32005R1854
L 297/3
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1854/2005 НА КОМИСИЯТА
от 14 ноември 2005 година
за допълване на приложението към Регламент (ЕО) № 2400/96 относно вписването на наименование в „Регистър на защитени наименования за произход и географски указания“ (Miel de provence) (ЗГУ)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 2081/92 на Съвета от 14 юли 1992 г. за защита на географските указания и наименованията за произход на селскостопанските и хранителни продукти (1), и по-специално член 7, параграф 5, буква б), член 6, параграф 3 и член 6, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно член 6, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2081/92 в Официален вестник на Европейския съюз (2) бе публикувано искането на Франция за регистриране на наименованието „Miel de Provence“.
(2)
Германия подаде възражение срещу регистрацията по смисъла на член 7, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2081/92. Мотивът на възражението касае неспазването на изискванията, установени с член 2, и възможната заплаха за съществуването на продукт, който законно се предлага на пазара в продължение на най-малко пет години преди датата на публикацията, предвидена по силата на член 6, параграф 2.
(3)
С писмо от 11 януари 2005 г. Комисията кани съответните държави-членки да се споразумеят помежду си съгласно техните вътрешни процедури.
(4)
Тъй като Франция и Германия не се споразумяха в рамките на три месеца, Комисията трябва да приеме решение съгласно процедурата, предвидена в член 15 от Регламент (ЕИО) № 2081/92.
(5)
Възражението, подадено от Германия съдържа три аргумента срещу регистрацията. На първо място Германия претендира, че регистрацията би била в конфликт с член 4, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2081/92. Противопоставящата се страна претендира, че органолептичните характеристики, характеристиките, свързани с метода на производство, и критериите за качеството на продукта, за които се кандидатства, не могат да бъдат смятани за строго специфични за района на Прованс.
(6)
За разлика от това становище мнението на Комисията е, че заявлението за регистрация се базира колкото на традиционно установените качества на провансалския мед, толкова и на неговите специални качества, които се дължат на цветния произход на меда, който е характерен за ботаническата среда на Прованс.
(7)
По-нататък Германия се позовава на възможната заплаха за съществуването на едно напълно или частично съвпадащо с него наименование или на търговска марка, или за съществуването на продукти, които законно се предлагат на пазара в продължение на най-малко пет години преди датата на публикацията, предвидена по силата на член 6, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2081/92. По-конкретно това се отнася за вероятността производителите, които понастоящем продават на пазара мед под наименованието Miel de Provence, да не могат да използват това наименование след регистрацията, защото продуктите им не отговарят на спецификацията поради цветния им произход или района, в който са произведени.
(8)
По мнение на Комисията този аргумент се базира на недоказани хипотези. Съгласно член 7, параграф 4, второ тире от Регламент (ЕИО) № 2081/92 противопоставящата се страна трябва да „демонстрира“ опасността, за която претендира. Германия само посочва вероятността от такава опасност, без да демонстрира, че реално съществуват производители, които ще бъдат засегнати в резултат от регистрацията.
(9)
На последно място Германия твърди, че използването на наименованието Miel de Provence е разрешено с Директива 2001/110/ЕО на Съвета от 20 декември 2001 г. относно меда (3) за мед от френския район на Прованс-Алпите-Лазурния бряг. Тя претендира, че този район е различен от географския район, обхванат от спецификацията, изготвена съгласно Регламент (ЕИО) № 2081/92. Също така спецификацията за заявлението за регистрация изключва меда, получен от слънчоглед, рапица или люцерна, който е с цветен и растителен произход от посочения географски район. В резултат от това, за да бъде спазена спецификацията, търговците, които понастоящем продават на пазара този продукт под наименованието Miel de Provence, ще трябва да изключат меда с цветен произход, който не е предвиден в спецификацията. Според Германия регистрирането на Miel de Provence по Регламент (ЕИО) № 2081/92 би противоречало на Директива 2001/110/ЕО относно меда.
(10)
Както бе посочено в съображение 8, аргументът, касаещ съществуването на опасност, не бе доказан. Освен това претенцията за нарушаване на Директива 2001/110/ЕО относно меда не е причина, която може да бъде използвана за повдигане на възражение съгласно член 7, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 2081/92. Директива 2001/110/ЕО също така допуска използването на определени наименования, без да ги превръща в задължителни. За разлика от това Регламент (ЕИО) № 2081/92 е предназначен да регламентира употребата на регистрирани наименования дори когато те са били използвани свободно преди това. В резултат от това липсата на ограничение в определен момент по принцип не е причина да бъде отказана регистрацията.
(11)
В светлината на горното наименованието следва да бъде вписано в „Регистър на защитените наименования за произход и на защитените географски указания“.
(12)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Регулаторния комитет за защита на географските указания и наименования за произход на селскостопанските и хранителни продукти,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Наименованието, указано в приложението към настоящия регламент, се добавя към приложението към Регламент (ЕО) № 2400/96 (4).
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 14 ноември 2005 година.
KOMISSION ASETUS (EY) N:o 1854/2005,
annettu 14 päivänä marraskuuta 2005,
nimityksen kirjaamisesta suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin annetun asetuksen (EY) N:o 2400/96 liitteen täydentämisestä (Miel de Provence) (SMM)
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
ottaa huomioon maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92 (1) ja erityisesti sen 7 artiklan 5 kohdan b alakohdan ja 6 artiklan 3 ja 4 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Miel de Provence nimityksen rekisteröintiä koskeva Ranskan hakemus julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä asetuksen (ETY) N:o 2081/92 (2) 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(2)
Saksa ilmoitti vastustavansa rekisteröintiä asetuksen (ETY) N:o 2081/92 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Väite koskee 2 artiklassa tarkoitettujen edellytysten noudattamatta jättämistä sekä sellaisen tuotteen olemassaolon mahdollista vaarantamista, joka on ollut laillisesti markkinoilla vähintään viisi vuotta ennen 6 artiklan 2 kohdassa säädettyä julkaisupäivää.
(3)
Komissio kehotti 11 päivänä tammikuuta 2005 päivätyllä kirjeellä kyseisiä jäsenvaltioita sopimaan asiasta keskenään noudattaen sisäisiä menettelyjään.
(4)
Koska Ranska ja Saksa eivät ole päässeet asiassa yksimielisyyteen kolmen kuukauden määräajassa, komissio tekee päätöksen asetuksen (ETY) N:o 2081/92 15 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
(5)
Saksan tiedoksi antamassa väitteessä on kolme kohtaa, joiden perusteella rekisteröintiä vastustetaan. Saksa katsoo ensinnäkin, että nimityksen kirjaaminen olisi vastoin asetuksen (ETY) N:o 2081/92 4 artiklan 2 kohdan säännöksiä. Saksan mukaan hakemuksen kohteena olevan tuotteen aistinvaraisten ja tuotantomenetelmään liittyvien ominaisuuksien tai laatuedellytysten ei voida katsoa koskevan erityisesti Provencen aluetta.
(6)
Komissio katsoo sitä vastoin, että rekisteröintihakemus perustuu niin Provencen hunajan maineeseen kuin erityislaatuun, joka johtuu Provencen kasveille ominaisesta hunajan kukka-alkuperästä.
(7)
Saksa mainitsee myös mahdollisen vaarantamisen, joka liittyy kokonaan tai osittain samankaltaisen nimityksen tai tavaramerkin olemassaoloon tai sellaisten tuotteiden olemassaoloon, jotka ovat olleet laillisesti markkinoilla vähintään viisi vuotta ennen asetuksen (ETY) N:o 2081/92 6 artiklan 2 kohdassa säädettyä julkaisupäivää. Saksa mainitsee erityisesti sen mahdollisuuden, että tuottajat, jotka pitävät nykyään hunajaa kaupan nimityksellä Miel de Provence, eivät voisi rekisteröinnin jälkeen enää käyttää kyseistä nimitystä, jos tuotteet eivät vastaa eritelmää joko kukka-alkuperän tai tuotantoalueen vuoksi.
(8)
Komissio katsoo, että kyseinen väite perustuu oletuksiin, joita ei ole osoitettu. Asetuksen (ETY) N:o 2081/92 7 artiklan 4 kohdan toisen luetelmakohdan mukaan väitteen tekijän on osoitettava mainittu vaarantaminen. Saksa on maininnut vain vaarantamisen mahdollisuudesta osoittamatta, että on tosiasiallisesti olemassa tuottajia, joiden toimintaa rekisteröinti haittaisi.
(9)
Lopuksi Saksa väittää, että Miel de Provence -nimityksen käyttö on sallittua hunajasta 20 päivänä joulukuuta 2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/110/EY (3) nojalla Ranskassa olevalta Provence-Alpes-Côte-d’Azurin alueelta saadusta hunajasta. Kyseinen alue olisi eri kuin asetuksen (ETY) N:o 2081/92 mukaisesti laaditussa eritelmässä mainittu maantieteellinen alue. Rekisteröintihakemuksen eritelmässä jätetään lisäksi hakemuksen ulkopuolelle auringonkukasta, rapsista ja sinimailasesta saatu hunaja, joka on peräisin maantieteellisen alueen kukista ja kasveista. Eritelmän noudattamisen vuoksi toimijoiden, jotka pitävät kyseistä tuotetta nykyisin kaupan Miel de Provence -nimityksellä, olisi jätettävä hakemuksen ulkopuolelle sellaista kukka-alkuperää oleva hunaja, joka ei sisälly eritelmään. Jos Miel de Provence rekisteröitäisiin asetuksen (ETY) N:o 2081/92 mukaisesti, se olisi Saksan mukaan vastoin hunajasta annetun direktiivin 2001/110/EY säännöksiä.
(10)
Kuten johdanto-osan kappaleessa 8 todetaan, vaarantamista koskevaa väitettä ei ole osoitettu. Myöskään se, että hunajasta annetun direktiivin 2001/110/EY säännöksiä olisi rikottu, ei kuulu perusteisiin, jotka voidaan esittää väitteen yhteydessä asetuksen (ETY) N:o 2081/92 7 artiklan 4 kohdan nojalla. Direktiivissä 2001/110/EY sallitaan lisäksi eräät nimitykset ilman että ne ovat pakollisia. Asetuksessa (ETY) N:o 2081/92 sitä vastoin säännellään rekisteröityjen nimitysten käyttöä, vaikka niitä olisi aiemmin voitu käyttää vapaammin. Sen vuoksi se, ettei rajoitusta jonain tiettynä aikana ole ollut, ei periaatteessa voi olla rekisteröinnin hylkäämisen syynä.
(11)
Näiden tietojen perusteella nimitys olisi lisättävä suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin.
(12)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maantieteellisiä merkintöjä ja alkuperänimityksiä käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Täydennetään komission asetuksen (EY) N:o 2400/96 (4) liite tämän asetuksen liitteessä olevalla nimityksellä.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 14 päivänä marraskuuta 2005.