)
”muulla kuin lähentymistavoitteella” tavoitetta, joka kattaa jäsenvaltiot ja alueet, jotka eivät ole tukikelpoisia n alakohdassa määritellyn lähentymistavoitteen perusteella;
p)
”välittävällä elimellä” yksityistä tai julkista elintä tai yksikköä, joka toimii hallinto- tai todentamisviranomaisen vastuulla tai hoitaa toimia toteuttaviin tuensaajiin liittyviä tehtäviä tällaisen viranomaisen puolesta;
q)
”sääntöjenvastaisuudella” yhteisön oikeuden säännösten tai määräysten rikkomista, joka johtuu taloudellisen toimijan teosta tai laiminlyönnistä, jonka tuloksena on tai voisi olla vahinko Euroopan unionin yleiselle talousarviolle siihen kohdistuvan perusteettoman menon vuoksi.
II LUKU
Tavoitteet ja tehtävät
4 artikla
Tavoitteet
Kalatalousrahaston tuella pyritään
a)
tukemaan yhteistä kalastuspolitiikkaa elollisten vesiluonnonvarojen hyödyntämiseksi ja tukemaan vesiviljelyä taloudellisilla, ympäristöä koskevilla ja sosiaalisilla perusteilla määritellyn kestävyyden turvaamiseksi;
b)
edistämään kestävää tasapainoa kalavarojen ja yhteisön kalastuslaivaston kapasiteetin välillä;
c)
edistämään sisävesikalastuksen kestävää kehitystä;
d)
vahvistamaan kalatalousalan tuotantorakenteiden kilpailukykyä ja sillä toimivien taloudellisesti kannattavien yritysten kehitystä;
e)
edistämään ympäristön ja luonnonvarojen suojelua ja parantamista silloin kuin ne liittyvät kalatalousalaan;
f)
edistämään kestävää kehitystä ja elämänlaadun parantamista alueilla, joilla harjoitetaan kalataloutta;
g)
edistämään miesten ja naisten välistä tasa-arvoa kalatalousalan ja kalastusalueiden kehittämisessä.
5 artikla
Tehtävät
Kalatalousalan tuesta vastaa kalatalousrahasto. Tämän asetuksen nojalla toteutettavilla toimenpiteillä pyritään saavuttamaan perustamissopimuksen 33 artiklassa vahvistetut yleiset tavoitteet sekä yhteisen kalastuspolitiikan osana määritellyt tavoitteet. Niillä täydennetään tarvittaessa yhteisön muita välineitä ja politiikkoja.
III LUKU
Tuen periaatteet
6 artikla
Täydentävyys, johdonmukaisuus ja vaatimustenmukaisuus
1. Kalatalousrahasto myöntää tukea, jolla täydennetään kansallisia, alueellisia ja paikallisia toimia sisällyttämällä niihin yhteisön ensisijaiset tavoitteet.
2. Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat, että kalatalousrahaston tuki on yhteisön politiikkojen, ensisijaisten tavoitteiden ja toimien mukaista sekä yhteisön muita rahoitusvälineitä täydentävää. Tämä johdonmukaisuus ja täydentävyys osoitetaan erityisesti toimintaohjelmassa.
3. Kalatalousrahastosta rahoitettavien toimien on oltava perustamissopimuksen määräysten ja sen nojalla annettujen säännösten mukaisia.
4. Komissio ja jäsenvaltiot huolehtivat kukin omien toimivaltuuksiensa mukaisesti kalatalousrahastosta, neuvoston asetuksella (EY) N:o 1290/2005 (9) perustetusta Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta, Euroopan aluekehitysrahastosta, Euroopan sosiaalirahastosta, koheesiorahastosta sekä muista yhteisön rahoitusvälineistä myönnettävän tuen yhteensovittamisesta.
5. Kalatalousrahastosta rahoitettavat toimet eivät saa lisätä pyyntiponnistusta.
7 artikla
Valtiontuki
1. Jäsenvaltioiden kalatalousalan yrityksille myöntämään tukeen sovelletaan perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan 2 kohdan soveltamista.
2. Perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklaa ei sovelleta jäsenvaltioiden osana toimintaohjelmaa kalatalousrahaston yhteisrahoittamaan toimintaohjelmaan suorittamiin rahoitusosuuksiin.
3. Kansallisia säännöksiä, joiden nojalla myönnetään 2 kohdassa tarkoitettuja rahoitusosuuksia koskevaa tämän asetuksen säännökset ylittävää julkista rahoitusta, käsitellään kokonaisuudessaan 1 kohdan mukaisesti.
8 artikla
Kumppanuus
1. Kalatalousrahaston tavoitteita toteutetaan tiiviissä yhteistyössä, jäljempänä ”kumppanuus”, komission ja jäsenvaltion kesken. Jäsenvaltion on voimassa olevien kansallisten sääntöjen ja käytäntöjen mukaisesti järjestettävä muun muassa seuraavien nimeämiensä viranomaisten ja elinten väliset kumppanuusjärjestelyt:
a)
toimivaltaiset alue-, paikallis- ja muut viranomaiset;
b)
talouselämän osapuolet ja työmarkkinaosapuolet;
c)
muut asiaankuuluvat elimet.
2. Jäsenvaltion on huolehdittava kaikkien asianomaisten elinten laajasta ja tehokkaasta osallistumisesta kansallisten sääntöjen ja käytäntöjen mukaisesti ottamalla huomioon tarpeen edistää miesten ja naisten välistä tasa-arvoa sekä kestävää kehitystä sisällyttämällä toimintaan ympäristön suojelu ja parantaminen.
3. Kumppanuutta harjoitetaan kunkin 1 kohdassa määritellyt kumppanin institutionaalisten, oikeudellisten ja rahoitusta koskevien toimivaltuuksien puitteissa.
4. Kumppanuus kattaa toimintaohjelman valmistelun, täytäntöönpanon, seurannan ja arvioinnin. Jäsenvaltion on otettava mukaan kaikki asiaankuuluvat kumppanit ohjelmatyön eri vaiheisiin kunkin vaiheen määräaikoja noudattaen.
5. Kunkin jäsenvaltion on järjestettävä kansallista strategiasuunnitelmaa koskeva kuuleminen tarkoituksenmukaisimmaksi katsomiensa järjestelyjen mukaisesti.
9 artikla
Suhteellisuus
1. Jäsenvaltio vastaa kunkin toimintaohjelman täytäntöönpanosta. Tehtävä on hoidettava sopivalla alueellisella tasolla kunkin jäsenvaltion omien institutionaalisten järjestelyjen ja tämän asetuksen mukaisesti.
2. Komission ja jäsenvaltioiden käyttämät keinot voivat vaihdella toimintaohjelmaan osoitetun julkisen rahoituksen kokonaismäärän mukaisesti. Vaihtelu koskee erityisesti arviointia, valvontaa ja komission osallistumista 63 artiklassa säädettyyn seurantakomiteaan sekä toimintaohjelmien täytäntöönpanoa koskevia vuosikertomuksia.
10 artikla
Yhteinen hallinnointi
1. Kalatalousrahastolle varatun yhteisön talousarvion toteutusta hallinnoivat jäsenvaltiot ja komissio yhdessä Euroopan yhteisöjen yhteiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (10) 53 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti, lukuun ottamatta tämän asetuksen 46 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua teknistä apua, jota komissio hallinnoi suoraan.
Moitteettoman varainhoidon periaatetta sovelletaan asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 48 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
2. Komissio huolehtii Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamista koskevista velvollisuuksistaan seuraavasti:
a)
komissio tarkastaa jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmien olemassaolon ja moitteettoman toiminnan 70 ja 73 artiklan mukaisesti;
b)
komissio keskeyttää maksujen määräaikojen kulumisen tai lykkää tai keskeyttää ne kokonaan tai osittain 88 ja 89 artiklan mukaisesti, jos kansalliset hallinto- ja valvontajärjestelmät eivät täytä tehtäviään, ja toteuttaa muut tarvittavat rahoitusoikaisut 98 ja 99 artiklassa kuvattujen menettelyjä noudattaen;
c)
komissio tarkastaa ennakkojen korvaukset ja vapauttaa talousarviositoumukset ilman eri toimenpiteitä 81 artiklan 2 kohdan ja 90-94 artiklan mukaisesti.
3. Asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 toisen osan II osaston säännöksiä sovelletaan kalatalousrahastosta myönnettävään tukeen.
11 artikla
Miesten ja naisten tasa-arvo
Jäsenvaltiot ja komissio huolehtivat siitä, että miesten ja naisten tasa-arvoa sekä tasa-arvonäkökohtien mukaan ottamista edistetään kalatalousrahaston tukien täytäntöönpanon eri vaiheissa, suunnittelu, täytäntöönpano, seuranta ja arviointi mukaan lukien.
Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että kalatalousalalla edistetään naisten aseman vahvistamista koskevia toimia.
IV LUKU
Rahoituskehys
12 artikla
Varat ja keskittäminen
1. Kalatalousrahaston käytettävissä olevat maksusitoumusmäärärahat kaudella 2007-2013 ovat 3 849 miljoonaa euroa vuoden 2004 hintoina liitteessä I olevan vuosittaisen jakauman mukaisesti.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuista varoista 0,8 prosenttia osoitetaan komissiolle 46 artiklan 1 kohdassa määriteltyyn tekniseen apuun.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin määriin tehdään vuosittain 2 prosentin suuruinen indeksikorjaus ohjelmatyötä varten ja niiden ottamiseksi myöhemmin Euroopan unionin yleiseen talousarvioon.
4. Muiden kuin 2 kohdan mukaisesti kohdennettujen 1 kohdassa säädettyjen talousarviomäärärahojen jakautuminen on toteutettava siten, että huomattava osa varoista keskitetään alueille, jotka kuuluvat lähentymistavoitteen piiriin.
13 artikla
Siirtojen enimmäismäärä
1. Jotta edistetään asetettuja tavoitteita eli jotta koheesiorahoitus saataisiin asianmukaisesti kohdistettua vähiten kehittyneisiin alueisiin ja jäsenvaltioihin ja jotta saataisiin vähennettyä määrärahojen enimmäismäärästä aiheutuvia eroavuuksia keskimääräisen asukaskohtaisen tuki-intensiteetin määrissä, 2 kohdassa tarkoitetuista rahastoista kuhunkin yksittäiseen jäsenvaltioon tämän asetuksen mukaisesti siirrettävien varojen enimmäismäärä määritellään seuraavasti:
-
jäsenvaltiot, joiden keskimääräinen asukaskohtainen BKTL (OVS:na) vuosina 2001-2003 on alle 40 prosenttia EU-25:n keskiarvosta: 3,7893 prosenttia niiden BKT:sta
-
jäsenvaltiot, joiden keskimääräinen asukaskohtainen BKTL (OVS:na) vuosina 2001-2003 on vähintään 40 prosenttia mutta alle 50 prosenttia EU-25:n keskiarvosta: 3,7135 prosenttia niiden BKT:sta
-
jäsenvaltiot, joiden keskimääräinen asukaskohtainen BKTL (OVS:na) vuosina 2001-2003 on vähintään 50 prosenttia mutta alle 55 prosenttia EU-25:n keskiarvosta: 3,6188 prosenttia niiden BKT:sta
-
jäsenvaltiot, joiden keskimääräinen asukaskohtainen BKTL (OVS:na) vuosina 2001-2003 on vähintään 55 prosenttia mutta alle 60 prosenttia EU-25:n keskiarvosta: 3,5240 prosenttia niiden BKT:sta
-
jäsenvaltiot, joiden keskimääräinen asukaskohtainen BKTL (OVS:na) vuosina 2001-2003 on vähintään 60 prosenttia mutta alle 65 prosenttia EU-25:n keskiarvosta: 3,4293 prosenttia niiden BKT:sta
-
jäsenvaltiot, joiden keskimääräinen asukaskohtainen BKTL (OVS:na) vuosina 2001-2003 on vähintään 65 prosenttia mutta alle 70 prosenttia EU-25:n keskiarvosta: 3,3346 prosenttia niiden BKT:sta
-
jäsenvaltiot, joiden keskimääräinen asukaskohtainen BKTL (OVS:na) vuosina 2001-2003 on vähintään 70 prosenttia mutta alle 75 prosenttia EU-25:n keskiarvosta: 3,2398 prosenttia niiden BKT:sta
-
tämän jälkeen siirtojen enimmäismäärä alenee 0,09 prosenttiyksiköllä BKT:sta kutakin vuosien 2001-2003 keskimääräisen asukaskohtaisen BKTL:n (OVS:na) suhteessa EU-25:n keskiarvoon tapahtuvaa 5 prosenttiyksikön nousua kohti.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin enimmäismääriin sisältyvät Euroopan kalatalousrahastosta jäsenvaltiolle tämän asetuksen nojalla myönnetyt vuotuiset kokonaismäärärahat, sekä Euroopan aluekehitysrahastosta, Euroopan sosiaalirahastosta ja koheesiorahastosta asetuksen (EY) N:o 1083/2006 nojalla myönnetyt vuotuiset kokonaismäärärahat - mukaan luettuna Euroopan aluekehitysrahaston osuus eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen rajat ylittävän ohjelmalohkon rahoitukseen ja liittymistä valmistelevasta tukivälineestä sekä Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston ohjausosastosta peräisin oleva rahoitusosuus.
3. Komission BKT-laskelmat tehdään huhtikuussa 2005 julkaistujen tilastojen pohjalta. Komission huhtikuussa 2005 esittämiä yksittäisiä kansallisia BKT:n kasvuennusteita vuosiksi 2007-2013 sovelletaan kuhunkin jäsenvaltioon erikseen.
14 artikla
Määrärahojen jakaminen
Komissio suorittaa ohjelmakaudella 2007-2013 käytettävissä olevien maksusitoumusmäärärahojen vuosittaisen ohjeellisen jäsenvaltiokohtaisen jaon, jolloin se eriyttää lähentymistavoitteeseen kohdistuvan osuuden käyttäen seuraavia perusteita:
a)
kalatalousalan suuruus kyseisessä jäsenvaltiossa,
b)
pyyntiponnistukseen tarvittavan mukautuksen laajuus,
ja
c)
kalatalousalan työllisyystaso,
ja ottaa samalla huomioon erityistilanteet ja -tarpeet sekä aiemmat määrärahat.
II OSASTO
STRATEGINEN LÄHESTYMISTAPA
I LUKU
Kansallinen strategiasuunnitelma
15 artikla
Kansallinen strategiasuunnitelma
1. Kunkin jäsenvaltion on kumppaneiden riittävän kuulemisen jälkeen hyväksyttävä kalatalousalan kansallinen strategiasuunnitelma ja toimitettava se komissiolle viimeistään toimintaohjelman esittämisen yhteydessä.
Jäsenvaltio ja komissio käyvät vuoropuhelua kansallisesta strategiasuunnitelmasta.
2. Kansalliseen strategiasuunnitelmaan on sisällyttävä jäsenvaltion tarpeen mukaan lyhyt kuvaus kaikista yhteisen kalastuspolitiikan näkökohdista, ja siinä on esitettävä painopisteet, tavoitteet, arvio tarvittavista julkisista varoista ja sen täytäntöönpanoa koskevat määräajat ottaen erityisesti huomioon seuraavia seikkoja koskevan strategian:
a)
yhteisön kalastuslaivaston hallinnointi ja mukauttaminen sekä erityisesti pyyntiponnistuksen ja kalastuskapasiteetin mukauttaminen ottamalla huomioon kalavarojen kehitys, ympäristöystävällisten kalastusmenetelmien edistäminen ja kalastuksen kestävä kehitys;
b)
vesiviljelyalan kestävä kehitys;
c)
kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostuksen ja kaupan kestävä kehitys;
d)
sisävesikalastuksen kestävä kehitys;
e)
kalastusalueiden kestävä kehitys, mukaan lukien painopistealueiden valintaperusteet;
f)
kalastusalan kilpailukyky, johon sisältyy myös alan rakenteen, organisaation ja työympäristön parantaminen;
g)
kalatalousalan inhimillisten voimavarojen säilyttäminen erityisesti parantamalla ammattitaitoa, turvaamalla kestävä työllisyys ja parantamalla naisten asemaa ja roolia;
h)
kalastusalaan liittyvän vesiympäristön suojeleminen ja parantaminen.
3. Kansalliseen strategiasuunnitelmaan on lisäksi sisällyttävä jäsenvaltion tarpeen mukaan asiaan kuuluvia lisätietoja painopisteistä, tavoitteista, tarvittavia julkisia varoja koskevasta arviosta ja määräajoista ottaen erityisesti huomioon seuraavia seikkoja koskevan strategian:
a)
kalastustoiminnan tarkastuksia ja valvontaa sekä yhteisen kalastuspolitiikan tietojenkeruuta koskevien vaatimusten täyttäminen;
b)
kalataloustuotteiden tarjonta ja kalastustoiminnan kehittäminen yhteisön vesialueiden ulkopuolella.
II LUKU
Strateginen seuranta
16 artikla
Strategiakeskustelu
1. Komissio järjestää viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2011 jäsenvaltioiden toimittamien kirjallisten tietojen pohjalta kansallisten strategiasuunnitelmien täytäntöönpanon sisältöä ja edistymistä koskevat keskustelut jäsenvaltioiden kanssa, jotta voidaan edistää parhaiden käytäntöjen vaihtamista jäsenvaltioiden kesken.
2. Komissio tiedottaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle 1 kohdassa tarkoitettujen keskustelujen tuloksista.
III OSASTO
OHJELMATYÖ
I LUKU
Kalatalousrahastoa koskevat yleiset säännökset
17 artikla
Toimintaohjelman valmistelu ja hyväksyminen
1. Kunkin jäsenvaltion on laadittava toimintaohjelma kalatalousrahaston yhteisrahoittamien politiikkojen ja toimintalinjojen täytäntöön panemiseksi. Toimintaohjelman on oltava jäsenvaltion kansallisen strategiasuunnitelman mukainen.
2. Kalatalousrahaston toiminta toteutetaan kutakin jäsenvaltiota koskevana yhtenäisenä toimintaohjelmana jäsenvaltion kansallisten rakenteiden mukaisesti.
3. Jäsenvaltion on laadittava toimintaohjelmansa sen jälkeen, kun se on kansallisten rakenteidensa ja 8 artiklassa säädetyn kumppanuuden mukaisesti kuullut perusteellisesti kalatalousalan alueellisia ja paikallisia sekä talouselämää ja työmarkkinaosapuolia edustavia kumppaneita ja muita aiheellisia elimiä.
4. Jäsenvaltion on toimitettava komissiolle kaikki 20 artiklassa tarkoitetut tekijät sisältävä ehdotus toimintaohjelmaksi hyvissä ajoin, jotta se voidaan hyväksyä mahdollisimman pian.
5. Komissio arvioi 48 artiklassa tarkoitetun ennakkoarvioinnin huomioon ottaen ehdotetun toimintaohjelman päättääkseen, edistääkö se 4 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden, 19 artiklassa esitettyjen suuntaa-antavien periaatteiden ja kansallisen strategiasuunnitelman keskeisen osan toteuttamista.
Jos komissio kahden kuukauden kuluessa ehdotetun toimintaohjelman vastaanottamisesta katsoo, ettei ohjelma ole 4 artiklassa säädettyjen tavoitteiden, 19 artiklassa asetettujen suuntaa-antavien periaatteiden ja kansallisen strategiasuunnitelman keskeisen osan mukainen, se voi pyytää jäsenvaltiota antamaan kaikki tarpeelliset lisätiedot ja tarvittaessa mukauttamaan ehdotettua ohjelmaa tämän mukaisesti.
6. Jäsenvaltion on sen jälkeen toimitettava toimintaohjelmansa komissiolle, joka tekee päätöksen sen hyväksymisestä mahdollisimman pian ja viimeistään neljän kuukauden kuluttua siitä, kun se on toimitettu.
18 artikla
Toimintaohjelman kesto ja tarkistaminen
1. Toimintaohjelman on katettava 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välinen kausi.
2. Toimintaohjelmaa voidaan tarkastella uudelleen, jos sen täytäntöönpanossa on ilmennyt suuria vaikeuksia tai jos on tapahtunut merkittäviä strategisia muutoksia taikka moitteetonta hallinnointia koskevista syistä, ja sitä voidaan tarvittaessa tarkistaa jäljellä olevan kauden osalta joko jäsenvaltion aloitteesta tai komission yhteisymmärryksessä jäsenvaltion kanssa tekemästä aloitteesta ja sen jälkeen kun 63 artiklassa säädetty seurantakomitea on sen hyväksynyt.
Tarkistuksessa on erityisesti otettava huomioon 49 artiklassa säädetty väliarviointi, 67 artiklassa säädetyt täytäntöönpanoa koskevat vuosikertomukset, 69 artiklassa säädetyt vuosittaiset tarkastelut sekä yhteiseen kalastuspolitiikan merkittävät muutokset.
3. Komissio tekee päätöksensä toimintaohjelman tarkistusta koskevista pyyntöjen johdosta mahdollisimman pian ja viimeistään kahden kuukauden kuluttua siitä, kun jäsenvaltio on esittänyt pyynnön, edellyttäen että tarkistetun toimintaohjelman sisältö on 20 artiklan mukainen. Yksityiskohtaiset säännöt annetaan 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
19 artikla
Toimintaohjelmaa koskevat suuntaa-antavat periaatteet
Jäsenvaltioiden on otettava huomioon seuraavat suuntaa-antavat periaatteet valmistellessaan ja toteuttaessaan 17 artiklassa säädettyä toimintaohjelmaa:
a)
johdonmukaisuus yhteisen kalastuspolitiikan periaatteiden ja kansallisen strategiasuunnitelman kanssa, jotta saavutetaan erityisesti kalastuskapasiteetin ja kalastusmahdollisuuksien välinen vakaa ja kestävä tasapaino;
b)
taloudellisen toiminnan, työpaikkojen ja inhimillisten voimavarojen sopusointuisen, tasapainoisen ja kestävän kehityksen edistäminen sekä ympäristön suojelu ja parantaminen;
c)
käytettävissä olevien määrärahojen asianmukainen jakaminen eri toimintalinjoille ja tarvittaessa erityisesti asianmukainen rahoitus IV osaston I luvun (toimintalinja 1: toimenpiteet yhteisön kalastuslaivaston mukauttamiseksi) mukaisille toimille;
d)
Lissabonin strategiaan myötävaikuttavien toimien edistäminen.
Edistetään toimia, joilla pyritään kalatalousalan kestävän työllisyystason edistämiseen erityisesti parantamalla työpaikkojen laatua, antamalla mahdollisuus nuorten ammattiin pääsyyn ja kannustamalla koko alan innovointia;
e)
Göteborgin strategiaan myötävaikuttavien toimien ja erityisesti kalatalousalan ympäristöulottuvuutta vahvistavien toimien edistäminen.
Edistetään toimia, joilla pyritään kalatalousalan toiminnan ympäristövaikutusten vähentämiseen ja ympäristöystävällisten tuotantomenetelmien edistämiseen;
f)
kalatalousalan inhimillisten voimavarojen tilanteen parantaminen toteuttamalla toimia, joilla pyritään kohentamaan ja monipuolistamaan ammattitaitoa, kehittämään elinikäistä oppimista ja parantamaan työolosuhteita ja turvallisuutta;
g)
korkeaa lisäarvoa tarjoavien toimien edistäminen kehittämällä innovointivalmiuksia, joilla täytetään korkeat laatuvaatimukset ja kuluttajien tarpeet kalatalous- ja vesiviljelytuotteiden osalta;
Edistetään toimia, joilla edistetään ympäristöystävällisten tuotantomenetelmien avoimuutta kuluttajien kannalta;
h)
kalastus- ja vesiviljelytuotteiden tarjonnan parantaminen yhteisön markkinoilla ja näiden markkinoiden kestävän kehityksen edistäminen;
i)
sukupuolten välisen tasapainon edistäminen kalatalousalalla toimintaohjelman toteuttamisen eri vaiheissa toteuttamalla toimia, joilla pyritään erityisesti vähentämään sukupuoleen perustuvaa erottelua työmarkkinoilla;
j)
kalastusalueiden yhdennetyn kestävän kehityksen edistäminen kehittämällä alueiden omia mahdollisuuksia ja parantamalla elämän laatua;
k)
tarvittaessa institutionaalisten ja hallinnollisten valmiuksien parantaminen, millä pyritään yhteisen kalastuspolitiikan hyvään hallintoon ja toimintaohjelman tehokkaaseen toteuttamiseen.
20 artikla
Toimintaohjelman sisältö
1. Toimintaohjelmaan on sisällyttävä
a)
yhteenveto tukikelpoisten politiikan alojen vahvuuksista ja heikkouksista;
b)
kansallisen strategiasuunnitelman keskeisen osan ja 19 artiklassa säädettyjen suuntaa-antavien periaatteiden mukaisesti valittujen toimintalinjojen kuvaus ja valinnan perustelut sekä 48 artiklassa tarkoitetun ennakkoarvioinnin odotettu vaikutus;
c)
kunkin toimintalinjan erityistavoitteet. Nämä tavoitteet on ilmoitettava määrällisinä, jos se on mahdollista, käyttäen suppeata määrää indikaattoreita ja suhteellisuusperiaate huomioon ottaen. Indikaattorien avulla on voitava mitata edistymistä lähtötilanteeseen verrattuna ja kullekin toimintalinjalle asetettujen erityistavoitteiden tehokkuutta;
d)
lyhyt kuvaus keskeisistä toimenpiteistä, jotka aiotaan toteuttaa toimintalinjojen täytäntöön panemiseksi;
e)
tarvittaessa tiedot täydentävyydestä Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston, rakennerahastojen ja koheesiorahaston mukaisten toimenpiteiden kanssa;
f)
rahoitussuunnitelma, jossa on seuraavat kaksi taulukkoa, joista kummastakin käy erikseen ilmi lähentymistavoitteeseen ja muuhun kuin lähentymistavoitteeseen osoitettavat määrärahat:
i)
taulukko, jossa esitetään kalatalousrahaston tuella rahoitettavaksi aiotun kokonaismäärän jakautuminen kullekin vuodelle;
ii)
taulukko, jossa määritellään koko ohjelmakauden ajalta ja kunkin toimintalinjan osalta suunnitellut yhteisön rahoitusosuuden ja kansallisten julkisten rahoitusosuuksien määrät, kalatalousrahaston rahoitusosuuden taso kunkin toimintalinjan osalta sekä tekniseen apuun osoitettava määrä;
g)
toimintaohjelmien täytäntöönpanon koskevat säännökset, mukaan lukien
i)
jäsenvaltion suorittama 58 artiklassa säädettyjen viranomaisten ja elinten nimeäminen;
ii)
kuvaus 47 artiklassa säädetyistä arviointi- ja seurantajärjestelmistä sekä 63 artiklassa säädetyn seurantakomitean kokoonpano;
iii)
tiedot toimivaltaisesta elimestä, joka ottaa vastaan komission suorittamat maksut, ja yhdestä tai useammasta elimestä, joka vastaa maksujen suorittamisesta tuensaajille;
iv)
rahoitusvirtojen käyttöönottoa ja liikkeitä koskevien menettelyjen määrittely avoimuuden varmistamiseksi;
v)
tekijät, joilla pyritään varmistamaan 51 artiklassa tarkoitettu toimintaohjelmasta tiedottaminen ja sen julkistaminen;
vi)
kuvaus komission ja jäsenvaltioiden välillä sovituista sähköistä tietojenvaihtoa koskevista menettelyistä tässä asetuksessa säädettyjen maksatusta, seurantaa ja arviointia koskevien vaatimusten täyttämiseksi;
h)
tiedot 8 artiklan soveltamisesta.
2. Jäsenvaltion on määriteltävä toimintaohjelmassaan kunkin IV osastossa säädetyn toimintalinjan osalta sen soveltamista koskevat edellytykset ja menettelyt. Ohjelmassa on erityisesti ilmoitettava selkeästi kunkin suunnitellun toimintalinjan tarkoitus.
IV OSASTO
TOIMINTALINJAT
I LUKU
Toimintalinja 1 - toimenpiteet yhteisön kalastuslaivaston mukauttamiseksi
21 artikla
Soveltamisala
Kalatalousrahastosta myönnettävä yhteisön kalastuslaivaston mukauttamiseen tähtäävä tuki, koskee seuraavia tarkoituksia:
a)
julkinen tuki pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmista kärsiville kalastusalusten omistajille ja kalastajille, kun on kyse seuraavista:
i)
asetuksen (EY) N:o 2371/2002 5 artiklassa tarkoitetut elvytyssuunnitelmat;
ii)
asetuksen (EY) N:o 2371/2002 7 ja 8 artiklassa tarkoitetut kiireelliset toimenpiteet;
iii)
yhteisön ja jonkin kolmannen maan välisen kalastussopimuksen uusimatta jättäminen tai kansainvälisen sopimuksen tai muun järjestelyn mukaisten kalastusmahdollisuuksien merkittävä vähentyminen;
iv)
asetuksen (EY) N:o 2371/2002 6 artiklassa tarkoitetut hoitosuunnitelmat;
v)
asetuksen (EY) N:o 2371/2002 9 ja 10 artiklassa tarkoitetut toimenpiteet;
vi)
kansalliset käytöstäpoistamisjärjestelyt osana asetuksen (EY) N:o 2371/2002 11-16 artiklassa säädettyjä velvoitteita, jotka koskevat yhteisön kalastuslaivaston kapasiteetin mukauttamista;
b)
24 artiklan 1 kohdan vii alakohdassa tarkoitettu julkinen tuki kalastustoiminnan väliaikaiselle lopettamiselle;
c)
25 artiklan mukaiset kalastusaluksiin tehtävät investoinnit ja valikoivuus;
d)
26 artiklassa tarkoitettu julkinen tuki pienimuotoiselle rannikkokalastukselle;
e)
27 artiklan mukainen yhteisön kalastuslaivastoa koskevien järjestelyjen sosioekonominen korvaaminen;
f)
julkinen tuki, jota annetaan pelastamis- ja rakenneuudistussuunnitelmien puitteissa vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen (11) mukaisesti.
22 artikla
Pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmien sisältö
1. Kunkin jäsenvaltion on vahvistettava kansallisessa strategiasuunnitelmassaan pyyntiponnistuksen mukauttamista koskeva politiikkansa täyttääkseen asetuksen (EY) N:o 2371/2002 11 artiklan 1 kohdassa säädetyt velvoitteet. Jäsenvaltion on rahoitettava ensisijaisesti 21 artiklan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettuja toimia.
2. Pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmiin voivat sisältyä kaikki tässä luvussa säädetyt asianmukaiset toimenpiteet.
3. Edellä 21 artiklan a alakohdan i, ii ja iv alakohdassa säädetyissä tapauksissa jäsenvaltioiden on hyväksyttävä pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmansa kuuden kuukauden kuluessa neuvoston tai komission päätöksen tekopäivästä.
Edellä 21 artiklan a alakohdan iii alakohdassa säädetyissä tapauksissa jäsenvaltioiden on hyväksyttävä asianomaisia kalastusaluksia ja kalastajia koskevat pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmansa kuuden kuukauden kuluessa komission ilmoituksesta.
4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava vuosittain 67 artiklassa säädetyssä täytäntöönpanoa koskevassa vuosikertomuksessa pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmiensa täytäntöönpanossa saavuttamansa tulokset. Tulokset mitataan käyttäen toimintaohjelmissa määriteltyjä asianmukaisia indikaattoreita.
23 artikla
Julkinen tuki kalastustoiminnan pysyvälle lopettamiselle
1. Kalatalousrahastosta rahoitetaan kalastusalusten kalastustoiminnan pysyvää lopettamista edellyttäen, että tämä lopettaminen on osa 21 artiklan a alakohdassa tarkoitettua pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmaa. Kalastusaluksen kalastustoiminnan pysyvä lopettaminen voidaan toteuttaa vain
a)
romuttamalla kalastusalus;
b)
siirtämällä se muuhun kuin kalastustoimintaan jäsenvaltion lipun alle purjehtivana ja yhteisöön rekisteröitynä;
c)
siirtämällä se keinotekoisten riuttojen muodostamiseen. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tällaisia toimia edeltää ympäristövaikutusten arviointi ja että toimilla edistetään 38 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tavoitteita.
Kalastusalusten omistajille kalastustoiminnan pysyvästä lopettamisesta maksettavaa julkista tukea sovelletaan aluksen kalastuskapasiteettiin ja tarvittaessa siihen liittyvään kalastuslisenssiin.
2. Kalastusalusten kalastustoiminnan pysyvä lopettaminen on suunniteltava toteutettavaksi kansallisina käytöstäpoistamisjärjestelyinä, joiden kesto ei saa ylittää kahta vuotta niiden voimaantulosta.
3. Pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmien täytäntöönpanon helpottamiseksi jäsenvaltiot voivat järjestää julkisia tarjouskilpailuja tai ehdotuspyyntöjä.
Jäsenvaltiot voivat myös asettaa julkisen tuen tason ottaen huomioon parhaan kustannus-hyötysuhteen muun muassa seuraavien objektiivisten perusteiden nojalla:
a)
kalastusaluksen hinta kansallisilla markkinoilla tai sen vakuutusarvo;
b)
kalastusaluksen liikevaihto;
c)
kalastusaluksen ikä ja sen vetoisuus bruttorekisteritonneina tai koneteho kilowatteina.
24 artikla
Julkinen tuki kalastustoiminnan väliaikaiselle lopettamiselle
1. Kalatalousrahasto voi osallistua kalastajiin ja kalastusalusten omistajiin kohdistuvien kalastustoiminnan väliaikaiseksi lopettamiseksi toteutettavien tukitoimenpiteiden rahoittamiseen kaudella 2007-2013 enintään
i)
edellä 21 artiklan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettujen pyyntiponnistuksen sopeuttamissuunnitelmien yhteydessä 12 kuukauden ajan, mitä voidaan jatkaa enintään 12 kuukaudella;
ii)
edellä 21 artiklan a kohdan ii alakohdassa tarkoitettujen pyyntiponnistuksen sopeuttamissuunnitelmien yhteydessä kolmen kuukauden ajan, kun on kyse asetuksen (EY) N:o 2371/2002 8 artiklassa tarkoitetuista jäsenvaltioiden kiireellisistä toimenpiteistä;
iii)
edellä 21 artiklan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettujen pyyntiponnistuksen sopeuttamissuunnitelmien yhteydessä kuuden kuukauden ajan, kun on kyse asetuksen (EY) N:o 2371/2002 7 artiklassa tarkoitetuista jäsenvaltioiden kiireellisistä toimenpiteistä;
iv)
edellä 21 artiklan a alakohdan iii alakohdassa tarkoitettujen pyyntiponnistuksen sopeuttamissuunnitelmien yhteydessä kuuden kuukauden ajan, mitä voidaan jatkaa enintään kuudella kuukaudella;
v)
edellä 21 artiklan a alakohdan iv alakohdassa tarkoitettujen pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmien yhteydessä ja yhteisön kalavarojen säilyttämistoimenpiteiden puitteissa hyväksyttyjen kansallisten hoitosuunnitelmien yhteydessä, jos tällaisissa suunnitelmissa määrätään pyyntiponnistuksen asteittaisista vähennyksistä, kahdeksan kuukauden ajan;.
vi)
edellä 21 artiklan f alakohdassa tarkoitettujen pelastamis- ja rakenneuudistussuunnitelmien yhteydessä kolmen kuukauden ajan;
vii)
kun on kyse luonnonmullistuksesta, jäsenvaltioiden kansanterveydellisistä syistä määräämistä kalastuskielloista tai muusta poikkeuksellisesta tapahtumasta, joka ei johdu kalavarojen säilyttämistoimenpiteistä, kuuden kuukauden ajan.
2. Kalatalousrahaston rahoitus 1 kohdan i-vi alakohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin ei jäsenvaltiota kohden koko ajanjakson 2007-2013 osalta saa ylittää kahdesta seuraavasta enimmäismäärästä korkeampaa: miljoona euroa tai kuusi prosenttia kalastusalalle kyseisessä jäsenvaltiossa myönnetystä yhteisön rahoitustuesta.
Nämä enimmäismäärät voidaan kuitenkin ylittää 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
3. Toistuvaa kausiluonteista kalastuksen keskeyttämistä ei oteta huomioon myönnettäessä tämän asetuksen mukaisia avustuksia tai maksuja.
25 artikla
Aluksiin tehtävät investoinnit ja valikoivuus
1. Kalatalousrahastosta voidaan myöntää rahoitusta vähintään viiden vuoden ikäisten kalastusalusten laitteisiin ja nykyaikaistamiseen ainoastaan tässä artiklassa esitetyin edellytyksin ja asetuksen (EY) N:o 2371/2002 III luvun säännösten mukaisesti.
2. Tällaiset investoinnit voivat koskea alusten turvallisuuden, työolojen, hygienian, tuotteiden laadun, energiatehokkuuden ja valikoivuuden parantamista, edellyttäen, että niillä ei lisätä aluksen pyyntikykyä.
Kalastusalusten rakentamiseen tai kalansäilytysruumien kasvattamiseen ei myönnetä tukea.
3. Kalatalousrahastosta voidaan myöntää rahoitusta yhteen moottorin uusimiseen alusta kohden edellyttäen, että
a)
26 artiklan 1 kohdassa määriteltyjen alusten osalta uuden moottorin teho on sama kuin edellisen moottorin tai sitä alhaisempi;
b)
muiden kuin a alakohdassa tarkoitettujen, kokonaispituudeltaan enintään 24 metrin mittaisten alusten osalta uuden moottorin teho on vähintään 20 prosenttia alhaisempi kuin edellisen moottorin;
c)
kokonaispituudeltaan yli 24 metrin mittaisten troolarien osalta uuden moottorin teho on vähintään 20 prosenttia alhaisempi kuin edellisen moottorin, alukseen sovelletaan 21 artiklan f alakohdassa tarkoitettua pelastamis- ja rakenneuudistussuunnitelmaa ja se siirtyy käyttämään vähemmän polttoainetta kuluttavaa kalastusmenetelmää.
4. Edellä 3 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettu moottorin tehon vähennys voidaan saavuttaa kutakin mainitun kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettua alusten luokkaa edustavan alusten ryhmän avulla.
5. Edellä 4 kohdassa tarkoitettujen toimien täytäntöönpanon edellytykset voidaan vahvistaa 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
6. Kalatalousrahastosta voidaan myöntää rahoitusta alusten laitteisiin ja nykyaikaistamiseen, jos
a)
tämän avulla aluksella voidaan pitää saaliita, joiden poisheittäminen ei ole enää sallittua;
b)
se on osa jotakin hanketta, joka koskee joidenkin neuvoston tai komission vahvistamien ja rajoitetun ajan sovellettavien uusien toimenpiteiden valmistelua tai kokeilua;
c)
tämän avulla voidaan vähentää kalastuksen vaikutuksia ei-kaupallisiin lajeihin;
d)
tämän avulla voidaan vähentää kalastuksen vaikutuksia ekosysteemeihin ja merenpohjaan;
e)
tämän avulla suojellaan saaliita ja pyydyksiä luonnonvaraisilta saalistajalajeilta, myös pyydysten osien materiaaliin tehtyjen muutosten avulla ja edellyttäen, että tämä ei lisää pyyntiponnistusta tai vähennä pyydysten valikoivuutta ja että toteutetaan kaikki asianmukaiset toimenpiteet saalistajalajien fyysisen vahingoittamisen välttämiseksi.
7. Kalatalousrahasto voi osallistua sellaisten investointien rahoittamiseen, joilla pyritään pyydysten valikoivuuden lisäämiseen, mukaan lukien pyydysten korvaaminen enintään kahdesti koko kaudella 2007-2013, edellyttäen että
a)
kyseiseen kalastusalukseen sovelletaan 21 artiklan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettua pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmaa, että se muuttaa kalastusmenetelmäänsä, että se siirtyy kyseisestä kalastuksesta toiseen kalastukseen, jossa kalavarojen tila mahdollistaa kalastuksen;
tai
b)
uusi pyydys on valikoivampi ja yhteisön lainsäädännön nykyisen sääntelyn asettamat velvoitteet ylittävien ja tunnustettujen ympäristökriteerien ja käytäntöjen mukainen.
8. Kalatalousrahastosta voidaan myöntää rahoitusta pyydysten ensimmäiseen korvaamiseen
a)
valikoivuutta koskevien uusien teknisten vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi yhteisön lainsäädännön mukaisesti. Tukea voidaan myöntää siihen saakka, kunnes vaatimuksista tulee pakollisia, tai poikkeuksellisesti kyseisen ajankohdan jälkeiseksi lyhyeksi ajaksi, joka voidaan vahvistaa asiaa koskevassa yhteisön lainsäädännössä, jälkeen;
b)
ei-kaupallisiin lajeihin kohdistuvien kalastuksen vaikutusten vähentämiseksi.
26 artikla
Pienimuotoinen rannikkokalastus
1. Tätä artiklaa sovellettaessa ”pienimuotoisella rannikkokalastuksella” tarkoitetaan kalastusta, jota harjoitetaan kokonaispituudeltaan alle 12 metrin pituisilla aluksilla, jotka eivät käytä yhteisön kalastuslaivastorekisteristä 30 päivänä joulukuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 26/2004 (12) liitteessä I olevassa taulukossa 3 olevan luettelossa mainittuja vedettäviä pyydyksiä.
2. Kun kalatalousrahastosta rahoitetaan 25 artiklan mukaisia toimenpiteitä pienimuotoisen rannikkokalastuksen hyväksi, liitteessä II olevan taulukon ryhmässä 2 vahvistettua yksityisen rahoitusosuuden tasoa voidaan alentaa 20 prosenttiyksikköä.
3. Kalatalousrahasto voi osallistua pienimuotoisen rannikkokalastuksen hyväksi toteutettavien 27 artiklan mukaisten sosioekonomisten toimenpiteiden rahoittamiseen.
4. Kalatalousrahasto voi osallistua palkkioiden maksamiseen pienimuotoista rannikkokalastusta harjoittaville kalastajille ja kalastusalusten omistajille seuraavia tarkoituksia varten:
a)
tietyille kalastusalueille pääsyn edellytysten hallinnon ja valvonnan parantaminen;
b)
kalataloustuotteiden tuotanto-, jalostus- ja markkinointiketjun organisoinnin edistäminen;
c)
pyyntiponnistuksen vapaaehtoisten rajoittamistoimenpiteiden edistäminen kalavarojen suojelemiseksi;
d)
sellaisten teknisten innovaatioiden, jotka eivät lisää pyyntiponnistusta, käytön edistäminen (valikoivammat pyyntimenetelmät, jotka ylittävät yhteisön lainsäädännön mukaisen nykyisen sääntelyn asettamat velvoitteet tai innovaatiot pyydysten ja saaliiden suojaamiseksi saalistajalajeilta);
e)
ammatillisten taitojen ja turvallisuuskoulutuksen parantaminen.
27 artikla
Yhteisön kalastuslaivastoa koskevien järjestelyjen sosioekonominen korvaaminen
1. Kalatalousrahasto voi osallistua kalastusalalla tapahtuneesta kehityksestä kärsineiden kalastajien hyväksi toteutettavien ja jäsenvaltioiden ehdottamien sosioekonomisten toimenpiteiden rahoittamiseen, joihin sisältyy
a)
toiminnan monipuolistaminen, jolla pyritään luomaan rinnakkaistyöpaikkoja kalastajille;
b)
erityisesti nuorten kalastajien ammatillisten taitojen kohentaminen;
c)
uudelleenkoulutus muihin kuin merikalastusammatteihin;
d)
varhainen poistuminen kalatalousalalta, varhaiseläkkeelle siirtyminen mukaan luettuna;
e)
kertakorvaus kalastajille, jotka ovat työskennelleet aluksella vähintään 12 kuukautta kalastajina edellyttäen, että kalastusalus, jolla he työskentelivät, on ollut kalastustoiminnan pysyvän lopettamisen kohteena 23 artiklan mukaisesti. Tämä korvaus on palautettava kuluneeseen aikaan suhteutettuna, jos edunsaaja alkaa uudelleen työskennellä kalastajana, ennen kuin vuosi on kulunut korvauksen vastaanottamisesta.
2. Kalatalousrahasto voi osallistua yksittäisten palkkioiden myöntämiseen alle 40-vuotiaille kalastajille, jotka voivat osoittaa työskennelleensä vähintään viisi vuotta kalastajina tai joilla on vastaava ammatillinen koulutus ja jotka hankkivat ensimmäisen kerran kokonaan tai osittain omistukseensa kalastusaluksen, joka on varustettu kalastukseen merellä, jonka kokonaispituus on alle 24 metriä ja joka on 5-30 vuoden ikäinen.
3. Palkkion määrä ei saa olla yli 15 prosenttia omistuksen hankintakustannuksista eikä yli 50 000 euroa.
4. Edellä 1 kohdan e alakohdassa ja 2 kohdassa säädettyjä edellytyksiä voidaan mukauttaa 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
II LUKU
Toimintalinja 2 - vesiviljely, sisävesikalastus sekä kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostus ja kaupan pitäminen
28 artikla
Soveltamisala vesiviljelytuotannossa
1. Vesiviljelytuotantoon kohdistettua tukea voidaan myöntää seuraaviin toimenpiteisiin:
a)
vesiviljelyyn tehtäviä tuottavia investointeja koskevat toimenpiteet;
b)
vesiensuojelutoimenpiteet;
c)
kansanterveyttä koskevat toimenpiteet;
d)
eläinten terveyttä koskevat toimenpiteet.
2. Yrityksen omistuksen siirtämiseen ei voida myöntää yhteisön tukea.
3. Edellä 1 kohdan mukaisella tuella voidaan rahoittaa elinikäistä oppimista.
4. Niiden 29, 31 ja 32 artiklassa säädettyjen toimien osalta, jotka toteutetaan ympäristöä, ihmisten ja eläinten terveyttä, hygieniaa tai eläinten hyvinvointia koskevien yhteisön lainsäädännön mukaisten vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi, tukea voidaan myöntää siihen saakka, kun vaatimuksista tulee yrityksiä velvoittavia.
5. Jäsenvaltioiden on varmistettava riittävin järjestelyin, että vältetään haitallisia vaikutuksia, erityisesti sitä vaaraa, että luodaan ylimääräistä tuotantokapasiteettia tai vaikutetaan kielteisesti kalavarojen säilyttämispolitiikkaan.
6. Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (13) liitteessä II luetelluille hankkeille tukea voidaan myöntää ainoastaan silloin, kun mainitun direktiivin liitteessä IV säädetyt tiedot on toimitettu.
29 artikla
Vesiviljelyyn tehtäviä tuottavia investointeja koskevat toimenpiteet
1. Kalatalousrahastosta voidaan tukea investointeja, jotka koskevat tuotantolaitosten rakentamista, laajentamista, laitehankintoja ja nykyaikaistamista erityisesti siltä osin kuin on kyse työolojen, hygieniaan, ihmisten ja eläinten terveyteen ja tuotteiden laatuun liittyvien olosuhteiden parantamisesta, kielteisten ympäristövaikutusten vähentämisestä tai myönteisten ympäristövaikutusten lisäämisestä. Investoinneilla on edistettävä yhtä tai useampaa seuraavista tavoitteista:
a)
tuotannon suuntaaminen uusiin lajeihin ja lajeihin, joiden markkinanäkymät ovat hyvät;
b)
sellaisten vesiviljelymenetelmien käyttöön ottaminen, joiden avulla voidaan huomattavasti vähentää kielteisiä tai lisätä myönteisiä ympäristövaikutuksia vesiviljelyalan tavanomaisiin käytäntöihin verrattuna;
c)
sellaisen perinteisen vesiviljelytoiminnan tukeminen, joka on tärkeää sekä taloudellisen ja sosiaalisen rakenteen että ympäristön säilyttämisen ja kehittämisen kannalta;
d)
sellaisten laitteiden hankinnan tukeminen, joiden tarkoituksena on viljelylaitosten suojaaminen luonnonvaraisilta saalistajalajeilta;
e)
vesiviljelyalan työntekijöiden työ- ja turvallisuusolosuhteiden parantaminen.
2. Investointitukea myönnetään ainoastaan
a)
mikroyrityksille sekä pienille ja keskisuurille yrityksille;
ja
b)
yrityksille, jotka eivät kuulu 3 artiklan f alakohdan määritelmän soveltamisalaan ja joilla on alle 750 työntekijää tai joiden liikevaihto on alle 200 miljoonaa euroa.
3. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, syrjäisimmillä alueilla ja Kreikan syrjäisillä saaristoalueilla tukea voidaan myöntää kaikille yrityksille.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että mikroyritykset ja pienet yritykset ovat etusijalla.
30 artikla
Vesiensuojelutoimenpiteet
1. Kalatalousrahastosta voidaan myöntää korvausta ympäristön suojelua ja parantamista sekä luonnon säilymistä edistävien vesiviljelyn tuotantomenetelmien käytöstä.
2. Tuen tarkoituksena on edistää
a)
vesiviljelymuotoja, joihin sisältyy ympäristön, luonnonvarojen ja geneettisen monimuotoisuuden suojelu ja parantaminen sekä vesiviljelyalueiden maisemasta ja perinteisistä piirteistä huolehtiminen;
b)
organisaatioiden vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS-järjestelmä) 19 päivänä maaliskuuta 2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 761/2001 (14) perustettuun yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS-järjestelmä) osallistumista;
c)
maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa 24 päivänä kesäkuuta 1991 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2092/91 (15) tarkoitettua luonnonmukaista vesiviljelyä;
d)
kestävää vesiviljelyä, joka on sopusoinnussa niiden erityisten ympäristörajoitteiden kanssa, jotka johtuvat Natura 2000 -alueiden nimeämisestä luontotyyppien ja luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (16) mukaisesti.
3. Saadakseen korvausta tämän artiklan nojalla edunsaajien on sitouduttava vähintään viiden vuoden ajaksi tavanomaiset hyvät vesiviljelytavat ylittävien vesiensuojeluvaatimusten noudattamiseen. Edellä 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetun tuen osalta tällaisten sitoumusten ympäristöedut on osoitettava jäsenvaltion nimeämien toimivaltaisten elinten suorittamalla ennakkoarvioinnilla.
4. Jäsenvaltioiden on laskettava korvaukset yhtä tai useampaa seuraavaa perustetta käyttäen:
a)
aiheutunut tulonmenetys;
b)
vesiensuojelullisten menetelmien soveltamisesta mahdollisesti aiheutuneet lisäkustannukset;
c)
taloudellisen tuen tarve hankkeen toteuttamiseksi;
d)
sellaisiin yksiköihin liittyvät erityiset haitat tai investointikustannukset, jotka sijaitsevat Natura 2000 -alueilla tai niiden läheisyydessä.
5. Kertaluonteinen korvaus myönnetään
a)
2 kohdan a alakohdan nojalla sellaisen yrityksen pinta-alan hehtaarikohtaisen enimmäismäärän pohjalta, johon vesiensuojelusitoumuksia sovelletaan;
b)
2 kohdan c alakohdan nojalla enintään 2 vuoden ajan sinä aikana, jona yritys siirtyy luonnonmukaiseen tuotantoon;
c)
2 kohdan d alakohdan nojalla enintään sen päivän jälkeisen kahden vuoden ajan, jolloin tehtiin Natura 2000 -alueen perustamista koskeva päätös, ja vain ennen tuon päätöksen tekemistä olemassa olleille vesiviljely-yksiköille.
31 artikla
Kansanterveyttä koskevat toimenpiteet
Kalatalousrahasto voi osallistua korvauksen myöntämiseen simpukanviljelijöille viljeltyjen simpukoiden korjuun väliaikaisesta keskeyttämisestä. Korvausta voidaan myöntää silloin, kun nilviäisten korjuu on toksiineja tuottavan planktonin lisääntymisestä tai biotoksiineja sisältävän planktonin esiintymisestä aiheutuvan saastumisen vuoksi keskeytettävä kansanterveydellisistä syistä:
-
pidemmäksi kuin neljän kuukauden yhtäjaksoiseksi ajaksi;
-
kun korjuun keskeyttämisen aiheuttama tappio on enemmän kuin 35 prosenttia kyseisen yrityksen vuosittaisesta liikevaihdosta laskettuna yrityksen kolmen edeltävän vuoden keskimääräisen liikevaihdon perusteella.
Korvausta voidaan myöntää enintään 12 kuukauden ajalta koko ohjelmakaudella.
32 artikla
Eläinten terveyttä koskevat toimenpiteet
Kalatalousrahastosta voidaan myöntää rahoitusta sairauksien valvontaan ja torjuntaan vesiviljelyssä tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyn neuvoston päätöksen 90/424/ETY (17) nojalla.
33 artikla
Sisävesikalastus
1. Tässä artiklassa ”sisävesikalastuksella” tarkoitetaan kalastusta, jota harjoittavat kaupallisessa tarkoituksessa yksinomaan sisävesillä toimivat alukset, tai kalastusta, jota harjoitetaan muilla laitteilla, joita käytetään jäällä kalastukseen.
2. Sisävesikalastuksen tuen piiriin voivat kuulua sisävesikalastuksen tilojen ja laitteiden rakentamiseen, laajentamiseen, varustamiseen ja nykyaikaistamiseen tarkoitetut investoinnit turvallisuuden, työolojen, hygienian ja tuotteiden laadun, ihmisten tai eläinten terveyden parantamiseksi tai haitallisten ympäristövaikutusten vähentämiseksi ja ympäristöä säästävien vaikutusten suosimiseksi.
Aluksiin tehtäviä investointeja voidaan tukea 25 artiklan asiaa koskevien säännösten mukaisesti.
3. Kalatalousrahastosta voidaan tukea sisävesikalastuksessa toimivien alusten siirtämistä muuhun kuin kalastuskäyttöön. Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että alukset, joita tämän kohdan mukaisesti tuetaan kalatalousrahastosta, eivät palaa kalastustoimintaan.
4. Jos sisävesissä esiintyvien lajien elvyttämistoimenpiteistä säädetään yhteisön säädöksessä, kalatalousrahastosta voidaan myöntää tukea toimille, joiden tarkoituksena on sisävesikalastustoiminnan väliaikainen lopettaminen; tukea voidaan myöntää kalastajille ja alusten omistajille, jotka toimivat yksinomaan sisävesillä. Tukea voidaan myöntää kyseessä oleville aluksille yhteensä enintään 12 kuukauden ajaksi koko ohjelmakauden aikana.
5. Yrityksen omistuksen siirtämiseen ei voida myöntää yhteisön tukea.
6. Kalastustoiminnan pysyvä tai väliaikainen lopettaminen sekä sisävesillä toimivien alusten rakentaminen eivät ole tukikelpoisia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 ja 4 kohdan säännösten soveltamista.
7. Tukitoimien piiriin ei kelpuuteta investointeja, jotka todennäköisesti uhkaavat kalastuslaivaston koon ja vastaavien kalavarojen välistä tasapainoa.
8. Hallintoviranomaisen on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että kalatalousrahastosta tämän artiklan nojalla rahoitustukea saavat alukset toimivat edelleen yksinomaan sisävesillä.
34 artikla
Jalostamiseen ja kaupan pitämiseen liittyvät investoinnit
1. Kalatalousrahastosta voidaan tukea kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostamista sekä kaupan pitämistä koskevia investointeja.
2. Yrityksen omistuksen siirtämiseen ei voida myöntää yhteisön tukea.
3. Kalatalousrahastosta voidaan myös tukea elinikäistä oppimista.
4. Tukitoimien piiriin ei kelpuuteta investointeja, jotka koskevat muuhun kuin ihmisravinnoksi käytettäviksi ja jalostettaviksi tarkoitettuja kalatalous- ja vesiviljelytuotteita, paitsi jos kyseessä ovat investoinnit, jotka on suunnattu yksinomaan kalatalous- ja vesiviljelytuotteista syntyvien jätteiden käsittelyyn, jalostamiseen ja kaupan pitämiseen.
5. Kun toimet toteutetaan ympäristöä, ihmisten ja eläinten terveyttä, hygieniaa tai eläinten hyvinvointia koskevien yhteisön lainsäädännön mukaisten vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi, tukea voidaan myöntää siihen asti, kunnes vaatimukset tulevat yrityksille pakollisiksi.
35 artikla
Jalostamiseen ja kaupan pitämiseen liittyvät tukikelpoiset toimenpiteet
1. Kalatalousrahastosta voidaan tukea yritysten rakentamista, laajentamista, varustamista ja nykyaikaistamista samalla, kun keskitytään yhden tai useamman seuraavan tavoitteen saavuttamiseen:
a)
työolojen parantaminen;
b)
kansanterveyden ja hygieniaolojen tai tuotteiden laadun parantaminen ja seuranta;
c)
markkinoiden kapealle sektorille tarkoitettujen korkealaatuisten tuotteiden tuottaminen;
d)
haitallisten ympäristövaikutusten vähentäminen;
e)
vähän käytettyjen lajien, sivutuotteiden ja jätteiden käytön tehostaminen;
f)
uusien tuotteiden tuottaminen tai kaupan pitäminen, uusien teknologioiden soveltaminen tai innovatiivisten tuotantomenetelmien kehittäminen;
g)
pääasiassa paikallisesta saaliin purkamisesta ja vesiviljelystä peräisin olevien tuotteiden kaupan pitäminen.
2. Investoinneilla on pyrittävä yleisesti edistämään kestävää työllisyyttä kalatalousalalla.
3. Investointitukea myönnetään ainoastaan
a)
mikroyrityksille sekä pienille ja keskisuurille yrityksille;
ja
b)
yrityksille, jotka eivät kuulu 3 artiklan f alakohdan määritelmän soveltamisalaan ja joilla on alle 750 työntekijää tai joiden liikevaihto on alle 200 miljoonaa euroa.
4. Poiketen siitä, mitä 3 kohdassa säädetään, syrjäisimmillä alueilla ja Kreikan syrjäisillä saaristoalueilla tukea voidaan myöntää kaikille yrityksille.
5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että mikroyritykset ja pienet yritykset ovat etusijalla.
6. Yhteisön tukea ei myönnetä vähittäiskauppaa koskeviin investointeihin.
III LUKU
Toimintalinja 3 - yhteistä etua koskevat toimenpiteet
36 artikla
Intervention soveltamisala
1. Kalatalousrahastosta voidaan tukea sellaisia yleistä etua koskevia toimenpiteitä, joilla on laajempi soveltamisala kuin yksityisessä liiketoiminnassa tavallisesti toteutetuilla toimenpiteillä ja joilla edistetään yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamista.
2. Nämä toimenpiteet voivat koskea:
a)
kollektiivisia toimia;
b)
vesieläimistön ja -kasviston suojelua ja kehittämistä;
c)
kalasatamia, kalastussuojia ja purkupaikkoja;
d)
uusien markkinoiden etsimistä ja menekinedistämiskampanjoita;
e)
kokeiluhankkeita;
f)
kalastusalusten muuttamista tai muuhun tarkoitukseen siirtämistä.
37 artikla
Kollektiiviset toimet
Kalatalousrahastosta voidaan tukea yleistä etua koskevia toimenpiteitä, joiden toteuttamiseen toimijat itse aktiivisesti osallistuvat tai joita tuottajien puolesta toimivat järjestöt tai muut jäsenvaltioiden hyväksymät järjestöt toteuttavat ja joilla pyritään erityisesti
a)
edistämään kestävää kehitystä kalavarojen hoidon ja säilyttämisen parantamiseksi;
b)
edistämään valikoivia kalastusmenetelmiä tai pyydyksiä ja sivusaaliiden vähentämistä;
c)
poistamaan kadonneita pyydyksiä merenpohjasta haamukalastuksen torjumiseksi;
d)
parantamaan työoloja ja turvallisuutta;
e)
edistämään kalastus- ja vesiviljelytuotteiden markkinoiden avoimuutta, jäljitettävyys mukaan luettuna;
f)
parantamaan laatua ja elintarvikkeiden turvallisuutta;
g)
kehittämään, uudelleen järjestämään tai parantamaan vesiviljelylaitoksia;
h)
investoimaan tuotannossa, jalostuksessa tai kaupan pitämisessä tarvittaviin laitteisiin ja infrastruktuuriin, mukaan lukien jätteiden käsittely;
i)
kohentamaan ammattitaitoa tai kehittämään uusia koulutusmenetelmiä ja -välineitä;
j)
edistämään kalatalousalan tutkijoiden ja toimijoiden välistä kumppanuutta;
k)
verkostoitumaan ja vaihtamaan kokemuksia ja parhaita käytäntöjä miesten ja naisten välistä tasa-arvoa edistävien järjestöjen ja muiden sidosryhmien välillä;
l)
edistämään 26 artiklan 4 kohdassa säädettyjen pienimuotoista rannikkokalastusta koskevien tavoitteiden saavuttamista;
m)
parantamaan tietyille kalastusalueille pääsyn edellytysten hallintoa ja valvontaa, erityisesti laatimalla toimivaltaisten kansallisten viranomaisten hyväksymät paikalliset hoitosuunnitelmat;
n)
perustamaan kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 104/2000 (18) nojalla hyväksyttyjä tuottajaorganisaatioita ja uudistamaan niiden rakenteita sekä panemaan täytäntöön niiden laadun parantamista koskevat suunnitelmat;
o)
tekemään toteutettavuustutkimuksia, jotka liittyvät kolmansien maiden kanssa kehitettävien kumppanuuksien edistämiseen kalatalousalalla.
Edellä n alakohdassa tarkoitettua tukea myönnetään enimmillään kolmen vuoden ajan hyväksymispäivästä tai tuottajaorganisaation rakenneuudistusta koskevan päätöksen tekopäivästä, ja sitä on alennettava asteittain näiden kolmen vuoden aikana.
38 artikla
Vesieläimistön ja -kasviston suojelemiseksi ja kehittämiseksi tarkoitetut toimenpiteet
1. Kalatalousrahastosta voidaan tukea yhteistä etua koskevia toimenpiteitä, joilla pyritään suojelemaan ja kehittämään vesieläimistöä ja -kasvistoa samalla kun edistetään vesiympäristön parantamista.
2. Toimenpiteiden on liityttävä
a)
vesieläimistön ja -kasviston suojeluun ja kehittämiseen tarkoitettujen kiinteiden tai siirrettävien laitteiden rakentamiseen tai asentamiseen;
b)
sisävesiväylien ennallistamiseen, vaeltavien lajien kutualueet ja vaellusreitit mukaan luettuina;
tai
c)
ympäristön suojeluun ja parantamiseen Natura 2000:n puitteissa, jos ne koskevat suoraan kalastustoimintaa, lukuun ottamatta toimintaan liittyviä kuluja.
Suorat istutukset eivät ole tukikelpoisia, ellei niistä ole nimenomaisesti säädetty säilyttämistoimenpiteenä yhteisön säädöksessä.
3. Toimien on oltava julkisten tai puolijulkisten elinten, tunnustettujen ammatillisten järjestöjen tai muiden jäsenvaltion sitä varten nimeämien elinten täytäntöön panemia.
39 artikla
Kalasatamat, purkupaikat ja kalastussuojat
1. Kalatalousrahastosta voidaan myöntää tukea nykyisiin yleisiin tai yksityisiin kalasatamiin tehtäviin investointeihin, jotka hyödyttävät satamaa käyttäviä kalastajia ja vesiviljelijöitä ja joilla pyritään parantamaan tarjolla olevia palveluita.
Kalatalousrahastosta voidaan myöntää tukea myös investointeihin purkupaikkojen rakenteiden uudistamiseksi ja niiden kalojen olosuhteiden parantamiseksi, joita rannikkokalastajat purkavat toimivaltaisten kansallisten viranomaisten nimeämillä olemassa olevilla purkupaikoilla.
2. Investointien on liityttävä erityisesti
a)
kalatalous- ja vesiviljelytuotteiden purkua, käsittelyä, satamassa varastointia ja huutokauppaa koskevien olosuhteiden parantamiseen;
b)
polttoaineen, jään, veden ja sähkön saantiin;
c)
kalastusalusten huoltoon ja korjaamisessa tarvittaviin laitteisiin;
d)
satamalaitureiden rakentamiseen, nykyaikaistamiseen ja laajentamiseen turvallisuuden parantamiseksi purettaessa tai lastattaessa;
e)
kalastustoiminnan atk-pohjaiseen hallinnointiin;
f)
turvallisuuden ja työolojen parantamiseen;
g)
jätteiden varastointiin ja käsittelyyn;
h)
toimenpiteisiin poisheittämisen vähentämiseksi.
3. Kalatalousrahasto voi kalastajien turvallisuuden parantamiseksi tukea myös turvallisuuteen liittyviä investointeja pienten kalastussuojien rakentamiseksi tai nykyaikaistamiseksi.
40 artikla
Uusien markkinoiden etsiminen ja menekinedistämiskampanjat
1. Kalatalousrahastosta voidaan tukea yhteistä etua koskevia toimenpiteitä, joilla pyritään toteuttamaan kalastus- ja vesiviljelytuotteiden laadun parantamiseen, arvon lisäämiseen, uusien markkinoiden etsimiseen sekä menekinedistämiskampanjoihin tähtäävää politiikkaa.
2. Toimet eivät saa kohdistua tavaramerkkeihin eikä niissä saa viitata tiettyihin maihin tai maantieteellisiin alueisiin, paitsi jos on kyse maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 20 päivänä maaliskuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (19) mukaisesti tunnustetuista tuotteista.
3. Toimien on liityttävä erityisesti
a)
kalatalous- ja vesiviljelytuotteiden alueellisten, kansallisten tai kansalliset rajat ylittävien menekinedistämiskampanjoiden toteuttamiseen;
b)
ylijäämäisten, vajaasti hyödynnettyjen tai tavallisesti pois heitettävien taikka vailla kaupallista kiinnostusta olevien lajien tarjontaan markkinoille;
c)
kalatalous- ja vesiviljelytuotteiden laatupolitiikan toteuttamiseen;
d)
sellaisten tuotteiden menekin edistämiseen, jotka on tuotettu vain vähän ympäristöön vaikuttavilla menetelmillä;
e)
asetuksen (EY) N:o 510/2006 mukaisesti tunnustettujen tuotteiden menekin edistämiseen;
f)
laadun varmentamiseen, mukaan luettuna ympäristöystävällisiä tuotantomenetelmiä käyttäen pyydettyjen tai viljeltyjen tuotteiden varmentaminen ja niiden pakkausmerkintöjen suunnittelu;
g)
kalatalous- ja vesiviljelytuotteita sekä kalatalousalaa koskevien mielikuvien parantamiseen tähtääviin kampanjoihin;
h)
markkinatutkimusten toteuttamiseen.
41 artikla
Kokeiluhankkeet
1. Kalatalousrahastosta voidaan tukea kokeiluhankkeita, valikoidumpien pyyntimenetelmien koekäyttö mukaan lukien, joiden tavoitteena on uuden teknisen tiedon hankkiminen ja levittäminen ja jotka ovat jonkin talouden toimijan, tunnustetun ammatillisen järjestön tai jäsenvaltion sitä varten nimeämän muun toimivaltaisen elimen yhteistyössä jonkin tieteellisen tai teknisen elimen kanssa täytäntöön panemia.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa kokeiluhankkeissa voidaan
a)
testata tuotantoalan olosuhteita läheisesti vastaavissa olosuhteissa jonkin teknisen innovaation teknistä tai taloudellista elinkelpoisuutta tavoitteena hankkia ja levittää testattua tekniikkaa koskevaa teknistä ja taloudellista tietoa;
b)
mahdollistaa sellaisten testien toteuttaminen, jotka koskevat hoitosuunnitelmia ja pyyntiponnistuksen jakosuunnitelmia, tarvittaessa myös kalastuskieltoalueiden vahvistamista biologisten ja taloudellisten seurausten arvioimiseksi, sekä koeistutuksia;
c)
kehittää ja testata menetelmiä pyydysten valikoivuuden parantamiseksi sekä sivusaaliiden, poisheitettävien määrien tai erityisesti merenpohjaan kohdistuvien ympäristövaikutusten vähentämiseksi;
d)
testata vaihtoehtoisia kalastuksenhoitomenetelmiä.
Kokeiluhankkeeseen on aina liityttävä asianmukainen tieteellinen seuranta, jotta se voi tuottaa luotettavia tuloksia.
3. Edellä 1 kohdan nojalla rahoitettavista kokeiluhankkeista on laadittava tekniset raportit, joiden on oltava julkisesti saatavilla.
42 artikla
Kalastusalusten muuttaminen ja muuhun käyttöön siirtäminen
Kalatalousrahastosta voidaan tukea kalastusalusten muuttamista niin, että ne siirretään jäsenvaltion lipun alla purjehtivina ja yhteisössä rekisteröityinä kalastusalan koulutus- tai tutkimuskäyttöön taikka muuhun kuin kalastustoimintaan. Näitä toimia voivat toteuttaa ainoastaan julkiset tai puolijulkiset elimet.
IV LUKU
Toimintalinja 4 - kalastusalueiden kestävä kehitys
43 artikla
Tuen soveltamisala
1. Kalatalousrahastosta voidaan myöntää muita yhteisön välineitä täydentävää tukea kestävän kehityksen edistämiseen ja elämänlaadun parantamiseen kalastusalueilla, jotka ovat tukikelpoisia osana yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden toteuttamiseen tähtäävää kokonaisstrategiaa, ottaen erityisesti huomioon strategian soveltamisen sosioekonomiset vaikutukset.
2. Kalastusalueiden kestävään kehitykseen tähtäävillä toimenpiteillä on pyrittävä
a)
ylläpitämään näiden alueiden taloudellista ja sosiaalista hyvinvointia ja lisäämään kalastus- ja vesiviljelytuotteiden arvoa;
b)
ylläpitämään ja kehittämään työllisyyttä kalastusalueilla tukemalla kalatalousalan muutosten vuoksi sosioekonomisissa vaikeuksissa olevien alueiden elinkeinoelämän monipuolistamista tai taloudellista ja sosiaalista rakennemuutosta;
c)
parantamaan rannikkoalueiden ympäristön tilaa;
d)
edistämään yhteistyötä yhden tai useamman valtion alueella sijaitsevien kalastusalueiden välillä.
3. Tuen piiriin valittu kalastusalueen on oltava kooltaan rajoitettu ja yleensä pienempi kuin yhteisen tilastollisen alueyksiköiden nimikkeistön mukainen NUTS 3 -tason alue sellaisena kuin se on määritelty yhteisestä tilastollisesta alueyksiköiden nimikkeistöstä (NUTS) 26 päivänä toukokuuta 2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1059/2003 (20). Alueen olisi oltava maantieteellisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti riittävän yhtenäinen.
4. Tuen olisi kohdistuttava ensisijaisesti alueisiin, joilla
a)
asukastiheys on alhainen;
tai
b)
kalastus on taantumassa;
tai
c)
kalastusyhdyskunnat ovat pieniä.
5. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle alueet, jotka on valittu rahoitettaviksi tämän toimintalinjan nojalla, ja liitettävä nämä tiedot 67 artiklassa tarkoitettuun tulevaan vuosikertomukseen.
44 artikla
Tukikelpoiset toimenpiteet
1. Tukea kalastusalueiden kestävään kehitykseen voidaan myöntää
a)
kalastusalueiden kilpailukyvyn lujittamiseen;
b)
taloudellisen toiminnan rakenteen muuttamiseen ja uudelleen suuntaamiseen erityisesti edistämällä ekomatkailua edellyttäen, ettei näillä toimilla lisätä pyyntiponnistusta;
c)
toiminnan monipuolistamiseen siten, että edistetään rinnakkaistyötä luomalla kalastajille kalatalousalan ulkopuolisia lisätyöpaikkoja;
d)
kalataloustuotteiden arvon lisäämiseen;
e)
pienimuotoiseen kalastukseen ja matkailuun liittyvien infrastruktuurien ja palvelujen tukemiseen pienten kalastusyhdyskuntien hyväksi;
f)
kalastusalueiden ympäristön suojelemiseen sen vetovoimaisuuden säilyttämiseksi, kalastusta harjoittavien rannikkokylien elvyttämiseen ja kehittämiseen sekä luonnon ja arkkitehtonisen perinnön suojelemiseen ja vaalimiseen;
g)
luonnonmullistusten tai teollisuusonnettomuuksien tuhoaman kalastusalan tuotantokyvyn palauttamiseen;
h)
alueiden välisen ja kansalliset rajat ylittävän yhteistyön edistämiseen kalastusalueilla toimivien ryhmien välillä lähinnä edistämällä verkottumista ja levittämällä tietoa parhaista käytännöistä;
i)
taitojen hankkimiseen ja paikallisen kehitysstrategian valmistelemisen ja täytäntöönpanon helpottamiseen;
j)
ryhmien toimintakuluihin osallistumiseen.
2. Kalatalousrahastosta voidaan rahoittaa enintään 15 prosenttiin asti kyseessä olevasta toimintalinjasta myös toimenpiteitä, joilla muun muassa edistetään ja parannetaan ammatillisia taitoja, työntekijöiden sopeutumiskykyä ja työnsaantia, erityisesti naisten työnsaantia, edellyttäen että nämä toimenpiteet ovat olennainen osa kestävän kehityksen strategiaa ja että niillä on suora yhteys 1 kohdassa kuvattuihin toimenpiteisiin.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun tukeen voi sisältyä I, II ja III luvussa, ei kuitenkaan 23 ja 24 artiklassa, säädettyjä toimenpiteitä. Jos tukea myönnetään näitä toimenpiteitä vastaaviin toimiin, sovelletaan I, II ja III luvussa sekä liitteessä II säädettyjä ehtoja ja rahoitusmääriä.
4. Edellä 1 kohdan b ja c alakohdassa sekä 2 kohdassa säädetyn tuen saajien olisi oltava joko kalatalousalan työntekijöitä tai sellaisia henkilöitä, joiden työpaikka liittyy kalatalouteen.
5. Ryhmien toimintakulut saavat yleensä olla enintään 10 prosenttia kalastusalueelle myönnetyistä kokonaismäärärahoista. Jäsenvaltiot voivat tapauksen mukaan poikkeuksellisesti ylittää tämän rajan, erityisesti jos ryhmiä ei voida perustaa jo toiminnassa olevien järjestöjen pohjalta.
6. Jos tämän artiklan soveltamisalaan kuuluvalle toimenpiteelle voidaan myöntää tukea myös jostain muusta yhteisön tukivälineestä kautta, jäsenvaltion on ilmoitettava toimintaohjelmassaan selvästi, tuetaanko sitä kalatalousrahastosta vai jostain muusta yhteisön tukivälineestä.
45 artikla
Kalastusalueiden kestävään kehitykseen osallistuminen
1. Kalastusalueiden kestävää kehitystä tukevia toimenpiteitä tietyllä alueella on toteutettava sellaisten paikallisten asiaankuuluvien eri sosioekonomisten alojen julkisia ja yksityisiä kumppaneita edustavien yksiköiden tai ryhmien, jäljempänä ”ryhmä”, toimesta, joilla on suhteellisuusperiaatteen mukaisesti riittävä hallinnollinen ja taloudellinen valmius hallinnoida tukea ja varmistaa, että toimet toteutetaan menestyksekkäästi. Ryhmän olisi mahdollisuuksien mukaan perustuttava jo toiminnassa oleviin järjestöihin.
2. Ryhmän on yhteisymmärryksessä hallintoviranomaisen kanssa ehdotettava ja pantava täytäntöön yhdennetty paikallinen kehittämisstrategia, joka perustuu alhaalta ylös -lähestymistapaan.
3. Yhden ryhmän kohdealueen on oltava yhtenäinen, ja sillä on oltava henkilöresursseina sekä taloudellisina ja rahavaroina ilmaistuna riittävä kriittinen massa elinkelpoisen paikallisen kehittämisstrategian tukemiseksi.
4. Ryhmä valitsee paikallisen kehittämisstrategian mukaiset toimet, joiden on vastattava 44 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä. Useimpia toimia on johdettava yksityissektorin taholta.
5. Institutionaalisen rakenteensa erityispiirteistä riippuen jäsenvaltiot tai alueet voivat edistää verkottumista, jonka tarkoituksena on tiedon levittäminen ja erityisesti parhaiden käytäntöjen vaihtaminen.
V LUKU
Toimintalinja 5 - tekninen apu
46 artikla
Tekninen apu
1. Kalatalousrahasto voi komission aloitteesta ja/tai puolesta ja enintään 0,8 prosentin osuudella vuotuisista kokonaismäärärahoistaan rahoittaa tämän asetuksen täytäntöön panemiseksi tarvittavia valmistelua, seurantaa, hallintoa, teknistä tukea, arviointia ja tarkastuksia koskevia toimenpiteitä.
Nämä toimenpiteet on toteutettava asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 53 artiklan 2 kohdan ja sen muiden asiaankuuluvien säännösten sekä sen tällaiseen Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion toteuttamiseen sovellettavien täytäntöönpanosääntöjen mukaisesti.
Näihin toimiin sisältyvät
a)
arvioinnit, asiantuntijaraportit, tilastot ja selvitykset, myös sellaiset, jotka koskevat kalatalousrahaston toimintaa yleisesti;
b)
kumppaneille, kalatalousrahaston tuen saajille ja suurelle yleisölle kohdistetut toimenpiteet, tiedotustoimenpiteet mukaan luettuina;
c)
toimenpiteet tietojen levittämiseksi, verkottumisen kehittämiseksi, tietoisuuden lisäämiseksi sekä yhteistyön ja kokemusten vaihdon edistämiseksi koko yhteisön alueella;
d)
hallinnossa, seurannassa, valvonnassa ja arvioinnissa käytettävien atk-järjestelmien käyttöönotto, käyttö ja keskinäiset yhteydet;
e)
arviointimenetelmien parantaminen ja alan käytäntöjä koskeva tietojen vaihto;
f)
kalastusalueiden kestävään kehittämiseen osallistuvien toimijoiden valtioiden rajat ylittävien ja yhteisön laajuisten verkkojen perustaminen kokemusten ja parhaiden käytäntöjen vaihtamiseksi, alueiden ja valtioiden rajat ylittävän yhteistyön edistämiseksi ja toteuttamiseksi sekä tietojen välittämiseksi.
2. Kalatalousrahastosta voidaan jäsenvaltion aloitteesta rahoittaa toimintaohjelmaan kuuluvia toimia, jotka liittyvät toimintaohjelmien valmisteluun, hallinnointiin, seurantaan, arviointiin, julkistamiseen, valvontaan ja tarkastamiseen sekä verkottumiseen, viiteen prosenttiin saakka tuen kokonaismäärästä. Asianmukaisesti perustelluissa olosuhteissa tämä raja voidaan poikkeuksellisesti ylittää.
3. Kalatalousrahasto voi jäsenvaltion aloitteesta rahoittaa myös hallinnollisen kapasiteetin parantamiseen liittyviä, toimintaohjelmiin kuuluvia toimia jäsenvaltioissa, jonka kaikki alueet ovat tukikelpoisia lähentymistavoitteen perusteella.
4. Edellä 1 kohdassa säädetyn teknisen avun tyypit hyväksytään 101 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
V OSASTO
TUEN TEHOKKUUS JA JULKISUUS
I LUKU
Toimintaohjelmien arviointi
47 artikla
Yleiset säännökset
1. Toimintaohjelmalle tehdään ennakko-, väli- ja jälkiarviointeja 48, 49 ja 50 artiklan säännösten mukaisesti.
Arviointien tavoitteena on parantaa kalatalousrahaston tuen laatua ja tehokkuutta sekä toimintaohjelman täytäntöönpanoa. Niissä on myös arvioitava ohjelmien vaikutuksia 19 artiklassa säädettyjen suuntaa-antavien periaatteiden, kansallisten strategiasuunnitelmien keskeiseen osan ja jäsenvaltioiden kohtaamien erityisongelmien osalta samalla kun otetaan huomioon kalatalousalan kestävän kehityksen tarpeet ja ympäristövaikutukset.
2. Kalatalousrahaston tuen tehokkuutta on arvioitava seuraavia perusteita käyttäen:
a)
kalatalousrahaston kokonaisvaikutus 4 artiklassa säädettyjen tavoitteiden osalta;
b)
toimintaohjelmaan sisällytettyjen toimintalinjojen vaikutus.
3. Edellä 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyt arvioinnit on toteutettava tapauksen mukaan jäsenvaltion tai komission vastuulla ja suhteellisuusperiaatetta noudattaen sekä komission ja jäsenvaltion väliseen kumppanuuteen perustuen.
4. Jäsenvaltioiden on huolehdittava arviointien toteuttamiseen tarvittavista taloudellisista ja henkilöresursseista, järjestettävä tarvittavien tietojen tuottaminen ja kerääminen sekä käytettävä seurantajärjestelmän tuottamia erityyppisiä tietoja.
5. Sovellettavat arviointimenetelmät ja standardit vahvistetaan 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
6. Arvioinnit on annettava 58 artiklassa tarkoitetuista viranomaisista riippumattomien arvioijien tehtäväksi. Tulokset on julkistettava Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30 päivänä toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (21) säännösten mukaisesti, jollei arvioinnista vastaava viranomainen sitä nimenomaisesti vastusta.
7. Arvioinnit on rahoitettava toimintaohjelman teknisen avun määrärahoista, jos ne tehdään jäsenvaltion vastuulla, ja komission teknisen avun määrärahoista, jos komissio vastaa niistä.
48 artikla
Ennakkoarviointi
1. Ennakkoarvioinnin tavoitteena on varmistaa 19 artiklan mukaisten suuntaa-antavien periaatteiden, kansallisen strategiasuunnitelman keskeisen osan ja toimintaohjelman välinen yhdenmukaisuus, optimoida toimintaohjelman talousarviomäärärahojen jako ja parantaa ohjelmatyön laatua.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava ennakkoarviointi toimintaohjelman tasolla ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti ja 47 artiklan 5 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen määriteltävien arviointimenetelmien ja standardien mukaisesti.
3. Jäsenvaltioiden on esitettävä ennakkoarviointi viimeistään toimintaohjelman toimittamisen yhteydessä.
49 artikla
Väliarviointi
1. Väliarvioinnin tavoitteena on tutkia koko toimintaohjelman tai sen osan tehokkuutta, jotta sitä voidaan mukauttaa tuen laadun ja täytäntöönpanon parantamiseksi.
2. Toimintaohjelman väliarvioinnit tehdään suhteellisuusperiaatteen mukaisesti ja sellaisella aikataululla, että 16 artiklassa tarkoitetun strategiakeskustelun valmistelussa on mahdollista ottaa tehdyt havainnot huomioon.
3. Väliarvioinnit tehdään jäsenvaltioiden vastuulla hallintoviranomaisten aloitteesta ja komissiota kuullen 47 artiklan 5 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen määriteltäviä arviointimenetelmiä ja standardeja käyttäen. Väliarvioinnit on toimitettava toimintaohjelman seurantakomitealle ja komissiolle.
50 artikla
Jälkiarviointi
1. Jälkiarvioinnissa tutkitaan varojen käyttöastetta, toimintaohjelman vaikuttavuutta ja tehokkuutta ja sen vaikutuksia 4 artiklassa asetettuihin tavoitteisiin ja 19 artiklan mukaisiin suuntaa-antaviin periaatteisiin nähden. Siinä on eriteltävä ne tekijät, jotka johtivat toimintaohjelman täytäntöönpanon onnistumiseen tai epäonnistumiseen, ottaen huomioon myös kestävän kehityksen ja parhaiden käytäntöjen näkökulmat.
2. Jälkiarviointi toteutetaan komission aloitteesta ja vastuulla sekä kuullen jäsenvaltiota ja hallintoviranomaisia, joiden on kerättävä arvioinnin toteuttamiseksi tarvittavat tiedot.
3. Jälkiarviointi saatetaan loppuun viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2015.
II LUKU
Tiedotus ja julkistaminen
51 artikla
Tiedotus ja julkistaminen
1. Jäsenvaltioiden on annettava tietoja toimintaohjelmasta, toimista ja yhteisön rahoitusosuudesta ja julkistettava ne. Tiedot osoitetaan suurelle yleisölle. Niiden tavoitteena on korostaa yhteisön osuutta ja varmistaa kalatalousrahastosta myönnettävän tuen avoimuus.
2. Toimintaohjelman hallintoviranomainen vastaa ohjelman julkistamisesta seuraavasti:
a)
se ilmoittaa mahdollisille tuensaajille, kalatalousalalla toimiville järjestöille, ammatillisille järjestöille, talouselämän edustajille ja työmarkkinaosapuolille, sukupuolten tasa-arvoa edistäville elimille ja asiaan kuuluville kansalaisjärjestöille, ympäristöjärjestöt mukaan luettuina, ohjelman tarjoamista mahdollisuuksista sekä rahoituksen saamista koskevista säännöistä ja menettelyistä;
b)
se ilmoittaa tuensaajille yhteisön rahoituksen määrän;
c)
se tiedottaa yleisölle yhteisön osuudesta toimintaohjelman toteuttamisessa sekä ohjelman tuloksista.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle vuosittain tämän artiklan soveltamiseksi toteutetut aloitteet 67 artiklassa tarkoitettujen täytäntöönpanoa koskevien vuosikertomusten ja loppukertomusten yhteydessä.
VI OSASTO
KALATALOUSRAHASTON RAHOITUSOSUUS
I LUKU
Kalatalousrahaston rahoitusosuus
52 artikla
Julkisen tuen intensiteetti
Julkisen tuen enimmäisintensiteetti vahvistetaan liitteessä II olevassa taulukossa.
53 artikla
Kalatalousrahaston rahoitusosuus
1. Toimintaohjelman hyväksymisestä tehtävässä komission päätöksessä vahvistetaan kullekin toimintalinjalle kalatalousrahastosta myönnettävän osuuden enimmäistaso ja -määrä lähentymistavoitteen ja muun kuin lähentymistavoitteen mukaan eriteltynä.
2. Kalatalousrahaston osuus lasketaan suhteessa julkisten menojen kokonaismäärään.
3. Kalatalousrahaston osuus vahvistetaan toimintalinjakohtaisesti. Kalatalousrahaston osuuteen sovelletaan seuraavia enimmäismääriä:
a)
75 prosenttia kalatalousrahaston yhteisrahoittamista julkisista kokonaismenoista lähentymistavoitealueilla, jollei 7, 8 ja 9 kohdasta muuta johdu;
b)
50 prosenttia yhteisrahoitetuista julkisista kokonaismenoista muilla kuin lähentymistavoitealueilla, jollei 7, 8 ja 9 kohdasta muuta johdu.
Jäsenvaltiot saavat kuitenkin toimintaohjelmassa soveltaa yhdenmukaista aluekohtaista tasoa toimenpiteiden tasolla.
4. Kalatalousrahaston tuki on vähintään 20 prosenttia julkisista kokonaismenoista toimintalinjaa kohti.
5. Johonkin toimeen kalatalousrahastosta myönnettävän tuen vähimmäismäärä on viisi prosenttia toimeen osoitetuista julkisista kokonaismenoista.
6. Johonkin toimeen kalatalousrahastosta myönnettävän tuen kokonaismäärä saa olla enintään 95 prosenttia toimeen osoitetuista julkisista kokonaismenoista.
7. Jos kalatalousrahastosta rahoitettavat toimet kuuluvat 24 tai 27 artiklan soveltamisalaan tai ovat osa 21 artiklan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettua pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmaa tai kuuluvat 26 artiklan 3 tai 4 kohdan soveltamisalaan, rahaston osuuden enimmäismäärää toimintalinjan 1 osalta korotetaan enintään 10 prosenttiyksikköä lähentymistavoitealueilla ja enintään 15 prosenttiyksikköä muilla kuin lähentymistavoitealueilla.
Tämä korotus vastaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen toimien kokonaismenojen ja toimintalinjaa 1 koskevien kokonaismenojen välistä suhdetta.
8. Jos kalatalousrahastosta rahoitettavat toimet kuuluvat 23 artiklan soveltamisalaan, kalatalousrahaston osuuden enimmäismäärää toimintalinjan 1 osalta korotetaan enintään 10 prosenttiyksikköä lähentymistavoitealueilla ja enintään 25 prosenttiyksikköä muilla kuin lähentymistavoitealueilla.
Tämä korotus vastaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen toimien kokonaismenojen ja toimintalinjaa 1 koskevien kokonaismenojen välistä suhdetta.
9. Jos toimia rahoitetaan kalatalousrahastosta Kreikan syrjäisillä saaristoalueilla, jotka kärsivät syrjäisestä sijainnistaan, ja syrjäisimmillä alueilla, kalatalousrahaston tuen enimmäismäärää kunkin toimintalinjan osalta korotetaan enintään 10 prosenttiyksiköllä lähentymistavoitealueilla ja enintään 35 prosenttiyksiköllä muilla kuin lähentymistavoitealueilla.
Kunkin toimintalinjan osalta tämä korotus vastaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen toimien kokonaismenojen ja toimintalinjakohtaisten kokonaismenojen välistä suhdetta.
10. Komission aloitteesta tai puolesta toteutettavat teknisen avun toimenpiteet rahoitetaan kalatalousrahastosta täysimääräisesti.
54 artikla
Päällekkäisyyksien estäminen
Kalatalousrahastosta yhteisrahoitettuja menoja ei voida tukea muista yhteisön rahoitusvälineistä.
55 artikla
Menojen tukikelpoisuus
1. Menoihin voidaan myöntää kalatalousrahaston rahoitusosuutta, jos tuensaajat ovat tosiasiallisesti maksaneet ne sen päivän, jona toimintaohjelma esitetään komissiolle, tai 1 päivän tammikuuta 2007, sen mukaan, kumpi on aiempi, ja 31 päivän joulukuuta 2015 välisenä aikana. Yhteisrahoitetut toimet eivät ole saaneet päättyä ennen tukikelpoisuuden alkamispäivää.
2. Edellä 1 kohdasta poiketen luontaissuoritukset, poistokustannukset ja yleiskustannukset voidaan käsitellä tuensaajien toimien täytäntöönpanossa maksamina menoina seuraavin edellytyksin:
a)
jäljempänä 4 kohdassa vahvistetuissa tukikelpoisuussäännöissä säädetään tällaiset menot tukikelpoisiksi;
b)
menojen määrästä on näyttöarvoltaan laskuihin rinnastettavat kirjanpitotositteet;
c)
luontaissuorituksen osalta rahastoista maksettava yhteisrahoitus ei ylitä tukikelpoisten menojen kokonaismäärää tällaisten suoritusten arvo pois luettuna.
3. Menoihin voidaan myöntää kalatalousrahaston rahoitusosuutta ainoastaan, jos ne ovat aiheutuneet hallintoviranomaisen päättämistä toimista seurantakomitean ennalta vahvistamien perusteiden mukaisesti.
Uudet menot, jotka aiheutuvat 18 artiklassa tarkoitetusta toimintaohjelman tarkistamisesta, ovat tukikelpoisia siitä päivästä, jona toimintaohjelman tarkistamista koskeva pyyntö on toimitettu komissiolle.
4. Menojen tukikelpoisuutta koskevat säännöt hyväksytään kansallisella tasolla lukuun ottamatta tässä asetuksessa säädettyjä poikkeuksia. Säännöt koskevat kaikkia toimintaohjelman mukaisesti ilmoitettuja julkisia menoja.
5. Seuraavat menot eivät ole tukikelpoisia:
a)
arvonlisävero, lukuun ottamatta sellaista arvonlisäveroa, josta ei voi saada palautusta, kun sen maksaa tosiasiallisesti ja lopullisesti tuensaaja, joka ei ole jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston kuudennen arvonlisäverodirektiivin 77/388/ETY (22) 4 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu muu kuin verovelvollinen;
b)
lainan korot, tämän rajoittamatta 8 kohdan soveltamista;
c)
maan hankinta, jos sen hankintahinta ylittää 10 prosenttia kyseisen toimen tukikelpoisista kokonaismenoista;
d)
asuminen.
6. Edellä 1, 3 ja 4 kohta eivät rajoita 46 artiklan 1 kohdan säännösten soveltamista.
7. Niiden toimien osalta, joihin ei sisälly edunsaajan menoja, kalatalousrahaston tuen saamiseen kelpoiset menot ovat edunsaajalle maksettavaa julkista tukea.
8. Sen estämättä, mitä 5 kohdan b alakohdassa säädetään, kalatalousrahaston tuki voidaan suorittaa muussa muodossa kuin suorana tukena, jota ei tarvitse maksaa takaisin. Yksityiskohtaiset säännöt annetaan 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
56 artikla
Toimien pysyvyys
1. Jäsenvaltion tai hallintoviranomaisen on varmistettava, että toimi saa kalatalousrahaston tukea ainoastaan, jos kyseiseen toimeen ei kohdistu viiden vuoden kuluessa siitä, kun toimivaltainen kansallinen viranomainen tai hallintoviranomainen on tehnyt tuen myöntämistä koskevan päätöksen, sellaisia huomattavia muutoksia, jotka
a)
vaikuttavat sen luonteeseen tai täytäntöönpanon edellytyksiin tai hyödyttävät aiheettomasti jotakin yritystä tai julkista elintä;
tai
b)
johtuvat joko infrastruktuurin jonkin osan omistussuhteissa tapahtuneista muutoksista taikka tuotantotoiminnan lopettamisesta tai sen sijainnin muuttumisesta.
2. Hallintoviranomaisen on ilmoitettava komissiolle 67 artiklassa tarkoitetuissa vuosittaisessa ja lopullisessa täytäntöönpanoa koskevassa kertomuksessa kaikki 1 kohdassa tarkoitetut muutokset.
3. Aiheettomasti maksetut määrät on perittävä takaisin VIII osaston II ja III luvun mukaisesti.
4. Jäsenvaltiot ja komissio huolehtivat siitä, että kalatalousrahastosta ei myönnetä tukea yrityksille, joihin kohdistetaan tuen takaisin perimistä koskeva menettely 3 kohdan mukaisesti tuotantotoiminnan siirtämisen vuoksi jäsenvaltion sisällä tai toiseen jäsenvaltioon.
VII OSASTO
HALLINNOINTI, SEURANTA JA VALVONTA
I LUKU
Hallinto- ja valvontajärjestelmät
57 artikla
Hallinto- ja valvontajärjestelmien yleiset periaatteet
1. Jäsenvaltioiden perustamissa toimintaohjelmien hallinto- ja valvontajärjestelmissä on oltava säännökset
a)
joissa määritellään hallinnosta ja valvonnasta vastaavien elinten tehtävät ja tehtävien jako kunkin elimen sisällä;
b)
tehtävien erottamista koskevan periaatteen noudattamisesta kyseisten elinten välillä ja kunkin elimen sisällä;
c)
menettelyistä toimintaohjelman mukaisesti ilmoitettujen menojen oikeellisuuden ja asianmukaisuuden varmistamiseksi;
d)
sähköisessä muodossa olevista luotettavista kirjanpitoa, seurantaa ja tilinpäätösraportointia koskevista järjestelmistä;
e)
raportointi- ja seurantajärjestelmästä, jos vastuussa oleva elin siirtää tehtävien suorittamisen toiselle elimelle;
f)
järjestelyistä järjestelmän toiminnan tarkastamiseksi;
g)
järjestelmistä ja menettelyistä asianmukaisen kirjausketjun turvaamiseksi;
h)
sääntöjenvastaisuuksia ja aiheettomasti maksettujen summien takaisinperintää koskevista raportointi- ja seurantamenettelyistä.
2. Edellä e ja f alakohdassa säädettyjen toimenpiteiden on oltava oikeassa suhteessa kyseiseen toimintaohjelmaan osoitettujen julkisten menojen kokonaismäärään.
58 artikla
Viranomaisten nimeäminen
1. Jäsenvaltion on nimettävä toimintaohjelmalle seuraavat:
a)
hallintoviranomainen toimintaohjelman hallinnoimiseksi;
b)
todentamisviranomainen, jonka tehtävänä on todentaa menoilmoitukset ja maksupyynnöt ennen kuin ne lähetetään komissiolle;
c)
tarkastusviranomainen, jonka on oltava hallintoviranomaisesta ja todentamisviranomaisesta toiminnallisesti riippumatonta ja jonka tehtävänä on tarkastaa hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokas toiminta.
2. Jäsenvaltio voi nimetä yhden tai useampia välittäviä elimiä suorittamaan jotkin tai kaikki hallinto- tai todentamisviranomaisen tehtävät kyseisen viranomaisen vastuulla.
3. Jäsenvaltion on hyväksyttävä säännöt, jotka koskevat sen suhteita 1 kohdassa tarkoitettuihin viranomaisiin sekä niiden suhteita komissioon.
4. Jollei 57 artiklan 1 kohdan b alakohdasta muuta johdu, jotkin tai kaikki 1 kohdassa tarkoitetut viranomaiset voivat olla saman elimen osia.
59 artikla
Hallintoviranomaisen tehtävät
Toimintaohjelman hallintoviranomainen vastaa toimintaohjelman hallinnoinnista ja täytäntöönpanosta moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen ja erityisesti
a)
sen varmistamisesta, että rahoitettavat toimet valitaan toimintaohjelmaan sovellettavien perusteiden mukaisesti ja että ne noudattavat koko täytäntöönpanoajan niitä koskevia yhteisön ja kansallisia sääntöjä;
b)
yhteisrahoitettujen tuotteiden ja palveluiden toimituksen tarkastamisesta ja sen varmistamisesta, että edunsaajien ilmoittamat menot ovat todella aiheutuneet ja ovat yhteisön ja kansallisten sääntöjen mukaisia; yksittäisten toimien paikan päällä suoritettavia tarkastuksia voidaan tehdä otantaperiaatteella noudattaen yksityiskohtaisia sääntöjä, jotka komissio hyväksyy 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti;
c)
sen varmistamisesta, että käytössä on sähköinen tietojärjestelmä toimintaohjelman kutakin toimea koskevan kirjanpitoaineiston tallentamiseksi ja säilyttämiseksi sekä että varainhoitoa, seurantaa, todentamista, tarkastamista ja arviointia varten tarvittavat täytäntöönpanoa koskevat tiedot kerätään;
d)
sen varmistamisesta, että tuensaajilla ja muilla toimen täytäntöönpanoon osallistuvilla elimillä on joko erillinen kirjanpitojärjestelmä tai soveltuva kirjanpitokoodi kaikille toimeen liittyville tapahtumille, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisten kirjanpitosääntöjen soveltamista;
e)
sen varmistamisesta, että 48 ja 49 artiklassa tarkoitetut toimintaohjelmien arvioinnit tehdään 47 artiklan mukaisesti;
f)
sellaisten menettelyjen käyttöön ottamisesta, joilla varmistetaan, että kaikki menoja ja tarkastuksia koskevat asiakirjat, joita tarvitaan asianmukaisen kirjausketjun turvaamiseksi, säilytetään 87 artiklan vaatimusten mukaisesti;
g)
sen varmistamisesta, että todentamis- ja tarkastusviranomaiset saavat kaikki todentamista ja tarkastusta varten tarvitsemansa tiedot menoja koskevista menettelyistä ja tarkastuksista;
h)
seurantakomitean työn ohjaamisesta ja sellaisten asiakirjojen toimittamisesta sille, joita tarvitaan toimintaohjelman täytäntöönpanon laadun seurantaan ohjelman erityistavoitteet huomioon ottaen;
i)
täytäntöönpanoa koskevien vuosikertomusten ja loppukertomusten laatimisesta ja komissiolle toimittamisesta sen jälkeen, kun seurantakomitea on ne hyväksynyt;
j)
edellä 51 artiklassa säädettyjen tiedottamista ja julkisuutta koskevien vaatimusten noudattamisen varmistamisesta.
60 artikla
Todentamisviranomaisen tehtävät
Toimintaohjelman todentamisviranomainen on vastuussa erityisesti
a)
todennettujen menoilmoitusten ja maksupyyntöjen laatimisesta ja komissiolle toimittamisesta;
b)
sen todentamisesta, että
i)
menoilmoitus on todenmukainen, luotettavan kirjanpitojärjestelmän mukaan laadittu ja todennettavissa oleviin asiakirjoihin perustuva;
ii)
ilmoitettu meno on sovellettavien yhteisön ja kansallisten sääntöjen mukainen ja on aiheutunut niistä toimista, jotka on valittu rahoitettaviksi ohjelmaan sovellettavien perusteiden mukaisesti ja jotka ovat sovellettavien yhteisön ja kansallisten sääntöjen mukaisia;
c)
sen varmistamisesta, että menoilmoituksiin sisältyviin menoihin liittyvistä toteutetuista menettelyistä ja suoritetuista varmennuksista saatujen tietojen pohjalta voidaan suorittaa asianmukainen todentaminen;
d)
kaikkien tarkastusviranomaisen tekemien tai sen vastuulla tehtyjen tarkastusten tulosten huomioon ottamisesta todentamista varten;
e)
komissiolle toimitettuja menoja koskevan kirjanpitoaineiston säilyttämisestä sähköisessä muodossa;
f)
takaisinperittävien määrien ja sellaisten määrien kirjaamisesta, jotka on palautettu johonkin toimeen tarkoitetun rahoitusosuuden täysimääräisen tai osittaisen peruuttamisen johdosta. Ennen toimintaohjelman päättymistä takaisin perityt määrät, jotka on palautettava Euroopan unionin yleiseen talousarvioon 97 artiklan mukaisesti tehtyjen rahoitusoikaisujen jälkeen, vähennetään seuraavasta menoilmoituksesta.
61 artikla
Tarkastusviranomaisen tehtävät
1. Toimintaohjelman tarkastusviranomainen on vastuussa erityisesti
a)
sen varmistamisesta, että toimintaohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaan toiminnan tarkastamiseksi tehdään tarkastuksia;
b)
sen varmistamisesta, että ilmoitettujen menojen tarkastamiseksi tehdään toimia koskevia tarkastuksia tarkoituksenmukaisten otosten pohjalta;
c)
siitä, että se esittää komissiolle yhdeksän kuukauden kuluessa toimintaohjelman hyväksymisestä a ja b alakohdan mukaisesti tarkastuksia suorittavia elimiä koskevan tarkastusstrategian, käytettävän menetelmän, toimiin kohdistuvia tarkastuksia koskevan otantamenettelyn sekä alustavan tarkastussuunnitelman sen varmistamiseksi, että tärkeimmät elimet tarkastetaan ja että tarkastukset jakautuvat tasaisesti koko ohjelmakaudelle;
d)
sen varmistamisesta, että hallinto- ja todentamisviranomainen saavat kaikki tarpeelliset tiedot toimitetuista tarkastuksista;
e)
kunakin vuonna viimeistään 31 päivänä joulukuuta vuodesta 2008 vuoteen 2015
i)
komissiolle toimitettavasta vuotuisesta tarkastuskertomuksesta, jossa esitetään kyseisen vuoden 30 päivänä kesäkuuta päättyvällä 12 kuukauden jakson aikana tarkastusstrategian mukaisesti toteutettujen toimintaohjelmaa koskeneiden tarkastusten havainnot sekä ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmissä mahdollisesti havaitut puutteellisuudet. Ensimmäinen kertomus, joka on esitettävä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2008, kattaa 1 päivän tammikuuta 2007 ja 30 päivän kesäkuuta 2008 välisen kauden. Tiedot, jotka koskevat 1 päivän heinäkuuta 2015 jälkeisellä kaudella tehtyjä tarkastuksia, on sisällytettävä f alakohdassa tarkoitettuun ohjelman päättämistä koskevaan ilmoitukseen liitettävään lopulliseen tarkastuskertomukseen;
ii)
tarkastusviranomaisen vastuulla tehtyihin tarkastuksiin perustuvan lausunnon antamisesta siitä, toimiiko hallinto- ja valvontajärjestelmä tehokkaasti, niin että se antaa kohtuullisen varmuuden komissiolle esitettyjen menoilmoitusten oikeellisuudesta ja näin ollen kohtuullisen varmuuden niiden taustalla olevien taloustoimien laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta;
iii)
osittaista päättämistä koskevan ilmoituksen toimittamisesta tarvittaessa 85 artiklan nojalla; ilmoituksessa arvioidaan kyseisten menojen laillisuus ja sääntöjenmukaisuus;
f)
komissiolle viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2017 annettavasta päättämistä koskevasta ilmoituksesta, jossa arvioidaan loppuerää koskevan maksupyynnön pätevyys sekä lopullisen menoilmoituksen, jonka tukena on lopullinen tarkastuskertomus, perusteena olevien taloustoimien laillisuus ja sääntöjenmukaisuus.
2. Tarkastusviranomaisen on varmistettava, että tarkastuksessa otetaan huomioon kansainvälisesti hyväksytyt tarkastussuositukset.
3. Kun 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut tarkastukset suorittaa jokin muu elin kuin tarkastusviranomainen, viimeksi mainitun on huolehdittava siitä, että näiden elinten toiminta on tarpeeksi riippumatonta.
4. Komissio toimittaa 1 kohdan c alakohdan mukaisesti esitettyä tarkastusstrategiaa koskevat huomautuksensa viimeistään kolmen kuukauden kuluttua saatuaan sen. Jos tämän määräajan kuluessa ei ole esitetty huomautuksia, strategia katsotaan hyväksytyksi.
II LUKU
Seuranta
62 artikla
Seurantaa koskevat periaatteet
1. Seurannassa tarkastellaan toimintaohjelman moitteetonta täytäntöönpanoa.
2. Seurantaa suorittavat ensisijaisesti seurantakomitea ja hallintoviranomainen.
3. Komissio osallistuu seurantaan seurantakomiteassa ja toimintaohjelman vuositarkistuksen yhteydessä, mihin siihen kuuluu erityisesti vuosittaisten täytäntöönpano- ja tarkastuskertomusten analyysi.
4. Komissio ja jäsenvaltiot vaihtavat seurantaa varten tietoja sähköisesti 102 artiklassa tarkoitettujen täytäntöönpanosääntöjen mukaisesti.
63 artikla
Seurantakomitea
Jäsenvaltion on perustettava toimintaohjelmaa varten seurantakomitea yhteisymmärryksessä hallintoviranomaisen kanssa ja kuultuaan kumppaneita 8 artiklan mukaisesti. Seurantakomitea on perustettava kolmen kuukauden kuluessa päivästä, jona toimintaohjelman hyväksymistä koskevasta päätöksestä on ilmoitettu jäsenvaltiolle.
Seurantakomitea laatii työjärjestyksensä noudattaen asianomaisen jäsenvaltion institutionaalisia, oikeudellisia ja taloudellisia puitteita ja hyväksyy sen yhteisymmärryksessä hallintoviranomaisen kanssa toteuttaakseen tehtäviään tämän asetuksen mukaisesti.
64 artikla
Kokoonpano
1. Seurantakomitean puheenjohtajana toimii jäsenvaltion tai hallintoviranomaisen edustaja.
Jäsenvaltio päättää komitean kokoonpanosta 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja yhteisymmärryksessä hallintoviranomaisen kanssa.
2. Komission edustaja osallistuu omasta aloitteestaan seurantakomitean työhön neuvonantajan ominaisuudessa.
65 artikla
Tehtävät
Seurantakomitean on varmistettava toimintaohjelman täytäntöönpanon tehokkuus ja laatu seuraavasti:
a)
sen on tutkittava ja hyväksyttävä rahoitettavien toimien valintaperusteet kuuden kuukauden kuluessa toimintaohjelman hyväksymisestä sekä hyväksyttävä näiden valintaperusteiden mahdollinen tarkistus ohjelmatyön tarpeita vastaavasti;
b)
sen on tarkasteltava säännöllisesti toimintaohjelman erityistavoitteiden saavuttamisessa tapahtunutta edistystä hallintoviranomaisen sille toimittamien asiakirjojen perusteella;
c)
sen on tarkasteltava täytäntöönpanon tuloksia, erityisesti kullekin toimintalinjalle asetettujen tavoitteiden saavuttamista ja 49 artiklassa tarkoitettuja väliarviointeja;
d)
sen on tutkittava ja hyväksyttävä 67 artiklassa tarkoitetut täytäntöönpanoa koskevat vuosikertomukset ja loppukertomukset ennen niiden lähettämistä komissiolle;
e)
sille on annettava vuosittainen tarkastuskertomus ja kaikki asiaan kuuluvat huomautukset, joita komissio mahdollisesti tekee tarkasteltuaan kertomusta;
f)
jäsenvaltion aloitteesta sille voidaan antaa 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut komissiolle kirjallisesti toimitetut tiedot;
g)
se voi ehdottaa hallintoviranomaiselle mitä tahansa toimintaohjelman tarkistusta tai tarkastelua, joka mahdollistaa 4 artiklassa säädettyjen kalatalousrahaston tavoitteiden saavuttamisen tai parantaa sen hallintoa, varainhoito mukaan luettuna;
h)
sen on tutkittava kaikki ehdotukset kalatalousrahaston tukea koskevan komission päätöksen sisällön muuttamiseksi ja hyväksyttävä ne.
66 artikla
Seurantajärjestelyt
1. Hallintoviranomaisen ja seurantakomitean on varmistettava toimintaohjelman täytäntöönpanon laatu.
2. Hallintoviranomainen ja seurantakomitea toteuttavat seurannan rahoitusta koskevien sekä toimintaohjelmassa määriteltyjen, 20 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen indikaattoreiden perusteella.
3. Tilastot jaotellaan sukupuolen ja edunsaajina olevien yritysten koon mukaan, jos se on tukitoimen luonteen kannalta mahdollista.
4. Tätä varten komission ja jäsenvaltioiden välillä tapahtuva tietojen vaihto toteutetaan sähköisesti noudattaen 102 artiklassa tarkoitettuja soveltamissääntöjä.
67 artikla
Täytäntöönpanoa koskevat vuosikertomukset ja loppukertomukset
1. Viimeistään kunkin vuoden kesäkuun 30 päivänä, ja ensimmäisen kerran vuonna 2008, hallintoviranomaisen on toimitettava komissiolle toimintaohjelman täytäntöönpanoa koskeva vuosikertomus ja loppukertomus viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2017.
2. Jotta toimintaohjelman täytäntöönpanosta saataisiin selvä kuva, 1 kohdassa tarkoitetuissa vuosikertomuksissa on oltava seuraavat tiedot:
a)
toimintaohjelman ja painopisteiden täytäntöönpanossa saavutettu edistys suhteessa niiden todennettavissa oleviin erityistavoitteisiin ilmaistuna määrällisesti aina, kun se on mahdollista, käyttäen 20 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja toimintalinjatason indikaattoreita;
b)
sellaiset yleistilanteen muutokset, joilla on suoria vaikutuksia tuen täytäntöönpanoon, erityisesti huomattavat sosioekonomisen tilanteen muutokset sekä kansallisen, alueellisen tai alakohtaisen politiikan muutokset ja tarvittaessa niiden seuraukset kalatalousrahastosta ja muista rahoitusvälineistä saatavan tuen väliselle johdonmukaisuudelle;
c)
toimintaohjelman rahoituksen täytäntöönpano, jossa eritellään lähentymistavoitteen ja muun kuin lähentymistavoitteen mukaan erikseen ja yksityiskohtaisesti kunkin toimintalinjan osalta
i)
hallintoviranomaiselle toimitettuihin maksupyyntöihin sisällytetyt tuensaajien maksamat menot ja vastaava julkinen rahoitusosuus;
ii)
komissiolta saatujen maksujen kokonaismäärä, jossa ilmoitetaan määrällisinä 66 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut rahoitusindikaattorit;
ja
iii)
maksujen suorittamisesta tuensaajille vastaavan elimen maksamat menot;
d)
hallintoviranomaisen ja seurantakomitean täytäntöönpanon laadun ja tehokkuuden varmistamiseksi toteuttamat toimet, erityisesti
i)
seurantaa ja arviointia koskevat toimenpiteet, tietojenkeruumenetelmät mukaan luettuina;
ii)
tiivistelmä kaikista toimintaohjelman täytäntöönpanossa kohdatuista merkittävistä ongelmista ja toteutetuista toimenpiteistä, 69 artiklan 2 kohdan nojalla tehtyjen huomautusten aiheuttamat toimet mukaan luettuina;
iii)
teknisen avun käyttö;
e)
toimenpiteet toimintaohjelmasta tiedottamisesta ja sen julkisuudesta huolehtimiseksi;
f)
selvitys toimintaohjelman täytäntöönpanokaudella 96 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun peruuttamisen vuoksi hallintoviranomaiselle tai jollekin muulle viranomaiselle palautetun tuen käytöstä;
g)
selvitys tapauksista, joissa on havaittu 56 artiklassa tarkoitettu huomattava muutos;
h)
yhteisön lainsäädännön noudattamiseen liittyvät merkittävät ongelmat, joita on ilmennyt toimintaohjelman täytäntöönpanossa, ja niiden hoitamiseksi toteutetuista toimista.
Komissiolle toimitettavien tietojen määrän on oltava oikeassa suhteessa kyseisen toimintaohjelman julkisten menojen kokonaismäärään. Näistä tiedoista voidaan tarvittaessa toimittaa yhteenveto.
Edellä b, d, e, f ja g alakohdassa tarkoitettuja tietoja ei tarvitse toimittaa, jollei edelliseen kertomukseen verrattuna ole tapahtunut merkittäviä muutoksi.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja kertomuksia pidetään hyväksyttävinä, jos niihin sisältyvät kaikki 2 kohdassa luetellut tiedot. Komissio ilmoittaa viidentoista työpäivän kuluessa jäsenvaltiolle, onko kertomus hyväksyttävä.
4. Komissio tekee päätöksen hallintoviranomaisen sille toimittaman täytäntöönpanoa koskevan vuosikertomuksen sisällöstä kahden kuukauden kuluessa. Täytäntöönpanoa koskevan loppukertomuksen osalta määräaika on viisi kuukautta. Jos komissio ei vastaa säädetyssä määräajassa, kertomuksen katsotaan tulleen hyväksytyksi.
68 artikla
Komission vuosikertomus
1. Viimeistään kunkin vuoden joulukuun 31 päivänä, ja ensimmäisen kerran vuonna 2008, komissio antaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle kertomuksen tämän asetuksen tosiasiallisesta täytäntöönpanosta edellisen vuoden aikana.
2. Kertomuksessa esitetään tiivistetysti toimintaohjelmien täytäntöönpanoon liittyvät keskeiset tulokset, kehityssuunnat ja haasteet.
3. Lisäksi komission vuosikertomukseen on sisällyttävä
a)
tiivistelmä kalatalousrahaston toiminnasta jäsenvaltioittain ja siihen sisältyen erittely sidotuista ja maksetuista määrärahoista jäsenvaltioittain sekä komission ja jäsenvaltioiden suorittamasta teknisen avun käytöstä;
b)
arviointi kalatalousrahaston toimien yhteensovittamisesta rakennerahastojen ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston toimien kanssa;
c)
edellä 49 artiklassa säädettyjen arviointien huomautukset niin pian kuin ne ovat saatavilla;
d)
neljättä vuosikertomusta annettaessa ja jälleen ohjelmakauden viimeistä vuotta koskevaa kertomusta annettaessa, tiivistelmä komission puolesta tehdyistä ja jäsenvaltioiden perustamia hallinto- ja valvontajärjestelmiä koskevista tarkastuksista sekä jäsenvaltioiden tekemien kalatalousrahaston tukea koskevien tarkastusten tuloksista ja tarvittaessa toteutetuista rahoitusoikaisuista.
4. Kertomuksen on perustuttava jäsenvaltioiden vuosikertomuksia koskevaan komission tarkasteluun ja arviointiin sekä muihin saatavilla oleviin tietoihin. Erityisesti vuonna 2012 tässä kertomuksessa on otettava huomioon myös 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun strategisen keskustelun tulokset ja muut saatavilla olevat tiedot. Kertomuksessa esitetään jäsenvaltioiden ja komission toteuttamat tai suunnittelemat seurantatoimenpiteet, jotka mahdollistavat kertomuksessa esitettyjen huomautusten asianmukaisen seurannan.
69 artikla
Toimintaohjelmien vuosittainen tarkastelu
1. Joka vuosi 67 artiklassa tarkoitetun täytäntöönpanoa koskevan vuosikertomuksen antamisen yhteydessä ja komission lausunto huomioon ottaen, komissio ja hallintoviranomainen tarkastelevat toimintaohjelman täytäntöönpanossa saavutettua edistystä, edeltävänä vuonna saavutettuja keskeisiä tuloksia, rahoituksen toteutusta ja muita tekijöitä, jotta täytäntöönpanoa voitaisiin parantaa.
Lisäksi voidaan tarkastella 61 artiklan 1 kohdan e alakohdan i alakohdassa tarkoitetussa vuosittaisessa tarkastuskertomuksessa esiteltyjä hallinto- ja valvontajärjestelmän toimintaa koskevia näkökohtia ja tämä suoritetaan tarvittaessa yhdessä tarkastusviranomaisen kanssa.
2. Komissio voi esittää tämän tarkastelun perusteella 1 kohdassa tarkoitetun tarkastelun jälkeen ja tarvittaessa tarkastusviranomaisen kanssa huomautuksia jäsenvaltiolle ja hallintoviranomaiselle, joiden on ilmoitettava niistä seurantakomitealle. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle huomautusten perusteella toteutetuista toimista.
3. Kun ohjelmakaudella 2000-2006 myönnettyjä tukia koskevat jälkiarvioinnit ovat käytettävissä, kokonaistuloksia tarkastellaan seuraavan vuositarkastelun yhteydessä.
III LUKU
Jäsenvaltioiden ja komission velvollisuudet
1 jakso
Jäsenvaltioiden velvollisuudet
70 artikla
Hallinto ja valvonta
1. Jäsenvaltiot vastaavat toimintaohjelmien hallinnon ja valvonnan varmistamisesta erityisesti seuraavin toimenpitein:
a)
jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimintaohjelmien hallinto- ja valvontajärjestelmät on perustettu 57-61 artiklan mukaisesti ja että järjestelmät toimivat tehokkaasti;
b)
jäsenvaltioiden on estettävä, paljastettava ja oikaistava sääntöjenvastaisuudet sekä perittävä takaisin aiheettomasti maksetut määrät tarvittaessa viivästyskorkoineen. Niiden on ilmoitettava niistä komissiolle ja tiedotettava komissiolle hallinnollisten ja oikeudellisten menettelyjen etenemisestä.
2. Jos tuensaajalle aiheettomasti maksettuja määriä ei voida periä takaisin, jäsenvaltio vastaa menetettyjen määrien korvaamisesta Euroopan unionin yleiseen talousarvioon silloin, kun voidaan todeta, että aiheutunut menetys on johtunut sen virheestä tai laiminlyönnistä.
71 artikla
Hallinto- ja valvontajärjestelmien perustaminen
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen ensimmäisen välimaksupyynnön esittämistä tai viimeistään 12 kuukauden kuluttua toimintaohjelman hyväksymisestä näitä järjestelmiä koskeva kuvaus, johon sisältyvät erityisesti organisaatio ja menettelyt, jotka koskevat
a)
hallinto- ja todentamisviranomaisia ja välittäviä elimiä;
b)
tarkastusviranomaista ja kaikkia muita sen vastuulla tarkastuksia tekeviä elimiä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun kuvaukseen on liitettävä kertomus, jossa esitetään järjestelmien perustamista koskevan arvioinnin tulokset ja lausunto siitä, ovatko ne 57-61 artiklan mukaiset. Jos lausunnossa on varauksia, kertomuksessa on todettava puutteiden vakavuus. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle toteutettavista oikaisutoimenpiteistä ja niiden toteuttamisaikataulu sekä sen jälkeen annettava vahvistus siitä, että toimenpiteet on toteutettu ja että vastaavat varaukset on poistettu.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu kertomus katsotaan hyväksytyksi ja ensimmäinen välimaksu suoritetaan seuraavissa tilanteissa:
a)
kolmen kuukauden kuluessa kertomuksen vastaanottamisesta, jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu lausunto ei sisällä varauksia ja jos komissio ei ole esittänyt huomautuksia;
b)
jos lausunnossa on varauksia, sen jälkeen kun komissiolle on annettu vahvistus siitä, että järjestelmien keskeisiä osia koskevat oikaisutoimenpiteet on toteutettu ja vastaavat varaukset on poistettu, ja, jos komissio ei esitä huomautuksia, kolmen kuukauden kuluessa vahvistamisesta.
Jos varaukset koskevat ainoastaan yhtä toimintalinjaa, ensimmäinen välimaksu suoritetaan niiden toimintaohjelman toimintalinjojen osalta, joihin ei ole varauksia.
3. Tarkastusviranomainen tai sellainen julkinen tai yksityinen elin, jonka toiminta on riippumatonta hallinto- tai todentamisviranomaisista ja joka ottaa työssään huomioon kansainvälisesti hyväksytyt tarkastussuositukset, laatii 2 kohdassa tarkoitetun kertomuksen ja lausunnon.
2 jakso
Komission velvollisuudet
72 artikla
Komission velvollisuudet
1. Komissio varmistaa 71 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti, että jäsenvaltiot ovat perustaneet 57-61 artiklan mukaiset hallinto- ja valvontajärjestelmät, sekä vuotuisten tarkastuskertomusten, tarkastusviranomaisen vuotuisen lausunnon ja omien tarkastustensa perusteella, että järjestelmät toimivat tehokkaasti toimintaohjelmien täytäntöönpanon ajan.
2. Jäsenvaltioiden suorittamia tarkastuksia rajoittamatta komission virkamiehet tai komission valtuuttamat edustajat voivat suorittaa paikan päällä tehtäviä tarkastuksia hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaan toiminnan tarkastamiseksi kiireellisiä tapauksia lukuun ottamatta vähintään 10 työpäivän varoitusajalla; näihin voi kuulua toimintaohjelmaan sisältyviä toimia koskevia tarkastuksia. Jäsenvaltion virkamiehet tai valtuutetut edustajat voivat osallistua näihin tarkastuksiin.
Komission virkamiehillä tai komission valtuuttamilla edustajilla, joilla on asianmukainen toimivalta suorittaa paikan päällä tehtäviä tarkastuksia, on oltava mahdollisuus tutustua tilikirjoihin ja kaikkiin muihin rahastosta rahoitettaviin menoihin liittyviin asiakirjoihin, myös asiakirjoihin ja niihin metatietoihin, jotka on laadittu tai joita on saatu tai joita säilytetään sähköisessä muodossa.
Edellä mainitut tarkastusvaltuudet eivät vaikuta niiden kansallisten säännösten soveltamiseen, joiden mukaan tietyt toimet kuuluvat ainoastaan kansallisessa lainsäädännössä nimenomaisesti nimetyille virkamiehille. Komission valtuuttamat edustajat eivät esimerkiksi saa osallistua yksityisissä tiloissa suoritettaviin käynteihin tai jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaiseen epäiltyjen viralliseen kuulusteluun. Tällä tavoin hankittujen tietojen on kuitenkin oltava heidän saatavillaan.
3. Komissio voi vaatia jäsenvaltiota suorittamaan paikan päällä tehtävän tarkastuksen järjestelmien tehokkaan toiminnan tai yhden taikka useamman toimen moitteettomuuden tarkastamiseksi. Komission virkamiehet tai valtuutetut edustajat voivat osallistua näihin tarkastuksiin.
73 artikla
Yhteistyö jäsenvaltioiden tarkastusviranomaisten kanssa
1. Komissio tekee yhteistyötä toimintaohjelman tarkastusviranomaisen kanssa kummankin tarkastussuunnitelmien ja -menetelmien yhteensovittamiseksi ja vaihtaa viipymättä tietoja hallinto- ja valvontajärjestelmien tarkastusten tuloksista resurssien parhaan mahdollisen käytön varmistamiseksi ja aiheettoman päällekkäisen työn välttämiseksi.
Komissio ja tarkastusviranomainen tapaavat säännöllisesti ja vähintään kerran vuodessa, jolleivät ne toisin sovi, tutkiakseen yhdessä 61 artiklan mukaisesti annettua vuotuista tarkastuskertomusta ja lausuntoa ja vaihtaakseen näkemyksiä muista toimintaohjelman hallinnon ja valvonnan parantamiseen liittyvistä kysymyksistä.
2. Omaa tarkastusstrategiaansa määritellessään komissio yksilöi ne toimintaohjelmat, joiden osalta 71 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua järjestelmän vaatimustenmukaisuutta koskeva lausunto on varaukseton tai joiden osalta varaukset on peruttu oikaisutoimenpiteiden johdosta, joiden osalta tarkastusviranomaisen tarkastusstrategia on tyydyttävä ja joiden osalta on komission ja jäsenvaltion tekemien tarkastusten tulosten perusteella saatu kohtuullinen varmuus siitä, että hallinto- ja valvontajärjestelmät toimivat tehokkaasti.
3. Mainittujen toimintaohjelmien osalta komissio voi päättää, että se voi luottaa järjestelmien tehokkaan toiminnan osalta pääasiallisesti 61 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuun lausuntoon ja että se suorittaa paikan päällä tehtäviä tarkastuksia vain, jos on sellaisiin järjestelmän puutteisiin viittaavaa näyttöä, jotka vaikuttavat komissiolle todennettuihin menoihin sellaisena vuonna, jota varten on toimitettu kyseisiä puutteita koskevia 61 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdan mukainen lausunto, joka ei sisällä varauksia.
Jos komissio tekee tällaisen päätöksen, se ilmoittaa siitä kyseiselle jäsenvaltiolle. Jos on olemassa puutteisiin viittaavaa näyttöä, komissio voi vaatia jäsenvaltiota tekemään tarkastuksia 72 artiklan 3 kohdan mukaisesti tai se voi toteuttaa omia tarkastuksiaan 72 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
VIII OSASTO
VARAINHOITO
I LUKU
Varainhoito
1 jakso
Talousarviositoumukset
74 artikla
Talousarviositoumukset
Toimintaohjelmia koskevat yhteisön talousarviositoumukset, jäljempänä ”talousarviositoumukset”, toteutetaan kunkin lähentymistavoitteen tai muun kuin lähentymistavoitteen osalta vuosittain 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisenä aikana. Ensimmäinen talousarviositoumus tehdään ennen kuin komissio on tehnyt päätöksen toimintaohjelman hyväksymisestä. Komissio tekee pääsääntöisesti kunkin vuoden huhtikuun 30 päivään mennessä kaikki myöhemmät talousarviositoumukset 17 artiklassa tarkoitetun, kalatalousrahaston tuen myöntämistä koskevan päätöksen perusteella.
2 jakso
Maksut
75 artikla
Maksuja koskevat yhteiset säännöt
1. Komissio suorittaa kalatalousrahaston tukeen liittyvät maksut talousarviomäärärahojen mukaisesti. Kukin maksu kirjataan aikaisimpaan avoimeen talousarviositoumukseen.
2. Maksut suoritetaan ennakkomaksuna, välimaksuina ja loppumaksuna. Ne maksetaan jäsenvaltion nimeämälle elimelle.
3. Jäsenvaltioiden on lähetettävä komissiolle viimeistään kunkin vuoden huhtikuun 30 päivänä alustava arvio niiden todennäköisistä maksupyynnöistä kuluvan varainhoitovuoden ja sitä seuraavan varainhoitovuoden osalta.
4. Kaikki rahoitusta koskevat toimet komission ja jäsenvaltioiden nimeämien viranomaisten ja elinten välillä tehdään sähköisessä muodossa noudattaen 102 artiklassa tarkoitettuja soveltamissääntöjä. Ylivoimaisen esteen sattuessa ja erityisesti yhteisen tietokonejärjestelmän toiminnan häiriintyessä tai pysyvän yhteyden puuttuessa jäsenvaltio voi toimittaa menoilmoituksen ja maksupyynnön tulosteena.
76 artikla
Välimaksujen laskemista koskevat säännöt
1. Välimaksut lasketaan soveltamalla kunkin toimintalinjan osalta ja kunkin lähentymistavoitteen tai muun kuin lähentymistavoitteen osalta todentamisviranomaisen todentamassa menoilmoituksessa ilmoittamaan julkiseen rahoitusosuuteen yhteisön yhteisrahoitusosuuden määrää, joka on vahvistettu kyseiselle toimintalinjalle ja kyseiselle tavoitteelle kulloisenkin rahoitussuunnitelman mukaisesti.
2. Edellä 1 kohdasta poiketen välimaksu voi jäsenvaltion erityisestä ja asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä poikkeuksellisesti olla tuensaajille toimintalinjan ja tavoitteen mukaisesti maksetun tai maksettavan yhteisön tuen määrä. Jäsenvaltion on ilmoitettava tämä määrä menoilmoituksessa.
77 artikla
Loppumaksujen laskemista koskevat säännöt
Loppumaksu on pienempi seuraavista määristä:
a)
määrä, joka lasketaan soveltamalla kunkin toimintalinjan osalta ja kunkin lähentymistavoitteen tai muun kuin lähentymistavoitteen osalta todentamisviranomaisen todentamassa lopullisessa menoilmoituksessa ilmoittamaan julkiseen rahoitusosuuteen yhteisön yhteisrahoitusosuuden määrää, joka on vahvistettu kyseiselle toimintalinjalle ja kyseiselle tavoitteelle kulloisenkin rahoitussuunnitelman mukaisesti;
b)
tuensaajille kunkin toimintalinjan ja kunkin tavoitteen mukaisesti maksetun tai maksettavan yhteisön tuen määrä. Jäsenvaltion on ilmoitettava viimeksi mainittu määrä todentamisviranomaisen todentamassa viimeisessä menoilmoituksessa kunkin toimintalinjan ja kunkin tavoitteen osalta.
78 artikla
Menoilmoitus
1. Menoilmoituksiin on sisällyttävä kunkin toimintalinjan ja kunkin tavoitteen osalta tuensaajien toimia toteuttaessaan maksamien tukikelpoisten menojen kokonaismäärä ja vastaava julkinen rahoitusosuus, joka on maksettu tai maksetaan tuensaajille julkista rahoitusosuutta koskevien ehtojen mukaisesti. Tuensaajien maksamat menot on näytettävä toteen kuitattujen laskujen tai vastaavien luotettavien kirjanpitotositteiden avulla. Niiden toimien osalta, joista tuensaajalle ei ole aiheutunut menoja, todentamisviranomaisen todentamat ja komissiolle toimitetut menot muodostavat tuensaajalle maksetun julkisen tuen.
2. Edellä 76 artiklan 2 kohdassa ja 77 artiklan b alakohdassa tarkoitetuissa menoilmoituksissa on tuotava esiin myös tuensaajille maksetun tai maksettavan yhteisön tuen kokonaismäärä.
79 artikla
Ennakkomaksujen ja välimaksujen yhteismäärä
1. Ennakkomaksujen ja välimaksujen yhteismäärä saa olla enintään 95 prosenttia toimintaohjelmalle kalatalousrahastosta myönnetystä tuesta.
2. Kun tämä enimmäismäärä saavutetaan, todentamisviranomaisen on edelleen toimitettava komissiolle kaikki 31 päivänä joulukuuta vuonna n todennetut menoilmoitukset sekä kalatalousrahaston vuoden aikana takaisin perimät määrät viimeistään vuoden n + 1 helmikuun loppuun mennessä.
80 artikla
Tuensaajille maksettavien maksujen täysimääräisyys
Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että maksujen suorittamisesta vastaavat elimet varmistavat, että tuensaajat saavat julkisen tuen kokonaisuudessaan niin pian kuin mahdollista ja täysimääräisenä. Siitä ei saa vähentää tai pidättää mitään määriä, eikä siitä saa periä mitään erityismaksuja tai muita vastaavia maksuja, jotka vähentäisivät tuensaajille maksettavia määriä.
3 jakso
Ennakkomaksut
81 artikla
Maksaminen
1. Kun komissio on tehnyt päätöksen toimintaohjelmalle myönnettävästä kalatalousrahaston tuesta, se maksaa jäsenvaltion nimeämälle elimelle yhden ainoan ennakkomaksun kaudeksi 2007-2013. Ennakkomaksun määrä on seitsemän prosenttia kalatalousrahastosta toimintaohjelmalle myönnettävästä tuesta. Se voidaan jakaa kahdelle varainhoitovuodelle kalatalousrahastossa käytettävissä olevien määrärahojen mukaisesti.
2. Jäsenvaltion nimeämän elimen on maksettava komissiolle takaisin ennakkomaksuna maksettu määrä kokonaisuudessaan, jollei toimintaohjelmaa koskevaa maksupyyntöä ole lähetetty 24 kuukauden kuluessa siitä päivästä, jona komissio maksoi ennakkomaksun ensimmäisen erän.
3. Ennakkomaksusta kertyvät korot on kirjattava toimintaohjelmaan; niitä pidetään kansalliseksi julkiseksi rahoitusosuudeksi katsottavina jäsenvaltion varoina, ja ne on ilmoitettava komissiolle toimintaohjelman lopullisen päättämisen yhteydessä.
4. Ennakkomaksuna maksettu määrä on poistettava kokonaisuudessaan komission tileistä, kun toimintaohjelma suljetaan tämän asetuksen 86 artiklan mukaisesti.
4 jakso
Välimaksut
82 artikla
Välimaksut
Toimintaohjelman osalta suoritetaan välimaksuja. Ensimmäinen välimaksu suoritetaan 71 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti.
83 artikla
Maksupyyntöjen hyväksyttävyys
1. Kunkin komission suorittaman välimaksu suorittaminen edellyttää seuraavien ehtojen täyttymistä:
a)
komissiolle on lähetetty maksupyyntö ja menoilmoitus 78 artiklan mukaisesti;
b)
komissio ei ole maksanut kalatalousrahastosta myönnettävää tukea millekään toimintalinjalle eikä millekään tavoitteelle koko kaudella rahoitussuunnitelmassa asetettua enimmäismäärää enempää;
c)
hallintoviranomainen on lähettänyt komissiolle viimeisimmän vuosittaisen täytäntöönpanoa koskevan kertomuksen 67 artiklan 1 ja 3 kohdan mukaisesti;
d)
komissio ei ole antanut sen toimen tai niiden toimien osalta, joista meno on ilmoitettu kyseessä olevassa maksupyynnössä, perustamissopimuksen 226 artiklassa tarkoitettua rikkomista koskevaa lausuntoa perusteluineen.
2. Jos yksi tai useampi 1 kohdassa tarkoitetuista ehdoista ei täyty, komissio ilmoittaa asiasta jäsenvaltiolle ja todentamisviranomaiselle yhden kuukauden kuluessa, jotta tarvittavat toimet tilanteen korjaamiseksi voidaan toteuttaa.
84 artikla
Maksatusmenettely
1. Todentamisviranomaisen on huolehdittava siitä, että toimintaohjelmien välimaksuja koskevat pyynnöt kootaan yhteen ja lähetetään komissiolle vuosittain kolmessa erässä, jos se on mahdollista. Jotta komissio voisi suorittaa maksun kuluvana vuonna, maksupyyntö on toimitettava viimeistään 31 päivänä lokakuuta.
2. Komissio suorittaa välimaksun käytettävissä olevien varojen rajoissa ja edellyttäen, ettei maksuja koskevaa määräajan kulumista tai maksatusta ole keskeytetty 88 tai 89 artiklan mukaisesti, kahden kuukauden kuluessa siitä päivästä, jona 83 artiklassa tarkoitetut ehdot täyttävä maksatuspyyntö on kirjattu komissiossa.
5 jakso
Loppuerä ja ohjelman päättäminen
85 artikla
Osittainen päättäminen
1. Toimintaohjelman osittainen päättäminen voidaan tehdä jäsenvaltion valitsemina ajankohtina.
Osittaisen päättämiseen on liityttävä toimiin, jotka on saatettu loppuun edellisen vuoden 31 päivänä joulukuuta päättyvällä kaudella. Tätä asetusta sovellettaessa toimi katsotaan loppuun saatetuksi, jos siihen sisältyvät toiminnot on tosiasiallisesti suoritettu ja jos kaikki siihen liittyvät tuensaajien menot ja vastaava julkinen rahoitusosuus on maksettu.
2. Osittainen päättäminen tehdään sillä edellytyksellä, että jäsenvaltio lähettää komissiolle seuraavat asiakirjat viimeistään kyseessä olevan vuoden joulukuun 31 päivänä:
a)
edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin toimiin liittyvä menoilmoitus;
b)
edellä 61 artiklan 1 kohdan e alakohdan iii alakohdan mukainen ilmoitus ohjelman osittaisesta päättämisestä.
3. Osittaisen päättämiseen liittyviä toimia koskevat 96 ja 97 artiklan mukaiset rahoitusoikaisut ovat nettomääräisiä oikaisuja.
86 artikla
Loppumaksun maksamista koskevat ehdot
1. Komissio maksaa loppumaksun edellyttäen, että
a)
jäsenvaltio on lähettänyt 31 päivään maaliskuuta 2017 mennessä maksupyynnön, joka sisältää seuraavat asiakirjat:
i)
loppumaksua koskeva maksupyyntö ja 78 artiklan mukainen menoilmoitus;
ii)
toimintaohjelman täytäntöönpanoa koskeva loppukertomus, johon sisältyvät 67 artiklassa säädetyt tiedot;
iii)
edellä 61 artiklan 1 kohdan f alakohdan mukainen ilmoitus ohjelman päättämisestä;
ja
b)
komissio ei ole antanut sen toimen tai niiden toimien osalta, joista meno on ilmoitettu kyseessä olevassa maksatuspyynnössä, perustamissopimuksen 226 artiklassa tarkoitettua rikkomista koskevaa lausuntoa perusteluineen.
2. Jos jotakin 1 kohdassa tarkoitettua asiakirjaa ei lähetetä komissiolle, loppumaksua koskeva sitoumus vapautetaan ilman eri toimenpiteitä 90 artiklan mukaisesti.
3. Komissio antaa jäsenvaltiolle tiedoksi lausuntonsa 1 kohdan a alakohdan iii alakohdassa tarkoitetun, ohjelman päättämistä koskevan ilmoituksen sisällöstä viiden kuukauden kuluessa ilmoituksen vastaanottamisesta. Päättämistä koskeva ilmoitus katsotaan hyväksytyksi, jos komissio ei esitä huomautuksia viiden kuukauden kuluessa.
4. Komissio maksaa loppumaksun käytettävissä olevien varojen rajoissa viimeistään 45 päivän kuluttua päivästä, joka on seuraavista päivistä myöhäisempi:
a)
päivä, jona se hyväksyy loppukertomuksen 67 artiklan 4 kohdan mukaisesti;
b)
päivä, jona se hyväksyy 1 kohdan a alakohdan iii alakohdassa tarkoitetun ohjelman päättämistä koskevan ilmoituksen.
5. Talousarviositoumuksen loppumaksu vapautetaan kahdentoista kuukauden kuluttua maksamisesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 kohdan soveltamista.
Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille toimintaohjelman päättämisajankohdan kahden kuukauden kuluessa.
6. Komission tai Euroopan tilintarkastustuomioistuimen suorittamien tarkastusten tuloksista riippumatta komission maksamaa toimintaohjelman rahoituksen loppumaksua voidaan muuttaa yhdeksän kuukauden kuluessa siitä päivästä, jona se on maksettu, tai jos loppumaksu on negatiivinen ja jäsenvaltion on korvattava se, yhdeksän kuukauden kuluessa päivästä, jona veloitusilmoitus annettiin. Loppumaksun muuttaminen ei vaikuta 5 kohdan mukaisesti ilmoitettuun toimintaohjelman lopullisen päättämisen ajankohtaan.
87 artikla
Asiakirjojen saatavuus
1. Hallintoviranomaisen on varmistettava, että kaikki asianomaisen toimintaohjelman menoja ja tarkastuksia koskevat tositteet ovat komission ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen saatavilla
a)
kolmen vuoden ajan toimintaohjelman päättämisen jälkeen;
b)
sitä vuotta, jona ohjelma suljettiin osittain, seuraavien kolmen vuoden ajan, kun kyse on 2 kohdassa tarkoitetuista menoja ja toimien tarkastuksia koskevista asiakirjoista.
Näiden määräaikojen kuluminen keskeytyy, jos pannan vireille asiaa koskeva oikeudellinen menettely, tai komission asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä.
2. Hallintoviranomaisen on annettava pyynnöstä komission käyttöön luettelo loppuun saatetuista toimista, jotka on 85 artiklan nojalla päätetty osittain.
3. Asiakirjat on säilytettävä joko alkuperäisinä tai oikeaksi todistettuina jäljennöksinä yleisesti hyväksytyillä tietovälineillä.
6 jakso
Maksujen määräajan kulumisen keskeyttäminen ja maksatuksen keskeytys
88 artikla
Maksujen määräajan kulumisen keskeyttäminen
1. Asetuksessa (EY, Euratom) N:o 1605/2002 tarkoitettu valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi keskeyttää maksujen määräajan kulumisen enintään kuudella kuukauden ajaksi, jos
a)
kansallisen tai yhteisön tarkastuselimen kertomus sisältää näyttöä, joka viittaa huomattaviin puutteisiin hallinto- ja valvontajärjestelmien toiminnassa;
tai
b)
valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on tehtävä lisäselvityksiä saatuaan tietoonsa tietoja, joiden perusteella hän epäilee, että todennettuun menoilmoitukseen sisältyvät menot liittyvät vakavaan sääntöjenvastaisuuteen, jota ei ole oikaistu.
2. Jäsenvaltiolle ja todentamisviranomaiselle on ilmoitettava keskeytyksen syistä viipymättä. Keskeytyminen päättyy heti, kun jäsenvaltio on toteuttanut tarvittavat toimenpiteet.
89 artikla
Maksatuksen keskeytys
1. Komissio voi keskeyttää välimaksut toimintalinjojen tai toimintaohjelman tasolla kokonaan tai osittain, jos
a)
toimintaohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmässä on vakava puute, joka vaikuttaa maksujen todentamismenettelyn luotettavuuteen ja jonka osalta ei ole toteutettu oikaisutoimenpiteitä;
tai
b)
todennettuun menoilmoitukseen sisältyvät menot liittyvät vakavaan sääntöjenvastaisuuteen, jota ei ole oikaistu;
tai
c)
jäsenvaltio on vakavasti rikkonut sille 70 artiklan mukaan kuuluvia velvoitteita.
2. Komissio voi päättää keskeyttää välimaksut kokonaan tai osittain sen jälkeen, kun se on antanut jäsenvaltiolle mahdollisuuden esittää huomautuksensa kahden kuukauden määräajassa.
3. Komissio lopettaa kaikkia välimaksuja tai niiden osaa koskevan keskeytyksen, kun jäsenvaltio on toteuttanut keskeytyksen lopettamiseksi tarvittavat toimenpiteet. Jos jäsenvaltio ei ole toteuttanut vaadittuja toimenpiteitä, komissio voi tehdä päätöksen peruuttaa kyseiselle toimintaohjelmalle annettava yhteisön tuki kokonaan tai osittain 97 artiklan mukaisesti.
7 jakso
Talousarviositoumusten vapauttaminen ilman eri toimenpiteitä
90 artikla
Periaatteet
1. Komissio vapauttaa ilman eri toimenpiteitä kaikki sellaiset toimintaohjelman talousarviositoumukset, joita ei ole käytetty ennakkomaksujen tai välimaksujen maksamiseen tai joiden osalta ei ole toimitettu maksupyyntöä 83 artiklan mukaisesti toimintaohjelmaa koskevan yhteisön talousarviositoumuksen antamisvuotta seuraavan toisen vuoden 31 päivään joulukuuta mennessä.
2. Talousarviositoumuksen vielä 31 päivänä joulukuuta 2015 avoinna oleva osa vapautetaan ilman eri toimenpiteitä, jollei komissio ei ole saanut sitä koskevaa hyväksyttävää maksupyyntöä 31 päivään maaliskuuta 2017 mennessä.
3. Jos tämä asetus tulee voimaan 1 päivän tammikuuta 2007 jälkeen, määräaikaa, jonka jälkeen 1 kohdassa tarkoitettu talousarviositoumuksen vapauttaminen ilman eri toimenpiteitä voidaan tehdä, jatketaan ensimmäisen talousarviositoumuksen osalta 1 päivän tammikuuta 2007 ja ensimmäisen talousarviositoumuksen antamispäivän välisten kuukausien määrällä.
91 artikla
Talousarviositoumusten vapauttamiselle säädettyjä määräaikoja koskevat poikkeukset
Jos komission on tarpeen tehdä toimintaohjelman hyväksymispäätöksen jälkeen päätös tuen tai tukijärjestelmän sallimiseksi, määräaika talousarviositoumuksen vapauttamiselle ilman eri toimenpiteitä alkaa päivästä, jona tämä myöhempi päätös tehdään. Kyseiset määrät vahvistetaan jäsenvaltion toimittaman aikataulun perusteella.
92 artikla
Määräaikojen kulumisen keskeytyminen oikeudellisten menettelyiden ja hallinnollisten muutoksenhakujen johdosta
Talousarviositoumuksen vapauttamiseen ilman eri toimenpiteitä liittyvää mahdollista määrää vähennetään määrillä, joita todentamisviranomainen ei ole voinut ilmoittaa komissiolle siitä syystä, että toimenpiteet on tilapäisesti keskeytetty sellaisen oikeudellisen menettelyn tai hallinnollisen muutoksenhaun vuoksi, jolla on lykkäävä vaikutus, edellyttäen että jäsenvaltio lähettää komissiolle asiasta perustellun selvityksen 90 artiklassa säädettyä talousarviositoumusvuotta seuraavan toisen vuoden 31 päivään joulukuuta mennessä.
Talousarviositoumusten vielä 31 päivänä joulukuuta 2015 avoinna olevan osan osalta 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun määräajan kuluminen keskeytetään samojen ehtojen mukaisesti kyseisiin toimiin liittyvän määrän osalta.
Edellä mainittua vähennystä voidaan pyytää kerran, jos kun keskeytyminen on kestänyt enimmillään yhden vuoden, tai useita kertoja sen mukaan, montako vuotta on kulunut toimen täytäntöönpanon keskeyttäneen oikeudellisen tai hallinnollisen päätöksen ja lopullisen oikeudellisen tai hallinnollisen päätöksen välillä.
93 artikla
Poikkeukset talousarviositoumusten vapauttamiseen ilman eri toimenpiteitä
Seuraavia osia ei oteta huomioon laskettaessa talousarviositoumusten vapauttamista ilman eri toimenpiteitä:
a)
sitä osaa talousarviositoumuksesta, josta on tehty maksupyyntö, mutta jonka maksamisen komissio on lykännyt tai keskeyttänyt väliaikaisesti 90 artiklassa tarkoitettua talousarviositoumusvuotta seuraavan toisen vuoden 31 päivänä joulukuuta ja 88 ja 89 artiklan mukaisesti. Kun lykkäämiseen tai keskeyttämiseen johtanut ongelma on ratkaistu, ilman eri toimenpiteitä toteutettavaa vapauttamista koskevaa sääntöä sovelletaan kyseessä olevaan talousarviositoumuksen osaan;
b)
sitä osaa talousarviositoumuksesta, josta on tehty maksupyyntö, mutta jonka maksamista on rajoittanut erityisesti talousarviomäärärahojen puute;
c)
sitä osaa talousarviositoumuksesta, josta ei ole ollut mahdollista esittää hyväksyttävää maksupyyntöä toimintaohjelman täytäntöönpanoa vakavasti vaikeuttaneen ylivoimaisen esteen vuoksi. Ylivoimaiseen esteeseen vetoavien kansallisten viranomaisten on osoitettava sen välittömät seuraukset koko toimintaohjelman tai sen osan täytäntöönpanolle.
94 artikla
Menettely
1. Komissio ilmoittaa jäsenvaltiolle ja asianomaisille viranomaisille hyvissä ajoin aina, kun on olemassa mahdollisuus, että sovelletaan 90 artiklassa säädettyä talousarviositoumuksen vapauttamista ilman eri toimenpiteitä.
2. Komissio ilmoittaa jäsenvaltiolle ja asianomaisille viranomaisille tuen määrän, jota talousarviositoumuksen vapauttaminen ilman eri toimenpiteitä sen hallussa olevien tietojen perusteella koskee.
3. Jäsenvaltiolla on tämän ilmoituksen saatuaan kaksi kuukautta aikaa hyväksyä määrä tai esittää huomautuksensa. Komissio toteuttaa talousarviositoumuksen vapauttamisen ilman eri toimenpiteitä viimeistään yhdeksän kuukauden kuluttua 90 artiklassa tarkoitetusta määräajasta.
4. Kalatalousrahaston tukea toimintaohjelmalle vähennetään kyseessä olevan vuoden osalta ilman eri toimenpiteitä vapautetun talousarviositoumuksen määrällä. Jäsenvaltion on laadittava kahden kuukauden kuluessa vapautuspäivästä tarkistettu rahoitussuunnitelma, jossa vähennetty tuen määrä jaetaan toimintaohjelman yhden tai useamman toimintalinjan kesken. Jos suunnitelmaa ei laadita, komissio tekee suhteellisen vähennyksen kullekin toimintalinjalle myönnetyistä määristä.
8 jakso
Euron käyttö
95 artikla
Euron käyttö
1. Jäsenvaltion toimittamassa toimintaohjelmassa, todennetuissa menoilmoituksissa, maksupyynnöissä ja täytäntöönpanoa koskevissa vuosi- ja loppukertomuksissa mainitut menot on ilmoitettava euroina.
2. Toimintaohjelmia, komission talousarviositoumuksia ja maksuja koskevat komission päätökset tehdään euromääräisinä ja ne maksetaan euroina.
3. Jäsenvaltioiden, jotka eivät ole ottaneet käyttöön euroa valuuttanaan maksupyynnön antopäivään mennessä, on muunnettava kansallisena valuuttana aiheutuneet menojen määrät euroiksi.
Määrä muunnetaan euroiksi käyttämällä komission kuukausittaista kirjanpitokurssia siltä kuukaudelta, jona meno merkittiin kyseisen toimintaohjelman todentamisviranomaisen kirjanpitoon. Komissio julkaisee tämän kurssin sähköisesti kuukausittain.
4. Kun eurosta tulee jäsenvaltion valuutta, edellisessä kohdassa esitettyä muuntomenettelyä on sovellettava edelleen kaikkiin menoihin, jotka todentamisviranomainen on merkinnyt kirjanpitoon ennen kansallisen valuutan ja euron välisen kiinteän muuntokurssin voimaantulopäivää.
II LUKU
Rahoitusoikaisut
1 jakso
Jäsenvaltioiden tekemät rahoitusoikaisut
96 artikla
Jäsenvaltioiden tekemät rahoitusoikaisut
1. Jäsenvaltiolla on ensisijainen vastuu tutkia sääntöjenvastaisuudet ja toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, kun ne toteavat toimien tai toimintaohjelman täytäntöönpano- tai valvontaedellytysten luonteeseen vaikuttavia merkittäviä muutoksia, sekä tehdä tarvittavat rahoitusoikaisut.
2. Jäsenvaltioiden on tehtävä toimissa tai toimintaohjelmissa havaittuihin yksittäisiin tai järjestelmällisiin sääntöjenvastaisuuksiin liittyvät vaadittavat rahoitusoikaisut. Jäsenvaltioiden tekemät oikaisut koskevat toimintaohjelman julkisen rahoitusosuuden peruuttamista kokonaan tai osittain. Jäsenvaltioiden on otettava huomioon sääntöjenvastaisuuksien luonne ja vakavuus sekä niistä kalatalousrahastolle aiheutunut tappio.
Jäsenvaltio voi käyttää tällä tavalla vapautuneet kalatalousrahaston varat uudelleen toimintaohjelmaan 31 päivään joulukuuta 2015 saakka, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan soveltamista.
3. Rahoitusosuutta, joka on peruutettu 2 kohdan mukaisesti, ei saa käyttää uudelleen oikaisun kohteena olleeseen yhteen tai useampaan toimeen eikä, jos rahoitusoikaisu liittyy järjestelmälliseen sääntöjenvastaisuuteen, osuutta saa käyttää sellaisiin koko toimintalinjaa tai sen osaa koskeviin olemassa oleviin toimiin, joiden osalta järjestelmällinen sääntöjenvastaisuus on tapahtunut.
4. Kun on kyse järjestelmällisestä sääntöjenvastaisuudesta, jäsenvaltion on laajennettava tutkimuksiaan siten, että ne kattavat kaikki toimet, joihin ne ovat voineet vaikuttaa.
2 jakso
Komission tekemät rahoitusoikaisut
97 artikla
Oikaisujen perusteet
1. Komissio voi tehdä rahoitusoikaisuja peruuttamalla toimintaohjelmalle myönnetyn yhteisön rahoitusosuuden kokonaan tai osittain, jos se tarvittavan tutkinnan jälkeen päätyy siihen, että
a)
ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmässä on vakava puute, joka on vaarantanut ohjelmalle jo maksetun yhteisön rahoitusosuuden;
b)
todennettuun menoilmoitukseen sisältyvät menot ovat sääntöjenvastaisia, eikä jäsenvaltio ole oikaissut niitä ennen tässä kohdassa tarkoitetun oikaisumenettelyn aloittamista;
c)
jäsenvaltio ei ole täyttänyt 96 artiklan mukaisia velvoitteitaan ennen tässä kohdassa tarkoitetun oikaisumenettelyn aloittamista.
2. Komissio perustaa rahoitusoikaisunsa havaittuihin yksittäisiin sääntöjenvastaisuuksiin ja ottaa huomioon sääntöjenvastaisuuksien järjestelmällisyyden päättäessään, onko sovellettava kiinteämääräistä vai ekstrapoloitua oikaisua.
3. Oikaisun määrää päättäessään komissio ottaa huomioon sääntöjenvastaisuuden luonteen ja vakavuuden samoin kuin toimintaohjelmassa havaittujen puutteiden laajuuden ja niistä aiheutuvat taloudelliset vaikutukset.
4. Kun komissio perustaa kantansa muiden kuin omien yksiköidensä tilintarkastajien toteamiin seikkoihin, se tekee omat johtopäätöksensä niiden varainhoidollisista seurauksista tarkasteltuaan asianomaisen jäsenvaltion 96 artiklan 2 kohdan mukaisesti toteuttamia toimenpiteitä, 70 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti toimitettuja tietoja ja jäsenvaltioiden mahdollisesti antamia vastineita.
98 artikla
Menettely
1. Ennen rahoitusoikaisua koskevan päätöksen tekemistä komissio aloittaa menettelyn ilmoittamalla jäsenvaltiolle alustavat päätelmänsä ja pyytämällä jäsenvaltiota toimittamaan huomautuksensa kahden kuukauden kuluessa.
Kun komissio ehdottaa ekstrapolaatioon perustuvaa tai kiinteämääräistä rahoitusoikaisua, jäsenvaltiolle annetaan mahdollisuus kyseisiä aineistoja tutkimalla osoittaa, että sääntöjenvastaisuus ei tosiasiassa ole ollut niin laaja kuin komissio on arvioinut. Sovittuaan asiasta komission kanssa jäsenvaltio voi rajoittaa tämän tutkimuksen laajuutta aiheelliseen aineiston osaan tai otokseen. Aineistojen tutkimiseen varattu aika saa asianmukaisesti perusteltuja tapauksia lukuun ottamatta olla enintään toiset kaksi kuukautta ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun kahden kuukauden määräajan jälkeen.
2. Komissio ottaa huomioon kaikki jäsenvaltion 1 kohdassa tarkoitettujen määräaikojen kuluessa toimittamat todisteet.
3. Jos jäsenvaltio ei hyväksy komission alustavia päätelmiä, komissio kutsuu jäsenvaltion kuulemiseen, jossa molemmat osapuolet pyrkivät kumppanuuteen perustuvan yhteistyön avulla pääsemään sopuun huomautuksista ja niistä tehtävistä päätelmistä.
4. Jos sopimukseen päästään, jäsenvaltio voi käyttää kyseiset kalatalousrahaston varat uudelleen 96 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti.
5. Jos sopimukseen ei päästä, komissio tekee päätöksen lopullisesta rahoitusoikaisusta kuuden kuukauden kuluessa kuulemisesta ottaen huomioon kaikki menettelyn kuluessa toimitetut tiedot ja huomautukset. Jos kuulemista ei järjestetä, kuuden kuukauden määräaika alkaa kahden kuukauden kuluttua päivästä, jona komission lähettämä kutsukirje on päivätty.
99 artikla
Jäsenvaltioiden velvoitteet
Komission tekemä rahoitusoikaisu ei vaikuta jäsenvaltion velvoitteeseen periä varat takaisin 96 artiklan 2 kohdan mukaisesti eikä jäsenvaltion velvoitteeseen periä valtiontuet takaisin perustamissopimuksen 87 artiklan ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 88 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (23) 14 artiklan mukaisesti.
III LUKU
Takaisinmaksut
100 artikla
Takaisinmaksut
1. Kaikki Euroopan unionin yleiseen talousarvioon takaisin maksettavat määrät on suoritettava asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 72 artiklan mukaisesti laaditussa perintämääräyksessä vahvistettuun määräpäivään mennessä. Tämä määräpäivä on määräyksen antamista seuraavan toisen kuukauden viimeinen päivä.
2. Takaisinmaksun viivästyminen johtaa viivästyskorkoon, joka lasketaan määräpäivästä tosiasialliseen maksupäivään. Viivästyskoron korkokanta on puolitoista prosenttia korkeampi kuin korkokanta, jota Euroopan keskuspankki soveltaa pääasiallisiin jälleenrahoitustoimiinsa sen kuukauden ensimmäisenä työpäivänä, jonka kohdalle määräpäivä sattuu.
IX OSASTO
KOMITEA
101 artikla
Komitea
1. Komissiota avustaa Euroopan kalatalousrahastokomitea, jäljempänä ”komitea”.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 3 ja 7 artiklaa.
3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklaa.
Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
4. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
102 artikla
Täytäntöönpanosäännöt
Tämän asetuksen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
X OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
103 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Tämä asetus ei estä jatkamasta tai muuttamasta komission neuvoston asetusten (ETY) N:o 4028/86 (24), (EY) N:o 3699/93 (25), (EY) N:o 2468/98 (26) ja (EY) N:o 2792/1999 (27) tai muun kyseiseen tukitoimeen 31 päivänä joulukuuta 2006 sovellettavan lainsäädännön perusteella hyväksymää tukitoimea, sen peruuttaminen kokonaan tai osittain mukaan luettuna; näin ollen kyseisiä säädöksiä sovelletaan tähän tukitoimeen sen päättämiseen asti.
2. Poiketen siitä, mitä rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 (28) 31 artiklan 2 kohdassa, 32 artiklan 4 kohdassa ja 37 artiklan 1 kohdassa säädetään, komissio vapauttaa ilman eri toimenpiteitä viimeistään kuuden kuukauden kuluttua jäljempänä asetetusta määräajasta ne 1 päivän tammikuuta 2000 ja 31 päivän joulukuuta 2006 välisenä aikana hyväksymäänsä, kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineestä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1263/1999 (29) perustetun kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen yhteisrahoittamaan tukeen osoitetut varat, joiden osalta tosiasiallisesti maksettuja menoja koskevaa todennettua ilmoitusta, lopullista täytäntöönpanokertomusta, joka sisältää myös komission asetuksen (EY) N:o 366/2001 (30) 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun edistymistä koskevan kertomuksen, ja asetuksen (EY) N:o 1260/1999 38 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitettua lausumaa ei ole lähetetty komissiolle 15 kuukauden kuluessa kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen rahoitusosuuden myöntämistä koskevassa päätöksessä vahvistetusta menojen viimeisestä tukikelpoisuuspäivästä; aiheettomasti maksetut määrät on maksettava takaisin.
3. Jos on tarpeen toteuttaa erityistoimenpiteitä, jotta voidaan helpottaa siirtymistä nykyisestä järjestelmästä tällä asetuksella perustettuun järjestelmään, tällaiset toimenpiteet on toteutettava 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
Tällaisia toimenpiteitä toteutetaan erityisesti komission kaudelle 2000-2006 hyväksymän yhteisön nykyisen tuen yhdentämiseksi tässä asetuksessa säädettyyn kalatalousrahaston tukeen.
104 artikla
Aiempien asetusten kumoaminen
1. Kumotaan asetukset (EY) N:o 1263/1999 ja (EY) N:o 2792/1999 1 päivästä tammikuuta 2007, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 103 artiklan 1 kohdan säännösten soveltamista.
2. Viittauksia kumottuihin asetuksiin pidetään viittauksina tähän asetukseen.
105 artikla
Uudelleentarkastelu
Neuvosto tarkastelee tätä asetusta uudelleen viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2013 perustamissopimuksen 37 artiklan mukaisesti.
106 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 27 päivänä heinäkuuta 2006.