31997D0340
L 147/3
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 26 май 1997 година
относно обмена на информация във връзка с помощта за доброволното репатриране на граждани на трети страни
(97/340/ПВР)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член К.3, параграф 2, буква а) от него,
като има предвид, че член К.1, параграф 3 от Договора за Европейския съюз гласи, че държавите-членки разглеждат емиграционната политика и политиката по отношение на гражданите на трети страни като въпроси от общ интерес;
като има предвид, че точка 111 от Съобщението на Комисията от 23 февруари 1994 г. относно емиграционната политика и политиката за даване на убежище, предполага сближаване на политиката на държавите-членки по отношение доброволното връщане на граждани на трети страни;
като има предвид, че редица държави-членки са приели програми за подпомагане доброволното връщане на законно и незаконно пребиваващи граждани на трети страни;
като има предвид, че по отношение на законно пребиваващите граждани на трети страни, политиката на държавите-членки следва да цели интегрирането им в обществото и като има предвид, че помощта за доброволното връщане не бива да се тълкува като израз на политика за активно насърчаване на връщането, а единствено като средство за улесняване на връщането на лица, които са взели решение свободно по собствена воля;
като има предвид, че помощта за доброволно връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни съответства на европейската хуманна традиция и може да допринесе за намирането на достойно решение за намаляване на броя на незаконно пребиваващите граждани на трети страни в държавите-членки; като има предвид, че следва да се избягва използването на тази помощ за постигане на нежелан стимулиращ ефект;
като има предвид, че настоящото решение не нарушава разпоредбите на Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи от 4 ноември 1950 г. и Женевската конвенция от 28 юли 1951 г. за статута на бежанците с измененията съгласно Нюйоркския протокол от 31 януари 1967 г.;
РЕШИ:
Член 1
Обмен на информация
1. Държавите-членки, които сa предприели мерки за разработване на програми за подпомагане на доброволното връщане на граждани на трети страни в страните на произход, докладват ежегодно за тези мерки пред Генералния секретариат на Съвета. Генералният секретариат разпространява информацията сред всички държави-членки и Комисията.
2. Информацията за националните програми за връщане включва по-конкретно информация относно:
-
органите, които отговарят за изпълнението на програмите, като неправителствени и/или международни организации,
-
обхвата на програмите от гледна точка на включените лица,
-
всички допълнителни изисквания, които лицата, които са се върнали, трябва да изпълнят, за да получат помощ по програмата,
-
всички изисквания спрямо страната на произход в рамките на програмата,
-
вида и равнището на предоставената помощ (например пътни разноски за връщаното лице и неговото/нейното семейство, разноските за преместване, помощта за репатрирането),
-
разчетите за ефекта от програмата, включително броя на бенефициентите и получените стимулиращи ефекти.
Член 2
Анализ
1. Генералният секретариат на Съвета всяка година предоставя на държавите-членки и на Комисията проект за доклад за получената съгласно член 1 информация. Докладът е изчерпателен по своя характер и съдържа конкретни данни по всяка от точките, изброени в член 1, параграф 2.
2. Посоченият в параграф 1 проект за доклад се разглежда от съответните държави-членки и от Комисията, и по необходимост се коригира.
Член 3
Съгласуване
1. На основата на проекта за доклад съгласно член 2, параграф 1, държавите-членки и Комисията разменят в рамките на Съвета становища по посочените в член 1 програми. В хода на размяната те, по-конкретно сравняват обхвата, условията и ефекта от програмите с оглед на евентуалното им сближаване.
2. Съответните държави-членки, които не са приели такива програми, проучват резултатите и полезността им.
Член 4
1. Настоящото решение се публикува в Официален вестник.
2. Съответните държави-членки изготвят доклада съгласно член 1 за първи път в шестмесечен срок след публикуването на настоящото решение в Официален вестник.
Съставено в Брюксел на 26 май 1997 година.
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
tehty 26 päivänä toukokuuta 1997,
kolmansien maiden kansalaisten vapaaehtoisen paluun avustamista koskevasta tietojen vaihdosta (97/340/YOS)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen K.3 artiklan 2 kohdan a alakohdan,
sekä katsoo, että
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.1 artiklan 3 kohdan mukaisesti Euroopan unionin jäsenvaltiot pitävät maahanmuuttopolitiikkaa ja kolmansien maiden kansalaisia koskevaa politiikkaa yhteistä etua koskevina asioina,
maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikasta 23 päivänä helmikuuta 1994 annetun komission tiedonannon 111 kohdassa ehdotetaan kolmansien maiden kansalaisten vapaaehtoista paluuta koskevien jäsenvaltioiden politiikkojen lähentämistä,
jotkut jäsenvaltiot ovat luoneet ohjelmia luvallisesti tai luvattomasti maassa oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten vapaaehtoisen paluun tukemiseksi,
luvallisesti maassa oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten osalta jäsenvaltioiden politiikoilla olisi pyrittävä integroimaan heidät yhteiskuntaan, eikä vapaaehtoisen paluun avustamista olisi katsottava osoitukseksi politiikasta, jolla edistetään aktiivisesti tällaista paluuta, vaan jonka ainoana tarkoituksena on helpottaa niiden henkilöiden paluuta, jotka ovat omasta vapaasta tahdostaan tehneet tällaisen päätöksen,
luvattomasti maassa oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten vapaaehtoisen paluun avustaminen sopii Euroopan humanitaariseen perinteeseen ja sen avulla voidaan edesauttaa ihmisarvoisen ratkaisun löytämistä jäsenvaltioiden alueella luvattomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten määrän vähentämiseksi; olisi vältettävä sitä, että tällaisella avustamisella on ei-toivottuja, luvatonta maassa oleskelua lisääviä vaikutuksia, ja
tämä päätös ei rajoita ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi 4 päivänä marraskuuta 1950 tehdyn yleissopimuksen ja pakolaisten oikeusasemasta 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn Geneven yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna 31 päivänä tammikuuta 1967 tehdyllä New Yorkin pöytäkirjalla, määräyksiä,
ON TEHNYT SEURAAVAN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla Tietojen vaihto
1. Niiden jäsenvaltioiden, jotka ovat ryhtyneet kehittämään ohjelmia, joilla tuetaan kolmansien maiden kansalaisten vapaaehtoista paluuta kotimaahansa, on kerran vuodessa annettava niitä koskeva kertomus neuvoston pääsihteeristölle. Pääsihteeristö jakaa nämä tiedot kaikille jäsenvaltioille ja komissiolle.
2. Näitä kansallisia paluuohjelmia koskeviin tietoihin on sisällytettävä erityisesti seuraavat seikat:
- ohjelman toteuttamisesta vastaavat viranomaiset, myös valtiosta riippumattomat ja/tai kansainväliset järjestöt,
- ohjelman kohderyhmät,
- mahdolliset lisävaatimukset, jotka yksittäisten paluumuuttajien on täytettävä saadakseen paluuohjelmaan perustuvaa apua,
- kotimaalle ohjelmassa mahdollisesti asetetut vaatimukset,
- avun luonne ja määrä (esimerkiksi palaajan ja hänen perheensä matkakustannukset, muuttokustannukset, paluuavustus),
- arvio ohjelman tehokkuudesta, muun muassa avunsaajien lukumäärä ja luvatonta maassa oleskelua lisäävien vaikutusten ilmeneminen.
2 artikla Selvitys
1. Neuvoston pääsihteeristö antaa vuosittain jäsenvaltioiden ja komission käyttöön ehdotuksen selonteoksi 1 artiklan nojalla saaduista tiedoista. Selonteon on oltava perusteellinen ja sen on sisällettävä yksityiskohtaisia tietoja kustakin 1 artiklan 2 kohdassa mainitusta seikasta.
2. Asianomaiset jäsenvaltiot ja komissio tarkastelevat 1 kohdassa mainittua ehdotusta selonteoksi ja tarvittaessa oikaisevat sitä.
3 artikla Yhteensovittaminen
1. Asianomaiset jäsenvaltiot ja komissio vaihtavat neuvostossa näkemyksiä 1 artiklassa mainituista ohjelmista 2 artiklan 1 kohdassa mainitun selontekoehdotuksen pohjalta. Tässä yhteydessä ne vertailevat erityisesti kyseisten ohjelmien laajuutta, niiden ehtoja ja vaikutuksia niiden mahdolliseksi lähentämiseksi keskenään.
2. Niiden jäsenvaltioiden, jotka eivät ole ottaneet käyttöön tällaisia ohjelmia, on tutkittava niiden tuloksia ja käyttökelpoisuutta.
4 artikla
1. Tämä päätös julkaistaan virallisessa lehdessä.
2. Asianomaisten jäsenvaltioiden on annettava 1 artiklassa mainittu kertomus ensimmäisen kerran kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun tämä päätös on julkaistu virallisessa lehdessä.
Tehty Brysselissä 26 päivänä toukokuuta 1997.