20010528
Решение на Съвета
от 28 май 2001 година
за предаване на проби от контролирани вещества
(2001/419/ПВР)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, по-специално член 30, член 31 и член 34, параграф 2, буква в) от него,
като взе предвид инициативата на Кралство Швеция,
като взе предвид становището на Европейския парламент [1],
като има предвид, че:
(1) Борбата срещу незаконното производство и трафик на наркотици е въпрос на обща загриженост за правоприлагащите и съдебните органи в държавите-членки.
(2) Възможността за законно предаване на проби от иззети контролирани вещества между органите на държавите-членки с цел разкриване, разследване и съдебно преследване на криминални престъпления или извършване на съдебномедицински анализ би подобрила ефективността на борбата срещу незаконното производство и трафик на наркотици.
(3) В момента не съществуват юридически обвързващи правила, които да регламентират предаването на проби от иззети контролирани наркотични вещества между органите на държавите-членки. Поради това следва да се създаде система на равнище Европейския съюз, която да позволява законосъобразното предаване на такива проби. Тази система следва да се прилага за всички форми на предаване на проби от иззети контролирани вещества между държавите-членки. Предаването следва да се основава на споразумение между изпращащата и получаващата държава-членка.
(4) Предаването следва да се осъществява по сигурен начин, който да изключва възможността от злоупотреба с транспортираните проби,
РЕШИ:
Член 1
Създаване на система за предаване на проби
1. Настоящото решение установява система за предаване на проби от контролирани вещества между държавите-членки.
2. Предаването на проби от контролирани вещества (по-долу наричани "проби") се счита законно във всички държави-членки, когато се извършва в съответствие с настоящото решение.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящото решение контролирано вещество е:
а) всяко вещество, естествено или синтетично, посочено в списък I или II на Единната конвенция на Организацията на обединените нации за наркотичните вещества от 1961 г., изменена и допълнена с Протокола от 1972 година;
б) всяко вещество, посочено в преразгледаните списъци I, II, III, и IV на Конвенцията на Организацията на обединените нации за психотропните вещества от 1971 година;
в) всяко вещество, предмет на мерки за контрол, постановени съгласно член 5, параграф 1 от Съвместно действие 97/396/ПВР от 16 юни 1997 г. относно обмена на информация, оценката на риска и контрола на нови синтетични наркотици [2].
Член 3
Национални органи за контакт
1. Всяка държава-членка определя национален орган за контакт за прилагане на настоящото решение.
2. Информацията относно определените национални органи за контакт включително последващите изменения се изпраща на Генералния секретариат на Съвета, който публикува информацията в Официален вестник.
3. Националните органи за контакт при необходимост съвместно с други съответни национални органи са единствените компетентни органи, които издават разрешение за предаването на проби съгласно настоящото решение независимо от съответните разпоредби за правна взаимопомощ по наказателни дела.
Член 4
Споразумение за предаване на проби и потвърждение за получаване
1. Националният орган за контакт на държавата-членка, която възнамерява да изпрати проба, и националният орган за контакт на държавата-членка, за която е предназначена пробата, се договарят за начина на транспортиране, преди да се осъществи предаването. За целта те използват формуляра за предаване на проба, даден в приложението.
2. Когато предаването на пробата включва транспортиране през територията на друга държава-членка (по-долу наричана "държава-членка на транзитно преминаване"), националният орган за контакт на изпращащата държава-членка съответно информира националния орган за контакт на тази държава-членка на транзитно преминаване за планирания превоз. За целта всяка държава-членка на транзитно преминаване получава екземпляр от надлежно попълнения формуляр за предаване на проба, преди да започне предаването.
3. Получаващата държава-членка потвърждава на изпращащата държава-членка получаването на пробата.
Член 5
Начин на транспортиране
1. Пробите се транспортират по сигурен начин.
2. Следните начини за транспортиране се считат за сигурни:
а) транспортиране от служител на изпращащата или на получаващата държава-членка;
б) транспортиране по куриер;
в) транспортиране с дипломатическа поща;
г) транспортиране с препоръчана (бърза) поща.
3. През цялото време на транспортиране пробата се придружава от посочения в член 4 надлежно попълнен формуляр за предаване на проба.
4. Органите на участващите държави-членки не възпрепятстват или не задържат никое транспортиране, придружавано от надлежно попълнения формуляр за предаване на проба, освен ако имат съмнения относно законността на транспортирането. В случай на съмнения относно законността на формуляра за предаване на проба националният орган за контакт на държавата-членка, която задържа транспортирането, незабавно се свързва с националните органи за контакт на държавите-членки, които отговарят за попълването на формуляра за предаване на проба, с цел изясняване на въпроса.
5. Ако избраният начин за транспортиране е чрез служител на изпращащата или на получаващата държава-членка, на този служител не се разрешава да носи униформа. Освен това той няма право да изпълнява никакви оперативни задачи във връзка с транспортирането, освен ако те са съвместими с приложимото национално законодателство и изпращащата, получаващата или държавата-членка на транзитно преминаване са дали съгласие за това. При пътуване със самолет се използват само авиокомпании, регистрирани в една от държавите-членки.
Член 6
Количество и използване на пробата
1. Пробата не надвишава количеството, прието за необходимо за правоприлагащи и съдебни цели или за анализ на проби.
2. Изпращащата и получаващата държави-членки взаимно се договарят за използването на пробата в получаващата държава-членка, като се разбира, че пробите могат да се използват за разкриване, разследване и съдебно преследване на криминални престъпления или за извършване на съдебномедицински анализ на пробите.
Член 7
Оценка
1. Настоящото решение подлежи на оценка от Съвета най-малко две години и не повече от пет години след влизането му в сила.
2. За целите на оценката националният орган за контакт на всяка изпращаща държава-членка съхранява в архивите си в продължение най-малко на пет години копие от всеки издаден формуляр за предаване на проба.
Член 8
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила от 1 юли 2001 година.
Съставено в Брюксел на 28 май 2001 година.
Neuvoston päätös,
tehty 28 päivänä toukokuuta 2001,
valvotuista aineista otettujen näytteiden toimittamisesta
(2001/419/YOS)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 30 ja 31 artiklan sekä 34 artiklan 2 kohdan c alakohdan,
ottaa huomioon Ruotsin kuningaskunnan aloitteen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),
sekä katsoo seuraavaa:
(1) Huumausaineiden laittoman valmistuksen ja kaupan torjunta on jäsenvaltioiden lainvalvonta- ja oikeusviranomaisten yhteinen asia.
(2) Mahdollisuus toimittaa laillisesti jäsenvaltioiden viranomaisten välillä rikosten selvittämistä, tutkimista ja syytteeseenpanoa tai näytteiden rikosteknistä analysointia varten näytteitä, jotka on otettu takavarikoiduista valvotuista aineista, tehostaisi huumausaineiden laittoman valmistuksen ja kaupan torjuntaa.
(3) Tällä hetkellä ei ole olemassa oikeudellisesti sitovia sääntöjä valvotuista huumausaineista otettujen näytteiden toimittamisesta jäsenvaltioiden viranomaisten välillä. Tämän vuoksi Euroopan unionin tasolla olisi perustettava järjestelmä, jonka avulla tällaisia näytteitä voidaan toimittaa laillisesti. Kyseistä järjestelmää olisi voitava soveltaa kaikkiin tapoihin toimittaa valvotuista aineista otettuja näytteitä jäsenvaltioiden välillä. Näytteiden toimittamisen olisi perustuttava näytteet lähettävän ja ne vastaanottavan jäsenvaltion väliseen sopimukseen.
(4) Näytteet olisi toimitettava turvallisella tavalla, jotta voidaan taata, ettei kuljetettuja näytteitä voida käyttää väärin,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Näytteiden toimittamisjärjestelmän perustaminen
1. Tällä päätöksellä perustetaan järjestelmä, jonka mukaisesti valvotuista aineista otettuja näytteitä voidaan toimittaa jäsenvaltioiden välillä.
2. Valvotuista aineista otettujen näytteiden, jäljempänä "näytteet", toimittaminen on kaikissa jäsenvaltioissa katsottava lailliseksi, jos se tapahtuu tämän päätöksen mukaisesti.
2 artikla
Määritelmät
Tässä päätöksessä valvotuilla aineilla tarkoitetaan :
a) joko luonnollisia tai synteettisiä aineita, jotka mainitaan vuoden 1961 Yhdistyneiden Kansakuntien huumausaineyleissopimuksen luetteloissa I tai II sekä kyseisessä yleissopimuksessa sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1972 pöytäkirjalla,
b) aineita, jotka on mainittu psykotrooppisia aineita koskevan vuoden 1971 Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen tarkistetuissa luetteloissa I, II, III ja IV,
c) aineita, joihin kohdistetaan uusia synteettisiä huumausaineita koskevasta tiedonvaihdosta, riskien arvioinnista ja valvonnasta 16 päivänä kesäkuuta 1997 hyväksytyn yhteisen toiminnan 97/396/YOS(2) 5 artiklan 1 kohdan mukaisia valvontatoimenpiteitä.
3 artikla
Kansalliset yhteyspisteet
1. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä kansallinen yhteyspiste tämän päätöksen täytäntöönpanoa varten.
2. Tiedot nimetyistä kansallisista yhteyspisteistä ja niihin myöhemmin tehdyistä muutoksista on toimitettava neuvoston pääsihteeristölle, joka julkaisee tiedot Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
3. Sen estämättä, mitä keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevissa asiaan liittyvissä säännöksissä säädetään, ainoastaan kansallisilla yhteyspisteillä on tarvittaessa yhdessä muiden asianomaisten kansallisten elinten kanssa toimivalta antaa lupa näytteiden toimittamiseen tämän päätöksen nojalla.
4 artikla
Sopimus näytteiden toimittamisesta ja vastaanottamisesta ilmoittaminen
1. Sen jäsenvaltion kansallisen yhteyspisteen, joka aikoo lähettää näytteen, ja sen jäsenvaltion kansallisen yhteyspisteen, jonka on tarkoitus vastaanottaa kyseinen näyte, on ennen sen toimittamista sovittava kuljetuksesta. Tätä varten niiden on käytettävä liitteessä olevaa näytteen toimittamista koskevaa lomaketta.
2. Kun näytteen toimittamiseen liittyy kuljetus toisen jäsenvaltion, jäljempänä "kauttakulkujäsenvaltio", alueen kautta, lähettävän jäsenvaltion yhteyspisteen on tämän jälkeen ilmoitettava aiotusta kuljetuksesta kyseisen kauttakulkujäsenvaltion kansalliselle yhteyspisteelle. Tätä varten on kullekin kauttakulkujäsenvaltiolle lähetettävä jäljennös asianmukaisesti täytetystä näytteen toimittamista koskevasta lomakkeesta ennen toimittamisen alkamista.
3. Näytteen vastaanottaneen jäsenvaltion on ilmoitettava näytteen lähettäneelle jäsenvaltiolle sen vastaanottamisesta.
5 artikla
Kuljetusvälineet
1. Näytteiden kuljettamisen on tapahduttava turvallisella tavalla.
2. Seuraavia kuljetustapoja pidetään turvallisina:
a) lähettävän tai vastaanottavan jäsenvaltion virkamiehen suorittama kuljetus;
b) kuriirilähetys;
c) diplomaattiposti;
d) kirjattu (pika)postilähetys.
3. Näytteen mukana on oltava koko kuljetuksen ajan 4 artiklassa tarkoitettu asianmukaisesti täytetty näytteen toimittamista koskeva lomake.
4. Kuljetukseen osallistuvien jäsenvaltioiden viranomaiset eivät saa estää tai pysäyttää kuljetusta, jonka liitteenä on asianmukaisesti täytetty näytteen toimittamista koskeva lomake, ellei heillä ole epäilyksiä kuljetuksen laillisuudesta. Jos näytteen toimittamista koskevan lomakkeen oikeudellisesta pätevyydestä on epäilyksiä, kuljetuksen pysäyttäneen jäsenvaltion kansallisen yhteyspisteen on otettava viipymättä yhteys näytteen toimittamista koskevan lomakkeen täyttämisestä vastaavien jäsenvaltioiden kansallisiin yhteyspisteisiin asian selvittämiseksi.
5. Jos lähettävän tai vastaanottavan jäsenvaltion virkamies suorittaa näytteen kuljettamisen, hän ei saa käyttää virkapukua. Hän ei myöskään saa suorittaa muita kuljetukseen liittyviä operatiivisia tehtäviä, elleivät ne ole sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisia ja lähettävän, vastaanottavan tai kauttakulkujäsenvaltion kesken sovittuja. Jos matka suoritetaan lentokoneella, on käytettävä ainoastaan jossain jäsenvaltiossa rekisteröityjä lentoyhtiöitä.
6 artikla
Näytteen määrä ja sen käyttö
1. Näytteen määrä ei saa ylittää sitä, mikä on katsottava tarpeelliseksi lainvalvonta- ja oikeusviranomaisten käyttöä tai näytteiden analysointia varten.
2. Näytteen käytöstä vastaanottavassa jäsenvaltiossa on sovittava lähettävän ja vastaanottavan jäsenvaltion kesken ottaen huomioon, että näytteitä voidaan käyttää rikosten selvittämiseen, tutkimiseen ja syytteeseenpanoon tai näytteiden rikostekniseen analysointiin.
7 artikla
Arviointi
1. Tätä päätöstä arvioidaan neuvostossa vähintään kahden ja enintään viiden vuoden kuluttua sen voimaantulosta.
2. Kunkin lähettävän jäsenvaltion kansallisten yhteyspisteiden on talletettava arviointia varten vähintään kopiot kaikista edeltävän viiden vuoden aikana täytetyistä näytteiden toimittamista koskevista lomakkeista.
8 artikla
Voimaantulo
Tätä päätöstä noudatetaan 1 päivästä heinäkuuta 2001.
Tehty Brysselissä 28 päivänä toukokuuta 2001.