KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1750/1999,
Annettu 23 päivänä heinäkuuta 1999,
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999(1) ja erityisesti sen 34 ja 50 artiklan, sekä katsoo seuraavaa:
1) asetus (EY) N:o 1257/1999 on vahvistanut EMOTR:n maaseudun kehittämistuelle yhtenäisen oikeudellisen kehyksen määrittämällä etenkin sen II osastossa tukitoimenpiteet, niiden tavoitteet ja tukikelpoisuusperusteet; tätä kehystä sovelletaan maaseudun kehittämistukeen kaikkialla yhteisössä,
2) tämän kehyksen täydentämiseksi olisi vahvistettava yksityiskohtaiset säännöt; näissä säännöissä olisi noudatettava toissijaisuusperiaatetta, mistä syystä ne on rajoitettava sääntöihin, jotka on tarpeen vahvistaa yhteisön tasolla,
3) erilaisten maaseudun kehittämistoimenpiteiden tukikelpoisuusperusteiden määrittämistä koskevissa yksityiskohtaisissa säännöissä olisi otettava huomioon asetuksen (EY) N:o 1257/1999 55 artiklan 1 kohdan mukaisesti kumottujen neuvoston asetusten mukaisesti sovelletuista olemassa olevista välineistä saatu kokemus,
4) asetuksessa (EY) N:o 1257/1999 säädetään maatiloilla ja jalostuslaitoksissa tehtäviä investointeja sekä nuoria viljelijöitä koskevan tuen kolmesta perusedellytyksestä; olisi määritettävä määräaika näiden edellytysten täyttämiseksi, mukaan lukien investointitukea hakevan maatilan taloudellisen elinkelpoisuuden osoittaminen, jonka on perustuttava kyseisen tilan mahdollisuuksien arviointiin,
(5) maatilojen ja jalostuslaitosten investointien osalta yhteisön tuen edellytyksenä on, että kyseisille tuotteille voidaan löytää tavanomaiset markkinat; olisi vahvistettava säännöt näiden markkinoiden arvioimisesta,
6) ammatillisen koulutuksen tukea ei saa laajentaa koskemaan tavanomaista maa- ja metsätalousalan koulutusta,
7) varhaiseläketuen edellytysten olisi perustuttava neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2079/92(2), sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2773/95(3), mukaisesta tukijärjestelmästä saatuihin kokemuksiin,
8) on ratkaistava etenkin erityisongelmat, jotka aiheutuvat tilan luovuttamisesta silloin, kun luopujia on useita tai kun luopuja on vuokraviljelijä,
9) epäsuotuisilla alueilla luonnonhaittakorvauksien olisi oltava useiden viljelijöiden yhteisesti käyttämien alueiden osalta kunkin viljelijän saatavilla suhteessa kyseisen maan käyttöoikeuksiin,
10) maatalouden ympäristötukea koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen olisi perustuttava neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2078/92(4), sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2272/95(5), säädetystä tukijärjestelmästä saatuihin kokemuksiin, ja niissä olisi erityisesti otettava huomioon neuvoston asetuksessa (EY) N:o 746/96(6), sellaisena kuin se on vlimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 435/97(7), vahvistetut olemassa olevat säännöt,
11) määrittelemällä erilaisiin maatalouden ympäristösitoumuksiin liittyvät vähimmäisedellytykset, jotka viljelijöiden on täytettävä, maatalouden ympäristötukea voidaan soveltaa tasapainoisesti sen tavoitteiden mukaisesti ja maaseudun kestävää kehitystä edistäen,
12) maataloustuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen parantamiseen tarkoitettujen investointien valintaperusteet olisi määriteltävä; neuvoston asetuksella (EY) N:o 951/97(8) perustetusta nykyisestä tukijärjestelmästä saadun kokemuksen mukaan valintaperusteiden olisi perustuttava yleisiin periaatteisiin eikä alakohtaisiin sääntöihin,
13) on aiheellista poiketa asetuksen (EY) N:o 1257/1999 28 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan säännöksistä, joissa jätetään tuen ulkopuolelle kolmansista maista peräisin olevien tuotteiden kaupan pitämiseen tai jalostukseen tarkoitetut investoinnit yhteisön syrjäisillä alueilla; tähän poikkeukseen olisi kuitenkin sovellettava tiettyjä edellytyksiä,
14) tietyt metsät, jotka suljetaan tuen ulkopuolelle asetuksen (EY) N:o 1257/1999 29 artiklan 3 kohdan mukaisesti, olisi määriteltävä paremmin,
15) on määriteltävä maatalousmaan metsittämiseen myönnettävän tuen ja metsien ekologisen tasapainon säilyttämiseen ja parantamiseen myönnettävien maksujen yksityiskohtaiset edellytykset,
16) asetuksen (EY) N:o 1257/1999 33 artiklan mukaan tukea myönnetään sellaisiin toimenpiteisiin, jotka liittyvät maatilatalouden toimintoihin ja niiden muutokseen sekä maaseudun toimintoihin, jotka eivät kuulu minkään muun maaseudun kehittämistoimenpiteen soveltamisalaan; koska tämän artiklan soveltamisalaan voi kuulua monenlaisia toimenpiteitä, vaikuttaa asianmukaiselta jättää tukeen liittyvien edellytysten määrittäminen ensisijaisesti jäsenvaltioiden tehtäväksi osana niiden ohjelmatyötä,
17) olisi vahvistettava useita toimenpiteitä koskevat yhteiset säännöt, joilla varmistetaan erityisesti tavanomaisten hyvien maatalouskäytäntöjen yhteiset vaatimukset silloin, kun ne ovat toimenpiteiden perusteena, sekä pitkäaikaisten sitoumusten riittävä joustavuus, jotta niihin mahdollisesti vaikuttavat tekijät voidaan ottaa huomioon vaarantamatta kuitenkaan eri tukitoimenpiteiden tehokasta toteuttamista,
18) maaseudun kehittämistuen rahoittaminen ja yhteisten markkinajärjestelyjen osana annettava rahoitustuki olisi erotettava selkeästi; poikkeusten periaatteesta, jonka mukaan yhteisten markkinajärjestelyjen tukijärjestelmien soveltamisalaan kuuluville toimenpiteille ei myönnetä maaseudun kehittämistukea, on perustuttava jäsenvaltioiden maaseudun kehittämisen ohjelmatyössä erityistarpeidensa perusteella avointa hyväksymismenettelyä noudattaen esittämiin ehdotuksiin,
19) maaseudun kehittämistuen osana maksettavat maksut olisi maksettava täysimääräisinä tuensaajille,
20) olisi laadittava yksityiskohtaiset säännöt maaseudun kehittämissuunnitelmien esittämisestä ja niiden muuttamisesta,
21) maaseudun kehittämissuunnitelmien laatimisen helpottamiseksi sekä niiden tarkastelun ja hyväksymisen helpottamiseksi komissiossa olisi määriteltävä yhteiset säännöt näiden suunnitelmien rakenteesta ja sisällöstä erityisesti asetuksen (EY) N:o 1257/1999 43 artiklassa säädettyjen vaatimusten perusteella,
22) maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjojen muutoksia koskevat edellytykset olisi vahvistettava, jotta komissio voi tutkia tällaiset muutokset tehokkaasti ja nopeasti,
23) käsittelyä hallintokomiteassa olisi sovellettava ainoastaan sellaisten muutosten osalta, joihin liittyy merkittäviä maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjojen muutoksia, muista muutoksista olisi jäsenvaltioiden päätettävä ja ilmoitettava niistä komissiolle,
24) olisi annettava yksityiskohtaiset säännökset EMOTR:n tukiosastosta asetuksen (EY) N:o 1257/1999 35 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti rahoitettavien toimenpiteiden rahoituksen suunnittelusta ja rahoitusosuuksista,
25) tässä yhteydessä jäsenvaltioiden on raportoitava komissiolle säännöllisesti maaseudun kehittämistoimenpiteiden rahoituksen toteutumisesta,
26) on toteutettava toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että maaseudun kehittämiseen varatut tukivarat käytetään tehokkaasti, ja säädettävä erityisesti ensimmäisestä ennakkomaksusta ja jaon mukauttamisesta tarvittaessa tarpeiden ja aikaisemman täytäntöönpanon mukaan,
27) talousarviota koskevan kurinalaisuutta koskevien ja erityisesti jäsenvaltioiden puutteellisiin tai virheellisiin ilmoituksiin liittyviä yleisiä sääntöjä olisi sovellettava tässä asetuksessa vahvistettavien erityissääntöjen lisäksi,
28) maaseudun kehittämistoimenpiteiden varainhoitoon liittyvät yksityiskohdat kuuluvat yhteisön maatalouspolitiikan sovellutuksista 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999(9) soveltamiseksi vahvistettujen sääntöjen soveltamisalaan,
29) seurantaa ja arviointia koskevat menettelyt ja vaatimukset olisi vahvistettava muihin yhteisön tukitoimenpiteisiin ja erityisesti rakennerahastoja koskevista yleisistä periaatteista 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa 1260/1999(10) säädettyjen rakennerahastoihin sovellettavien periaatteiden mukaan,
30) hallinnolliset säännökset parantavat maaseudun kehittämistuen hallinnointia, seurantaa ja valvontaa; yksinkertaisuuden vuoksi toimenpiteet perustuvat mahdollisimman pitkälle olemassa oleviin sääntöihin kuten neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3508/92(11), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1036/1999(12), ja komission asetuksessa (ETY) N:o 3887/92(13), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1678/98(14), säädettyyn yhdennettyyn hallinto- ja valvontajärjestelmään,
31) on syytä säätää sekä yhteisön että jäsenvaltioiden tasolla sovellettavasta seuraamusjärjestelmästä,
32) on syytä kumota komission asetukset (ETY) N:o 2084/80(15), (ETY) N:o 220/91(16), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1183/98(17), (EY) N:o 860/94(18), (EY) N:o 1025/94(19), (EY) N:o 1054/94(20), (EY) N:o 1282/94(21), (EY) N:o 1404/94(22), (EY) N:o 1682/94(23), (EY) N:o 1844/94(24), (EY) N:o 746/96 sekä komission päätökset 92/522/ETY(25) ja 94/173/EY(26), joiden säännökset ovat vanhentuneita ja ne on korvattava tämän asetuksen säännöksellä, ja
33) maatalouden rakenteiden ja maaseudun kehittämisen komitea ei ole antanut lausuntoa puheenjohtajansa asettamassa määräajassa,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
TAVOITE
1 artikla
Tässä asetuksessa annetaan asetuksen (EY) N:o 1257/1999 soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
II LUKU
MAASEUDUN KEHITTÄMISTOIMENPITEET
1 JAKSO
MAATILAINVESTOINNIT
2 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 5 artiklassa säädettyjen edellytysten on oltava täytettyinä siinä vaiheessa, kun yksittäinen päätös tuen myöntämisestä tehdään.
Jos investoinnit kuitenkin tehdään vasta käyttöön otettujen ympäristöä, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevien vähimmäisvaatimusten täyttämiseksi, näiden uusien vaatimusten täyttämiseen voidaan myöntää tukea. Tässä tapauksessa näiden vähimmäisvaatimusten täyttämiseen voidaan säätää määräaika, mikäli tällainen määräaika on tarpeen vaatimusten täyttämiseen liittyvien erityisongelmien ratkaisemiseksi ja se on kyseisen erityislainsäädännön mukainen.
3 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 6 artiklan soveltamiseksi tavanomaisten markkinoiden olemassaolo on arvioitava asianmukaisella tasolla seuraavilta osin:
a) kyseiset tuotteet,
b) investointityypit,
c) olemassa oleva ja odotettavissa oleva kapasiteeti.
2. Yhteisten markkinajärjestelyjen mukaiset tuotannon tai yhteisön tuen rajoitukset on otettava huomioon.
3. Jos yksittäisten viljelijöiden, tilojen tai tuotantolaitosten tasolla sovelletaan yhteisen markkinajärjestelyn mukaisia tuotannon tai yhteisön tuen rajoituksia, tukea ei myönnetä sellaisille investoinneille, jotka kasvattaisivat tuotantoa näitä rajoituksia suuremmaksi.
4 artikla
1. Jos investoinnin toteuttaa nuori viljelijä, asetuksen (EY) N:o 1257/1999 7 artiklan toisen alakohdan toisessa virkkeessä tarkoitettuja enimmäisprosenttiosuuksia tukikelpoisesta investointimäärästä voidaan soveltaa enintään viiden vuoden ajan toiminnan aloittamisesta.
2. Jäljempänä 5 artiklan toista alakohtaa sovelletaan myös nuorten viljelijöiden toteuttamiin investointeihin enintään viiden vuoden ajan toiminnan aloittamisesta.
2 JAKSO
Nuorten viljelijöiden aloitustuki
5 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 8 artiklan 1 kohdan edellytysten on oltava täytettyinä siinä vaiheessa kun yksittäinen päätös tuen myöntämisestä tehdään.
Ammattitaitoa ja pätevyyttä, taloudellista elinkelpoisuutta sekä ympäristöön, hygieniaan ja eläinten hyvinvointiin liittyviä vähimmäisvaatimuksia koskevien edellytysten täyttämiseksi voidaan kuitenkin säätää enintään tilanpidon aloittamista seuraavasta kolmen vuoden pituisesta määräajasta, mikäli mukauttamisaika on tarpeen nuoren viljelijän tilanpidon aloittamisen tai hänen tilansa rakenteellisen mukauttamisen vuoksi.
3 JAKSO
Koulutus
6 artikla
Tuki ammatilliseen koulutukseen ei saa koskea koulutuskursseja tai harjoittelua, jotka kuuluvat tavalliseen keskiasteen tai ylemmän asteen maa- ja metsätalousalan koulutukseen liittyviin ohjelmiin tai järjestelmiin.
4 JAKSO
Varhaiseläke
7 artikla
Jos tilasta luopujia on useita, kokonaistuki rajoitetaan määrään, joka voidaan myöntää yhdelle luopujalle.
8 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukainen luopujan muussa kuin kaupallisessa tarkoituksessa jatkama maataloustoiminta ei saa olla yhteisen maatalouspolitiikan mukaisesti tukikelpoista.
9 artikla
Vuokraviljelijä voi siirtää luovutetun maan sen omistajalle edellyttäen, että vuokrasopimus on päättynyt ja asetuksen (EY) N:o 1257/1999 11 artiklan 2 kohdassa säädetyt kyseistä tilan jatkajaa koskevat vaatimukset täyttyvät.
10 artikla
Luovutetulla maalla voidaan suorittaa uusjakoa koskevia toimenpiteitä tai yksinkertainen palstojen vaihtaminen.
Tällöin luovutettuun maahan liittyviä edellytyksiä on sovellettava alaan, joka viljelyksellisesti vastaa luopumisen kohteena olleen maan alaa.
Jäsenvaltiot voivat lisäksi säätää luovutetun maan siirtämisestä sellaisen järjestön haltuun, joka sitoutuu luovuttamaan sen myöhemmin varhaiseläkkeestä säädetyt edellytykset täyttävälle jatkajalle.
5 JAKSO
Epäsuotuisat alueet ja alueet, joilla on ympäristöön liittyviä rajoitteita
11 artikla
Useiden viljelijöiden yhteisesti eläinten laiduntamiseen käyttämien alueiden perusteella voidaan myöntää luonnonhaittakorvausta kullekin aluetta käyttävälle viljelijälle suhteessa hänen kyseisen maan käyttöönsä tai käyttöoikeuksiinsa.
6 JAKSO
Maatalouden ympäristöohjelma
12 artikla
Kotieläintuotannon laajaperäistämiseen tai muunlaiseen kotieläinten hoitoon liittyvien sitoumusten on täytettävä vähintään seuraavat edellytykset:
a) laidunmaan hoitoa jatketaan,
b) karja jaetaan maatilan alueelle siten, että ylläpidetään koko rehuntuotannossa olevaa alaa ja vältetään siten sekä liiallinen laiduntaminen että liian vähäinen käyttö;
ja
c) eläintiheys on määritettävä ottamalla huomioon tilan koko laiduntava karja tai ravinteiden huuhtoutumisen vähentämiseen tähtäävän sitoumuksen osalta kyseisen sitoumuksen kannalta tarkoituksenmukaisen karjan määrä tilalla.
13 artikla
Tukeen voi kuulua seuraavanlaisia sitoumuksia:
a) alueelle tyypillisten ja uhanalaisten paikallista rotua olevien kotieläinten kasvatus;
ja
b) sellaisten kasvien geenivarojen säilyttäminen, jotka ovat luonnostaan sopeutuneet paikallisiin ja alueellisiin olosuhteisiin ja joita uhkaa geneettinen köyhtyminen.
Paikallisten rotujen ja kasvien geenivarojen on osaltaan säilytettävä Iuontoa toimenpiteen kohdealueella.
14 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 24 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa sovellettaessa infrastruktuuri-investointeja pidetään tuottamattomina, jos ne eivät tavallisesti johda merkittäviin tilan arvon tai tuottavuuden nettokasvuihin.
15 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 23 artiklan 1 kohdassa mainittu viiden vuoden vähimmäisajan ylittävien maatalouden ympäristösitoumusten kesto on määriteltävä siten, että se ei ylitä niiden ympäristövaikutusten aikaansaamiseen kohtuullisesti tarvittavaa aikaa. Ne eivät pääsääntöisesti saa kestää yli kymmentä vuotta, lukuun ottamatta erityisiä sitoumuksia, joiden toteuttamisen katsotaan edellyttävän pidempää aikaa.
16 artikla
Erilaisia maatalouden ympäristösitoumuksia voidaan yhdistää toisiinsa, mikäli sitoumukset ovat toisiaan täydentäviä ja yhteensopivia.
Jos tällainen yhdistäminen tehdään, tuen tasossa on otettava huomioon siitä seuraavat tulonmenetykset ja erityiset lisäkustannukset.
17 artikla
1. Sitoumuksesta aiheutuvien tulonmenetysten ja lisäkustannusten laskemisen vertailukohtana käytetään toimenpiteen soveltamisalueen tavanomaista hyvää maatalouskäytäntöä.
Maan viljelykäytöstä tai joistakin tietyistä viljelykäytännöistä luopumisesta aiheutuvat taloudelliset seuraukset voidaan ottaa huomioon, jos se voidaan perustella maatalouteen tai ympäristöön liittyvillä olosuhteilla.
2. Maksuja ei saa maksaa tuotantoyksikköä kohti lukuun ottamatta uhanalaisten kotieläinten kasvatuksesta maksettavaa tukea, joka voidaan maksaa eläinyksikköä tai kasvatettavaa eläintä kohti. Mikäli sitoumuksia mitataan tavallisesti muina kuin pinta-alayksikköinä, jäsenvaltiot voivat laskea maksut kyseisten yksiköiden perusteella.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että asetuksen (EY) N:o 1257/1999 liitteessä asetettuja yhteisön tukeen oikeuttavia vuotuisia enimmäismääriä seurataan. Tätä varten jäsenvaltio voi
a) rajoittaa tilan sitä yksikkömäärää hehtaarilta, johon maatalouden ympäristösitoumuksia sovelletaan;
tai
b) määritellä kullekin osallistuvalle tilalle yleisen enimmäismäärän ja varmistaa, että kunkin tilan saamat maksut pysyvät näissä rajoissa.
3. Maksujen perustana voivat olla lannoitteiden, kasvinsuojeluaineiden tai muiden tuotantopanosten käytön rajoitukset ainoastaan jos tällaiset rajoitukset ovat teknisesti ja taloudellisesti mitattavissa.
18 artikla
Jäsenvaltioiden on määriteltävä asetuksen (EY) N:o 1257/1999 24 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa säädetty tarve kannustimen käyttöön objektiivisten perusteiden mukaan.
Kannustin ei saa ylittää 20 prosenttia sitoumuksen aiheuttamista tulonmenetyksistä ja lisäkustannuksista niitä eritysiä sitoumuksia lukuun ottamatta, joiden osalta korkeampi määrä katsotaan sitoumuksen tehokkaan soveltamisen kannalta välttämättömäksi.
19 artikla
Viljelijän, joka antaa yhtä tilan osaa koskevan maatalouden ympäristösitoumuksen, on noudatettava vähintään tavanomaista hyvää viljelykäytäntöä koko tilalla.
20 artikla
1. Jäsenvaltiot voivat antaa luvan tehtyjen sitoumusten vaihtamiseen toiseksi niiden voimassaoloaikana, jos
a) tällaiseen vaihtoon sisältyy ilmeisiä etuja ympäristön kannalta,
b) voimassa olevaa sitoumusta vahvistetaan merkittävästi;
ja
c) kyseiset sitoumukset sisältyvät hyväksyttyyn ohjelmaan.
Edellä 1 alakohdan a ja b alakohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti maatalouden ympäristösitoumuksen vaihtaminen maatalousmaan metsitys-sitoumukseen asetuksen (EY) N:o 1257/1999 31 artiklan mukaisesti voidaan hyväksyä. Maatalouden ympäristösitoumus päättyy ilman takaisinperintävaatimuksia.
2. Jäsenvaltiot voivat myös varautua sitoumusten mukauttamiseen niiden voimassaoloaikana, mikäli
a) hyväksytty ohjelma tarjoaa mahdollisuuden tällaiseen mukautukseen;
ja
b) mukautus on asianmukaisesti perusteltavissa sitoumuksen tavoitteisiin nähden.
7 JAKSO
Maataloustuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen parantaminen
21 artikla
Tukikelpoisiin menoihin voi kuulua
a) kiinteän omaisuuden rakentaminen ja hankinta, lukuun ottamatta maanhankintaa;
b) uusia koneita ja laitteita, mukaan lukien atk-ohjelmistot;
c) a ja b alakohdassa tarkoitettujen menojen lisäksi enintään 12 % tukikelpoisista menoista, yleiskustannuksia, kuten arkkitehtien, insinöörien ja konsulttien palkkioita sekä menoja toteutettavuustutkimuksista ja patenttien ja lisenssien hankkimisesta.
22 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 26 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi tavanomaisten markkinoiden olemassaolo on arvioitava asianmukaisella tasolla seuraavilta osin:
a) kyseiset tuotteet;
b) investointityypit;
c) olemassa oleva ja odotettavissa oleva kapasiteetti.
2. Yhteisten markkinajärjestelyjen mukaiset tuotannon tai yhteisön tuen rajoitukset on otettava huomioon.
23 artikla
Erityisen syrjäisillä alueilla voidaan myöntää tukea kolmansien maiden tuotteiden jalostukseen tai kaupan pitämiseen liittyviin investointeihin edellyttäen, että jalostetut tuotteet on tarkoitettu kyseisen alueen markkinoille. Tämän edellytyksen noudattamiseksi tuki rajoitetaan koskemaan alueellisia tarpeita vastaavaa jalostuskapasiteettia edellyttäen, että jalostuskapasiteetti ei ylitä alueellisia tarpeita.
8 JAKSO
Metsätalous
24 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 29 artiklan 3 kohdassa tuen ulkopuolelle suljettujen metsien on oltava
a) keskus- tai aluehallinnon tai valtion omistamien yritysten omistamaa metsää tai muuta metsämaata;
b) kruununmetsää tai muuta metsämaata;
c) oikeushenkilöiden omistamaa metsää, jonka pääomasta vähintään 50 prosenttia kuuluu jollekin a tai b alakohdassa tarkoitetuista hallintoelimistä.
25 artikla
Jäsenvaltioiden on täsmennettävä metsitystukea asetuksen (EY) N:o 1257/1999 31 artiklan mukaisesti saava maatalousmaa, johon on kuuluttava erityisesti peltokasviviljelyyn käytettyä maata, laidunmaata, pysyviä laitumia ja monivuotisiin viljelmiin käytettyä maata, jota viljellään säännöllisesti.
26 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 31 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan toisen luetelmakohdan soveltamiseksi "viljelijällä" tarkoitetaan henkilöä, joka viettää oleellisen suuren osan työajastaan maatalouteen liittyvässä toiminnassa ja saa siitä merkittävän osan tuloistaan jäsenvaltion määrittelemien yksityiskohtaisten perusteiden mukaan.
2. Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 31 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan soveltamiseksi "nopeakasvuisten lajien lyhytkiertoviljelyllä" tarkoitetaan sellaisten lajien viljelyä, joiden kiertoaika (saman alan korjuuväli) on alle 15 vuotta.
27 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 32 artiklan mukaista tukea ei voi myöntää aloille, joille on jo myönnetty saman asetuksen 31 artiklan mukaista tukea.
2. Maksuja, jotka liittyvät asetuksen (EY) N:o 1257/1999 32 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti palonkatkaisulinjojen säilyttämiseen maataloutta koskevien toimenpiteiden avulla, ei saa myöntää aloille, jotka saavat maatalouden ympäristötukea.
Niiden on oltava johdonmukaisia yhteisiin markkinajärjestelyihin liittyvien tuotannon tai yhteisön tuen rajoitusten kanssa, ja niissä on otettava huomioon näiden yhteisten markkinajärjestelyjen mukaisesti maksetut maksut.
9 JAKSO
Useita toimenpiteitä koskevat yleiset säännöt
28 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 ja tämän asetuksen soveltamiseksi tavanomaisena hyvänä maatalouskäytäntönä pidetään sitä viljelytapaa, jota vastuuntuntoinen viljelijä noudattaisi kyseisellä alueella.
Jäsenvaltioiden on määriteltävä maaseudun kehittämissuunnitelmissaan todennettavissa olevat normit. Näihin normeihin kuuluvat joka tapauksessa ympäristöä koskevien yleisten ja pakollisten vaatimusten noudattaminen.
29 artikla
1. Jos tuensaaja siirtää sitoumuksensa aikana koko maatilansa tai osan siitä toiselle, tämä voi jatkaa sitoumusta sen jäljellä olevan voimassaoloajan. Jos sitoumusta ei jatketa tällä tavalla, tuensaajan on palautettava myönnetty tuki.
Jäsenvaltiot voivat luopua vaatimasta tällaista palautusta, jos tuensaaja, joka on jo täyttänyt huomattavan osan sitoumuksestaan, luopuu lopullisesti maataloustuotannosta, eikä osoittaudu tarkoituksenmukaiseksi, että seuraaja jatkaa sitoumusta.
Jäsenvaltiot voivat toteuttaa erityistoimenpiteitä sen välttämiseksi, että ensimmäisen alakohdan soveltaminen maatilan tilannetta koskevien pienempien muutosten yhteydessä johtaisi tehdyn sitoumuksen kannalta epäasianmukaisiin tuloksiin.
2. Jos edunsaaja lisää sitoumuksensa aikana tilansa pinta-alaa, jäsenvaltiot voivat säätää
a) sitoumuksen laajentamisesta koskemaan lisäaluetta sitoumuksen loppuajaksi edellyttäen, että tällainen laajentaminen,
i) on oikeutettu sitoumuksen luonteen kannalta,
ii) voidaan perustella sitoumustyypillä, jäljellä olevan ajan ja lisäalueen koon suhteen; lisäalueen on oltava huomattavasti pienempi kuin alkuperäinen alue tai korkeintaan kaksi hehtaaria;
ja
iii) ei vähennä tuen myöntämistä koskevien edellytysten noudattamisen tehokasta todentamista;
tai
b) edunsaajan alkuperäisen sitoumuksen korvaamisesta uudella koko kyseistä aluetta koskevalla sitoumuksella, jonka ehdot ovat vähintään yhtä tiukat kuin alkuperäisen sitoumuksen.
Edellä olevaa b alakohtaa sovelletaan myös tapauksiin, joissa sitoumuksen alaista aluetta laajennetaan tilalla.
3. Jos tuensaaja ei voi jatkaa tekemiensä sitoumusten noudattamista hänen maatilalleen tehdyn uudelleen jakamisen tai muiden samanlaisten julkisten maanparannustoimenpiteiden vuoksi, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta sitoumukset voidaan mukauttaa maatilan uuteen tilanteeseen. Jos tällainen mukautus osoittautuu mahdottomaksi, sitoumus päättyy ja takaisinmaksua ei edellytetä sitoumuksen tosiasiallisen ajanjakson osalta.
30 artikla
1. Rajoittamatta yksittäistapauksissa huomioon otettavia konkreettisia olosuhteita jäsenvaltiot voivat hyväksyä erityisesti seuraavat ylivoimaiset esteet:
a) tuottajan kuolema,
b) tuottajan pitkäaikainen kyvyttömyys harjoittaa ammattiaan,
c) maatilan merkittävän osan pakkolunastus, jos kyseinen pakkolunastus ei ollut ennakoitavissa sitoumuksen tekopäivänä,
d) vakava luonnononnettomuus, jolla on merkittävää vaikutusta tilan viljelyalaan,
e) eläinten kasvatukseen tarkoitettujen rakennusten tuhoutuminen onnettomuudessa,
f) eläinkulkutauti, joka koskee tuottajan koko karjaa tai osaa siitä.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tapaukset, jotka ne hyväksyvät ylivoimaisiksi esteiksi.
2. Ylivoimaista estettä koskeva ilmoitus ja toimivaltaisen viranomaisen vaatimat siihen liittyvät todisteet on toimitettava kirjallisina toimivaltaiselle viranomaiselle kymmenen työpäivän kuluessa siitä, kun tuottajan on mahdollista se tehdä.
III LUKU
PÄÄPERIAATTEET, HALLINTOA JA RAHOITUSTA KOSKEVAT SÄÄNNÖKSET
1 JAKSO
Pääperiaatteet
31 artikla
1. Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 37 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan soveltamiseksi on sovellettava tämän artiklan 2 ja 3 kohdassa säädettyjä perusteita.
2. Yhteisten markkinajärjestelyjen, laatuun ja terveyteen liittyvien maatalouden toimenpiteiden tai muuhun kuin maatalouden ympäristötukeen liittyvien maaseudun kehittämistoimenpiteiden osana toteutettavat ympäristötoimenpiteet eivät sulje pois maatalouden ympäristötukea tietyltä tuotannolta edellyttäen, että tällainen tuki on täydentävää ja johdonmukaista kyseisten toimenpiteiden kanssa.
Tässä yhteydessä
a) neuvoston asetuksen (EY) N:o 1251/1999(27) 6 artiklan mukaisesti viljelykäytöstä poistettua maata koskeville maatalouden ympäristötoimenpiteille saa myöntää tukea vain, jos sitoumukset ulottuvat laajemmalle kuin mainitun asetuksen 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut aiheelliset ympäristötoimenpiteet,
b) naudanlihantuotannon laajaperäistämisen osalta tuessa on otettava huomioon neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/1999(28) 13 artiklan nojalla maksettava laajaperäistämispalkkio,
c) maatalouden ympäristösitoumuksissa on epäsuotuisten alueiden tuen ja ympäristön asettamiin rajoitteisiin liittyvän tuen osalta otettava huomioon edellytykset, jotka on säädetty kyseisillä alueilla annettavasta tuesta.
Jos tällainen yhdistäminen on olemassa, tuen tasossa on otettava huomioon siitä seuraavat tulonmenetykset ja erityiset yhdistämisestä johtuvat lisäkustannukset.
Missään tapauksessa sama sitoumus ei saa samanaikaisesti olla maatalouden ympäristötukeen ja johonkin muuhun yhteisön tukijärjestelmään kuuluvien maksujen kohteena.
3. Jäsenvaltiot tekevät ehdotuksen asetuksen (EY) N:o 1257/1999 37 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetuista poikkeuksista maaseudun kehittämissuunnitelmien yhteydessä.
32 artikla
Maaseudun kehittämistoimenpiteisiin liittyvät maksut on maksettava tuensaajille täysimääräisinä.
2 JAKSO
Ohjelmatyö
33 artikla
1. Maaseudun kehittämissuunnitelmat on esitettävä asetuksen (EY) N:o 1257/1999 43 artiklan ja tämän asetuksen liitteessä säädettyjen yksityiskohtaisten vaatimusten mukaisesti.
2. Yhteisön tuen kokonaismäärä määritetään asetuksen (EY) N:o 1257/1999 44 artiklan 2 kohdan mukaisen hyväksynnän perusteella.
3. Hyväksyntä voi koskea valtiontukea ainoastaan, jos tuen tarkoituksena on antaa lisärahoitusta liitteessä olevan 16 kohdan mukaisesti eritellyille maaseudun kehittämistoimenpiteille.
4. Jäsenvaltioiden maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjat ovat julkisia.
34 artikla
Jos maaseudun kehittämistoimenpiteet esitetään yleisten puiteasetusten muodossa, näihin asetuksiin on asianmukaisesti viitattava maaseudun kehittämissuunnitelmissa.
Tällöin kaikkien 33 artiklan vaatimusten on täytyttävä.
35 artikla
1. Maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjoihin tehtävät muutokset on perusteltava asianmukaisesti erityisesti seuraavien tietojen perusteella:
a) mahdolliset täytäntöönpanossa havaitut vaikeudet ja muut ohjelma-asiakirjan muuttamista puoltavat syyt,
b) muutoksen odotettavissa olevat vaikutukset,
c) vaikutukset rahoitukseen ja sitoumusten valvontaan.
2. Asetuksen (EY) N:o 1260/1999 50 artiklan 2 kohdan mukaisia menettelyjä noudattaen on saatava komission hyväksyntä sellaisille maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjojen muutoksille, jotka
a) vaikuttavat toimintalinjoihin,
b) muuttavat liitteessä mainittuja tukitoimenpiteiden pääpiirteitä, mukaan lukien muutokset yhteisön rahoitusosuuteen,
c) muuttavat yhteisön tuen kokonaismäärää,
d) muuttavat minkä tahansa toimenpiteen rahoitusta joko yli 25 prosenttia suhteessa kyseiselle vuodelle kyseistä toimenpidettä varten ennakoituun määrään tai yli 5 prosenttia suhteessa kyseiselle vuodelle ennakoituun kokonaismäärään, kumpi tahansa on suurempi, laskettuna komission hyväksymän maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjan perusteella,
e) muuttavat valtiontuen muodossa annettua lisärahoitusta joko yli 25 prosenttia suhteessa kyseiselle vuodelle kyseistä toimenpidettä varten ennakoituun määrään tai yli 5 prosenttia suhteessa kyseiselle vuodelle ennakoituun kokonaismäärään, kumpi tahansa on suurempi, laskettuna komission hyväksymän maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjan perusteella, muutokset on toimitettava komissiolle yhtenäisenä ehdotuksena ohjelmaa ja vuotta kohti.
Kaikista muista muutoksista on tiedotettava komissiolle vähintään kaksi kuukautta ennen niiden voimaantuloa.
3. Maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjoja on tarkistettava tarvittaessa yhteisön lainsäädännön myöhempien muutosten mukaisiksi. Näihin tarkistuksiin ei sovelleta 2 kohdan ensimmäisen alakohdan toista virkettä.
3 JAKSO
Lisätoimenpiteet ja yhteisöaloitteet
36 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 45 artiklan nojalla EMOTR:n ohjausosastosta maaseudun kehittämisen yhteisöaloitteen toimenpiteisiin annettavan tuen soveltamisala laajennetaan koko yhteisöön ja sen mukainen rahoitus laajennetaan koskemaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1261/1999(29) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1262/1999(30) mukaisesti tukikelpoisia toimenpiteitä.
4 JAKSO
Rahoitussäännökset
37 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 30 päivänä syyskuuta kaikista maaseudun kehittämistä koskevista ohjelma-asiakirjoista
a) selvitys kuluvan varainhoitovuoden aikana toteutuneista ja kyseisen varainhoitovuoden loppuun mennessä toteutettavista menoista
ja
b) seuraavien varainhoitovuosien tarkistetut menoarviot kyseisen ohjelmakauden loppuun asti kullekin jäsenvaltiolle myönnettyjen varojen mukaisesti.
2. Jos tiedot, jotka jäsenvaltioiden on 1 kohdan mukaan toimitettava komissiolle, ovat epätäydellisiä tai määräaikaa ei ole noudatettu, komission on vähennettävä maatalouskulujen perusteella laskettuja ennakkomaksuja tilapäisesti ja raukeamisperusteella, sanotun kuitenkaan rajoittamatta talousarviota koskevaan kurinalaisuuteen liittyvien yleisten sääntöjen soveltamista.
38 artikla
Maksajana toimivat yksiköt voivat kirjata tileille maaseudun kehittämistä koskevan ohjelma-asiakirjan hyväksymispäätöksen tekopäivää seuraavan kuukauden menona ennakon, joka on enintään 12,5 prosenttia ohjelma-asiakirjassa ennakoidusta yhteisön kokonaisvarojen keskimääräisestä vuosierästä.
Tämän ennakon on muodostettava käyttöpääoma, joka periaatteessa voidaan periä takaisin vasta kunkin maaseudun kehittämistä koskevan ohjelma-asiakirjan ohjelmakauden lopussa.
39 artikla
1. Kunkin jäsenvaltion yhden varainhoitovuoden osalta ilmoittamat menot rahoitetaan ainoastaan niiden 37 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti komissiolle tiedoksi annettuun määrään saakka, joka sisältyy kyseisen varainhoitovuoden talousarvioon otettuihin määrärahoihin.
2. Jos jonkin jäsenvaltion todellisuudessa aiheutuneet menot ylittävät tiettynä varainhoitovuonna 37 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti tiedoksi annetut määrät, kyseisen varainhoitovuoden määrät ylittävistä menoista on otettava huomioon muiden jäsenvaltioiden menokorvausten jälkeen käytettävissä olevat määrärahat suhteessa todettuihin ylityksiin.
3. Jos jonkin jäsenvaltion todellisuudessa aiheutuneet menot ovat tiettynä varainhoitovuonna alle 75 prosenttia kohdassa 1 viitatusta määrästä, seuraavana varainhoitovuonna mukaan otettavia menoja on vähennettävä kolmasosalla mainitun määrän ja kyseisenä varainhoitovuonna todellisuudessa aiheutuneiden menojen välillä todetusta erotuksesta.
Tätä vähennystä ei kuitenkaan ole otettava huomioon vähennystä seuraavan varainhoitovuoden todellisia menoja vahvistettaessa.
4. Kohtaa 3 ei sovelleta maaseudun ohjelma-asiakirjan ensimmäiseen meno-ilmoitukseen.
40 artikla
Osallistumista jäsenvaltioiden asetuksen (EY) N:o 1257/1999 49 artiklan 2 kohdan mukaisesti suorittamien arviointien rahoitukseen on sovellettava sellaisiin arviointeihin, jotka tehokkaasti auttavat arviointia yhteisön tasolla niiden kattavuuden vuoksi, ja erityisesti antamalla vastauksia yleisiin arviointikysymyksiin ja laadun vuoksi.
Rahoitusosuus ei asianmukaisesti perusteltuja poikkeuksia lukuun ottamatta saa ylittää 50:tä prosenttia enimmäismäärästä, jonka on oltava yksi prosentti maaseudun kehittämisohjelman kokonaiskustannuksista. Jokaisessa maaseudun kehittämisohjelmassa osarahoituksesta on vähintään 40 prosenttia kohdistettava jälkiarviointiin.
5 JAKSO
Seuranta ja arviointi
41 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 48 artiklan 2 kohdan mukaisesti vuotuiset kertomukset edistymisestä edellisen kalenterivuoden osalta on esitettävä komissiolle kunkin vuoden 30 päivään huhtikuuta mennessä. Kunkin vuosittaisen täytäntöönpanokertomuksen on sisällettävä seuraavat tiedot:
a) kuvaus tukitoimen täytäntöönpanoon vaikuttavista yleisten edellytysten muutoksista, erityisesti merkittävästä sosiaalis-taloudellisesta kehityksestä, sekä kansallisten, alueellisten tai alakohtaisten politiikkojen muutoksista,
b) toimenpidekokonaisuuksien ja toimintalinjojen toteutumisaste suhteessa niiden toiminnallisiin ja erityisiin tavoitteisiin esittämällä tässä yhteydessä määrälliset indikaattorit,
c) hallintoviranomaisen ja mahdollisen seurantakomitean täytäntöönpanon laadun ja tehokkuuden varmistamiseksi toteuttamat toimet, erityisesti:
i) seuranta, varainhoito ja arviointi, mukaan lukien tietojen keruu,
ii) selvitys tukitoimen hallinnoinnissa todetuista merkittävistä ongelmista ja mahdollisesti toteutetut toimenpiteet,
d) toimenpiteet, joihin on ryhdytty yhteisön politiikkojen noudattamisen varmistamiseksi.
Ensimmäisen kohdan b alakohdassa mainittujen indikaattorien pitäisi noudattaa mahdollisimman pitkälti komission laatimaa suositusta yleisistä indikaattoreista. Mikäli maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjoissa esitettyjen tavoitteiden toteutumisen tehokasta seurantaa varten tarvitaan tarkempia indikaattoreita, myös ne on esitettävä tässä yhteydessä.
42 artikla
1. Arviointien on oltava riippumattomien arvioijien tunnustettujen arviointitapojen mukaisesti tekemiä.
2. Arviointien on erityisesti vastattava komission yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa määrittelemiin yleisiin arviointikysymyksiin, ja niihin on yleisesti liityttävä työn loppuunsaattamisen perusteet ja indikaattorit.
3. Maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjaa hallinnoivan viranomaisen on kerättävä arviointia varten riittävästi tietoa seurantatuloksia käyttämällä ja hankkimalla tarvittaessa lisätietoja.
43 artikla
1. Ennakkoarvioinneissa on tarkasteltava nykytilanteessa havaittavia eroja, puutteita ja mahdollisuuksia ja arvioitava sitä, kuinka johdonmukainen ehdotettu toimintatapa on tilanteeseen ja tavoitteisiin nähden ottaen lisäksi huomioon yleisissä arviointikysymyksissä esiin tulleet seikat. Siinä on arvioitava valittujen toimintalinjojen toivottua vaikutusta ja esitettävä mahdollisuuksien mukaan niiden tavoitteet määrällisesti. Tämän lisäksi siinä on tarkistettava ehdotetut täytäntöönpanojärjestelyt sekä johdonmukaisuus yhteisen maatalouspolitiikan ja muiden politiikkojen kanssa.
2. Ennakkoarvioinnista vastaavat maaseudun kehittämissuunnitelman laativat viranomaiset ja sen on oltava osa tätä suunnitelmaa.
44 artikla
1. Väli- ja jälkiarvioinneissa on käsiteltävä kyseisen maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjan erityiskysymyksiä sekä yhteisön tasolla merkityksellisiä yleisiä arviointikysymyksiä. Jälkimmäisiin kuuluvat maaseutuväestön asuinolot ja väestörakenne, työllisyys ja toimeentulo maataloudessa tai sen ulkopuolella, maatalouden rakenteet, maatalouden hyödykkeet, laatu, kilpailukyky, metsätalousvarat ja ympäristöseikat. Se, että jonkin yleisen arviointikysymyksen käsittelyn ei katsottu olevan asianmukaista tietyn maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjan kannalta, on perusteltava.
2. Väliarvioinnissa on arviointikysymysten käsittelyn lisäksi tarkasteltava erityisesti ensimmäisiä saavutuksia, niiden merkittävyyttä ja johdonmukaisuutta kyseisen maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjan kanssa sekä sitä, missä määrin tavoitteet on saavutettu. Siinä on arvioitava myös rahoitusvarojen käyttöä sekä seurannan ja täytäntöönpanon toimivuutta.
Jälkiarvioinnissa, jossa annetaan vastaukset arviointikysymyksiin, on erityisesti tarkasteltava varojen käyttöä, tuen tehokkuutta ja suorituskykyä sekä sen vaikutuksia ja esitettävä johtopäätökset maaseudun kehittämispolitiikasta ja sen vaikutuksesta yhteiseen maatalouspolitiikkaan.
3. Väli- ja jälkiarvioinnit on laadittava yhteistyössä komission kanssa, ja niistä vastaa maaseudun kehittämisohjelmia hallinnoiva viranomainen.
4. Maaseudun kehittämistä koskevaa ohjelma-asiakirjaa hallinnoiva viranomainen, mahdollinen seurantakomitea ja komissio arvioivat yksittäisten arviointien laadun hyväksyttäviä menetelmiä käyttäen. Arviointitulokset ovat julkisia.
45 artikla
1. Väliarviointikertomus on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2003. Maaseudun kehittämistä koskevan ohjelma-asiakirjan hallinnoinnista vastaavan viranomaisen on ilmoitettava komissiolle, miten arviointikertomuksen suosituksia on noudatettu. Komissio laatii koko yhteisöä koskevan yhteenvedon saatuaan yksittäiset arviointikertomukset. Välikertomus päivitetään tarvittaessa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2005.
2. Jälkiarviointikertomus on toimitettava komissiolle viimeistään kahden vuoden kuluttua ohjelmakauden päättymisestä. Saatuaan yksittäiset arviointi-kertomukset komissio laatii kolmen vuoden kuluessa ohjelmakauden päättymisestä koko yhteisöä koskevan yhteenvedon.
3. Arviointikertomuksissa on esiteltävä käytetyt menetelmät sekä niiden vaikutus tietojen ja tulosten Iaatuun. Niissä on oltava kuvaus ohjelman taustasta ja sisällöstä, rahoitusta koskevat tiedot, vastaukset yleisiin arviointikysymyksiin sekä kansallisella tai alueellisella tasolla muotoiltuihin arviointikysymyksiin käytetyt indikaattorit mukaan lukien sekä päätelmät ja suositukset. Niiden pitää rakenteeltaan noudattaa mahdollisimman pitkälti komission arviointi-kertomuksia varten laatimaa yhteistä rakennesuositusta.
6 JAKSO
Hakemukset, tarkastukset ja seuraamukset
46 artikla
1. Pinta-alaa tai eläimiä koskevissa maaseudun kehittämistuen hakemuksissa, jotka esitetään erillään asetuksen (ETY) N:o 3887/92 4 artiklan mukaisista tuki-hakemuksista, on ilmoitettava kyseisen toimenpiteen hakemusten tarkastusten kannalta huomioon otettavat tilan kaikki pinta-alat ja eläimet, vaikka niille ei haetakaan tukea.
2. Pinta-alaa koskevien maaseudun kehittämistoimenpiteiden on liityttävä erillisesti tunnistettuihin lohkoihin. Sitoumuksen ollessa voimassa tuettavia lohkoja ei voida muuttaa, jollei maaseudun kehittämisen ohjelma-asiakirjasta muuta johdu.
3. Jos maksua koskeva hakemus sisältyy yhdennetyn valvontajärjestelmän pinta-alatukea koskevaan hakemukseen, jäsenvaltion on varmistettava, että lohkosta, jolle haetaan maaseudun kehittämistukea, ilmoitetaan erikseen yhdennetyn valvontajärjestelmän pinta-alatukea koskevassa hakemuksessa.
4. Pinta-alat ja eläimet on tunnistettava asetuksen (ETY) N:o 3508/92 4 ja 5 artiklan mukaisesti.
47 artikla
1. Järjestelmään liittymistä koskevat alkuperäiset hakemukset ja maksua koskevat peräkkäiset hakemukset on tarkastettava siten, että varmistetaan tukien myöntämisedellytysten noudattamisen tehokas todentaminen. Jäsenvaltiot määrittelevät valvonnan menetelmät ja keinot sekä valvottavat henkilöt tukitoimenpiteiden luonteen mukaisesti. Jäsenvaltioiden on kaikissa aiheellisissa tapauksissa noudatettava asetuksessa (ETY) N:o 3508/92 käyttöön otettua yhdennettyä tarkastus- ja valvontajärjestelmää.
2. Valvonta toteutetaan hallinnollisilla ja paikalla tehtävillä tarkastuksilla.
3. Hallinnollisen tarkastuksen on oltava perusteellinen ja siihen on kaikissa aiheellisissa tapauksissa sisällyttävä tukien perusteettoman päällekkäisyyden välttämiseksi ristiintarkastukset muun muassa niiden yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän tietojen kanssa, jotka koskevat sitoumuksen piiriin kuuluvia pinta-aloja ja eläimiä. Pitkäaikaisten sitoumusten noudattamista on myös valvottava.
4. Paikalla tehtävät tarkastukset on suoritettava asetuksen (ETY) N:o 3887/92 6 ja 7 artiklan mukaisesti. Niiden on koskettava vuosittain vähintään viittä prosenttia tuensaajista ja katettava kaikki ohjelma-asiakirjoissa määrätyt erityyppiset maaseudun kehittämistoimenpiteet.
Paikalla tehtävät tarkastukset on ajallisesti hajautettava ympäri vuotta tehtäviksi kutakin maaseudun kehittämisen toimenpidettä koskevan riskianalyysin mukaisesti. Edunsaajan kaikki sitoumukset ja velvoitteet, jotka on víerailun aikana mahdollista tarkastaa, on tarkastettava.
48 artikla
1. Asetuksen (ETY) N:o 3887/92 9 artiklan 1 ja 2 kohdan säännöksiä sovelletaan pinta-alan perusteella myönnettävään tukeen ja saman asetuksen 10 artiklan 2, 3, 7, 11 ja 12 kohdan säännöksiä eläinten perusteella myönnettävään tukeen.
Näihin tukiin sovelletaan lisäksi asetuksen (ETY) N:o 3887/92 11 artiklan 1 kohdan a alakohdan sekä 12, 13 ja 14 artiklan säännöksiä.
2. Jäsenvaltioiden on säädettävä voimassa olevien velvoitteiden ja asiaa koskevien säännösten rikkomuksiin sovellettavien seuraamusjärjestelmä ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tämän järjestelmän täytäntöönpanon varmistamiseksi. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, suhteellisia ja varoittavia.
3. Jos kysymyksessä on vakavan laiminlyönnin seurauksena tehty väärä ilmoitus, asianomainen tuensaaja suljetaan kaikkien neuvoston asetuksen asiaa koskevassa luvussa säädettyjen maaseudun kehittämistoimenpiteiden ulkopuolelle kyseisen kalenterivuoden ajaksi. Jos kyseessä on tahallisesti tehty väärä ilmoitus, tuensaaja suljetaan niiden ulkopuolelle myös seuraavan vuoden ajaksi. Tämän seuraamuksen soveltaminen ei rajoita kansallisella tasolla säädettyjen lisäseuraamusten soveltamista.
IV LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
49 artikla
1. Kumotaan asetukset (ETY) N:o 2084/80, 220/91, (EY) N:o 860/94, 1025/94, 1054/94, 1282/94, 1404/94, 1682/94, 1844/94, 746/96 ja päätös 92/522/EY ja 94/173/EY.
2. Kohdan 1 perusteella kumottuja asetuksia ja päätöksiä sovelletaan komission asetuksen (EY) N:o 1257/1999 55 artiklan 1 kohdassa mainittujen asetusten perusteella ennen 1 tammikuuta 2 000 hyväksymiin toimenpiteisiin.
50 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan yhteisön tukeen 1 päivästä tammikuuta 2 000.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 23 päivänä heinäkuuta 1999.