19971009
Регламент (ЕО) № 2027/97 на Съвета
от 9 октомври 1997 година
относно отговорността на въздушните превозвачи в случай на произшествия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 84, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Комисията [1],
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет [2],
като действа в съответствие с процедурата, предвидена в член 189в от Договора [3],
(1) като има предвид, че в рамките на Общата транспортна политика, е необходимо да се подобри степента на защита за пътници, пострадали от въздушни произшествия;
(2) като има предвид, че правилата за отговорност в случай на произшествие се регулират с Международна конвенция за уеднаквяване на някои правила при международния въздушен превоз, подписана във Варшава на 12 октомври 1929 г., или със същата Конвенция, така както тя е изменена в Хага на 28 септември 1955 г., и с Конвенцията от Гуадалахара от 18 септември 1961 г., съгласно конвенцията, която се прилага в отделния случай, като всяка от тях е наричана по-долу "Варшавската конвенция"; като има предвид, че Варшавската конвенция се прилага по целия свят както в полза на пътниците, така и на въздушните превозвачи;
(3) като има предвид, че установените с Варшавската конвенция граници на отговорността са прекалено ниски спрямо днешните икономически и социални условия и често водят до продължителни правни действия, които вредят на имиджа на въздушния транспорт; като има предвид, че вследствие на това, държавите-членки в различна степен са увеличили тези граници и така са установили транспортни условия, които се променят в рамките на вътрешния авиационен пазар;
(4) като има предвид, че, освен това, Варшавската конвенция се прилага само за международния транспорт; като има предвид, че на вътрешния авиационен пазар разграничаването на вътрешен и международен транспорт е премахнато; като има предвид, че поради това следва естеството и степента на отговорност да са еднакви както за националния, така и за международния транспорт;
(5) като има предвид, че задълбоченото преразглеждане и преглед на Варшавската конвенция са дългоочаквани и в дългосрочна перспектива в международен план ще представляват по-уеднаквено и по-приложимо решение на въпроса за отговорността на въздушните превозвачи в случаи на произшествие; като има предвид, че усилията да се увеличи границата на отговорността, наложена от Варшавската конвенция, ще продължат чрез преговори на многостранна основа;
(6) като има предвид, че съгласно принципа на субсидиарност, общностно действие е желателно с оглед постигането на хармонизация в сферата на отговорността на въздушните превозвачи и би могло да послужи за пример за засилена защита на пътниците в световен мащаб;
(7) като има предвид, че е подходящо да се отстранят всички парични граници на отговорността, предвидени в член 22, параграф 1 от Варшавската конвенция или всяко друго правно или договорно ограничение, съгласно настоящите тенденции на международно равнище;
(8) като има предвид, че за да се избегне жертвите на произшествия да не бъдат обезщетени, въздушните превозвачи от Общността, при всяко предявено искане за, за смърт, наранявания или друга телесна повреда на пътник по смисъла на член 17 от Варшавската конвенция, трябва да се откажат от каквато и да е защита съгласно член 20 от Варшавската конвенция до определена граница;
(9) като има предвид, че въздушните превозвачи на Общността могат да бъдат освободени от отговорност в случаи на грешка на засегнатите пътници;
(10) като има предвид, че е необходимо да се изяснят задълженията, които произтичат от настоящия регламент в светлината на член 7 от Регламент (ЕИО) № 2407/92 на Съвета от 23 юли 1992 г. [4] относно лицензите на въздушните превозвачи; като има предвид, че в това отношение въздушните превозвачи на Общността трябва да са сигурни в определени граници, установени от настоящия регламент;
(11) като има предвид, че въздушните превозвачи на Общността би следвало винаги да могат да предявят иск срещу трети страни;
(12) като има предвид, че бързи авансови плащания могат значително да подпомогнат увредените пътници или физическите лица с право на обезщетение, за да посрещнат непосредствените разходи след въздушно произшествие;
(13) като има предвид, че правилата за естеството и ограничаването на отговорността в случай на смърт, нараняване или друга телесна повреда на пътника са част от транспортните условия в договора за въздушен транспорт между превозвача и пътника; като има предвид, че с оглед намаляването на рискове от нарушаване на конкуренцията, превозвачите от трети страни трябва надлежно да информират пътниците за транспортните условия;
(14) като има предвид, че е подходящо и необходимо паричните граници, изразени в настоящия регламент, да бъдат преглеждани с оглед отчитане на икономическото развитие и развитието на международните форуми;
(15) като има предвид, че преразглеждането на Варшавската конвенция е в ход в рамките на Международната организация за гражданска авиация (ИКАО); като има предвид, че като, междувременно, приема временни мерки, Общността ще подобри защитата на пътниците; като има предвид, че Съветът би следвало да преразгледа настоящия регламент възможно най-бързо след преразглеждането на Варшавската конвенция от ИКАО,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Настоящият регламент определя задълженията на въздушните превозвачи от Общността по отношение на отговорността им към пътниците в случай на произшествие за вреди, настъпили в случай на смърт, нараняване на пътник или всякакъв друг вид телесна повреда, която пътникът е претърпял, ако произшествието, предизвикало настъпилата вреда, е произтекло на борда на самолета или в хода на която и да е операция по качването или слизането.
Настоящият регламент изяснява също така някои изисквания по отношение на застраховането на въздушни превозвачи от Общността.
В допълнение, настоящият регламент формулира изисквания относно информацията, която следва да бъде предоставена от въздушни превозвачи, които са установени извън Общността, и които извършват дейност към, от или в рамките на Общността.
Член 2
1. По смисъла на настоящия регламент:
а) "въздушен превозвач" е предприятие за въздушен транспорт, притежател на валиден оперативен лиценз;
б) "въздушен превозвач на Общността" е предприятие за въздушен транспорт, притежател на валиден оперативен лиценз, издаден от държава-членка съгласно разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 2407/92;
в) "лице с право на обезщетение" е пътник или лице, което може да предявява претенции за обезщетение по отношение на такъв пътник, в съответствие с приложимото право;
г) "екю" е разчетна единица при формиране на бюджета на Европейските общности съгласно членове 207 и 209 от Договора;
д) "СПТ" са специални права на тираж, както са определени от Международния валутен фонд;
е) "Варшавска конвенция" е Международна конвенция за уеднаквяване на някои правила при международния въздушен превоз, подписана във Варшава на 12 октомври 1929 г. или Варшавската конвенция, както е допълнена в Хага на 28 септември 1955 г., или още Конвенция, която допълва Варшавската конвенция, подписана в Гуадалахара на 18 септември 1961 г., в зависимост от това коя от тях е приложима за съответния договор за превоз на пътници, заедно с всички действащи международни инструменти, които я допълват или произтичат от нея.
2. Понятия, които се съдържат в този регламент и които не са дефинирани в параграф 1, са равнозначни на тези, използвани във Варшавската конвенция.
Член 3
1. а) отговорността на въздушен превозвач от Общността за вреди в случай на смърт, нараняване или каквато и да е телесна повреда, претърпени от пътника в случай на произшествие, не може да бъде предмет на някакво парично ограничение, определено от закон, конвенция или договор;
б) задължението за застраховане, постановено в член 7 от Регламент (ЕИО) № 2407/92, се разбира като изискващо въздушния превозвач от Общността да бъде застрахован при максимално равнище, изисквано от параграф 2, и следователно до разумно равнище.
2. За всяка вреда в рамките на сума в екю, еквивалентна на 100000 СПТ, въздушният превозвач от Общността няма да се освобождава или да намалява своята отговорност, като доказва, че той или неговите агенти са предприели всички необходими мерки за избягване на вредата или че за него или за тях не е било възможно да предприемат такива мерки.
3. Независимо от разпоредбите на параграф 2 и съгласно приложимото право, въздушният превозвач на Общността може да бъде освободен, изцяло или частично, от неговата отговорност, ако приведе доказателството, че вредите са били причинени или съпричинени чрез небрежността на ранения или починал пътник.
Член 4
В случай на смърт, нараняване на пътника или каквато и да е телесна повреда, претърпяна от пътника в случай на произшествие, никоя разпоредба в настоящия регламент не може да се тълкува:
а) като посочваща въздушният превозвач от Общността като единствена страна за покриване на вредите; или
б) като ограничаваща правото на въздушния превозвач от Общността да иска обезщетение от трета страна съгласно приложимото право.
Член 5
1. Въздушният превозвач от Общността, в най-кратък срок и, във всеки случай, не по-късно от петнадесет дни, след като се идентифицира физическото лице с право на обезщетение, прави авансово плащане на това лице, което ще му позволи да посрещне непосредствените икономически нужди пропорционално на претърпените материални щети.
2. Без да се засяга параграф 1, авансовото плащане не трябва да бъде по-малко от еквивалента на 100000 СПТ сума за всеки пътник в случай на смърт.
3. Авансовото плащане не представлява признаване на отговорността и може да бъде приспаднато от всяка последващо изплатена сума в зависимост от отговорността на въздушния превозвач от Общността; тя не се възстановява, освен в случаите, предвидени в член 3, параграф 3, или когато впоследствие се докаже, че лицето, на което е изплатена сумата, е причинило или съпричинило вредата чрез небрежност или не е било лицето с право на обезщетение.
Член 6
1. Разпоредбите на членове 3 и 5 следва да фигурират в условията за превоз на въздушните превозвачи от Общността.
2. Подходяща информация за разпоредбите на членове 3 и 5, при поискване, ще бъде предоставяна на пътниците в агенциите на въздушните превозвачи от Общността, в пътните агенции и всички места за продажба. Билетът или негов еквивалент ще съдържа обобщения на изискванията, изразени с ясен и разбираем език.
3. Въздушните превозвачи, установени извън Общността, които извършват дейност към, от или в рамките на Общността и не прилагат разпоредбите на членове 3 и 5, изрично и ясно уведомяват пътниците за това при закупуването на билета в агенцията на превозвача, в пътна агенция или на гишета за регистрация, разположени на територията на държавите-членки. Въздушните превозвачи предоставят на пътниците формуляр, който уточнява техните условия. Фактът, че само границата на отговорността е посочена на билета или неговия еквивалент, не представлява достатъчна информация.
Член 7
Не по-късно от две години след влизането в сила на настоящия регламент, Комисията ще изготви доклад за прилагането на настоящия регламент, който, между другото, ще отчита икономическото развитие и развитието в международните форуми. Такъв доклад може да се придружава от предложения за преразглеждане на настоящия регламент.
Член 8
Настоящият регламент влиза в сила една година след датата на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 9 октомври 1997 година.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 2027/97,
annettu 9 päivänä lokakuuta 1997,
lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 84 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
toimii perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen (3),
sekä katsoo, että
1) osana yhteistä liikennepolitiikkaa on tarpeen parantaa lento-onnettomuuksiin joutuneiden matkustajien suojaa,
2) onnettomuustapauksissa syntyvää korvausvastuuta koskevat säännöt määräytyvät, sen mukaan, mikä niistä tulee kulloiseenkin tapaukseen sovellettavaksi eräiden kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtäläistyttämisestä Varsovassa 12 päivänä lokakuuta 1929 allekirjoitetun yleissopimuksen tai mainitun yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Haagissa 28 päivänä syyskuuta 1955, ja Guadalajarassa 18 päivänä syyskuuta 1961 tehdyn yleissopimuksen mukaisesti, näistä käytetään kustakin, siitä riippuen, mitä niistä sovelletaan, nimitystä `Varsovan yleissopimus`; sekä matkustajien että lentoliikenteen harjoittajien eduksi Varsovan yleissopimusta sovelletaan maailmanlaajuisesti,
3) Varsovan yleissopimuksessa asetetut korvausvastuun rajat ovat liian alhaiset tämän päivän taloudellisiin ja yhteiskunnallisiin oloihin nähden ja johtavat usein pitkiin oikeuskäsittelyihin, jotka vahingoittavat lentoliikenteen kuvaa; tämän vuoksi jäsenvaltiot ovat korottaneet korvausvastuun rajoja eri tavoin, minkä seurauksena kansainvälisillä lentoliikenteen markkinoilla noudatettavien kuljetussopimusten ehdot poikkeavat toisistaan,
4) lisäksi Varsovan yleissopimus koskee ainoastaan kansainvälistä liikennettä; jako kotimaan ja kansainväliseen liikenteeseen on poistettu lentoliikenteen sisämarkkinoilta; siksi on tarpeen, että korvausvastuun laajuus ja luonne olisivat samanlaiset sekä kotimaan että kansainvälisessä liikenteessä,
5) jo pitkään on ollut tarvetta suorittaa Varsovan yleissopimuksen kokonaisarviointi ja -tarkistus, mikä pitkällä aikavälillä ja kansainvälisellä tasolla olisi yhtenäisempi ja käyttökelpoisempi vastaus kysymykseen lentoliikenteen harjoittajan korvausvastuusta onnettomuustapauksissa; olisi jatkettava pyrkimyksiä Varsovan yleissopimuksessa määrättyjen korvausvastuun rajojen korottamiseksi monenvälisellä tasolla käytävin neuvotteluin,
6) toissijaisuusperiaatteen mukaisesti on toivottavaa, että yhteisön tasolla toteutetaan toimia lentoliikenteen harjoittajan korvausvastuun yhdenmukaistamiseksi, mikä vuorostaan voisi toimia suuntaviivana matkustajien suojan parantamisesta maailmanlaajuisesti,
7) on aiheellista poistaa kaikki korvausvastuun rahamäärää koskevat Varsovan yleissopimuksen 22 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut rajoitukset tai muut lainsäädäntöön tai sopimuksiin perustuvat rajat tämänhetkisten kansainvälisten suuntausten mukaisesti,
8) sellaisten tilanteiden välttämiseksi, että onnettomuuksien uhrit eivät saa korvausta, yhteisön lentoliikenteen harjoittajat eivät saisi vedota Varsovan yleissopimuksen 20 artiklan 1 kohtaan tietyn enimmäismäärän osalta silloin, kun korvausvaatimus perustuu matkustajan kuolemaan, loukkaantumiseen tai muuhun Varsovan yleissopimuksen 17 artiklassa tarkoitettuun henkilövahinkoon,
9) yhteisön lentoliikenteen harjoittajat voidaan vapauttaa korvausvastuusta silloin, kun asianomainen matkustaja on huolimattomuudellaan myötävaikuttanut vahinkoon,
10) on tarpeen selventää tämän asetuksen velvoitteita huomioon ottaen lentoliikenteen harjoittajien luvista 23 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2407/92 7 artikla (4); tältä osin yhteisön lentoliikenteen harjoittajien olisi oltava vakuutettuja tässä asetuksessa säädettyyn tiettyyn enimmäismäärään,
11) yhteisön lentoliikenteen harjoittajilla olisi oltava aina oikeus vaatia korvausta kolmansilta osapuolilta,
12) nopealla ennakkomaksun suorittamisella voidaan auttaa merkittävästi loukkaantuneita matkustajia tai korvaukseen oikeutettuja luonnollisia henkilöitä kattamaan lento-onnettomuudesta aiheutuneet välittömät kustannukset,
13) matkustajan kuolemasta, loukkaantumisesta tai muusta henkilövahingosta aiheutuvan korvausvastuun luonnetta ja rajoja koskevat säännöt ovat osa lentoliikenteen harjoittajan ja matkustajan välisen lentokuljetussopimuksen kuljetusehtoja; kilpailun vääristymisen riskin vähentämiseksi kolmansien maiden liikenteen harjoittajien olisi riittävästi tiedotettava matkustajille kuljetusehdoistaan,
14) on aiheellista ja tarpeen tarkistaa tässä asetuksessa säädettyjä rahamääriä taloudellisen kehityksen ja kansainvälisellä tasolla tapahtuvan kehityksen huomioon ottamiseksi, ja
15) Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö (ICAO) tarkistaa parhaillaan Varsovan yleissopimusta; kunnes kyseisen tarkistuksen tulokset ovat käytettävissä yhteisö voi tehostaa matkustajien suojelua väliaikaisilla toimilla; neuvoston olisi tarkistettava tätä asetusta mahdollisimman pian sen jälkeen, kun ICAO on tarkistanut Varsovan yleissopimusta,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tässä asetuksessa säädetään yhteisön lentoliikenteen harjoittajien velvollisuudesta suorittaa korvausta matkustajalle onnettomuustapauksissa matkustajan kuolemasta, loukkaantumisesta tai muusta henkilövahingosta johtuvan vahingon vuoksi, silloin kun vahingon aiheuttanut onnettomuus on tapahtunut ilma-aluksessa taikka ilma-alukseen nousemisen tai siitä poistumisen yhteydessä.
Tässä asetuksessa selvennetään myös tiettyjä yhteisön lentoliikenteen harjoittajiin kohdistuvia vakuutusta koskevia vaatimuksia.
Tässä asetuksessa säädetään myös tietyistä, yhteisöön, yhteisöstä tai yhteisön sisällä liikennettä harjoittavien tai yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden lentoliikenteen harjoittajien annettavaksi kuuluvia tietoja koskevista vaatimuksista.
2 artikla
1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a) `lentoliikenteen harjoittajalla` lentoliikenneyritystä, jolla on voimassa oleva liikennelupa;
b) `yhteisön lentoliikenteen harjoittajalla` lentoliikenteen harjoittajaa, jolla on asetuksen (ETY) N:o 2407/92 säännösten mukainen jäsenvaltion myöntämä voimassa oleva liikennelupa;
c) `korvaukseen oikeutetulla henkilöllä` matkustajaa tai henkilöä, joka sovellettavan lainsäädännön mukaisesti on matkustajan sijaan oikeutettu korvaukseen;
d) `eculla` laskentayksikköä, jota käytetään laadittaessa Euroopan yhteisöjen yleistä talousarviota perustamissopimuksen 207 ja 209 artiklan mukaisesti;
e) `erityisellä nosto-oikeudella` Kansainvälisen valuuttarahaston määrittelemää erityistä nosto-oikeutta;
f) `Varsovan yleissopimuksella` eräiden kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtäläistyttämisestä Varsovassa 12 päivänä lokakuuta 1929 allekirjoitettua yleissopimusta, tai Varsovan yleissopimusta, sellaisena kuin se on muutettuna Haagissa 28 päivänä syyskuuta 1955, ja Guadalajarassa 18 päivänä syyskuuta 1961 tehtyä Varsovan yleissopimusta täydentävää yleissopimusta, riippuen siitä, mitä niistä sovelletaan matkustajan kuljetussopimukseen, ja kaikkia tätä yleissopimusta täydentäviä ja siihen liittyviä voimassa olevia kansainvälisiä asiakirjoja.
2. Tässä asetuksessa olevat käsitteet, joita ei määritellä 1 kohdassa, ovat samat kuin Varsovan yleissopimuksessa käytetyt käsitteet.
3 artikla
1. a) Mitkään lainsäädännössä, yleissopimuksessa tai sopimusperusteisesti määritellyt rahamäärää koskevat rajat eivät koske yhteisön lentoliikenteen harjoittajan korvausvastuuta matkustajan kuolemasta, loukkaantumisesta tai muusta henkilövahingosta aiheutuvasta vahingosta onnettomuustapauksessa.
b) Asetuksen (ETY) N:o 2407/92 7 artiklassa tarkoitetun vakuutusvelvollisuuden käsitetään edellyttävän, että yhteisön lentoliikenteen harjoittaja on vakuutettu vähintään 2 kohdassa säädettyyn korvausvastuun rajaan saakka ja siitä lähtien kohtuulliseen rajaan saakka.
2. Yhteisön lentoliikenteen harjoittaja ei voi vapautua korvausvastuusta tai rajoittaa sitä niiden vahinkojen osalta, joiden määrä on enintään 100 000 erityistä nosto-oikeutta, näyttämällä, että hän sekä hänen palveluksessaan olevat ja hänen apulaisensa ovat toteuttaneet kaikki vahingon välttämiseksi tarpeelliset toimenpiteet tai että hänen tai heidän oli mahdotonta toteuttaa kyseisiä toimenpiteitä.
3. Sen estämättä, mitä 2 kohdassa säädetään, jos yhteisön lentoliikenteen harjoittaja näyttää loukkaantuneen tai kuolleen matkustajan huolimattomuudellaan aiheuttaneen vahingon tai myötävaikuttaneen siihen, lentoliikenteen harjoittaja voidaan sovellettavan lainsäädännön mukaisesti vapauttaa kokonaan tai osittain korvausvastuusta.
4 artikla
Kun matkustaja onnettomuuden seurauksena kuolee, loukkaantuu tai kärsii muun henkilövahingon, tämä asetus ei
a) merkitse, että yhteisön lentoliikenteen harjoittaja olisi ainoa korvausvastuussa oleva osapuoli, eikä
b) rajoita yhteisön lentoliikenteen harjoittajan oikeuksia hakea korvausta tai vahingonkorvausta muulta osapuolelta asiaan sovellettavan lainsäädännön mukaisesti.
5 artikla
1. Yhteisön lentoliikenteen harjoittajan on viipymättä ja viimeistään 15 päivän kuluttua siitä, kun korvaukseen oikeutetun luonnollisen henkilön henkilöllisyys on todettu, suoritettava ennakkomaksu, joka kattaa kyseisen henkilön välittömät taloudelliset tarpeet ja joka on suhteutettu hänen kärsimäänsä vahinkoon.
2. Kuolemantapauksessa kyseisen ennakkomaksun on oltava vähintään 15 000 erityistä nosto-oikeutta vastaava määrä ecuina matkustajaa kohti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
3. Ennakkomaksun suorittaminen ei merkitse korvausvastuun tunnustamista, ja se voidaan vähentää yhteisön lentoliikenteen harjoittajan korvausvastuun perusteella maksettavista myöhemmistä määristä, mutta se on maksettava takaisin ainoastaan 3 artiklan 3 kohdassa säädetyissä tapauksissa tai jos myöhemmin näytetään, että henkilö, jolle ennakkomaksu suoritettiin, huolimattomuudellaan aiheutti vahingon tai myötävaikutti siihen, tai että hän ei ollut korvaukseen oikeutettu henkilö.
6 artikla
1. Yhteisön lentoliikenteen harjoittajan kuljetusehtoihin on sisällyttävä 3 ja 5 artiklan säännökset.
2. Matkustajille on pyydettäessä annettava riittävästi tietoa 3 ja 5 artiklan säännöksistä yhteisön lentoliikenteen harjoittajien toimipaikoissa, matkatoimistoissa ja lähtöselvityspisteissä sekä myyntipisteissä. Matkalipussa tai sitä vastaavassa asiakirjassa on oltava yhteenveto selkeällä ja ymmärrettävällä kielellä.
3. Yhteisöön, yhteisöstä tai yhteisön sisällä liikennettä harjoittavien tai yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden lentoliikenteen harjoittajien, jotka eivät sovella 3 ja 5 artiklassa tarkoitettuja säännöksiä, on ilmoitettava tästä matkustajille nimenomaisesti ja selvästi matkalipun ostohetkellä jäsenvaltion alueella sijaitsevassa lentoliikenteen harjoittajan toimipaikassa, matkatoimistossa tai lähtöselvityspisteessä. Lentoliikenteen harjoittajien on annettava matkustajalle lomake, jossa selvitetään liikenteenharjoittajan soveltamat ehdot. Ainoastaan korvausvastuun rajan ilmoittaminen matkalipussa tai sitä vastaavassa asiakirjassa ei ole riittävä tieto.
7 artikla
Komissio laatii kahden vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta selvityksen asetuksen soveltamisesta, jossa otetaan huomioon muun muassa taloudellinen kehitys ja kansainvälisellä tasolla tapahtunut kehitys. Selvitykseen voidaan liittää tämän asetuksen tarkistamista koskevia ehdotuksia.
8 artikla
Tämä asetus tulee voimaan yhden vuoden kuluttua siitä päivästä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Luxemburgissa 9 päivänä lokakuuta 1997.