РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 12 ноември 2008 година
относно заема в размер на 300 милиона евро, предоставен от Италия на компанията Alitalia, № C 26/08 (ex NN 31/08)
(нотифицирано под номер C(2008) 6743)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2009/155/ЕО)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 88, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като прикани заинтересованите страни да представят становищата си съгласно посочените по-горе членове (1) и като взе предвид техните становища,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
На заседание, състояло се на 23 април 2008 г., италианските органи уведомиха Комисията, че на 22 април 2008 г. Министерският съвет на Италия е одобрил предоставянето на заем от 300 милиона евро на компанията Alitalia с указ-закон № 80 от 23 април 2008 г. (2)
(2)
Тъй като Комисията не бе получила уведомление от италианските органи преди решението за предоставяне на този заем, с писмо от 24 април 2008 г. (D/422119) тя поиска от тях да потвърдят съществуването на такъв заем, да предоставят всякаква информация за него, която би била от полза при оценката на такава мярка по отношение на членове 87 и 88 от Договора за ЕО, както и временно да се прекрати предоставянето на този заем и Комисията да бъде информирана за взетите мерки с оглед изпълнението на това задължение по силата на член 88, параграф 2 от Договора за ЕО.
(3)
В това писмо Комисията припомня също задължението на италианските органи да отправят уведомление за всеки един проект, целящ предоставяне или изменение на помощ, и да не прилагат предвидената мярка, преди Комисията да е взела окончателно решение в рамките на процедурата по разследване на тази мярка.
(4)
С писмо от 7 май 2008 г. италианските органи поискаха удължаване на предвидения срок за отговор на писмото на Комисията от 24 април 2008 г., което искане Комисията изпълни с писмо от 8 май 2008 г. (D/423186), и с което определя на италианските органи срок за отговор до 30 май 2008 г.
(5)
С писмо от 30 май 2008 г. италианските органи отговориха на писмото на Комисията от 24 април 2008 г. С това писмо италианските органи по-специално уведомиха Комисията за приемането на 27 май 2008 г. на указ-закон № 93 (3), който предвижда възможността Alitalia да отнесе сумата на гореспоменатия заем към своя собствен капитал.
(6)
До Комисията бяха подадени едновременно множество жалби от различни въздухоплавателни компании срещу предоставянето от страна на италианското правителство на заем от 300 милиона евро на компанията Alitalia.
(7)
С писмо от 12 юни 2008 г. (D/203822) Комисията е уведомила италианските органи за решението си от 11 юни 2008 г. да открие официална процедура по разследване в съответствие с член 88, параграф 2 от Договора за ЕО. В това решение Комисията приканва Италия и останалите заинтересовани страни да представят становищата си в определен срок. Това решение е публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4).
(8)
С писмо от 12 юли 2008 г. (A/509783) италианските органи предадоха становището си на Комисията. Комисията е получила също становищата на 5 заинтересовани страни, които бяха препратени до италианските органи с писмо от 3 септември 2008 г. (D/433031). Списъкът със заинтересованите страни е приложен към настоящото решение.
(9)
Италианските органи не са коментирали становищата на заинтересованите страни.
2. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
(10)
На заседание на 23 април 2008 г. италианските органи представиха на Комисията посочения по-горе указ-закон № 80, въз основа на който италианската държава предоставя на Alitalia, компания, от която тя притежава 49,9 %, заем в размер на 300 милиона евро.
(11)
Съгласно съображенията в декрета-закон:
„Като се има предвид финансовото състояние на Alitalia […] според пазарната информация и ролята ѝ на основен фактор, който осигурява най-важната част от публичното обслужване на въздухоплавателния транспорт във връзките между националната територия и страните, които не са част от Европейския съюз, както и междинните връзки по тези маршрути за пътници и стоки от и към регионални центрове на ползватели;
[След като] е преценена извънредната и спешна нужда да се гарантира, от съображения за обществен ред и териториално единство, посочената публична услуга за въздушен транспорт чрез предоставяне на Alitalia […] от страна на държавата на краткосрочен заем, при пазарни условия и със строго определен срок, с цел да не се застраши непрекъсваемостта на дейността, докато се чака назначаването на новото правителство, което ще бъде поставено в условия да поеме с пълни правомощия вече приетите инициативи за оздравяване на дружеството и завършването на процеса на неговата либерализация.“
(12)
Член 1 от указ-закона разрешава, с цел да се даде възможност на Alitalia да покрие непосредствените си нужди от ликвидни средства, предоставянето на заем от 300 милиона евро, който трябва да бъде върнат в най-кратки срокове между тридесетия ден след прехвърлянето на дружествения капитал и 31 декември 2008 г. Този член предвижда също върху въпросния заем да бъде начислена лихва в съответствие с приетите от Комисията референтни проценти, а именно до 30 юни 2008 г., с посочения процент в съобщението на Комисията относно текущите лихвени проценти по възстановяване на държавни помощи и референтните ставки/сконтовите проценти за 25-те държави-членки, приложими от 1 януари 2008 г. (5) и от 1 юли 2008 г., с посочения процент и в съответствие със съобщението на Европейската комисия относно преразглеждане на метода за определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти (6).
(13)
С писмото си от 30 май 2008 г. италианските органи информираха Комисията, че с посочения по-горе указ-закон № 93 италианското правителство е предвидило възможността Alitalia да отнесе размера на отпуснатия заем към увеличаване на своя собствен капитал, за да покрие загубите си (вж. член 4, параграф 3 от посочения указ-закон). Целта на тази възможност е да се позволи на компанията да запази стойността на своя капитал, за да се избегне намаляване на дружествения капитал и на резервите под законовата граница в резултат на загубите, и по този начин да се предотврати откриване на производство по несъстоятелност („procedura concorsuale“), както и за да остане перспективата за приватизация открита и възможна.
(14)
Посочените в указ-закон № 80 условия за възстановяване на заема продължават да бъдат приложими в контекста на указ-закон № 93, с изключение на това, че начислената върху заема лихва е увеличена с 1 % (вж. член 4, параграфи 1 и 2 от указ-закон № 93) и поради факта, че при евентуална ликвидация на компанията въпросната сума ще бъде възстановена едва след удовлетворяването на всички останали кредитори, солидарно и пропорционално на дружествения капитал (вж. член 4, параграф 4 от указ-закон № 93).
3. ПРИЧИНИ, ДОВЕЛИ ДО ОТКРИВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(15)
В решението си от 11 юни 2008 г. Комисията отбелязва, че въпросната мярка представлява отпуснат от италианската държава заем, чийто размер може да бъде отнесен към собствения капитал на Alitalia (7) (по-долу „мярката“).
(16)
Относно определянето на въпросната мярка като помощ Комисията е изразила съмнения по отношение на това, че при предоставянето на тази мярка на Alitalia италианската държава е имала поведение на благоразумен акционер, провеждащ структурна, глобална или секторна политика, и се е ръководила от перспективи за рентабилност на инвестираните капитали, по-дългосрочни от тези на обикновен инвеститор.
(17)
В този контекст, въз основа на данните, с които разполага, Комисията по-специално счита, че въпросната мярка, независимо от начина, по който са използвани фондовете, предоставя на Alitalia икономическо предимство, което компанията не би получила при нормални условия на пазара. Тази оценка се основава на финансовото състояние на компанията, както и на условията и обстоятелствата при предоставянето на разследваната мярка.
(18)
Комисията е изразила също съмнения относно съвместимостта на мярката с правилата на общия пазар. В тази връзка и въз основа на данните, с които е разполагала на съответния етап от процедурата, тя по-специално е решила, че въпросната мярка за помощ не би могла да бъде обявена за съвместима с правилата на общия пазар съгласно насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (по-долу „насоките от 2004 г.“) (8). Тя всъщност е напомнила, че Alitalia вече се е ползвала от помощи за преструктуриране и оздравяване.
(19)
Вследствие на това Комисията реши да открие официална процедура по разследване, за да разсее съмненията си по отношение на определянето на въпросната помощ като държавна и по отношение на съвместимостта ѝ с правилата на общия пазар.
4. КОМЕНТАРИ НА ИТАЛИАНСКИТЕ ОРГАНИ
(20)
При представянето на своето становище италианските органи поддържат тезата, че въпросната мярка не е държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(21)
В този смисъл те считат поведението на италианската държава като поведение на акционер, целта на който е била да осигури на компанията, в която има дялово участие, необходимите финансови ресурси с цел покриване на краткосрочни нужди от ликвидни средства. Следователно заемът на обикновен акционер, предоставен от Италия, се приема за обикновено краткосрочно финансиране, предназначено да повиши стойността на дяловото участие на държавата, който е бил отпуснат от благоразумен акционер, провеждащ структурна, глобална или секторна политика, и се е ръководил от перспективи за рентабилност на инвестираните капитали, по-дългосрочни от тези на обикновен инвеститор. В този контекст приложените в случая лихвени проценти са в съответствие с характера и целите при финансиране от акционерите. Въпреки че най-често подобно финансиране се характеризира като безвъзмездно, в случая то се счита за възмездно предвид качествата на заемодателя и определянето на лихвения процент на равнище, което води до пряка икономическа и адекватна капиталова възвръщаемост.
(22)
Що се отнася до твърдението на Комисията, според което съмненията по отношение на това, дали въпросната мярка има характер на помощ, са подкрепени от факта, че тя е била приета едновременно с оттеглянето на оферта за закупуване, представена на Alitalia на 14 март 2008 г., както и поради липсата на доказателство за съществуването на „сигурни и незабавни перспективи за закупуване на Alitalia от друг инвеститор“, Италия припомня, че вече са били уточнени причините, които са възпрепятствали сключването на приватизационната сделка с групата Air France-KLM. Според италианските органи неизпълнението на тази сделка не е било в противоречие с приватизационен проект при условия на повишаване на стойността на имуществото на дружеството, като заедно с това се запазва остатъчната му стойност за акционерите.
(23)
Освен това развитието на събитията след 30 май 2008 г. дава повод да се счита, че все още има шанс да се продължи разумно по този път. В този контекст италианските органи се позовават на договора, сключен на 9 и 10 юни 2008 г., с който Alitalia е възложила на Intesa Sanpaolo S.p.A. (по-долу „Intesa Sanpaolo“) задачата да насърчи търсенето и да намери оферта за Министерството на икономиката и финансите в качеството му на акционер в Alitalia, и за Alitalia - с цел един или повече промишлени или финансови инвеститори, заинтересовани от участие в оздравяването, развитието и възстановяването на Alitalia, по-специално чрез нейната капитализация, да поемат за продължителен период контрола върху компанията. Този мандат, който тече, е със срок 60 дни, като може да бъде удължен с 30 дни по искане на компанията.
(24)
В допълнение, италианските органи твърдят, че мярката във всички случаи е съвместима с правилата на общия пазар според насоките от 2004 г.
(25)
В действителност, първо, Alitalia е компания в затруднение по смисъла на посочените насоки. Второ, въпросната мярка подлежи на възстановяване в съответствие с изискването от насоките от 2004 г., според което помощта за оздравяване има чисто временен характер и не трябва да представлява структурни мерки.
(26)
Трето, процесът на приватизация на компанията и въпросната мярка, приета за завършването на този процес, са в съответствие с разпоредбите на параграф 25, буква б) от насоките от 2004 г. Заемът в размер на 300 милиона евро гарантира единствено устойчивостта на компанията, без обаче да води до използване на конкурентни стратегии на пазара на въздухоплаването, които могат да доведат до евентуални отрицателни икономически последици.
(27)
Четвърто, противопоставяйки се на твърдението на Комисията, според което „държавата не е поела ангажимент да представи план за преструктуриране (9) в максимален срок от шест месеца, считано от предоставянето на мярката“ [параграф 25, буква в) от насоките от 2004 г.], италианските органи излагат аргумента, че изготвянето на плана е част от процеса на приватизация на компанията, за който Италия подробно е докладвала на Комисията в писмото си от 30 май 2008 г. В този контекст италианските органи припомнят, че при алтернативната хипотеза за пълно възстановяване на заема указ-закон № 93 постановява, че заемът трябва да бъде възстановен задължително в най-кратки срокове между тридесетия ден от прехвърлянето на целия дружествен дял, който притежава Министерството на икономиката и финансите, тоест от ефективната загуба на контрола, и 31 декември 2008 г. От това те заключават, че е бил представен график в момента на самото приемане на оспорваната мярка и че този график до голяма степен отговаря на изискванията на насоките от 2004 г. в това отношение.
(28)
Пето, в съответствие с разпоредбите на параграф 25, буква г) от насоките от 2004 г. предоставянето на въпросния заем е било необходимо поради неотложната нужда на компанията от ликвидни средства, в резултат на обективни икономически затруднения, които между другото са признати от Комисията в решението ѝ от 11 юни 2008 г. (вж. съображения от 18 до 20 от посоченото решение). В тази връзка италианските органи припомнят, че заемът е предназначен единствено да гарантира краткосрочно устойчивостта и имуществото на Alitalia, за да доведе до успешен край процеса на приватизация. Общата сума по мярката от 300 милиона евро е била строго необходима и пропорционална на постигането на тези цели, както показва представянето на икономическото и финансовото състояние на компанията от Италия в писмото ѝ до Комисията от 30 май 2008 г. (вж. стр. 6-9).
(29)
Шесто и последно, прилагането на принципа „един път - последен път“ от параграф 25, буква д) от насоките от 2004 г. не противоречи на конкретните обстоятелства в този случай.
(30)
Въпреки че Alitalia вече е получавала помощ за преструктуриране, свързана с план за оздравяване в периода 1996-2000 г., както и помощ за оздравяване през 2004 г., на практика може да се направи изключение от принципа „един път - последен път“. В тази връзка италианските органи се позовават на решението на Комисията от 1 декември 2004 г. относно държавната помощ, която Франция възнамерява да отпусне на дружеството Bull (10) (по-долу „решението Bull“).
(31)
Те припомнят, че прилагането на принципа „един път - последен път“ цели да се избегне възможността повтарящи се държавни интервенции в полза на някои предприятия само да „поддържат статуквото, да отлагат неизбежното и същевременно да прехвърлят икономическите и социалните проблеми върху другите, по-ефективни производители или върху другите държави-членки“ (параграф 72 от насоките от 2004 г.). Следователно вероятността да се направи изключение от този принцип по-скоро би признала съществуването на случаи, при които тези елементи не подлежат на проверка, тъй като кумулирането на отпуснатите помощи през даден период за един и същ бенефициер не е достатъчно да се счита, че компанията е „оцел[яла] само благодарение на редовна държавна поддръжка“ (параграф 72 от насоките).
(32)
В този смисъл, приватизацията на компанията, която продължава да бъде възможен и надежден изход, би могла да доведе в един момент до фактическо прекъсване на съществуващото положение относно бизнес управлението на Alitalia, като по този начин ще бъде подчинена на нови органи на управление и ще даде възможност за ефективно възстановяване на рентабилността на компанията благодарение на икономическия принос на членовете на новото дружество. Италианските органи също така изтъкват, че всички външни и непредвидени фактори, които са удължили процеса на приватизация на Alitalia, несъмнено може да са довели до непредвидими и извънредни обстоятелства, за които последната, съгласно параграф 73 от насоките от 2004 г., не носи отговорност.
5. КОМЕНТАРИ НА ТРЕТИ ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(33)
Пет заинтересовани страни са предали своите коментари на Комисията в съответствие с член 88, параграф 2 от Договора за ЕО. Списъкът с тези страни е приложен към настоящото решение.
(34)
От една страна, що се касае до това, дали въпросната мярка може да бъде определена като мярка за предоставяне на помощ, четири заинтересовани страни подкрепят в това отношение позицията на Комисията, като считат, че посочената мярка представлява помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
(35)
British Airways (BA) и Sterling Airlines изтъкват, че ако въпросната мярка не бе приложена, по силата на италианското законодателство Alitalia щеше да банкрутира. По този начин Alitalia щеше да загуби своя сертификат за въздушен превозвач в съответствие с нормативната уредба за гражданското въздухоплаване, в резултат на което щеше да прекрати своята дейност.
(36)
В тази връзка Neos изтъква, че по отношение на лихвения процент, приложим към въпросната мярка при възстановяването на заема, увеличението със 100 базисни точки на референтния процент по никакъв начин не е в състояние да отрази рисковете, които поемат италианските органи с предоставянето на въпросната мярка. Neos подкрепя също оценката на Комисията в нейното решение от 11 юни 2008 г. относно липсата на перспектива за приватизация на Alitalia към момента на предоставяне на въпросната мярка. В действителност това обстоятелство се потвърждава от силното напрежение, което е съществувало през август между Министерството на финансите на Италия и управителния съвет на компанията по отношение на едно „продължаване на дейността на предприятието“ и одобрението на шестмесечните отчети на последното.
(37)
BA и Sterling Airlines припомнят, че и по-рано Alitalia се е облагодетелствала от подобни мерки. Ryanair изразява съжаление от факта, че Комисията е ограничила обхвата на официалната процедура по разследване, открита на 11 юни 2008 г., до въпросната мярка, след като Alitalia, според нея, е получавала други неправомерни държавни помощи от ноември 2005 г. насам. Анализът на тези мерки би дал възможност да се подкрепи анализът, според който един частен инвеститор не би отпуснал въпросната мярка при дадените обстоятелства.
(38)
Както Neos, така и Ryanair осъждат нарушаването на конкуренцията вследствие на дългогодишната подкрепа, оказвана от Италия на Alitalia.
(39)
От друга страна, що се отнася до съвместимостта на въпросната мярка с правилата на общия пазар, BA счита, че въпросната мярка представлява помощ за оздравяване и поради това следва да се съблюдават условията от насоките от 2004 г. Всъщност за тази помощ не е било отправено уведомление до Комисията преди нейното прилагане и помощта не отговаря на посочените по-горе условия от насоките.
(40)
В тази връзка BA изтъква, че настоящата мярка не би могла да бъде отпусната, без да се наруши именно посоченият в насоките принцип „един път - последен път“ [параграф 25, буква д) от насоките от 2004 г.], тъй като Alitalia вече е получавала одобрена от Комисията помощ за преструктуриране. BA добавя, че изключението от принципа „един път - последен път“ от параграф 73 от насоките не е приложимо в конкретния случай, тъй като Alitalia не е трябвало да се справя с непредвидими обстоятелства, които не могат да ѝ бъдат приписани. В този контекст BA и Sterling Airlines уточняват, че затрудненото положение, в което в момента се намира въздухоплавателният сектор и което е свързано по-специално с увеличаването на цената на петрола, засяга всички стопански субекти в сектора. Вследствие на това BA заключава, че този аргумент не може да се привежда като основание от Alitalia, за да се направи изключение от принципа „един път - последен път“ съгласно насоките от 2004 г. Нуждата от финансиране на компанията се дължи по-скоро на неспособността ѝ да се реформира, като намали вътрешните си разходи, и то въпреки отпуснатите ѝ вече държавни помощи.
(41)
Освен това според BA въпросната мярка не представлява мярка, свързана с финансова помощ под формата на гаранции за заеми или заеми, а има характеристиките на капиталова инжекция, която гарантира на италианското правителство ефективен контрол върху компанията [параграф 25, буква a) от насоките].
(42)
Що се отнася до условието от насоките от 2004 г., свързано със съществуването на сериозни социални причини, BA подчертава, че няма вероятност неплатежоспособността на Alitalia да предизвика сериозно смущение във вреда на пътниците поради наличието на конкуренти както за националните линии, така и за международните полети. Що се отнася до отрицателното въздействие върху положението на нейните конкуренти, то вероятно е последица от задържането на Alitalia на пазара въпреки финансовите ѝ затруднения, увеличаването на обслужваните от нея линии, а именно от Рим и Милано до Лос Анджелис, както и намаляването на нейните ценови тарифи. С оглед на финансовото ѝ състояние това не е рационално търговско решение и показва желание за увеличаване на нейния пазарен дял, докато конкурентите ѝ същевременно не получават държавни помощи [параграф 25, буква б) от насоките от 2004 г.].
(43)
От друга страна, въпросната мярка не е била отпусната на Alitalia за период от шест месеца, както се изисква от насоките от 2004 г. [параграф 25, буква в)].
(44)
На последно място BA изтъква, че при тази търговска политика, която се характеризира с поемане на несъществени разходи, не може да се гарантира, че въпросната помощ ще бъде ограничена до сумите, необходими за задържането на предприятието на пазара за периода, през който е разрешена помощта, като тази сума се определя според нуждите от парични средства, произтичащи от загубите на предприятието [параграф 25, буква г) от насоките от 2004 г.].
(45)
Ryanair упреква Комисията, че все още не е поискала незабавно прекратяване на въпросната мярка и иска Alitalia незабавно да възстанови сумата от 300 милиона евро, която ѝ е била отпусната от Италия. Ryanair подчертава също, че противно на това, което твърдят италианските органи, не може общественият ред и териториалното единство да се привеждат като основание за предоставяне на въпросната мярка на Alitalia. В тази връзка Ryanair се позовава на намаляването на пазарните дялове на Alitalia за някои линии.
(46)
The European Travel Agents’ and tour Operators’ Associations (ECTAA) и Guild European Business Travel Agents (GEBTA) считат точно обратното, че въпросната мярка, целяща да избегне банкрута на Alitalia, има за цел да предпази потребителите при липсата на законодателство, което да защитава пътниците в случай на банкрут на компанията. ECTAA и GEBTA добавят, че предоставянето на въпросния заем е било единственото разумно решение, за да се избегне банкрутът на Alitalia и да ѝ се помогне в процеса на приватизация. Като се имат предвид перспективите за възстановяване на компанията, за което се говори в пресата, предоставянето на този заем би било икономически оправдано, за да се постави началото на цялостно преструктуриране на Alitalia с перспектива за бъдещи икономически печалби.
6. ПРИПОМНЯНЕ НА РЕШЕНИЯТА НА КОМИСИЯТА ВЪВ ВРЪЗКА С ALITALIA
(47)
В настоящия контекст и за целите на анализа на въпросната мярка е уместно да се припомни, че във връзка с Alitalia Комисията е приела следните решения:
-
Решение на Комисията от 15 юли 1997 г. относно рекапитализацията на Alitalia (11): според това решение Комисията счита, че рекапитализацията на Alitalia под формата на предоставен капитал от 2 750 милиарда италиански лири е представлявала, при условие че са спазени определени ангажименти, държавна помощ, съвместима с общия пазар, в съответствие с член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО.
-
Решение на Комисията от 18 юли 2001 г. относно рекапитализацията на Alitalia (12): след като решението от 15 юли 1997 г. е било отменено от Първоинстанционния съд (13), Комисията е приела ново решение относно същата рекапитализация. Според това решение Комисията стига до същото заключение като това от решението си от 15 юли 1997 г., а именно, че рекапитализацията на Alitalia е представлявала държавна помощ, съвместима с общия пазар (14).
-
Решение на Комисията от 19 юни 2002 г., C 54/96 и N 318/02 - Трета част от помощта за преструктуриране в полза на компанията Alitalia, одобрена от Комисията на 18 юли 2001 г., и нова рекапитализация в размер на 1,4 милиарда евро (15): с това решение Комисията одобрява посочената трета част (129 милиона евро) и счита, че новата рекапитализация не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
-
Решение на Комисията от 20 юли 2004 г., N 279/04 - Спешни мерки в полза на преструктурирането и възстановяването на Alitalia (помощ за оздравяване) (16): с това решение Комисията е разрешила помощ за оздравяване под формата на гаранция от държавата за краткосрочен заем в размер на 400 милиона евро (17).
-
Решение на Комисията 2006/176/ЕО от 7 юни 2005 г. относно индустриалния план за преструктуриране на Alitalia (18): според това решение Комисията счита, че въпросните мерки не представляват държавни помощи по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
7. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА СЪГЛАСНО ЧЛЕН 87, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДОГОВОРА ЗА ЕО
(48)
След откриването на официална процедура по разследване на основание член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, и като се имат предвид представените в този контекст аргументи от италианските органи и заинтересованите страни, Комисията счита, че въпросната мярка, т.е. отпуснатият на Alitalia заем, чийто размер от 300 милиона евро може да бъде отнесен към собствения капитал на компанията, представлява държавна помощ, несъвместима с правилата на общия пазар по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, и е неправомерна по смисъла на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО.
7.1. Наличие на държавна помощ
(49)
Съгласно член 87, параграф 1 от Договора за ЕО „всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с общия пазар“.
(50)
Определянето на една национална мярка като държавна помощ предполага, че трябва да бъдат изпълнени следните кумулативни условия: 1) въпросната мярка предоставя предимство чрез държавни ресурси, 2) това предимство е избирателно и 3) въпросната мярка нарушава или заплашва да наруши конкуренцията и може да засегне търговията между държавите-членки (19).
(51)
Уместно е да се изложат причините, въз основа на които на този етап Комисията счита, че въпросната мярка удовлетворява тези кумулативни условия.
7.1.1. Относно наличието на предимство, предоставено чрез държавни ресурси
(52)
От една страна, уместно е да се отбележи, че въпросната мярка представлява заем, който може да бъде отнесен към собствения капитал на Alitalia (20), предоставен ѝ пряко от италианската държава, и следователно представлява прехвърляне на държавни ресурси. Освен това отговорност за тази мярка носи италианската държава, като решението за предоставяне на заема е било взето от Министерския съвет на Италия на 22 април 2008 г., допълнено от указ-закон № 93 от 27 май 2008 г.
(53)
От друга страна, що се отнася до наличието на икономическо предимство, е уместно да се прецени дали при подобни обстоятелства даден частен инвеститор би направил вноска в капитала в случай като разглеждания. По този повод Съдът на ЕО уточнява, че ако поведението на частния инвеститор, с което трябва да се сравни намесата на публичния инвеститор за осъществяване на икономическа политика, не е непременно поведение на обикновен инвеститор, който влага капитали за получаване на икономически ползи повече или по-малко в краткосрочен план, то това трябва да е поне поведение на частен холдинг или на частна група предприятия, които провеждат структурна, глобална или секторна политика и се ръководят от перспективи за дългосрочна рентабилност (21).
(54)
Съдът отсъжда също, че един частен акционер може разумно да внесе капитал с цел оцеляването на изпаднало във временно затруднение предприятие, но което след евентуално преструктуриране може да възвърне своята рентабилност. При все това, ако вноските в капитала от публичен инвеститор не са съобразени с никакви перспективи за рентабилност, дори в дългосрочен план, такива вноски трябва да бъдат считани за държавна помощ по смисъла на член 87 от Договора за ЕО (22).
(55)
Уместно е да се припомни също, че според установената съдебна практика трябва да се оценява както наличието, така и значението на дадена помощ, като се има предвид състоянието в момента на нейното предоставяне (23).
(56)
В конкретния случай, за целите на прилагането на критерия на частния инвеститор и горепосочените принципи, е уместно да се вземат предвид финансовото състояние на Alitalia и характеристиките на въпросната държавна намеса.
7.1.1.1. Финансово състояние на Alitalia
(57)
Относно финансовото състояние на Alitalia Комисията установи, че компанията е била в много тежко състояние в момента на предоставянето на въпросния заем и приемането на указ-закон № 93. В действителност Alitalia е отбелязала консолидирани загуби от 626 милиона евро за бюджетната 2006 година и 495 милиона евро за бюджетната 2007 година (24).
(58)
Освен това, въз основа на публикуваната от предприятието финансова информация, Alitalia е отбелязала загуби преди облагането в размер на 214,8 милиона евро за първото тримесечие на 2008 г., тоест 41 % повече спрямо същия период на 2007 г. От друга страна, нетната задлъжнялост на Alitalia към 30 април 2008 г. е достигнала 1,36 милиарда евро, т.е. наблюдава се увеличение с 13 % спрямо равнището от декември 2007 г. Същевременно ликвидните средства на предприятието, включително краткосрочните финансови заеми, към 30 април 2008 г. спадат на 174 милиона евро, т.е. наблюдава се намаление с 53 % спрямо края на декември 2007 г. (25)
(59)
Това обстоятелство се показва ясно от указ-закон № 80, в който по-специално се отбелязва, че предоставянето на въпросния заем трябва да доведе до оздравяване на компанията и да ѝ даде възможност да посрещне неотложните си нужди от ликвидни средства (вж. съображения 57 и 58 по-горе).
(60)
Освен това в отговора си до Комисията от 30 май 2008 г. италианските органи изтъкват, че приемането на указ-закон № 93 се е основавало на влошаването на финансовото състояние на компанията и е било предназначено да ѝ даде възможност да запази стойността си и да се осигури непрекъсваемост на нейната дейност. В него те посочват, че в тази връзка взетите мерки целят да се избегне намаляване на дружествения капитал и на резервите под законовата граница в резултат на загубите и по този начин да се предотврати обявяване на производство по несъстоятелност („procedura concorsuale“) и ликвидация на компанията.
(61)
На 3 юни 2008 г. италианските органи приемат указ-закон № 97 (26), който също се позовава на описаното по-горе финансово състояние на Alitalia и който привежда доводи в полза на настоящия анализ.
(62)
Въз основа на всички тези елементи може да се счита, че финансовото състояние на Alitalia е било сериозно влошено както в деня на предоставянето на заема от 300 милиона евро с указ-закон № 80, така и в момента на приемането на указ-закон № 93, което, между другото, допускат и италианските органи в писмото си до Комисията от 30 май 2008 г. Комисията счита за уместно да изтъкне в тази връзка, че тази оценка по никакъв начин не е била поставяна под съмнение от италианските органи в становището им относно откриването на официалната процедура по разследване (27).
(63)
В този контекст Комисията също така счита за уместно да припомни, че финансовото състояние на Alitalia се е влошило от 1997 г. насам и е било сериозно застрашено от 2001 г., според описанието на финансовото състояние на компанията в решенията на Комисията от 18 юли 2001 г., от 20 юли 2004 г. и от 7 юни 2005 г. (посочени по-горе, вж. съображение 47 по-горе). Държавните мерки за подкрепа, които е получила компанията от 1997 г. насам, показват достатъчно добре, че затрудненията, които е имала компанията от близо 10 години, неведнъж са били решавани чрез намесата на държавния акционер.
7.1.1.2. Характеристики на държавната намеса
(64)
Що се отнася до условията за предоставяне на въпросната мярка, Комисията установи, че: първо, според указ-закон № 80 приложимият лихвен процент е посоченият в съобщението на Комисията относно текущите лихвени проценти по възстановяване на държавни помощи и референтните ставки/сконтовите проценти за 25-те държави-членки, приложими от 1 януари 2008 г., и, считано от 1 юли 2008 г., посоченият процент в съответствие със съобщението на Европейската комисия относно преразглеждане на метода за определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти (28). Този процент е увеличен с 1 % с указ-закон № 93 (29).
(65)
Следователно е уместно да се отбележи, че що се отнася до съобщението на Комисията относно текущите лихвени проценти по възстановяване на държавни помощи и референтните ставки/сконтовите проценти за 25-те държави-членки, приложими от 1 юли 2008 г. (30), се предполага, че посочените проценти следва да отразяват средното лихвено равнище в различните държави-членки за средносрочни и дългосрочни заеми (от пет до десет години) при обичайни гаранции. Поради това Комисията счита, че тези процентни равнища, дори и увеличени с 1 %, не могат да се считат за подходящи за предприятие, чието финансово състояние е сериозно влошено. Впрочем това съобщение се основава на съобщението на Комисията относно метода за определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти от 1997 г. (31), в което се посочва, че „така определената референтна ставка е базисна ставка и може да бъде повишавана, при положение че има особен риск (например едно предприятие е в затруднено положение, или когато липсват нормално изискваните от банките гаранции). В тези случаи премията може да достигне до 400 базисни точки или повече, ако няма частна банка, която да се съгласи да отпусне съответния заем“. Комисията счита, че увеличаването дори със 100 базисни пункта на референтната ставка, предвидено в указ-закон № 93, не е в състояние да отчете по подходящ начин сериозно влошеното състояние, в което Alitalia се е намирала в момента на предоставянето на мярката.
(66)
Що се отнася до съобщението на Европейската комисия относно преразглеждането на метода за определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти (32), достатъчно е да се отбележи, че доколкото то е приложимо, тъй като заемът е отпуснат преди влизането му в сила и определянето на мярката като помощ се оценява към момента на нейното предоставяне, италианските органи не са отговорили на съмненията, изразени от Комисията в решението от 11 юни 2008 г. От това следва, че изразените в това отношение съмнения на Комисията остават в сила.
(67)
Поради това, въз основа на изложените по-горе елементи Комисията счита, че един частен инвеститор, който се намира в положение, подобно на положението на италианската държава в настоящия случай, дори ако се допусне, че е отпуснал въпросната мярка на Alitalia, не би приел предоставеният му лихвен процент, дори и увеличен със 100 базисни пункта, да бъде процентът, който се прилага за предприятие в нормално финансово състояние.
(68)
Що се отнася до оценката на лихвените проценти, приложими за въпросната мярка, тя не се поставя под съмнение в твърденията на италианските органи в писмото им от 12 юли 2008 г. В действителност в своите коментари италианските органи се ограничават до твърдението, без да го подкрепят с доводи, че процентът е бил определен на ниво, което дава възможност да се гарантира пряка икономическа и адекватна капиталова възвръщаемост.
(69)
По-нататък Комисията изтъква, че решението на италианското правителство за предоставяне на въпросния заем е взето на 22 април 2008 г., след като същия ден е била оттеглена офертата за закупуване на Аlitalia от групата Air France-KLM (33), както и че приемането на указ-закон № 93 се е основавало на влошаването на финансовото състояние на компанията. Независимо от причините, поради които Air France-KLM е оттеглила своята оферта за закупуване, а те са свързани именно с финансовото състояние на Alitalia (34), решението за предоставяне на въпросния заем е взето непосредствено след това решение за оттегляне.
(70)
В този смисъл неподкрепеното от италианските органи твърдение, според което неосъществяването на тази сделка не е противоречало на приватизационен проект, не може да издържи поради липсата на доказателствени елементи за съществуването на такъв проект в момента на предоставяне на въпросната мярка. Опитите за приватизация на компанията, на които италианските органи се позовават в писмото си от 30 май 2008 г. и които се отнасят за периода от края на 2006 г. до края на 2007 г., всъщност не могат да докажат, че е имало реална алтернативна перспектива за закупуване на компанията при предоставянето на въпросната мярка.
(71)
Що се отнася до писмото на г-н B. Ermolli до Alitalia, за което споменават италианските органи в своето писмо от 30 май 2008 г. и което според тях е доказателство за интереса на италиански предприемачи и инвеститори за изготвянето на проект за възстановяване на компанията, това писмо не може да се счита като перспектива от такъв характер (35).
(72)
Що се отнася до развитието след 30 май 2008 г., за което споменават италианските органи в писмата си, и по-конкретно в договора, сключен на 9 и 10 юни 2008 г. между Alitalia и Intesa Sanpaolo, е достатъчно да се припомни, че за да бъде представена оценка по въпросната мярка, трябва да се вземат предвид преобладаващите обстоятелства при нейното предоставяне. Във всеки случай Комисията изтъква, че фактът, че през юни 2008 г. Alitalia е възложила на Intesa Sanpaolo задачата да насърчи търсенето и да намери решение за приватизация на компанията, не трябва да се счита като сигурна и непосредствена перспектива за закупуване на компанията, тъй като към тази дата не е имало никаква сигурност по отношение на шансовете за успех на възложената на Intesa Sanpaolo мисия.
(73)
В този контекст е уместно да се изтъкне, че при предоставянето на въпросната мярка от италианската държава нито един частен акционер на Alitalia не ѝ е оказал подкрепа съвместно с държавата, за да може компанията да посрещне непосредствените си нужди от ликвидни средства.
(74)
Почти едновременното оттегляне на посочената по-горе оферта за закупуване и предоставянето на заема от италианското правителство, липсата на друга перспектива за възстановяване в момента на предоставянето и липсата на финансова намеса от страна на частните акционери на Alitalia, заедно с намесата на италианската държава, подкрепят заключението, че един акционер от приблизително такава величина не би отпуснал този заем, като има предвид влошеното състояние.
(75)
Впрочем Комисията счита, че предвид сериозно влошеното финансово състояние на Alitalia, един такъв частен инвеститор не би се съгласил да ѝ отпусне какъвто и да било заем, още повече че заем, сумата на който е отнесена към собствения ѝ капитал, при евентуална ликвидация на компанията ще бъде възстановен едва след обезщетяването на всички останали кредитори, солидарно и пропорционално на дружествения капитал (вж. член 4, параграф 4 от указ-закон № 93). Предоставянето на първоначално договорения заем за попълване на капитала на Alitalia допълнително подкрепя анализа на Комисията, съгласно който въпросната мярка има характер на държавна помощ.
(76)
В контекста на всички тези елементи Комисията счита, че италианската държава, предоставяйки въпросната мярка от 300 милиона евро на Alitalia, не е имала поведение на благоразумен акционер, провеждащ структурна, глобална или секторна политика, воден от перспективи за рентабилност на инвестираните капитали, по-дългосрочни от тези на обикновен инвеститор (36).
(77)
Следователно Комисията заключава, че въпросната мярка, независимо за какво са използвани съответните средства, предоставя на Alitalia икономическо предимство чрез държавни ресурси, което тя не би получила при обичайни пазарни условия (37).
7.1.2. Относно избирателния характер на мярката
(78)
Предоставянето на заема дава на компанията Alitalia икономическо предимство, от което може да се възползва единствено тя. Следователно характерът на въпросната мярка е избирателен.
7.1.3. По отношение на условията за засягане на търговията между държавите-членки и нарушаването на конкуренцията
(79)
Комисията счита, че въпросната мярка засяга търговията между държавите-членки, тъй като тя се отнася до предприятие, чиято транспортна дейност е от такова естество, че пряко засяга търговията и касае много държави-членки. Освен това тя нарушава или заплашва да наруши конкуренцията на общия пазар, тъй като е отпусната целево само за едно предприятие, което е в конкуренция с други общностни въздухоплавателни компании в нейната европейска мрежа, по-специално от влизането в сила на третата част от либерализацията на въздушния транспорт на 1 януари 1993 г. (38)
(80)
Предвид гореизложените съображения и въз основа на данните, с които разполага на този етап, Комисията счита, че мярката в размер на 300 милиона евро, отпусната от италианската държава на Alitalia, представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО.
7.2. Определяне на мярката за помощ като неправомерна помощ
(81)
В съответствие с член 88, параграф 3 от Договора за ЕО държавата-членка е длъжна да отправи уведомление за всякакви планове за предоставяне или изменение на помощите. Заинтересованата държава-членка не може да започне прилагането на предложените мерки, докато тази процедура не доведе до постановяването на окончателно решение.
(82)
Решението на италианското правителство да отпусне заем от 300 милиона евро е взето на 22 април 2008 г. с указ-закон № 80. В резултат на това на тази дата са предоставени средствата на Alitalia, както потвърждават и италианските органи на заседанието си с Комисията на 23 април 2008 г. Указ-закон № 93, който предвижда възможността за отнасяне на заема към собствения капитал на компанията, е приет на 27 май 2008 г.
(83)
Всъщност Комисията установява, че нито в деня на приемането на указ-закон № 80, нито в деня на приемането на указ-закон № 93 Италия е отправила уведомление за посочената мярка. Поради това Комисията счита, че Италия е действала неправомерно, като е отпуснала въпросната помощ в нарушение на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО.
7.3. Съвместимост на мярката с общия пазар
(84)
Тъй като Комисията счита, че въпросната мярка представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, е уместно да се разгледа евентуалната ѝ съвместимост в контекста на изключенията, предвидени в параграфи 2 и 3 от посочения член. В тази връзка е уместно да се припомни, че бенефициерът на въпросната мярка за помощ принадлежи към сектора на въздушния транспорт.
(85)
Що се отнася до изключенията, предвидени в член 87, параграф 2 от Договора за ЕО за помощи със социален характер, предоставени на отделни потребители, помощи за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или извънредни събития, както и до помощи, предоставяни на икономиката в отделни региони на Федерална република Германия, Комисията отбелязва, че те са лишени от всякакво основание в настоящия контекст.
(86)
Относно изключението в член 87, параграф 3, буква б) от Договора за ЕО е достатъчно да се отбележи, че въпросната мярка за помощ не представлява важен проект от общоевропейски интерес и няма за цел преодоляване на някакво сериозно затруднение в италианската икономика. Тя не цели и насърчаването на културата и опазването на наследството по смисъла на изключението в член 87, параграф 3, буква г) от Договора за ЕО.
(87)
Комисията счита, че по отношение на изключението в член 87, параграф 3, буква в) от Договора за ЕО, което разрешава помощите, които имат за цел да улеснят развитието на определени икономически дейности, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес, няма основание да се счита, че въпросната помощ е съвместима с общия пазар. В действителност нито едно от предвидените в този смисъл изключения от насоките на Комисията относно прилагането на членове 92 и 93 от Договора за ЕО и член 61 от Споразумението за ЕИП за държавните помощи в сектора на въздухоплаването (39), допълнени от съобщението на Комисията [относно] общностните насоки относно финансирането на летищата и първоначални държавни помощи на авиокомпании, опериращи на регионални летища (40), не изглежда приложимо в конкретния случай.
(88)
Освен това, въпреки че по изключение Комисията е разрешила някои помощи за дейността на въздушния транспорт, въз основа на насоките относно регионалните държавни помощи от 1998 г., изменени през 2000 г. (41), за авиокомпании, опериращи от територията на най-отдалечените региони и с цел компенсиране на допълнителните разходи, произтичащи от постоянните неблагоприятни условия в тези региони, посочени в член 299, параграф 2 от Договора за ЕО, това изключение е лишено от всякакво основание в настоящия контекст.
(89)
Относно горепосочените изключения Комисията държи да отбележи, че в своите писма италианските органи не изтъкват, че те са приложими в конкретния случай.
(90)
Що се отнася до аргумента на италианските органи за необходимостта да се гарантира, от съображения за обществен ред и териториално единство, публичната услуга, предоставяна от Alitalia, Комисията отбелязва, че това необосновано твърдение не позволява да се счита, че въпросната мярка за помощ е съвместима с общия пазар.
(91)
На последно място Комисията счита, че въпросната мярка за помощ не може да се счита за съвместима с общия пазар в съответствие с насоките от 2004 г. Въпреки че Alitalia може да бъде определена като предприятие в затруднено положение по смисъла на тези насоки, другите кумулативни условия, въз основа на които въпросният заем може да бъде счетен за помощ за оздравяване, в конкретния случай не са изпълнени.
(92)
Всъщност Комисията отбелязва, първо, че италианските органи не са доказали, че въпросната мярка няма да има неприемливо въздействие спрямо другите държави-членки (42). Всъщност в тази връзка италианските органи изтъкват само, че процесът на приватизация и предоставянето на въпросната мярка в такъв контекст представляват един процес с общ характер, като предоставянето на мярката не поставя Alitalia в положение да осъществи конкурентни стратегии. Италианските органи никъде не посочват в подробности сериозните социални причини, които могат да оправдаят предоставянето на въпросната мярка.
(93)
Второ, италианските органи не са поели ангажимент да представят в максимален срок от шест месеца, считано от прилагането на мярката, план за преструктуриране или план за ликвидация, или доказателство за пълно възстановяване на този заем (43). В писмата си италианските органи се позовават както на съществуването на план за преструктуриране, така и на съществуването на график за възстановяване на въпросната мярка. Така, от една страна, твърдението на италианските органи, според което изготвянето на план за преструктуриране в рамките на процеса на приватизация на Alitalia, започнат през 2006 г., не позволява да се счита, че е налице официално поет към Комисията ангажимент да бъде представен ефективен план за преструктуриране на компанията в рамките на шест месеца след предоставянето на мярката.
(94)
От друга страна, предполагаемият график за възстановяване на заема, който е описан в посочения по-горе указ-закон № 93, също не е от естество да позволи на Комисията да счита, че условието от параграф 25, буква в) от насоките от 2004 г. е изпълнено. В действителност фактът, че въпросният заем следва да бъде върнат в най-кратки срокове между тридесетия ден от прехвърлянето на дружествения капитал на Alitalia и 31 декември 2008 г. не позволява да се счита, че италианските органи са поели задължение да представят в рамките на шест месеца от предоставянето на мярката с указ-закон № 80 доказателство, че той е изцяло възстановен, а именно най-късно до 23 октомври 2008 г.
(95)
Във всеки случай италианските органи се абстрахират от факта, че в член 4, параграф 4 от указ-закон № 93 се посочва, че при евентуална ликвидация на компанията въпросната сума ще бъде възстановена едва след обезщетяването на всички останали кредитори, солидарно и пропорционално на дружествения капитал, което поставя под въпрос всякаква перспектива за възстановяване. Споменаването в този указ-закон на възможност за ликвидация на компанията не се счита като ангажимент от страна на Италия да представи план за ликвидация в максимален срок от шест месеца, считано от прилагането на мярката.
(96)
Трето, италианските органи не са показали, че въпросната помощ е оправдана в количествено отношение за целите на поддържането на предприятието [параграф 25, буква г) от насоките от 2004 г.]. Всъщност в писмата си италианските органи се ограничават до твърдението, че общата сума на намесата в полза на Alitalia е била строго необходима и пропорционална на целта за запазването на устойчивостта и на имуществото на компанията. В този контекст, обратно на тезата на италианските органи, описанието на финансовото състояние на компанията в писмото им до Комисията от 30 май 2008 г. не позволява да се стигне до подобно заключение.
(97)
Четвърто, и във всеки случай не може да се счита, че условието, свързано с правилото „един път - последен път“ (44), когато става въпрос за помощ за оздравяване или преструктуриране, е спазено от Alitalia. Всъщност е уместно да се припомни, че съгласно насоките от 2004 г., ако едно предприятие в миналото вече е получавало помощ за оздравяване или за преструктуриране и ако не са изминали поне 10 години от предоставянето на помощта за оздравяване след приключване на периода на преструктуриране или след приключване на изпълнението на плана, Комисията няма да разрешава по-нататъшна помощ за оздравяване или преструктуриране.
(98)
Alitalia обаче вече е получавала помощ за преструктуриране, която е била одобрена от Комисията с решение от 18 юли 2001 г. (45), както и помощ за оздравяване под формата на гаранция от държавата за краткосрочен заем от 400 милиона евро, одобрен от Комисията с решение от 20 юли 2004 г. (46). Тъй като срокът от 10 години не е изтекъл след предоставянето на последната помощ, Alitalia не може да се ползва от въпросната помощ в конкретния случай.
(99)
Това обаче не променя факта, че насоките от 2004 г. предвиждат изключения от прилагането на правилото „един път - последен път“. Комисията обаче отбелязва, от една страна, че условията по параграф 73, буква a) или буква б) не са изпълнени в този случай. Италианските органи не твърдят, че тези изключения са приложими в случая.
(100)
Що се отнася, от една страна, до изключението, предвидено в параграф 73, буква в) от насоките от 2004 г., свързано със съществуването на изключителни, непредвидени и независими от волята на засегнатото предприятие обстоятелства, Комисията счита, че то също не е приложимо в случая.
(101)
Всъщност трябва да се припомни, че финансовите затруднения на Alitalia продължават години наред, което противоречи на твърдението, че изпитваните от компанията затруднения, на които се обосновава предоставянето на въпросната мярка, могат да се определят като изключителни, непредвидени и независими от волята на компанията.
(102)
В този контекст е уместно да се направи позоваване на описанието на финансовото състояние на Alitalia в решенията на Комисията от 18 юли 2001 г., от 20 юли 2004 г. и от 7 юни 2005 г. (цитирани по-горе), в които се изтъква затрудненото състояние от 1997 г. насам, след това от 2001 г. за трудностите, които е срещала компанията (47). Сериозно влошеното финансово състояние на Alitalia в деня на предоставянето на въпросната мярка показва неуспеха на плана за преструктуриране, за който е отправено уведомление до Комисията през 2004 г. и който е предмет на решението ѝ от 7 юни 2005 г. (48)
(103)
Предоставените от италианските органи мерки за подкрепа на Alitalia през последните години също свидетелстват за трайно влошаване на финансовото ѝ състояние (вж. раздел 7 по-горе) (49).
(104)
В този контекст настоящата много трудна ситуация в сектора на въздушния транспорт поради повишаването на цените на петрола през първото шестмесечие на 2008 г. не може да обясни твърде влошеното състояние, в което се намира Alitalia от години наред. В този смисъл следва да се припомни, че съгласно посочения указ-закон № 80 от 23 април 2008 г. предоставянето на въпросния заем се е основавало на финансовото състояние на компанията и незабавната ѝ нужда от ликвидни средства, както и че приемането на указ-закон № 93 се е основавало на тежкото финансово състояние на компанията и е било предназначено да ѝ даде възможност да запази своята стойност и да може да продължи дейността си (50).
(105)
Дори и да няма съмнение, че икономическата ситуация в момента допълнително затруднява Alitalia, това не означава, че икономическите ѝ затруднения не са съществували по-рано, а освен това тази икономическа ситуация засяга всички въздушни превозвачи.
(106)
От това следва, че при тези обстоятелства не може да се направи изключение от принципа „един път - последен път“ от насоките от 2004 г.
(107)
Позоваването от страна на Италия на решението Bull не е от естество да постави под въпрос настоящия анализ.
(108)
Според това решение Комисията е счела, че при конкретните обстоятелства принципът за еднократна помощ („един път - последен път“) не противоречи на разрешението за помощта, за което Франция е отправила уведомление, преди да е изтекъл десетгодишен срок, след който може да се предостави нова помощ за преструктуриране. Според Комисията философията на този принцип в това решение, а именно да възпрепятства всяка неправомерна подкрепа, е била спазена, тъй като Франция не е поддържала изкуствено жизнеспособността на Bull, докато затрудненията на фирмата са имали повтарящ се характер.
(109)
Въпреки това е уместно да се отбележи, че приложимите към дружеството Bull насоки са тези от 1999 г., а не както в конкретния случай тези от 2004 г. (51) Същевременно, противно на насоките от 1999 г., насоките от 2004 г. предвиждат при прилагането на принципа „един път - последен път“ спрямо помощ за оздравяване или за преструктуриране да се имат предвид не само помощи за преструктуриране, но също и по-рано предоставяните на въпросното предприятие помощи за оздравяване. Комисията изтъква също, че от насоките от 2004 г. следва, че за да се попречи на предприятията да получават некоректна подкрепа, когато могат да оцелеят само благодарение на редовна държавна поддръжка, помощите за оздравяване или за преструктуриране не трябва да се предоставят повече от един път (вж. параграф 72).
(110)
Освен това, противно на обстоятелствата по делото Bull (52), затрудненията на Alitalia, на които се основава предоставянето на въпросната мярка, както вече беше отбелязано, не са свързани с настоящата неблагоприятна ситуация в сектора на въздушния транспорт. Освен това тези затруднения имат същия характер като затрудненията, които е изпитвала компанията по-рано, както показва описанието на финансовото ѝ състояние от 1997 г. насам (вж. съображения 57 и 58 по-горе) и, за разлика от фактите по делото Bull (53), се повтарят многократно.
(111)
На последно място, противно на това, което Комисията е установила в решението Bull (54), Alitalia е получила едновременно помощ за преструктуриране и помощ за оздравяване под формата на гаранция от държавата и срокът, изтекъл от предоставянето на тези помощи, далеч надхвърля определения от закона.
(112)
От това следва, че дори и да са изпълнени останалите кумулативни условия от насоките от 2004 г., въз основа на които може да се счита, че въпросният заем представлява помощ за оздравяване, quod non, условието, свързано с принципа „един път - последен път“, в конкретния случай не е изпълнено и не е част от изключенията, предвидени в параграф 73 от насоките.
(113)
От гореизложеното следва, че въпросната мярка за помощ е несъвместима с общия пазар.
7.4. Възстановяване
(114)
Комисията припомня, че в съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО [променен на член 88 от Договора за ЕО] (55) всяка неправомерна и несъвместима с общия пазар помощ следва да бъде възстановена от бенефициера.
(115)
Тъй като въпросната мярка е отпусната неправомерно на Alitalia и е несъвместима с общия пазар, тя трябва бъде възстановена от последната (56).
(116)
Комисията припомня, че с оглед на сериозно влошеното финансово състояние на Alitalia и условията на предоставяне на въпросната мярка частен инвеститор не би се съгласил да ѝ отпусне какъвто и да било заем, и a fortiori заем, който да може да бъде отнесен към собствения ѝ капитал. Следователно, като се имат предвид характерът на въпросната мярка и обстоятелствата около нейното предоставяне, Комисията счита, че помощта, която трябва да бъде възстановена, е целият размер на заема.
(117)
За целите на това възстановяване следва да се вземе предвид и лихвата, начислена от датата, на която въпросната помощ е била предоставена на компанията, а именно считано от 22 април 2008 г. до ефективното ѝ възстановяване (57).
7.5. Заключение
(118)
Комисията установи, че Италия неправомерно е приложила мярката за помощ, представляваща предоставен на Alitalia заем от 300 милиона евро, който може да бъде отнесен към собствения капитал на компанията, в нарушение на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО.
(119)
Следователно Италия трябва да предприеме всички необходими мерки, за да възстанови тази държавна помощ, тъй като е несъвместима с общия пазар. Възстановяването следва да се извърши от бенефициера, а именно Alitalia,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Отпуснатият на Alitalia заем от 300 милиона евро, който може да се отнесе към собствения ѝ капитал, предоставен от Италия в нарушение на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО, е несъвместим с общия пазар.
Член 2
1. Италия е длъжна да възстанови от бенефициера помощта, посочена в член 1.
2. Върху сумите, които следва да бъдат възстановени, се начислява лихва, считано от датата, на която те са били предоставени на бенефициера, до датата на ефективното им възстановяване.
3. Лихвата се начислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 (58) и Регламент (ЕО) № 271/2008 за изменение на Регламент (ЕО) № 794/2004 (59).
Член 3
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 1, се извършва незабавно и ефективно.
2. Италия осигурява изпълнението на настоящото решение в срок четири месеца от датата, на която е уведомена за него.
Член 4
1. В срок два месеца след получаване на уведомлението за настоящото решение Италия съобщава на Комисията следните сведения:
а)
общия размер (главница и лихви), който следва да бъде възстановен от бенефициера;
б)
подробно описание на вече предприетите и на планираните мерки за изпълнение на настоящото решение;
в)
документите, доказващи, че бенефициерът е приканен да възстанови помощта.
2. Италия информира редовно Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до окончателното възстановяване на помощта, посочена в член 1. При искане от страна на Комисията Италия предоставя незабавно информация за мерките, които са предприети или ще бъдат предприети за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя подробна информация за сумите на възстановената помощ и изплатените лихви от бенефициера.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 12 ноември 2008 година.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 12 päivänä marraskuuta 2008,
Italian Alitalia-yhtiölle myöntämästä 300 miljoonan euron lainasta N:o C 26/08 (ex NN 31/08)
(tiedoksiannettu numerolla K(2008) 6743)
(Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2009/155/EY)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 88 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Italian viranomaiset ilmoittivat komissiolle 23. huhtikuuta 2008 pidetyssä kokouksessa, että Italian ministerineuvosto on 22. huhtikuuta 2008 hyväksynyt 300 miljoonan euron lainan myöntämisen Alitalialle 23. huhtikuuta 2008 annetulla asetuksella N:o 80 (2).
(2)
Koska komissio ei saanut Italian viranomaisten ilmoitusta ennen kyseisen lainan myöntämispäätöstä, se pyysi viimeksi mainittuja 24. huhtikuuta 2008 päivätyllä kirjeellä (D/422119) vahvistamaan kyseisen lainan olemassaolon, toimittamaan kaikki hyödylliset tiedot, jotka voivat auttaa toimenpiteen arvioimisessa perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan mukaisesti, sekä keskeyttämään kyseisen lainan myöntämisen ja ilmoittamaan komissiolle toimenpiteistä, jotka se on toteuttanut täyttääkseen tämän perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen velvoitteensa.
(3)
Lisäksi komissio muistutti kirjeessä Italian viranomaisia niille kuuluvasta velvoitteesta antaa tieto kaikista tuen myöntämistä tai muuttamista koskevista suunnitelmista ja olla toteuttamatta suunniteltua toimenpidettä ennen kuin komission sitä koskevassa tutkintamenettelyssä on tehty lopullinen päätös.
(4)
Italian viranomaiset pyysivät 7. toukokuuta 2008 päivätyllä kirjeellään 24. huhtikuuta 2008 päivättyyn komission kirjeeseen vastaamiselle asetetun määräajan pidentämistä, johon komissio ilmoitti suostuvansa 8. toukokuuta 2008 päivätyllä kirjeellä (D/423186), ja pyysi Italian viranomaisilta vastausta 30. toukokuuta 2008 mennessä.
(5)
Italian viranomaiset vastasivat 24. huhtikuuta 2008 päivättyyn komission kirjeeseen 30. toukokuuta 2008 päivätyllä kirjeellä. Tässä kirjeessä Italian viranomaiset ilmoittivat komissiolle antaneensa 27. toukokuuta 2008 asetuksen N:o 93 (3), jonka mukaan Alitalia voi lukea edellä mainitun lainan määrän omaan pääomaansa.
(6)
Erityisesti eri lentoyhtiöt ovat tehneet komissiolle samanaikaisesti useita kanteluita Italian hallituksen Alitalia-yhtiölle myöntämästä 300 miljoonan euron lainasta.
(7)
Komissio ilmoitti Italian viranomaisille 12. kesäkuuta 2008 päivätyllä kirjeellä (D/203822) 11. kesäkuuta 2008 tekemästään päätöksestä aloittaa perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu muodollinen tutkintamenettely. Tässä päätöksessä komissio kehotti Italiaa ja muita asianomaisia esittämään huomautuksensa määräajan kuluessa. Päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (4).
(8)
Italian viranomaiset esittivät huomautuksensa komissiolle 12. heinäkuuta 2008 päivätyllä kirjeellä (A/509783). Komissio sai myös viiden asianosaisen huomautukset, jotka toimitettiin Italian viranomaisille 3. syyskuuta 2008 päivätyllä kirjeellä (D/433031). Luettelo näistä asianosaisista on tämän päätöksen liitteenä.
(9)
Italian viranomaiset eivät ole ottaneet kantaa asianosaisten esittämiin huomautuksiin.
2. KYSEESSÄ OLEVAN TOIMENPITEEN KUVAUS
(10)
Italian viranomaiset toimittivat komissiolle 23. huhtikuuta 2008 pidetyssä kokouksessa edellä mainitun asetuksen N:o 80, jolla Italian tasavalta myöntää 300 miljoonan euron lainan Alitalialle, josta valtio omistaa 49,9 prosenttia.
(11)
Asetuksen perustelukappaleissa säädetään seuraavaa:
”ottaen huomioon Alitalian […] taloudellisen tilanteen sellaisena kuin se ilmeni markkinaosapuolille kohdistuvassa tiedottamisessa ja sen roolin lentoliikennealan julkisen palvelun suurimpana tarjoajana valtion alueen ja Euroopan unionin ulkopuolisten maiden välisillä yhteyksillä sekä matkustaja- ja tavaraliikenteen jakeluyhteyksillä kyseisillä alueellisiin käyttäjäkeskuksiin suuntautuvilla tai niistä lähtevillä reiteillä;
ottaen huomioon yleiseen järjestykseen ja alueisiin liittyviin vaatimuksiin perustuvan valtavan tarpeen ja kiireellisyyden taata kyseinen lentoliikennealan julkinen palvelu siten, että valtio myöntää Alitalialle […] lyhytaikaisen kaupallisen lainan, jonka kesto ei ole pidempi kuin on ehdottoman välttämätöntä toiminnan jatkuvuuden turvaamiseksi tilanteessa, jossa uutta hallitusta ei ole vielä asetettu; näin tarjotaan uudelle hallitukselle edellytykset jatkaa käynnistettyjen aloitteiden hoitamista luomalla edellytykset yrityksen talouden kohentumiselle ja vapauttamisprosessin päätökseen saattamiselle.”
(12)
Asetuksen 1 artiklassa sallitaan se, että Alitalian välittömään käteisvarojen tarpeeseen myönnetään 300 miljoonan euron laina, joka on maksettava takaisin mahdollisimman pian 30:nnen Alitalian yhtiöpääoman luovutusta seuraavan päivän ja 31. joulukuuta 2008 välisenä aikana. Artiklan mukaan kyseisestä lainasta kannetaan komission käyttämää viitekorkoa vastaava korko; tältä osin sovelletaan 30. kesäkuuta 2008 asti korkoa, joka ilmoitetaan komission tiedonannossa voimassa olevista 25 jäsenvaltiota koskevista valtion tuen takaisinperinnässä sovellettavista koroista sekä viite- ja diskonttokoroista 1. tammikuuta 2008 (5); 1. heinäkuuta 2008 alkaen sovelletaan korkoa, joka ilmoitetaan viite- ja diskonttokorkojen määrittämisessä sovellettavan menetelmän tarkistamisesta annetussa komission tiedonannossa (6).
(13)
Italian viranomaiset ilmoittivat komissiolle 30. toukokuuta 2008 päivätyllä kirjeellään, että Italian hallitus on edellä mainitulla asetuksella N:o 93 säätänyt, että Alitalia voi lukea lainan määrän omaan pääomaansa kattaakseen tappionsa (ks. kyseisen asetuksen 4 artiklan 3 kohta). Toimenpiteen tarkoituksena on auttaa yhtiötä säilyttämään pääomansa arvo, jotta tappiot eivät aiheuttaisi yhtiöpääoman ja varojen alenemista lain vaatiman vähimmäismäärän alapuolelle ja siten aiheuttaisi maksukyvyttömyysmenettelyä (”procedura concorsuale”), sekä säilyttää avoin ja uskottava mahdollisuus yksityistämiselle.
(14)
Asetuksessa N:o 80 esitetyt lainan takaisinmaksuehdot ovat edelleen voimassa sovellettaessa asetusta N:o 93 lukuun ottamatta prosentilla korotettua lainan korkokantaa (ks. asetuksen N:o 93 4 artiklan 1 ja 2 kohta); lisäksi jos yritys asetetaan selvitystilaan, kyseinen määrä palautetaan vasta sen jälkeen, kun kaikkien muiden velkojien saatavat on suoritettu yhteisvastuullisesti ja yhtiöpääomaan suhteutettuina (ks. asetuksen N:o 93 4 artiklan 4 kohta).
3. MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEEN JOHTANEET SYYT
(15)
Komissio huomauttaa 11. kesäkuuta 2008 tekemässään päätöksessä, että kyseessä oleva toimenpide on Italian valtion myöntämä laina, jonka määrän Alitalia voi lukea omaan pääomaansa (7) (jäljempänä ’toimenpide’).
(16)
Sen kysymyksen osalta, tuleeko kyseessä oleva toimenpide luokitella tueksi, komissio on ilmaissut epäilevänsä, onko Italian valtio toiminut kokonaisvaltaista tai alakohtaista rakennepolitiikkaa harjoittavan järkevän sijoittajan tavoin ja ovatko sitä sijoitetun pääoman tuottavuuden osalta ohjanneet pidemmän aikavälin tavoitteet kuin tavallista sijoittajaa.
(17)
Tältä osin komissio katsoi hallussaan olleiden tietojen perusteella, että kyseessä olevien varojen käytöstä riippumatta Alitalia saa toimenpiteestä sellaista taloudellista etua, jota se ei olisi saanut tavanomaisissa markkinaolosuhteissa. Tämä arvio perustui yhtiön taloudelliseen tilanteeseen ja tutkittavan toimenpiteen toteuttamisedellytyksiin ja -olosuhteisiin.
(18)
Komissio on ilmaissut myös epäilevänsä toimenpiteen soveltuvuutta yhteismarkkinoille. Komissio katsoi menettelyn tässä vaiheessa hallussaan olleiden tietojen perusteella, ettei kyseistä tukitoimenpidettä voida julistaa yhteismarkkinoille soveltuvaksi yritysten pelastamiselle ja rakenneuudistuksille myönnettävää valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen mukaisesti (jäljempänä ’vuoden 2004 suuntaviivat’) (8). Komissio muistutti myös, että Alitalialle oli jo myönnetty pelastamis- ja rakenneuudistustukea.
(19)
Komissio päätti tämän johdosta aloittaa muodollisen tutkintamenettelyn hälventääkseen epäilynsä siitä, että ohjelma on luokiteltava valtiontueksi ja että se soveltuu yhteismarkkinoille.
4. ITALIAN VIRANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
(20)
Italian viranomaiset korostavat huomautuksissaan, ettei kyseessä oleva toimenpide ole perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki.
(21)
Ne katsovat tältä osin, että Italian valtio on toiminut sellaisena osakkeenomistajana, jonka tavoitteena on turvata yritykselle, jossa se on osakkaana, varat lyhyen aikavälin käteisvarojen tarpeeseen. Italian myöntämä tavallisen osakkeenomistajan laina on niiden mukaan siten pelkkä tilapäisrahoituksen takaava toimi, jonka tarkoituksena on nostaa valtio-omistuksen arvoa ja jonka mikä tahansa kokonaisvaltaista tai alakohtaista rakennepolitiikkaa harjoittava järkevä sijoittaja, jota sijoitetun pääoman tuottavuuden osalta ohjaavat pidemmän aikavälin tavoitteet kuin tavallista sijoittajaa, olisi myöntänyt. Tältä osin käsiteltävänä olevassa asiassa sovelletut korkokannat ovat sopusoinnussa yhtiöiden rahoituksen luonteen ja päämäärien kanssa. Vaikka sellaista rahoitusta kuvaillaan useimmiten ei-rahallisena, sitä olisi käsiteltävänä olevassa asiassa pidetty rahallisena, kun otetaan huomioon lainanantajan luonne ja korkokannan määrittäminen tasolle, joka mahdollistaa pääoman suoran ja riittävän markkinaehtoisen tuoton.
(22)
Sen komission väitteen osalta, jonka mukaan epäilyjä kyseessä olevan toimenpiteen tukiluonteesta vahvistaa se, että se toteutettiin samanaikaisesti kuin erään Alitalialle 14. maaliskuuta 2008 esitetyn ostotarjouksen poisvetäminen, samoin kuin se, ettei ”jonkin toisen investoijan suunnittelemaa Alitalian ostoa koskevien varmojen ja välittömien näkymien” olemassaoloa ollut osoitettu, Italia huomauttaa, että syyt, joiden vuoksi yksityistämisprosessia Air France - KLM -konsernin kanssa ei voitu saattaa päätökseen, on jo täsmennetty. Italian viranomaisten mukaan se, ettei kyseistä prosessia suoritettu, ei kuitenkaan ole esteenä yksityistämissuunnitelmalle tilanteessa, jossa yhtiön omaisuuden arvoa nostetaan samalla kun pyritään säilyttämään sen arvo osakkeenomistajille.
(23)
Lisäksi 30. toukokuuta 2008 jälkeen tapahtuneet muutokset antavat aiheen uskoa, että mainittu menettely voidaan vielä toteuttaa. Italian viranomaiset viittaavat tässä yhteydessä 9. ja 10. kesäkuuta 2008 tehtyyn sopimukseen, jolla Alitalia uskoi Intesa Sanpaolo SpA:lle (jäljempänä ’Intesa Sanpaolo’) tehtävän edistää ja pyrkiä saamaan aikaan tarjous valtiovarainministeriölle Alitalian osakkeenomistajana ja Alitalialle, jotta yksi tai useampi teollisuus- tai rahoitussijoittaja, joka on halukas osallistumaan Alitalian tervehdyttämiseen, kehittämiseen ja sen toiminnan uudelleen käynnistämiseen erityisesti yrityksen pääomankorotuksen avulla, ottaisi yhtiössä pysyvän määräysvallan. Tämän käynnissä olevan toimeksiannon oli määrä kestää 60 päivää, ja yhtiön pyynnöstä sitä voitiin pidentää 30 päivällä.
(24)
Toissijaisesti Italian viranomaiset katsovat, että kyseessä oleva toimenpide soveltuu joka tapauksessa yhteismarkkinoille vuoden 2004 suuntaviivojen mukaisesti.
(25)
Ensiksikin Alitalia oli niiden mukaan suuntaviivoissa tarkoitettu vaikeuksissa oleva yritys. Toiseksi kyseessä oleva toimenpide oli niiden mukaan luonteeltaan palautettava ja näin ollen täytti vuoden 2004 suuntaviivojen vaatimukset, joiden mukaan pelastamistukien on oltava luonteeltaan puhtaasti tilapäisiä eivätkä ne saa olla rakenteellisia toimenpiteitä.
(26)
Kolmanneksi yrityksen yksityistämisprosessi ja kyseessä oleva toimenpide, joka on toteutettu tämän prosessin saattamiseksi päätökseen, ovat niiden mukaan vuoden 2004 suuntaviivojen 25 kohdan b alakohdan vaatimusten mukaisia. Kyseisellä 300 miljoonan euron lainalla ainoastaan turvataan yrityksen taloudellinen kestävyys eikä sillä mahdollisteta lentoliikennemarkkinoilla hypoteettisia hyötyjä tuovia kilpailustrategioita.
(27)
Neljänneksi sen komission toteamuksen osalta, jonka mukaan ”valtio ei ole esittänyt sitoumusta toimittaa rakenneuudistussuunnitelma viimeistään kuuden kuukauden kuluessa toimenpiteen täytäntöönpanosta” (9) [vuoden 2004 suuntaviivojen 25 kohdan c alakohta], Italian viranomaiset korostavat, että suunnitelman laatiminen on osa yrityksen yksityistämisprosessia, jota Italia selosti laajasti 30. toukokuuta 2008 päivätyssä kirjeessään komissiolle. Tältä osin Italian viranomaiset palauttavat mieliin, että asetuksen N:o 93 mukaan siinä vaihtoehtoisessa hypoteettisessa tilanteessa, että laina peritään takaisin kokonaisuudessaan, palauttaminen on suoritettava mahdollisimman pian siten, että määrän on oltava palautettu viimeistään valtiovarainministeriön hallussa olevan koko osakkuuden luovutusta seuraavan 30. päivän, toisin sanoen tosiasiallisen määräysvallan menetyksen, ja 31. joulukuuta 2008 välisenä aikana. Ne päättelevät tämän perusteella, että aikataulu on siten esitetty kiistanalaisen toimenpiteen toteuttamisajankohtana ja että se on tältä osin olennaisilta osiltaan vuoden 2004 suuntaviivojen vaatimusten mukainen.
(28)
Viidenneksi kyseisen lainan myöntäminen oli vuoden 2004 suuntaviivojen 25 kohdan d alakohdan määräysten mukaan välttämätöntä yrityksen välittömän käteisvarojen tarpeen vuoksi, joka johtui myös komission päätöksessään 11. kesäkuuta 2008 toteamista objektiivisista taloudellisista vaikeuksista (ks. tämän päätöksen johdanto-osan 18-20 kappale). Tässä yhteydessä Italian viranomaiset muistuttavat, että lainan tarkoituksena on ainoastaan taata lyhyellä aikavälillä Alitalian taloudellinen kestävyys ja sen omaisuus, jotta voidaan luoda edellytykset yksityistämisprosessin onnistumiselle. Tuen kokonaismäärä 300 miljoonaa euroa on niiden mukaan ehdottomasti välttämätön ja oikeassa suhteessa näiden tavoitteiden saavuttamiseen, kuten myös niiden komissiolle osoittamassa 30. toukokuuta 2008 päivätyssä kirjeessä esitetystä yrityksen taloudellista ja rahoituksellista tilannetta kuvaavasta selvityksestä käy ilmi (ks. s. 6-9).
(29)
Kuudenneksi vuoden 2004 suuntaviivojen 25 kohdan e alakohdassa tarkoitetun ainutkertaisuuden periaatteen soveltaminen ei ole ristiriidassa käsiteltävänä olevan asian erityisolosuhteiden kanssa.
(30)
Vaikka Alitalia on jo saanut vuosia 1996-2000 koskevaan tervehdyttämissuunnitelmaan liittyvää rakenneuudistustukea sekä vuonna 2004 pelastamistukea, ainutkertaisuuden periaatteesta voidaan Italian viranomaisten mukaan todellakin poiketa. Ne viittaavat tässä yhteydessä valtiontuesta, jonka Ranska aikoo myöntää Bull-yrityksen hyväksi, 1 päivänä joulukuuta 2004 tehtyyn komission päätökseen (10) (jäljempänä ’Bull-päätös’).
(31)
Ne muistuttavat, että soveltamalla ainutkertaisuuden periaatetta pyritään välttämään se, että toistuvasti toteutettavat julkiset toimenpiteet tiettyjen yritysten hyväksi rajoittuvat siihen, että ”pyritään ylläpitämään vallitseva tilanne, viivästyttämään väistämätöntä ja siirtämään sillä välin teolliset ja sosiaaliset ongelmat muiden menestyksekkäämpien valmistajien harteille tai toisiin jäsenvaltioihin” (vuoden 2004 suuntaviivojen 72 kohta). Mahdollisuus poiketa tämän periaatteen soveltamisesta on niiden mukaan seurausta siitä, että tunnustetaan sellaisten tapausten olemassaolo, joissa nämä tekijät eivät ole tarkistettavissa; tietyn ajanjakson kuluessa samalle edunsaajalle myönnettyjen tukien kasautuminen ei ole riittävä syy katsoa, että yritys ”on jäänyt henkiin yksinomaan valtion toistuvan tuen ansiosta” (suuntaviivojen 72 kohta).
(32)
Tältä osin yrityksen yksityistäminen, joka on edelleen mahdollinen ja uskottava vaihtoehto, saattaa toteutumishetkellään merkitä suurta muutosta Alitalian johtamisessa, kun Alitalia joutuu uusien valvontaelinten alaiseksi; se saattaa myös antaa Alitalialle tosiasiallisen mahdollisuuden tulla jälleen kannattavaksi uuden yrityksen jäsenten pääomansiirtojen ansiosta. Italian viranomaisten mukaan lisäksi kaikki ulkoiset ja ennalta-arvaamattomat tekijät, jotka ovat pitkittäneet Alitalian yksityistämisprosessia, saattavat epäilemättä sisältää vuoden 2004 suuntaviivojen 73 kohdassa tarkoitettuja ennalta-arvaamattomia ja poikkeuksellisia siitä johtumattomia olosuhteita.
5. KOLMANSIEN OSAPUOLTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
(33)
Viisi eturyhmää esitti huomautuksensa komissiolle perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Luettelo huomautusten esittäjistä on tämän päätöksen liitteenä.
(34)
Kyseessä olevan toimenpiteen luokittelun osalta neljä asianosaista tukee komission kantaa ja katsoo, että mainittu toimenpide on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tuki.
(35)
British Airways (BA) ja Sterling Airlines huomauttavat, että ilman kyseistä toimenpidettä Alitalia joutuisi Italian lainsäädännön mukaan konkurssiin. Siviili-ilmailulainsäädännön nojalla Alitalia menettäisi siten ansiolentolupansa, ja sen olisi tämän johdosta lopetettava toimintansa.
(36)
Neos tuo tässä yhteydessä esiin kyseiseen toimenpiteeseen sovellettavasta korkokannasta, että 100 peruspisteen lisääminen viitekorkoon ei millään tavoin takaa sitä, että Italian viranomaisten toimenpiteen toteuttamisen yhteydessä ottama riski tulee katetuksi. Neos myös yhtyy komission 11. kesäkuuta 2008 tekemässään päätöksessä esittämään arvioon Alitalian yksityistämisnäkymien puuttumisesta toimenpiteen toteuttamisen ajankohtana. Tätä seikkaa tukevat Italian valtiovarainministeriön ja yrityksen hallintoneuvoston välillä elokuussa vallinneet voimakkaat jännitteet, jotka koskivat ”yrityksen jatkuvuutta” ja sen osavuosikatsauksen vahvistamista.
(37)
BA ja Sterling Airlines muistuttavat, että Alitalia on saanut samankaltaisia tukia jo menneisyydessä. Ryanair puolestaan pahoittelee, että komissio rajasi 11. kesäkuuta 2008 aloitetun muodollisen tutkintamenettelyn kyseiseen toimenpiteeseen, koska Alitalia on sen mukaan saanut muita laittomia valtiontukia marraskuun 2005 jälkeen. Näiden muiden toimenpiteiden erittely vahvistaisi analyysia, jonka mukaan yksityinen sijoittaja ei olisi käsiteltävänä olevan asian olosuhteissa suostunut myöntämään kyseistä tukea.
(38)
Sekä Neos että Ryanair valittavat kilpailun vääristymistä Italian Alitalialle jo useiden vuosien ajan myöntämän tuen vuoksi.
(39)
Kyseessä olevan toimenpiteen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille BA katsoo, että toimenpide on pelastamistuki ja että sen pitäisi tämän vuoksi täyttää vuoden 2004 suuntaviivoissa esitetyt edellytykset. BA:n mukaan tuesta ei ilmoitettu komissiolle ennen sen täytäntöönpanoa, eikä se ole kyseisten suuntaviivojen edellytysten mukainen.
(40)
Tässä yhteydessä BA tuo esiin, ettei tätä tukea voitaisi myöntää loukkaamatta erityisesti suuntaviivojen ainutkertaisuuden periaatetta [vuoden 2004 suuntaviivojen 25 kohdan e alakohta], koska Alitalia on jo saanut komission hyväksymää rakenneuudistustukea. BA toteaa lisäksi, ettei suuntaviivojen 73 kohdassa tarkoitetusta ainutkertaisuuden periaatteesta voida poiketa käsiteltävänä olevassa asiassa, koska Alitalia ei ole joutunut kohtaamaan itsestään riippumattomia ennalta-arvaamattomia olosuhteita. BA ja Sterling Airlines täsmentävät tässä yhteydessä, että ilmailualan tällä hetkellä hyvin vaikea taloudellinen tilanne, joka liittyy erityisesti öljyn hinnan nousuun, koskee alan kaikkia toimijoita. BA päättelee tämän perusteella, ettei Alitalia voi pätevästi vedota tähän väitteeseen poiketakseen vuoden 2004 suuntaviivojen ainutkertaisuuden periaatteesta. Alitalian rahoitustarve johtuu BA:n mukaan yrityksen kyvyttömyydestä uusiutua siten, että sen sisäiset kustannukset laskevat, sen jo tähän mennessä saamista valtiontuista huolimatta.
(41)
BA:n mukaan kyseessä oleva toimenpide ei ole myöskään lainatakauksina tai lainoina myönnettävä maksuvalmiustuki, vaan se vaikuttaa sellaiselta pääomanlisäykseltä, jolla yrityksen tosiasiallisen määräysvalta siirretään Italian valtiolle [suuntaviivojen 25 kohdan a alakohta].
(42)
Mitä tulee siihen vuoden 2004 suuntaviivojen edellytykseen, joka liittyy vakavien sosiaalisten syiden olemassaoloon, BA korostaa, että Alitalian maksukyvyttömyys ei ole omiaan aiheuttamaan vakavia häiriöitä matkustajien kustannuksella, koska sekä kotimaan reiteillä että kansainvälisillä lennoilla on kilpailijoita. Sen kilpailijoiden tilanteeseen kohdistuvat kielteiset heijastusvaikutukset johtuvat pyrkimyksistä säilyttää Alitalia markkinoilla sen taloudellisista vaikeuksista huolimatta, sen lisääntyneistä reiteistä, joista mainittakoon erityisesti Rooman ja Los Angelesin sekä Milanon ja Los Angelesin väliset reitit, sekä sen hintojen laskusta. Nämä kaupalliset valinnat eivät ole sen mukaan rationaalisia, kun otetaan huomioon Alitalian taloudellinen tilanne, ja ne ovat osoitus sen halusta lisätä markkinaosuuttaan suhteessa niihin kilpailijoihin, jotka eivät saa valtiontukia [vuoden 2004 suuntaviivojen 25 kohdan b alakohta].
(43)
Kyseisen tuen myöntämistä Alitalialle ei ole myöskään rajattu kuuteen kuukauteen, kuten vuoden 2004 suuntaviivoissa vaaditaan [25 kohdan c alakohta].
(44)
Lopuksi BA toteaa, että koska tälle kauppapolitiikalle on ominaista sitoutuminen vähemmän tärkeisiin menoihin, ei voida taata, että tuki rajataan määrään, joka on välttämätön, jotta yritys pysyy hengissä niin kauan kuin tuki on sallittu; lisäksi tämän määrän on perustuttava yrityksen tappioista johtuvaan käteisvarojen tarpeeseen [vuoden 2004 suuntaviivojen 25 kohdan d alakohta].
(45)
Ryanair moittii komissiota siitä, ettei se ole tähän mennessä pyytänyt kyseisen toimenpiteen välitöntä keskeytystä, ja pyytää, että Italian Alitalialle myöntämät 300 miljoonaa euroa vaaditaan takaisin välittömästi. Ryanair korostaa myös, että toisin kuin Italian viranomaiset väittävät, kyseessä olevan tuen myöntäminen Alitalialle ei ole perusteltavissa minkään yleistä järjestystä ja alueisiin liittyviä vaatimuksia koskevan syyn nojalla. Ryanair viittaa tässä yhteydessä Alitalian markkinaosuuksien pienentymiseen joillakin reiteillä.
(46)
Euroopan matkatoimistojen ja matkanjärjestäjien liitot (European Travel Agents′ and tour Operators′ Associations, ECTAA) ja Euroopan liikematkatoimistojen ammattikunta (Guild European Business Travel Agents, GEBTA) sen sijaan katsovat, että koska kyseessä olevan toimenpiteen avulla pyritään estämään Alitalian konkurssi, sen toteuttaminen on omiaan suojelemaan kuluttajia, koska matkustajia yrityksen mahdollisen konkurssin yhteydessä suojelevaa lainsäädäntöä ei ole olemassa. ECTAA ja GEBTA toteavat lisäksi, että kyseessä olevan lainan myöntäminen oli ainoa järkevä ratkaisu, jonka avulla Alitalia saattoi välttyä konkurssilta ja siten saada apua yksityistämisprosessiinsa. Kun otetaan huomioon lehdistössä kuvaillut näkymät, jotka koskevat yrityksen toiminnan elvytystä, tämän lainan myöntäminen on niiden mukaan taloudellisesti perusteltu, jotta voidaan aloittaa Alitalian täydellinen rakenneuudistus, joka mahdollistaa Alitalian muuttumisen kannattavaksi.
6. ALITALIAA KOSKEVIEN KOMISSION PÄÄTÖSTEN KERTAUS
(47)
Tässä yhteydessä ja jotta voidaan suorittaa kyseessä olevan toimenpiteen analyysi on syytä muistuttaa, että komissio on aikaisemmin tehnyt seuraavat Alitaliaa koskevat päätökset:
-
Alitalia-yhtiön pääomapohjan vahvistamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1997 tehty komission päätös (11): komissio katsoi tässä päätöksessä, että Alitalian pääomapohjan vahvistaminen 2 750 miljardin Italian liiran pääomanlisäyksellä oli yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla soveltuva valtiontuki edellyttäen, että tiettyjä sitoumuksia noudatetaan.
-
Alitalia-yhtiön pääomapohjan vahvistamisesta 18 päivänä heinäkuuta 2001 tehty komission päätös (12): koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi 15. heinäkuuta 1997 tehdyn päätöksen (13), komissio teki uuden päätöksen kyseisestä pääomapohjan vahvistamisesta. Kyseisessä päätöksessä komissio esittää saman päätelmän kuin 15. heinäkuuta 1997 tekemässään päätöksessä, nimittäin, että Alitalian pääomapohjan vahvistaminen oli yhteismarkkinoille soveltuva valtiontuki (14).
-
Komission päätös, tehty 19. kesäkuuta 2002, C 54/96 ja N 318/02 - Komission 18. heinäkuuta 2001 hyväksymän Alitalia-yhtiön rakenneuudistukseen tarkoitetun tuen kolmas maksuosuus sekä uusi 1,4 miljardin euron suuruinen pääomankorotus (15): tällä päätöksellä komissio hyväksyi edellä mainitun kolmannen maksuosuuden (129 miljoonaa euroa) ja katsoi, ettei uusi pääomankorotus muodostanut perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
-
Komission päätös, tehty 20. heinäkuuta 2004, N 279/04 - Kiireelliset toimenpiteet Alitalian rakenneuudistuksen ja toiminnan uudelleen käynnistämisen tukemiseksi (pelastustuki) (16): komissio antoi tällä päätöksellä hyväksyntänsä pelastustuelle, joka myönnettiin valtiontakuuna 400 miljoonan euron tilapäisluotolle (17).
-
Komission päätös 2006/176/EY, tehty 7. kesäkuuta 2005, C 2/2005 - Alitalian rakenneuudistussuunnitelmasta (18): komissio katsoi tässä päätöksessä, että kyseessä olevat toimenpiteet eivät olleet perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja valtiontukia.
7. TOIMENPITEEN ARVIOINTI PERUSTAMISSOPIMUKSEN 87 ARTIKLAN 1 KOHDAN KANNALTA
(48)
Perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan nojalla aloitetun muodollisen tutkintamenettelyn johdosta ja kun otetaan huomioon Italian viranomaisten ja asianosaisten tässä yhteydessä esittämät väitteet, komissio katsoo, että kyseessä oleva toimenpide, toisin sanoen Alitalialle myönnetty 300 miljoonan euron laina, jonka määrän Alitalia voi lukea omaan pääomaansa, muodostaa valtiontuen, joka ei sovellu yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan nojalla ja joka on perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu sääntöjenvastainen tuki.
7.1 Valtiontuen olemassaolo
(49)
Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”.
(50)
Kansallisen toimenpiteen luokittelu valtiontueksi edellyttää, että seuraavat kumulatiiviset edellytykset täyttyvät: 1) kyseisellä toimenpiteellä myönnetään etu, joka rahoitetaan valtion varoista, 2) tämä etu on valikoiva, ja 3) kyseinen toimenpide vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua ja on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (19).
(51)
On aiheellista esittää ne syyt, joiden vuoksi komissio katsoo tässä vaiheessa, että nämä kumulatiiviset edellytykset täyttyvät kyseessä olevan toimenpiteen osalta.
7.1.1 Valtion varoista rahoitetun edun olemassaolo
(52)
Ensinnäkin on syytä tuoda esiin, että kyseessä oleva toimenpide on laina, jonka määrä voidaan lukea Alitalian omaan pääomaan (20) ja jonka Italian valtio on myöntänyt suoraan Alitalialle ja johon sisältyy siten valtion varojen siirtäminen. Lisäksi juuri Italian valtio on toteuttanut kyseisen toimenpiteen, sillä päätöksen lainan myöntämisestä, sellaisena kuin se on täydennettynä 27. toukokuuta 2008 annetulla asetuksella N:o 93, teki Italian ministerineuvosto 22. huhtikuuta 2008.
(53)
Toiseksi taloudellisen edun olemassaolon toteamiseksi on arvioitava, olisiko yksityinen sijoittaja saattanut tehdä samanlaisissa olosuhteissa käsiteltävänä olevassa asiassa tarkoitetun kaltaisen pääomasijoituksen. Tässä yhteydessä yhteisöjen tuomioistuin on täsmentänyt, että vaikka yksityisen sijoittajan käyttäytyminen, johon talouspoliittisia päämääriä tavoittelevan julkisoikeudellisen sijoittajan toimenpidettä on verrattava, ei välttämättä tarkoita sellaisen tavallisen sijoittajan käyttäytymistä, joka tekee pääomasijoituksia saadakseen niistä tuottoa jokseenkin lyhyellä aikavälillä, sen on kuitenkin vastattava sellaisen yksityisen holdingyhtiön tai konsernin käyttäytymistä, joka noudattaa kokonaisvaltaista tai alakohtaista rakennepolitiikkaa ja jonka toimintaa ohjaavat pidemmän aikavälin tuotto-odotukset (21).
(54)
Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi katsonut, että yksityinen osakkeenomistaja voi järkevästi tukea tilapäisissä vaikeuksissa olevaa yritystä sen olemassaolon turvaamiseen tarvittavilla pääomasijoituksilla, jos yritys voi mahdollisesti tarvittavan rakenneuudistuksen jälkeen tulla uudelleen kannattavaksi. Jos julkisen sijoittajan pääomasijoituksissa ei lainkaan oteta huomioon edes pitkän aikavälin kannattavuusnäkymiä, kyseisiä sijoituksia on pidettävä perustamissopimuksen 87 artiklassa tarkoitettuna tukena (22).
(55)
Muistutettakoon myös siitä, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sekä tuen olemassaoloa että sen merkitystä on arvioitava sen myöntämishetkellä vallinneen tilanteen mukaan (23).
(56)
Käsiteltävänä olevassa asiassa on yksityisen sijoittajan käyttäytymistä koskevan arviointiperusteen ja edellä mainittujen periaatteiden soveltamiseksi otettava huomioon Alitalian taloudellinen tilanne ja kyseessä olevan valtiontuen ominaisuudet.
7.1.1.1 Alitalian taloudellinen tilanne
(57)
Komissio toteaa, että Alitalian taloudellinen tilanne oli vakavasti vaarantunut kyseisen lainan myöntämisen ja asetuksen N:o 93 antamisen ajankohtana. Varainhoitovuonna 2006 Alitalia kirjasi 626 miljoonan euron konsolidoidut tappiot ja varainhoitovuonna 2007 tappiot olivat 495 miljoonaa euroa (24).
(58)
Lisäksi Alitalian kirjaama tappio ennen veroja oli yrityksen julkaisemien taloudellisten tietojen mukaan 214,8 miljoonaa euroa vuoden 2008 ensimmäisellä neljänneksellä, mikä on osoitus tuloksen heikkenemisestä 41 prosentilla vuoden 2007 vastaavaa ajanjaksoa kuvaaviin lukuihin verrattuna. Alitalian nettovelkaantuminen oli 1,36 miljardia euroa 30. huhtikuuta 2008, mikä merkitsee 13 prosentin nousua verrattuna joulukuun 2007 tasoon. Samanaikaisesti yrityksen käteisvarat mukaan lukien lyhytaikaiset rahoitusluotot olivat 30. huhtikuuta 2008 enää 174 miljoonaa euroa, toisin sanoen 53 prosenttia vähäisemmät kuin joulukuun 2007 lopussa (25).
(59)
Tämä käy selvästi ilmi myös asetuksesta N:o 80, jonka mukaan kyseisen lainan on erityisesti luotava edellytykset yrityksen talouden kohentumiselle ja vastattava sen välittömään käteisvarojen tarpeeseen (ks. edellä johdanto-osan 57 ja 58 kappale).
(60)
Italian viranomaiset ovat lisäksi todenneet komissiolle 30. toukokuuta 2008 antamassaan vastauksessa, että asetuksen N:o 93 antamiseen johti yrityksen taloudellisen tilanteen heikentyminen ja että asetuksen tarkoituksena on luoda edellytykset sille, että yritys voi säilyttää arvonsa ja siten jatkaa toimintaansa. Ne totesivat tässä yhteydessä, että toteutettujen toimenpiteiden tarkoituksena oli estää tappioita aiheuttamasta yhtiöpääoman ja varojen alenemista lain vaatiman vähimmäismäärän alapuolelle, jotta voidaan välttää maksukyvyttömyysmenettelyn (”procedura concorsuale”) käynnistyminen ja yrityksen asettaminen selvitystilaan.
(61)
Italian viranomaiset antoivat 3. kesäkuuta 2008 asetuksen N:o 97 (26), jossa viitataan myös edellä kuvailtuun Alitalian taloudelliseen tilanteeseen ja joka vahvistaa tämän analyysin.
(62)
Kaikkien näiden seikkojen perusteella voidaan katsoa, että Alitalian taloudellinen tilanne oli vakavasti vaarantunut sekä asetuksella N:o 80 myönnetyn 300 miljoonan euron lainan myöntämispäivänä että asetuksen N:o 93 antamispäivänä, kuten myös Italian viranomaiset myöntävän kirjeessään komissiolle 30. toukokuuta 2008. Komissio katsoo aiheelliseksi korostaa tässä yhteydessä, etteivät Italian viranomaiset kyseenalaistaneet tätä arviointia millään lailla muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevissa huomautuksissaan (27).
(63)
Tässä yhteydessä komissio katsoo aiheelliseksi huomauttaa myös, että Alitalian taloudellinen tilanne on heikentynyt vuoden 1997 jälkeen ja on ollut vakavasti vaarantunut vuodesta 2001 lähtien; tämä käy ilmi yrityksen taloudellisen tilanteen kuvauksesta (edellä mainituissa) päätöksissä, jotka komissio teki 18. heinäkuuta 2001, 20. heinäkuuta 2004 ja 7. kesäkuuta 2005 (ks. edellä johdanto-osan 47 kappale). Valtion varoista myönnetyt tukitoimenpiteet, joista yritys on hyötynyt jo vuodesta 1997 lähtien, osoittavat vakuuttavasti, että julkinen osakkeenomistaja on toistuvasti pelastanut yrityksen vaikeuksista, joita viimeksi mainittu on kokenut jo lähes 10 vuoden ajan.
7.1.1.2 Kyseessä olevan valtiontuen ominaisuudet
(64)
Kyseessä olevan lainan myöntämisen edellytyksistä komissio toteaa aivan ensiksi, että asetuksen N:o 80 mukaan sovellettava korko on korko, joka ilmoitetaan komission tiedonannossa voimassa olevista 25:tä jäsenvaltiota koskevista valtion tuen takaisinperinnässä sovellettavista koroista sekä viite- ja diskonttokoroista 1. tammikuuta 2008; 1. heinäkuuta 2008 alkaen sovelletaan korkoa, joka ilmoitetaan viite- ja diskonttokorkojen määrittämisessä sovellettavan menetelmän tarkistamisesta annetussa komission tiedonannossa (28). Asetuksella N:o 93 tätä korkokantaa korotettiin prosentilla (29).
(65)
On kuitenkin syytä korostaa, että komission tiedonannossa voimassa olevista 25:tä jäsenvaltiota koskevista valtion tuen takaisinperinnässä sovellettavista koroista sekä viite- ja diskonttokoroista 1. heinäkuuta 2008 (30) esitettyjen korkojen tulisi heijastaa eri jäsenvaltioissa tavanomaisin vakuuksin myönnettyihin keskipitkiin ja pitkiin (5-10 vuotta) lainoihin sovellettavaa korkotasoa. Komissio katsoo kuitenkin, ettei näitä korkoja, vaikka niitä korotettaisiin prosentilla, voida pitää asianmukaisina, kun kyseessä on yritys, jonka taloudellinen tilanne on vakavasti vaarantunut. Lisäksi kyseinen tiedonanto perustuu komission vuoden 1997 tiedonantoon viite- ja diskonttokorkojen vahvistamismenetelmästä (31), jonka mukaan ”viitekorko, joka on tällä tavoin määritelty, on alin käytetty korko ja sitä voidaan korottaa tilanteissa, joissa on erityinen riski (esimerkiksi vaikeuksissa oleva yritys tai pankkien yleensä vaatimat vakuudet puuttuvat). Tällaisissa tapauksissa preemio voi olla 400 pistettä tai enemmän, jos mikään yksityinen pankki ei myöntäisi kyseessä olevaa lainaa”. Komissio katsoo kuitenkin, että edes 100 peruspisteen lisääminen viitekorkoon, mistä säädetään asetuksessa N:o 93, ei takaa, että vakavasti vaarantunut tilanne, jossa Alitalia oli toimenpiteen toteuttamisen ajankohtana, otetaan asianmukaisesti huomioon.
(66)
Viite- ja diskonttokorkojen vahvistamismenetelmästä annetun Euroopan komission tiedonannon (32) soveltamisen osalta riittää, kun todetaan, että - ottaen huomioon, että laina on myönnetty ennen tiedonannon voimaantuloa ja että arviointi toimenpiteen mahdollisesta tukiluonteesta tehdään sen toteutushetken perusteella - Italian viranomaiset eivät ole vastanneet komission 11. kesäkuuta 2008 tehdyssä päätöksessä ilmaisemiin epäilyihin. Näin ollen komission ilmaisemat epäilyt ovat edelleen ajankohtaisia.
(67)
Tämän vuoksi komissio katsoo edellä esitettyjen seikkojen perusteella, että vaikka siihen tilanteeseen, jossa Italian valtio on käsiteltävänä olevassa asiassa, rinnastettavassa olevassa tilanteessa oleva yksityinen sijoittaja olisi myöntänyt kyseisen lainan Alitalialle, se ei olisi hyväksynyt sitä, että myönnettyä korkoa - edes 100 peruspisteellä korotettuna - sovelletaan tavanomaisessa taloudellisessa tilanteessa olevaan yritykseen.
(68)
Italian viranomaisten 12. heinäkuuta 2008 päivätyssä kirjeessään esittämät väitteet eivät horjuta tätä arviointia kyseessä olevaan toimenpiteeseen sovellettavista koroista. Huomautuksissaan Italian viranomaiset tyytyvät itse asiassa - näyttämättä väitettään toteen - toteamaan, että koron määrä on vahvistettu tasolle, joka takaa pääoman suoran ja riittävän markkinaehtoisen tuoton.
(69)
Komissio korostaa tämän jälkeen, että Italian hallituksen päätös myöntää kyseinen laina on tehty 22. huhtikuuta 2008 - samana päivänä kuin Alitalia oli vetäytynyt Air France - KLM -konsernin tekemästä Alitalian ostotarjouksesta (33) - ja että asetuksen N:o 93 antamisen perusteena oli yrityksen taloudellisen tilanteen heikentyminen. Riippumatta - erityisesti Alitalian taloudelliseen tilanteeseen liittyvistä - syistä (34), jotka saivat Air France - KLM:n vetäytymään tarjouksestaan, kyseessä oleva päätös lainan myöntämiseksi tehtiin joka tapauksessa välittömästi tämän vetäytymispäätöksen jälkeen.
(70)
Italian viranomaisten toteen näyttämätöntä väitettä, jonka mukaan operaation kariutuminen ei ollut esteenä yksityistämissuunnitelmalle, ei voida komission mukaan hyväksyä, mikäli ei ole vakuuttavia todisteita siitä, että tällainen suunnitelma todella oli olemassa kyseisen lainan myöntämisen ajankohtana. Yrityksen yksityistämispyrkimykset, joihin Italian viranomaiset viittaavat 30. toukokuuta 2008 päivätyssä kirjeessään ja jotka koskevat ajanjaksoa vuoden 2006 lopusta vuoden 2007 loppuun, eivät osoita, että ostosuunnitelma olisi ollut todellinen vaihtoehto kyseessä olevan lainan myöntämisen ajankohtana.
(71)
Tällaista näkymää ei tue myöskään B. Ermollin Alitalialle osoittama kirje, jota Italian viranomaiset selostavat 30. toukokuuta 2008 päivätyssä kirjeessään ja joka niiden mukaan osoittaa italialaisten yrittäjien ja investoijien olleen kiinnostuneita laatimaan yrityksen toiminnan elvyttämistä koskevan suunnitelman (35).
(72)
Toukokuun 30. päivän 2008 jälkeisistä tapahtumista, joita Italian viranomaiset selostavat kirjoituksissaan ja tarkemmin sanottuna Alitalian ja Intesa Sanpaolon välisessä 9. ja 10. kesäkuuta 2008 tehdyssä sopimuksessa, riittää kun huomautetaan, että kyseessä olevaa lainaa arvioitaessa on otettava huomioon sen myöntämisajankohdan olosuhteet. Komissio huomauttaa, ettei sitä, että Alitalia antoi kesäkuussa 2008 Intesa Sanpaololle tehtäväksi edistää ja löytää ratkaisu yrityksen yksityistämiseen, ei voida missään tapauksessa pitää yritystä koskevana varmana ja välittömänä ostonäkymänä, eikä Intesa Sanpaololle uskotun tehtävän onnistumisen edellytyksistä sitä paitsi ollut mitään varmuutta kyseisenä ajankohtana.
(73)
Tässä yhteydessä on lisäksi syytä tuoda esiin, että silloin, kun Italian valtio myönsi kyseisen lainan, yksikään Alitalian yksityinen osakkeenomistaja ei tukenut Alitaliaa samanaikaisesti valtion kanssa, jotta sen välitön käteisvarojen tarve tulisi täytetyksi.
(74)
Se, että edellä mainittu ostotarjous vedettiin pois lähes samanaikaisesti kuin Italian hallitus myönsi mainitun lainan, se, ettei lainan myöntämishetkellä ollut muita ostonäkymiä, ja se, etteivät Alitalian yksityiset osakkeenomistajat osallistuneet rahoitukseen samanaikaisesti Italian valtion kanssa, tukevat johtopäätöstä, jonka mukaan yhtä merkittävä osakkeenomistaja ei olisi myöntänyt kyseistä lainaa, kun otetaan huomioon Alitalian tilanteen vakavuus.
(75)
Lisäksi komissio katsoo, että Alitalian vakavasti vaarantuneessa taloudellisessa tilanteessa tällainen yksityinen sijoittaja ei olisi myöntänyt sille minkäänlaista lainaa - etenkään lainaa, jonka määrän se voi lukea omaan pääomaansa ja jota ei näin ollen palauteta, mikäli yritys joutuu selvitystilaan, ennen kuin kaikkien muiden velkojien saatavat on suoritettu yhteisvastuullisesti ja yhtiöpääomaan suhteutettuina (ks. asetuksen N:o 93 4 artiklan 4 kohta). Alun perin Alitalian pääomaan lisättäväksi myönnetyn luoton käyttötarkoitus vahvistaa entisestään komission analyysia kyseisen toimenpiteen valtiontukiluonteesta.
(76)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo siten, että myöntäessään Alitalialle kyseessä olevan 300 miljoonan euron lainan Italian valtio ei toiminut sellaisen kokonaisvaltaista tai alakohtaista rakennepolitiikkaa harjoittavan järkevän sijoittajan tavoin, jota pääoman tuottavuuden osalta ohjaavat pidemmän aikavälin tavoitteet kuin tavallista sijoittajaa (36).
(77)
Komissio päättelee tämän perusteella, että kyseessä olevien varojen käytöstä riippumatta Alitalia saa toimenpiteestä sellaista valtion varoista rahoitettua taloudellista etua, jota se ei olisi saanut normaaleissa kilpailuolosuhteissa (37).
7.1.2 Toimenpiteen valikoiva luonne
(78)
Alitalia saa tämän lainan myöntämisestä sellaista taloudellista etua, jonka ainoa edunsaaja se on. Kyseessä oleva toimenpide on siten luonteeltaan valikoiva.
7.1.3 Edellytykset, jotka koskevat jäsenvaltioiden väliselle kaupalle aiheutuvia vaikutuksia ja kilpailun vääristymiä
(79)
Komissio katsoo, että kyseessä oleva toimenpide vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska se koskee yritystä, jonka lentoliikennetoiminta on omiaan vaikuttamaan suoraan kauppaan ja kattaa useita jäsenvaltioita. Lisäksi se vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla, koska se koskee ainoastaan yhtä yritystä, joka on Euroopan-verkkonsa osalta kilpailutilanteessa yhteisön muiden lentoyhtiöiden kanssa, erityisesti lentoliikenteen vapauttamisen kolmannen osan (38)1. tammikuuta 1993 tapahtuneesta voimaantulosta lähtien.
(80)
Kaiken edellä esitetyn ja hallussaan tässä vaiheessa olevien tietojen perusteella komissio katsoo, että toimenpide, jolla Italian valtio myönsi Alitalialle 300 miljoonan euron lainan, on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki.
7.2 Tukitoimenpiteen luokittelu sääntöjenvastaiseksi tueksi
(81)
Perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on annettava tiedoksi kaikki tukien myöntämistä tai muuttamista koskevat suunnitelmansa. Jäsenvaltio, jota asia koskee, ei saa toteuttaa ehdottamiaan toimenpiteitä ennen kuin menettelyssä on tehty lopullinen päätös.
(82)
Italian hallituksen päätös 300 miljoonan euron myöntämisestä tehtiin 22. huhtikuuta 2008 asetuksella N:o 80. Varat asetettiin siten Alitalian saataville kyseisenä päivänä, minkä Italian viranomaiset vahvistivat kokouksessaan komission kanssa 23. huhtikuuta 2008. Asetus N:o 93, jossa säädettiin mahdollisuudesta lukea lainan määrä yrityksen omaan pääomaan, annettiin 27. toukokuuta 2008.
(83)
Komissio toteaa kuitenkin, ettei Italia ollut ilmoittanut sille mainitusta toimenpiteestä asetuksen N:o 80 eikä myöskään asetuksen N:o 93 antopäivänä. Komissio katsoo siten, että Italia on toiminut sääntöjenvastaisesti myöntäessään kyseisen tuen perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan vastaisesti.
7.3 Tukitoimenpiteen soveltuvuus yhteismarkkinoille
(84)
Koska komissio katsoo, että kyseessä oleva toimenpide on perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki, sen mahdollista soveltuvuutta yhteismarkkinoille on tutkittava tämän artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisten poikkeusten perusteella. Tässä yhteydessä on syytä muistuttaa, että kyseessä olevan tukitoimenpiteen edunsaaja edustaa lentoliikennealaa.
(85)
Komissio toteaa, että perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdassa mainitut poikkeukset, jotka koskevat yksittäisille kuluttajille myönnettävää sosiaalista tukea, tukea luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi ja tukea tietyille Saksan liittotasavallan alueille, ovat tässä yhteydessä merkityksettömiä.
(86)
Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan osalta riittää kun todetaan, että kyseessä oleva tukitoimenpide ei ole Euroopan yhteisen edun kannalta tärkeä hanke eikä sillä pyritä poistamaan Italian taloudessa olevaa vakavaa häiriötä. Se ei ole myöskään perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitettu tuki kulttuurin ja kansallisomaisuuden suojelun edistämiseksi.
(87)
Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa, jossa sallitaan tuet tietyn taloudellisen toiminnan kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla, tarkoitetun poikkeuksen osalta komissio katsoo, ettei ole mitään perustetta katsoa, että kyseessä oleva tuki soveltuisi yhteismarkkinoille. Vaikuttaa siltä, ettei käsiteltävänä olevassa asiassa voida soveltaa mitään sellaista poikkeusta, josta määrätään EY:n perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan ja ETA-sopimuksen 61 artiklan soveltamista valtiontukiin lentoliikennealalla koskevissa komission suuntaviivoissa, sellaisina kuin ne ovat täydennettyinä lentoasemien rahoitusta ja alueellisilta kentiltä liikennöivien lentoyhtiöiden käynnistysavustuksia koskevia yhteisön suuntaviivoja (39) [koskevalla] komission tiedonannolla (40).
(88)
Lisäksi vaikka komissio on poikkeuksellisesti sallinut tietyt lentoliikennealan toimintatuet alueellisia valtiontukia koskevien vuoden 1998 suuntaviivojen, sellaisina kuin ne ovat muutettuina vuonna 2000 (41), perusteella erittäin syrjäisiltä alueilta liikennöitävien lentoreittien osalta näiden alueiden pysyvistä haitoista, jotka määritellään perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa, johtuvien lisäkustannusten korvaamiseksi, tämä poikkeus on käsiteltävänä olevan asian kannalta merkityksetön.
(89)
Komissio toteaa, etteivät Italian viranomaiset ole kirjoituksissaan esittäneet, että edellä mainittuja poikkeuksia olisi sovellettava käsiteltävänä olevassa asiassa.
(90)
Italian viranomaisten väitteestä, joka liittyy tarpeeseen taata yleisen järjestyksen ja alueisiin liittyvien vaatimusten vuoksi Alitalian tarjoama julkinen palvelu, komissio toteaa, ettei se voi pelkästään tämän väitteen, jota ei ole näytetty toteen, perusteella katsoa, että kyseessä oleva tukitoimenpide soveltuu yhteismarkkinoille.
(91)
Lisäksi komissio katsoo, ettei kyseessä olevaa tukitoimenpidettä voida julistaa yhteismarkkinoille soveltuvaksi vuoden 2004 suuntaviivojen nojalla. Vaikka Alitalia voidaan luokitella näissä suuntaviivoissa tarkoitetuksi vaikeuksissa olevaksi yritykseksi, muut kumulatiiviset edellytykset, joiden nojalla voitaisiin katsoa, että kyseessä oleva laina on pelastustuki, eivät täyty käsiteltävänä olevassa asiassa.
(92)
Komissio toteaa ensiksi, etteivät Italian viranomaiset ole osoittaneet, ettei kyseessä olevalla toimenpiteellä ole kielteisiä heijastusvaikutuksia muihin jäsenvaltioihin (42). Italian viranomaiset tyytyvät tässä yhteydessä toteamaan, että yksityistämisprosessi ja kyseessä olevan toimenpiteen toteuttaminen on tässä tapauksessa yleisluonteinen prosessi, koska kyseessä oleva toimenpide ei luo niille edellytyksiä toteuttaa kilpailustrategioita. Italian viranomaiset eivät ole millään tavoin täsmentäneet niitä vakavia sosiaalisia syitä, joiden nojalla kyseessä olevan toimenpiteen toteuttaminen on perusteltu.
(93)
Toiseksi Italian viranomaiset eivät ole esittäneet sitoumusta toimittaa viimeistään kuuden kuukauden kuluessa toimenpiteen täytäntöönpanosta joko rakenneuudistus- tai selvitystilasuunnitelman taikka todisteet siitä, että laina on maksettu kokonaisuudessaan takaisin (43). Italian viranomaiset viittaavat kirjoituksissaan sekä rakenneuudistussuunnitelman olemassaoloon että kyseessä olevan lainan palauttamista koskevan aikataulun olemassaoloon. Italian viranomaisten väitteen, jonka mukaan rakenneuudistussuunnitelman laatiminen on osa jo vuonna 2006 aloitettua Alitalian yksityistämisprosessia, perusteella ei voida kuitenkaan katsoa, että komission hallussa olisi muodollinen sitoumus toimittaa yrityksen tosiasiallinen rakenneuudistussuunnitelma kuuden kuukauden kuluessa lainan myöntämisestä.
(94)
Komissio ei voi myöskään lainan väitetyn palautusaikataulun, jota Italian viranomaisten mukaan kuvaillaan edellä mainitussa asetuksessa N:o 93, perusteella katsoa, että vuoden 2004 suuntaviivojen 25 kohdan c alakohdassa tarkoitettu edellytys täyttyy. Se, että kyseessä oleva laina on määrä palauttaa mahdollisimman pian 30:nnen Alitalian yhtiöpääoman luovutuksen jälkeisen päivän ja 31. joulukuuta 2008 välisenä aikana, ei vielä osoita, että Italian viranomaiset ovat sitoutuneet toimittamaan todisteet lainan täysimääräisestä takaisinmaksusta kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun laina on myönnetty asetuksen N:o 80 nojalla, toisin sanoen viimeistään 23. lokakuuta 2008.
(95)
Italian viranomaiset sivuuttavat joka tapauksessa sen seikan, että asetuksen N:o 93 4 artiklan 4 kohdassa esitetään, että mikäli yritys joutuu selvitystilaan, kyseinen määrä palautetaan vasta sen jälkeen kun kaikkien muiden velkojien saatavat on suoritettu yhteisvastuullisesti ja yhtiöpääomaan suhteutettuina, mikä vaarantaa toiveet palautuksesta siinä tapauksessa, että kyseinen uhkakuva toteutuu. Sitä, että tässä asetuksessa mainitaan yrityksen selvitystilaan asettamisen mahdollisuus, ei voida pitää osoituksena siitä, että Italia on sitoutunut toimittamaan selvitystilasuunnitelman viimeistään kuuden kuukauden kuluessa toimenpiteen täytäntöönpanosta.
(96)
Kolmanneksi Italian viranomaiset eivät ole myöskään osoittaneet, että kyseessä oleva tuki olisi määrällisesti perusteltu yrityksen säilymisen kannalta [vuoden 2004 suuntaviivojen 25 kohdan d alakohta]. Italian viranomaiset ovat tyytyneet toteamaan kirjoituksissaan, että Alitalialle myönnetyn tuen kokonaismäärä oli ehdottoman välttämätön ja suhteessa yrityksen taloudellisen kestävyyden ja omaisuuden suojelemista koskevaan tavoitteeseen nähden. Tässä yhteydessä todettakoon, että toisin kuin Italian viranomaiset väittävät, niiden komissiolle osoittamassa 30. toukokuuta 2008 päivätyssä kirjeessä esittämä yrityksen taloudellisen tilanteen kuvaus ei mahdollista sellaista päätelmää.
(97)
Neljänneksi ei missään tapauksessa voida katsoa, että Alitalia olisi noudattanut ainutkertaisuuden periaatteeseen liittyvä edellytystä (44), riippumatta siitä, onko kyse pelastus- vai rakenneuudistustuesta. On syytä muistuttaa, että vuoden 2004 suuntaviivojen mukaan komissio ei myönnä uutta pelastus- tai rakenneuudistustukea, jos yritys on jo saanut pelastus- tai rakenneuudistustukea menneisyydessä ja jos pelastustuen myöntämisestä, rakenneuudistusajan päättymisestä tai suunnitelman täytäntöönpanon päättymisestä on kulunut alle 10 vuotta.
(98)
Alitalia on kuitenkin jo saanut 18. heinäkuuta 2001 tehdyllä komission päätöksellä (45) hyväksyttyä rakenneuudistustukea sekä 20. heinäkuuta 2004 tehdyllä komission päätöksellä (46) hyväksyttyä pelastustukea, joka myönnettiin valtiontakuuna 400 miljoonan euron tilapäisluotolle. Koska viimeksi mainitun tuen myöntämisestä on kulunut alle kymmenen vuotta, Alitalialle ei voida myöntää käsiteltävänä olevassa asiassa tarkoitettua tukea.
(99)
Pitää kuitenkin paikkansa, että vuoden 2004 suuntaviivoissa määrätään poikkeuksista ainutkertaisuuden soveltamisen periaatteeseen. Komissio toteaa kuitenkin, etteivät 73 kohdan a tai b alakohdan edellytykset täyty käsiteltävänä olevassa asiassa. Italian viranomaiset eivät ole sitä paitsi esittäneet, että näitä poikkeuksia olisi sovellettava käsiteltävänä olevassa asiassa.
(100)
Komissio katsoo, ettei käsiteltävänä olevassa asiassa voida soveltaa myöskään vuoden 2004 suuntaviivojen 73 kohdan c alakohdassa tarkoitettua poikkeusta, joka liittyy poikkeuksellisten, ennalta-arvaamattomien ja asianomaisen yrityksen tahdosta riippumattomien olosuhteiden olemassaoloon.
(101)
On syytä muistuttaa, että Alitalian taloudelliset vaikeudet ovat olleet useiden vuosien ajan luonteeltaan toistuvia, minkä vuoksi yrityksen kohtaamia vaikeuksia, joilla kyseessä olevan lainan myöntäminen voitaisiin perustella, ei voida luokitella poikkeuksellisiksi, ennalta-arvaamattomiksi ja yrityksen tahdosta riippumattomiksi.
(102)
Tässä yhteydessä on aiheellista viitata Alitalian taloudellisen tilanteen kuvaukseen (edellä mainituissa) 18. heinäkuuta 2001, 20. heinäkuuta 2004 ja 7. kesäkuuta 2005 tehdyissä komission päätöksissä, joissa kuvaillaan yrityksen tilannetta, joka oli vuodesta 1997 lähtien vaikea ja sittemmin, vuodesta 2001 lähtien, huolestuttava (47). Alitalian vakavasti vaarantunut taloudellinen tilanne kyseessä olevan lainan myöntämispäivänä on lisäksi osoitus siitä, että komissiolle vuonna 2004 ilmoitettu rakenneuudistussuunnitelma, jota koskevan päätöksen komissio teki 7. kesäkuuta 2005, oli epäonnistunut (48).
(103)
Italian viranomaisten Alitalian hyväksi viime vuosina toteuttamat tukitoimenpiteet ovat myös osoitus tämän vaarantuneen taloudellisen tilanteen uusiutumisesta (ks. jakso 7 edellä) (49).
(104)
Tässä tilanteessa lentoliikennealan tämänhetkinen hyvin vaikea suhdanne, joka liittyy erityisesti öljyn kiihtyvään hinnannousun vuoden 2008 ensimmäisen vuosipuoliskon aikana, ei selitä sitä erityisen vaarantunutta taloudellista tilannetta, jossa Alitalia on ollut useiden vuosien ajan. On syytä muistuttaa, että edellä mainitussa 23. huhtikuuta 2008 annetussa asetuksessa N:o 80 kyseessä olevan lainan myöntämistä perustellaan yrityksen taloudellisella tilanteella ja sen välittömällä käteisvarojen tarpeella ja että asetus N:o 93 perusteltiin yrityksen taloudellisen tilanteen heikentymisellä, ja sillä pyrittiin luomaan edellytykset sille, että yrityksen arvo säilyy ja että se voi siten jatkaa toimintaansa (50).
(105)
Vaikka ei ole epäilystäkään siitä, että tämänhetkinen taloudellinen suhdanne kärjistää osaltaan Alitalian taloudellisia ongelmia, on selvää, että sen taloudelliset vaikeudet ovat peräisin aikaisemmalta ajalta, ja lisäksi tämä suhdanne vaikuttaa kaikkiin lentoyhtiöihin.
(106)
Tämän vuoksi vuoden 2004 suuntaviivoissa esitetystä ainutkertaisuuden periaatteesta ei voida poiketa käsiteltävänä olevan asian olosuhteissa.
(107)
Tätä analyysia ei horjuta se, että Italia vetoaa Bull-päätökseen.
(108)
Komissio katsoi tässä päätöksessä, että käsiteltävänä olevan asian erityisolosuhteissa tuen ainutkertaisuuden periaate (”one time, last time”) ei ollut esteenä Ranskan ilmoittaman tuen myöntämiselle, vaikka kymmenen vuoden määräaika ennen uuden rakenneuudistustuen myöntämistä ei ollut täyttynyt. Komissio toteaa kyseisessä päätöksessä, että ainutkertaisuuden periaatteen filosofiaa, joka on liiallisen tuen estäminen, oli noudatettu, koska Ranska ei ollut pitänyt Bullia hengissä keinotekoisesti, vaikkakin yrityksen ongelmat olivat luonteeltaan toistuvia.
(109)
Huomattakoon kuitenkin, että Bull-yhtiöön sovellettiin vuoden 1999 eikä vuoden 2004 suuntaviivoja, kuten käsiteltävänä olevassa asiassa (51). Toisin kuin vuoden 1999 suuntaviivoissa, vuoden 2004 suuntaviivoissa määrätään, että sovellettaessa ainutkertaisuuden periaatetta pelastus- tai rakenneuudistustukeen on otettava huomioon asianomaiselle yritykselle aiemmin myönnetyt rakenneuudistus- ja pelastustuet. Komissio huomauttaa myös, että vuoden 2004 suuntaviivoista ilmenee, että pelastus- tai rakenneuudistustukea saa myöntää vain kerran, jotta yrityksiä ei autettaisi perusteettomasti silloin, kun ne voivat jäädä henkiin ainoastaan julkisen vallan toistuvien tukien avulla (ks. 72 kohta).
(110)
Toisin kuin asian Bull erityisolosuhteissa (52), Alitalian kohtaamat ongelmat, jotka johtivat kyseessä olevan lainan myöntämiseen, eivät sitä paitsi liity tämänhetkiseen lentoliikennealan kannalta epäsuotuisaan suhdanteeseen, kuten on jo todettu. Lisäksi nämä ongelmat ovat samanluonteisia kuin yrityksen aiemmin kohtaamat ongelmat, kuten sen taloudellisen tilanteen kuvaus vuodesta 1997 alkaen osoittaa (ks. edellä 57 ja 58 perustelukappale) ja ovat luonteeltaan toistuvia, toisin kuin asiassa Bull (53).
(111)
Toisin kuin komissio totesi Bull-päätöksessä (54), Alitalia oli lisäksi saanut sekä rakenneuudistustukea että valtiontakuuna myönnettyä pelastustukea, eikä kyseisten tukien osalta sovellettava määräaika ole läheskään kulunut umpeen.
(112)
Edellä esitetystä seuraa, että vaikka oletettaisiin, että vuoden 2004 suuntaviivojen muut sellaiset kumulatiiviset edellytykset, joiden nojalla voidaan katsoa, että kyseessä oleva laina on pelastustuki, täyttyvät (näin ei ole), ainutkertaisuuden periaatteeseen liittyvä edellytys ei täyty käsiteltävänä olevassa asiassa, eikä siitä voida poiketa soveltamalla jotakin kyseisten suuntaviivojen 73 kohdassa tarkoitettua poikkeusta.
(113)
Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että kyseessä oleva tukitoimenpide ei sovellu yhteismarkkinoille.
7.4 Takaisinperintä
(114)
Komissio muistuttaa, että perustamissopimuksen 93 artiklan [nykyinen 88 artikla] soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (55) 14 artiklan 1 kohdan mukaan yhteismarkkinoille soveltumaton sääntöjenvastainen tuki on perittävä takaisin tuensaajalta.
(115)
Kyseessä oleva Alitalialle myönnetty laina on perittävä takaisin, koska se on myönnetty sääntöjenvastaisesti ja koska se ei sovellu yhteismarkkinoille (56).
(116)
Komissio muistuttaa, että kun otetaan huomioon Alitalian vakavasti vaarantunut taloudellinen tilanne ja kyseessä olevan lainan myöntämisolosuhteet, yksityinen sijoittaja ei olisi myöntänyt sille minkäänlaista lainaa, etenkään lainaa, jonka määrän se voi lukea omaan pääomaansa. Kun otetaan huomioon kyseessä olevan toimenpiteen luonne ja sen myöntämiseen liittyvät olosuhteet, komissio katsoo, että laina on perittävä takaisin kokonaisuudessaan.
(117)
Takaisinperimisen yhteydessä on lisäksi maksettava korkoa alkaen siitä päivästä, jolloin kyseinen tuki saatettiin yrityksen käyttöön, toisin sanoen 22. huhtikuuta 2008 alkaen tuen tosiasialliseen takaisinperintään asti (57).
7.5 Päätelmä
(118)
Komissio toteaa, että Italia on sääntöjenvastaisesti pannut täytäntöön tukitoimenpiteen, joka muodostuu Alitalialle myönnettävästä ja sen pääomaan luettavasta 300 miljoonan euron lainasta, ja rikkonut siten perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohtaa.
(119)
Italian on tämän vuoksi toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta tämä yhteismarkkinoille soveltumaton valtiontuki voidaan periä takaisin. Tuensaajalle, toisin sanoen Alitalialle, maksettu tuki on perittävä takaisin,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Italian Alitalialle perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan vastaisesti myöntämä 300 miljoonan euron laina, joka voidaan lukea Alitalian omaan pääomaan, ei sovellu yhteismarkkinoille.
2 artikla
1. Italian on perittävä 1 artiklassa tarkoitettu tuki takaisin tuensaajalta.
2. Takaisinperittävistä määristä on maksettava korkoa alkaen siitä päivästä, jolloin ne saatettiin tuensaajan käyttöön, niiden tosiasialliseen takaisinperintään asti.
3. Korko lasketaan komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (58) V luvun säännösten ja asetuksen (EY) N:o 271/2008 (59), jolla muutetaan asetusta (EY) N:o 794/2004, mukaisesti.
3 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tehokkaasti.
2. Italian on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta.
4 artikla
1. Italian on toimitettava kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta komissiolle seuraavat tiedot:
a)
tuensaajalta takaisinperittävä kokonaismäärä (tuki ja siitä perittävä korko);
b)
tarkka kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi;
c)
asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaaja on määrätty maksamaan tuki takaisin.
2. Italian on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöön panemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu päätökseen. Sen on annettava välittömästi komission pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Sen on annettava myös tarkat tiedot tuensaajalta jo perityistä tukimääristä ja koroista.
5 artikla
Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.
Tehty Brysselissä 12 päivänä marraskuuta 2008.