31996R2200
L 297/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 2200/96 НА СЪВЕТА
от 28 октомври 1996 година
относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 42 и 43 от него,
като взе предвид предложението на Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
(1)
като има предвид, че понастоящем множеството промени поставят сектора на плодовете и зеленчуците в нова ситуация, към която производителите трябва да се приспособят; като има предвид, че именно това обуславя преориентиране на основните правила на пазарната организация на сектора; като има предвид, че, с оглед на извършените многобройни промени в пазарната организация след нейното първоначално възприемане, е необходимо да се приеме нова нормативна уредба за постигане на яснота;
(2)
като има предвид, че е желателно в тази нова уредба да се добавят основните разпоредби на Регламент (ЕИО) № 3285/83 на Съвета от 14 ноември 1983 г. относно определяне на общи правила за разширяването на някои правила, приемани от организациите на производителите в сектора на плодовете и зеленчуците (4), на Регламент (ЕИО) № 1319/85 на Съвета от 23 май 1985 г. за засилване на контрола по прилагането на законодателството на Общността в сектора на плодовете и зеленчуците (5), на Регламент (ЕИО) № 2240/88 на Съвета от 19 юли 1988 г. относно фиксиране, по отношение на прасковите, лимоните и портокалите, на правилата за прилагане на член 16б от Регламент (ЕИО) № 1035/72 относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (6), на Регламент (ЕИО) № 1121/89 на Съвета от 27 април 1989 г. относно въвеждане на интервенционен праг за ябълки и карфиол (7) и на Регламент (ЕИО) № 1198/90 на Съвета от 7 май 1990 г. относно създаване на регистър на Общността за култивирането на цитрусови плодове (8); като има предвид, че следователно е необходимо горепосочените регламенти да се отменят;
(3)
като има предвид, че класифицирането, при което се използват общи задължителни стандарти за плодове и зеленчуци както търгувани на пазара на Общността, така и изнасяни в трети страни, осигурява създаването на референтна система, която насърчава лоялната търговия и прозрачността на пазара, а също така елиминира от него продуктите с незадоволително качество; като има предвид, че спазването на тези стандарти помага да се подобри и рентабилността на производството;
(4)
като има предвид, че би било желателно, за да се постигне опростяване, да се приемат стандарти за плодове и зеленчуци със сравнително голямо влияние на пазара, като тези стандарти отчетат стандартите, възприети от Икономическата комисия за Европа на ООН (ООН/ИКЕ); като има предвид, че е необходимо да се определят условията, при които тези международни стандарти могат да се адаптират към специфичните изисквания на Общността;
(5)
като има предвид, че стандартизацията не може да бъде напълно ефективна, ако не се прилага, с някои изключения, на всички етапи на търговия и при напускане района на производството; като има предвид, че въпреки това може да се предостави изключение за някои операции, които са или съвсем незначителни и специфични, или се извършват в началото на дистрибутивната верига, или са свързани с продукти, предназначени за преработка; като има предвид, че трябва да се отчетат и възможностите за недостиг или за изключително свръхпредлагане; като има предвид, че, за да се гарантира изискваното от стандартите качество, държателят на продуктите носи отговорност за спазването на тези стандарти; като има предвид, че, по-конкретно, потребителските изисквания по отношение характеристиките на плодовете и зеленчуците предполагат произходът на продуктите да се изписва на етикета до и на последния етап от търговията на дребно;
(6)
като има предвид, че производството и търговията на плодовете и зеленчуците трябва да са изцяло съобразени с екологичните изисквания, включително техниките на култивиране, управлението на отпадъчните материали и унищожаването на оттеглени от пазара продукти, особено по отношение качеството на водата, запазването на биологичното разнообразие и съхраняването на селските райони;
(7)
като има предвид, че организациите на производители са основните елементи на общата организация на пазара, чието децентрализирано функциониране тези организации осигуряват на своето равнище; като има предвид, че, при все по-нарастващата концентрация на търсенето, обединяването на предлагането чрез тези организации повече от всякога представлява икономическа потребност с оглед засилването на позициите на производителите на пазара; като има предвид, че подобно обединяване трябва да се извършва доброволно и да докаже своята полезност посредством обхвата и ефективността на услугите, които организациите предлагат на членуващите в тях производители; като има предвид, че не се поставя под въпрос предаването на произведената продукция на специализираните организации на производителите, съществуващи преди влизането в сила на настоящия регламент;
(8)
като има предвид, че една организация на производителите не може да бъде призната от съответната държава-членка за способна да допринася за постигането на целите на общата организация на пазара, ако нейният устав не налага определени изисквания на нейните членове; като има предвид, че на групите производители, които желаят да получат статус на организации на производители в съответствие с настоящия регламент, би трябвало да се предостави преходен период, по време на който съответната група може да получава финансова помощ от съответната държава или от Общността срещу изпълнението на определени ангажименти;
(9)
като има предвид, че трябва да се предостави преходен период на вече признатите по силата на Регламент (ЕИО) № 1035/72 (9) организации на производители, които не могат непосредствено да отговорят на изискванията за признаване на настоящия регламент; като има предвид, че тези организации трябва да имат възможност да демонстрират способността си да въведат необходимите промени;
(10)
като има предвид, че за да се предоставят на организациите на производителите повече отговорности по отношение на собствените им финансови решения, както и предоставените им обществени средства да се съобразят с бъдещите изисквания, е необходимо да се определят условията за ползване на тези средства; като има предвид, че съвместното финансиране на учредените от организациите на производителите оперативни фондове представлява подходяща форма на финансиране;
(11)
като има предвид, че създаването и правилното функциониране на оперативните фондове изисква организациите на производителите да отговарят за реализацията на цялата съответстваща на условията продукция от плодове и зеленчуци на техните членове;
(12)
като има предвид, че, за да се контролират разходите на Общността, е необходимо да се определи горна граница на помощите, отпускани на организациите на производителите, които учредяват оперативни фондове;
(13)
като има предвид, че в региони, в които организацията на производството е слаба, е необходимо да се разреши отпускането на допълнителни национални финансови помощи; като има предвид, че по отношение на държавите-членки, които са особено изостанали по отношение на производствените си структури, тези допълнителни помощи трябва да могат да се възстановяват от Общността посредством общностната рамка за подкрепа;
(14)
като има предвид, че, с цел по-нататъшно засилване на влиянието на организациите на производителите и техните асоциации, с цел осигуряване желаната стабилност на пазара, на държавите-членки трябва да се разреши при определени условия да налагат на нечленуващите в организации производители правилата, особено тези от тях, свързани с производството, търговията и защитата на околната среда, които са възприети за членовете на съответната организация или асоциация на производители за съответния регион; като има предвид, че ако това е правилно аргументирано, определени разходи, свързани с подобно разширено прилагане на правилата, трябва да се поемат от съответните производители, тъй като те ще получат изгода от това разширено прилагане;
(15)
като има предвид, че междубраншовите организации, образувани по инициатива на индивидуални или вече групирани оператори, могат, при положение че включват значителна част от членовете на отделните браншове, свързани с плодовете и зеленчуците, да допринесат за възприемане на ориентирано към пазарните реалности поведение и улесняване осъществяването на търговски подход, който ще подобри отчетността на производствения процес, а следователно и организацията на производството, представянето и търговията на продуктите; като има предвид, че тъй като работата на тези организации може по принцип да подпомогне постигането на целите, предвидени в член 39 от Договора и по-конкретно постигането на целите, залегнали в настоящия регламент, би трябвало, след определяне на съответните форми на дейност, да има възможност да се предостави специално признаване на тези организации, които представят доказателства за достатъчна представителност и осъществяват практическата дейност по отношение на гореспоменатите цели; като има предвид, че разпоредбите за разширяването на обхвата на правилата, приети от организациите на производители и техните асоциации, и за поделянето на разходите, настъпили вследствие на подобно разширяване на обхвата, трябва, поради сходството на преследваните цели, да се отнасят и за междубраншовите организации;
(16)
като има предвид, че, с цел стабилизиране на цените, е желателно организациите на производители да могат да интервенират на пазара, особено като вземат решение да не реализират на пазара определени количества в определени периоди; като има предвид, че тези операции по оттегляне не трябва да се възприемат като алтернатива на самия пазар; като има предвид, че финансирането на оттеглянията от страна на Общността трябва следователно да се ограничи до определен процент от производството и обезщетенията на Общността трябва да са редуцирани, макар че трябва да се позволи използването на оперативните фондове за тази цел; като има предвид, че за постигане на опростяване, обезщетенията на Общността трябва да са с единен фиксиран размер за всеки продукт; като има предвид, че са необходими някои диференциации с цел постигане на сравнимо намаление за всички продукти;
(17)
като има предвид, че интервенцията може да постигне напълно своя ефект само ако оттеглените продукти не се въвеждат отново в нормалните пазарни канали; като има предвид, че е необходимо да се определят алтернативи при използването на оттеглените продукти, за да се избегне по възможност тяхното унищожаване;
(18)
като има предвид, че този нов начин за провеждане на оттеглянията ще позволи да се отменят незабавно разпоредбите в сила, свързани с надхвърлянето на праговете; като има предвид, че би било разумно обаче да се запази основният принцип на тези разпоредби за преходен период, като се предоставят на Общността правомощия за предприемане на действия на базата на този принцип при необходимост;
(19)
като има предвид, че по силата на Регламент (ЕO) № 3290/94 (10) Съветът е приел корекциите и преходните мерки, необходими за прилагането в селскостопанския сектор на споразуменията, сключени в рамките на Уругвайския кръг от многостранни търговски преговори, и по-конкретно новия търговски режим с трети страни в сектора на плодовете и зеленчуците; като има предвид, че разпоредбите на приложение XIII към Регламент (ЕO) № 3290/94 са добавени в настоящия регламент; като има предвид, че когато обаче продуктите се внасят в Общността за промишлена преработка, те не се продават на консигнация; като има предвид, че проверката на входната цена може следователно да се извърши не според фиксирана стойност, а на друга основа; като има предвид, че съответните разпоредби трябва да се допълнят в този смисъл;
(20)
като има предвид, че правилата на общата организация на пазара трябва да се спазват от всички оператори, за които те се отнасят, като в противен случай ефектът им ще бъде деформиран с всички произтичащи от това последствия както по отношение на използването на обществени ресурси, така и по отношение на конкуренцията между операторите; като има предвид, че за сектора е необходимо да се създаде специално звено от инспектори на Общността; като има предвид, че поради бюджетни причини и за постигане на ефективност това звено трябва да се състои от служители на Комисията и евентуално друг персонал; като има предвид, че е необходимо също така създаде разпоредба за санкции на Общността, които да гарантират еднообразното прилагане на новите правила в цялата Общност;
(21)
като има предвид, че неотделим елемент на правилното управление на общата организация на пазара е неговото детайлно познаване; като има предвид, че за тази цел е необходимо да се предвидят съответните мерки;
(22)
като има предвид, че отпускането на определени помощи би могло да изложи на риск функционирането на общия пазар; като има предвид, че следователно действието на разпоредбите на Договора, предвиждащи проверката на отпусканите от държавите-членки помощи, както и забраната на несъвместимите с общия пазар помощи, трябва да бъде разширено и да обхване сектора, посочен в настоящия регламент;
(23)
като има предвид, че общата организация на пазара в този сектор трябва да вземе под внимание правилно и едновременно целите, залегнали в членове 39 и 110 от Договора;
(24)
като има предвид, че за да се улесни прилагането на настоящия регламент, е необходимо да се създаде процедура за тясно сътрудничество между държавите-членки и Комисията посредством управителен комитет;
(25)
като има предвид, че за да се преодолее особено неблагоприятната ситуация в сектора на лешниците, е необходимо да се отпуснат фиксирани помощи за лешниците, събрани през пазарните 1997-1998, 1998-1999 и 1999-2000 години,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Настоящият регламент създава обща организация на пазара на плодове и зеленчуци.
2. Общата организация на пазара обхваща следните продукти:
Код по КН
Описание
0702 00
Домати, пресни или охладени
0703
Лук, шалот, чесън, праз и други лукови зеленчуци, пресни или охладени
0704
Зеле, карфиол, къдраво зеле, алабаш и подобни, годни за консумация зеленчуци от вида Brassica, пресни или охладени
0705
Марули (Lactuca sativa) и цикория (Cichorium spp.), прeсни или охладени
0706
Моркови, репи, салатно цвекло, козя брада, целина с едри глави, репички и други подобни кореноплодни, пресни или охладени
0707 00
Краставици и корнишони, пресни или охладени
0708
Бобови зеленчуци, със или без шушулките, пресни или охладени
ex 0709
Други зеленчуци, пресни или охладени, с изключение на зеленчуците с кодове 0709 60 91, 0709 60 95, 0709 60 99, 0709 90 31, 0709 90 39 и 0709 90 60
ex 0802
Други черупкови плодове, пресни или сушени, с или без черупките, или обелени, с изключение на орехи от арека (или бетел) и от кола от код 0802 90 30
0803 00 11
Пресни хлебни банани
ex 0803 00 90
Сушени банани
0804 20 10
Смокини, пресни
0804 30 00
Ананаси
0804 40
Авокадо
0804 50 00
Гуайави, манго и мангустани
0805
Цитрусови плодове, пресни или сушени
0806 10 21
0806 10 29
0806 10 30
0806 10 40
0806 10 50
0806 10 61
0806 10 69
Прясно десертно грозде
0807
Пъпеши (в това число и дините) и папаи, пресни
0808
Ябълки, круши и дюли, пресни
0809
Кайсии, череши, праскови (включително нектарини), сливи и трънки, пресни
0810
Други плодове, пресни
0813 50 31
0813 50 39
Смеси, изключително от сушени черупкови тропически плодове с кодове по 0801 и 0802
1212 10 10
Рожкови
3. Пазарните години за включените в параграф 2 продукти се определят, ако е необходимо, в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
ДЯЛ I
Класификация на продуктите
Член 2
1. Продуктите, които следва да бъдат доставяни пресни на потребителите, могат да се класифицират според набор от стандарти.
2. Стандартите за пресни плодове и зеленчуци, съдържащи се в приложение I, се приемат съгласно предвидената в член 46 процедура за прилагане на общата организация на пазарите. За тази цел се вземат под внимание стандартите на ООН/ИКЕ, препоръчани от Работната група по стандартизация на бързоразвалящи се продукти и развитие на качеството към Икономическата комисия за Европа.
Докато бъдат приети нови стандарти, продължават да се прилагат стандартите, разработени в съответствие с член 2 от Регламент (ЕИО) № 1035/72.
3. Комисията, като действа в съответствие с предвидената в член 46 процедура, може да добави други продукти към списъка в приложение I.
Член 3
1. Държателят на продуктите, обхванати от приетите стандарти за качество, няма право да излага подобни продукти или да ги предлага за продажба, или да ги доставя, или търгува по какъвто и да било друг начин в рамките на Общността, освен в съответствие с тези стандарти. Държателят на продуктите носи отговорност за спазването на това съответствие.
Въпреки това държавите-членки могат да освободят следните видове продукти от изискването за спазване на стандартите за качество или на някои от техните разпоредби:
a)
продуктите, които са изложени или предлагани за продажба, продавани, доставяни или търгувани по какъвто и да било друг начин от производителя на пазарите на едро, и по-специално на пазарите на производители, разположени в производствения район;
б)
продуктите, които са транспортирани от тези пазари на едро до местата за заготовка и опаковане и до складовите съоръжения, разположени в същия производствен район.
В случаите, когато се прилага втората алинея, съответната държава-членка уведомява Комисията за това, както и за предприетите в тази връзка мерки.
2. Следните видове продукти се освобождават от изискването за спазване на стандартите за качество в даден производствен район:
a)
продуктите, които се продават или доставят от производителя до местата за заготовка и опаковане или до складовите съоръжения, или се транспортират от неговото стопанство до подобни места;
б)
продуктите, които се транспортират от складовите съоръжения до местата за заготовка и опаковане.
3. Следните видове продукти се освобождават от изискването за спазване на стандартите за качество:
а)
продуктите, които се транспортират до преработвателни предприятия освен ако за предназначените за промишлена преработка продукти не са установени минимални стандарти за качество в съответствие с предвидената в член 46 процедура;
б)
продукти, предлагани на потребителите за тяхно лично ползване в самото стопанство на производителя;
в)
по решение на Комисията, взето по молба на държава-членка, посредством предвидената в член 46 процедура - продуктите от определен регион, които са продадени в мрежата за търговия на дребно на този регион за целите на утвърдено традиционно местно потребление.
4. Необходимо е да се представят доказателства в подкрепа на това, че обхванатите в параграф 2 и параграф 3, буква а) продукти отговарят на определените условия, особено по отношение на тяхното предназначение.
Член 4
Ако, вследствие силен недостиг или изключително свръхпредлагане, доставянето на съобразени със стандартите за качество продукти е недостатъчно или очевидно надхвърля потребителското търсене, се приемат мерки за дерогиране на прилагането на тези стандарти за ограничен период в съответствие с международните задължения на Общността, както и с предвидената в член 46 процедура.
Член 5
1. Изискваната от стандартите за качество информация трябва да бъде изписана четливо на видно място от едната страна на опаковката, като се отпечатва неделимо направо на опаковката или на етикет, който е неразделна част от или е прикрепен неподвижно към опаковката.
2. За стоките, които се превозват в насипно състояние и се товарят направо на превозното средство, предвидените в параграф 1 данни се прилагат в документ, придружаващ стоките или прикрепен на видно място вътре в транспортното средство.
Член 6
При опаковането на продуктите на етап търговия на дребно въпросните данни трябва да са изписани четливо и да са на видно място.
При предварително опакованите продукти по смисъла на Директива 79/112/ЕИО (11) се посочва нетното тегло в допълнение към данните, изисквани от общите стандарти за качество. Въпреки това при продуктите, които обикновено се продават на бройка, изискването за посочване на нетното тегло не се прилага, ако бройката на продуктите се вижда ясно и се брои лесно отвън или, в противен случай, ако тази бройка е посочена на етикета.
Продуктите могат да се продават и неопаковани, при условие че търговецът на дребно заедно със стоките е изложил табела, на която на видно място и четливо са посочени изискваните от съответните стандарти за качество данни относно:
-
сорта,
-
произхода на продукта,
-
класа.
Член 7
За да се установи дали обхванатите от стандартите за качество продукти съответстват на разпоредбите на членове 3-6, се извършват проверки съобразно дял VI посредством вземане на проби на всички етапи от търговията, както и по време на транспортирането, от органи, определени от всяка държава-членка.
За предпочитане е тези проверки да се извършват преди изпращането от производствените райони, когато продуктите се опаковат или товарят.
Всяка държава-членка съобщава на останалите държави-членки и на Комисията наименованията на органите, които е назначила за извършването на тези проверки.
Член 8
1. Обхванатите от стандартите за качество продукти могат да се внасят от трети страни само ако съответстват на стандартите за качество или на стандарти, които са поне еквивалентни на тях.
2. Членове 3-7 се прилагат за продукти, които са внесени в Общността, след приключването на формалностите по вноса в съответствие с настоящите правила на Общността.
Член 9
1. Обхванатите от стандартите за качество продукти могат да се изнасят в трети страни само ако съответстват на тези стандарти.
Въпреки това могат да се предоставят дерогации в съответствие с определената в член 45 процедура с цел спазване изискванията на пазарите, за които са предназначени тези продукти.
2. Продуктите за износ в трети страни се подлагат на проверка за съответствие със стандартите за качество преди напускане на митническата територия на Общността.
Член 10
Необходимите за еднообразното прилагане на този дял мерки се приемат в съответствие с определената в член 46 процедура.
При предназначените за внос в Общността продукти тези мерки могат да се изразяват в одобряване от страна на официалните контролни органи на третата страна-износител.
ДЯЛ II
Организации на производителите
Член 11
1. За целите на настоящия регламент „организация на производителите“ е всяко юридическо лице:
a)
което е учредено по собствена инициатива на производителите на следните видове продукти, включени в член 1, параграф 2:
i)
плодове и зеленчуци,
ii)
плодове,
iii)
зеленчуци,
iv)
продукти, предназначени за преработка,
v)
цитрусови плодове,
vi)
черупкови плодове,
vii)
гъби;
б)
което има, по-специално, цел да:
1.
гарантира, че производството се планира и адаптира спрямо търсенето, особено по отношение на качество и количество;
2.
стимулира концентрирането на доставките и пускането на пазара на продукцията на своите членове;
3.
намаляване на производствените разходи и стабилизиране на производствените цени;
4.
насърчаването на практиките на култивиране, производствените технологии и разумното природосъобразно управление на отпадъците, по-специално насочени към запазване качеството на водата, почвите и ландшафта, както и защита и/или увеличаване на биологичното разнообразие;
в)
чийто устав изисква от членовете, по-специално, да:
1.
прилагат приетите от организацията правила, свързани с отчитането на произведената продукция, със самото про изводство, с търговията и опазването на околната среда;
2.
принадлежат към само една от организациите на производителите, посочени в буква а), по отношение на производството от дадено стопанство на един от видовете продукти, изброени в буква а);
3.
търгуват цялата си продукция от съответните видове продукти посредством организацията на производителите.
Въпреки това, ако организацията на производителите разреши това и в съответствие с установените от нея условия, членовете-производители могат:
-
да продават не повече от 25 % от своята продукция, ако членуват в организация на производители на плодове и зеленчуци, посочена в буква а), i), и не повече от 20 % от своята продукция, ако членуват в други организации на производители, в своите стопанства пряко на потребителите за техни лични нужди и заедно с това
-
да търгуват сами или чрез друга организация на производителите, определени от тяхната собствена организация, количества продукти, които са незначителни спрямо търгуваните от собствената им организация количества;
-
да търгуват чрез друга организация на производители, определени от тяхната собствена организация, продукти, които поради своя характер обичайно не са включени в търговската дейност на съответната организация;
-
в съответствие с определената в член 46 процедура да получат правото да сключват, чрез дерогация, преки договори за определени продукти с преработвателни предприятия дегресивно и за преходен период до 31 декември 1999 г.;
4.
да предоставят информацията, искана от организациите на производители за статистически цели, по-специално информацията относно засетите площи, произведените количества, добивите и преките продажби;
5.
да заплащат предвидените в правилника на организацията парични вноски за създаването и попълването на оперативния фонд, предвиден в член 15;
г)
чийто устав предвижда:
1.
процедури за определяне, приемане и изменение на предвидените в буква в), точка 1 правила;
2.
от членовете да се заплащат финансови вноски, посредством които да се финансира организацията на производители;
3.
правила, които позволяват на производителите да контролират по демократичен начин своята организация и вземаните от нея решения;
4.
санкции за нарушаването на задълженията, залегнали в устава, по-специално неплащането на финансови вноски, или за нарушаването на правилата, приети от организацията на производители;
5.
правила за приемането на нови членове, и по-специално минимален срок за членство; и
6.
счетоводните и бюджетни правила, необходими за работата на организацията;
д)
която е призната от съответната държава-членка съгласно параграф 2.
2. Държавите-членки признават като организации на производители за целите на настоящия регламент всички кандидатстващи за такова признаване групи производители, при условие че:
а)
отговарят на предвидените в параграф 1 изисквания, като предоставят съответните доказателства, включително и по отношение наличието на минималния брой членове и реализирането на минималния обем търгувана продукция, което се установява посредством предвидената в член 45 процедура;
б)
има достатъчно доказателства, че те могат да осъществяват правилно своята дейност както по отношение на сроковете, така и на ефективността;
в)
дават възможност на своите членове да ползват техническа помощ за използването на екологични практики на култивиране;
г)
ефективно предоставят на своите членове техническите средства за съхраняване, опаковане и търгуване на тяхната продукция, като заедно с това осигуряват необходимото търговско и бюджетно обслужване на тяхната дейност.
3. Държавите-членки могат също така да признаят като организации на производители за целите на настоящия регламент организациите на производители, различни от посочените в параграф 1, буква а), съществуващи преди влизането в сила на настоящия регламент и признати съгласно Регламент № 1035/72 преди началната дата на прилагане на настоящия регламент.
Когато съгласно предходната алинея държавите-членки признават организации на производители, се прилагат изискванията, съдържащи се в параграф 1, с изключение на тези в параграф 1, буква а) и, ако е необходимо, на тези в параграф 1, буква в), 2), както и изискванията, съдържащи се в параграф 2.
Член 12
1. Държавите-членки:
а)
вземат решение дали да признаят съответната организация на производители в срок от три месеца от подаването на заявление, придружено от всички необходими документи;
б)
провеждат проверки на редовни интервали, констатиращи дали организациите на производителите спазват условията за признаване, като при нарушения на тези условия налагат санкции на тези организации и оттеглят признаването, ако това е необходимо;
в)
в срок от два месеца уведомяват Комисията относно всяко решение за предоставяне, отказване или оттегляне на признаването.
2. Условията и честотата, при които държавите-членки докладват на Комисията относно упражняваната от организациите на производители дейност, се определят в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Комисията проверява дали се спазват член 11 и параграф 1, буква б) от настоящия член, като извършва проверки в съответствие с дял VI, като в резултат от констатираното по време на проверките може да изиска от държавите-членки да оттеглят признаването.
Член 13
1. Организациите на производителите, признати по Регламент (ЕИО) № 1035/72 преди влизането в сила на настоящия регламент, които не отговарят на условията за признаване съгласно член 11 от настоящия регламент без преходен период, могат да продължат да функционират в съответствие с разпоредбите на дял IV в срок от две години след неговото влизане в сила, при условие че продължат да спазват изискванията на въпросните членове от Регламент (ЕИО) № 1035/72.
2. Споменатият в параграф 1 срок от две години може да бъде удължен до пет години, ако съответната организация на производители:
а)
в срок до определена дата преди края на посочения в параграф 1 двегодишен период представи план за действие, с оглед придобиването на признаване в съответствие с член 11, параграф 2, на съответната държава-членка, която трябва или да го приеме, или да го отхвърли;
б)
при представянето на своя план за действие може да удостовери, че е учредила посочения в член 15 оперативен фонд;
в)
задължава се, под заплаха от определени от съответната държава-членка санкции, да завърши изпълнението на своя план за действие преди края на петгодишния период.
3. Организациите на производители, които вече не отговарят на предвидените в параграф 2 условия, независимо по каква причина и в какъв момент, губят статута си на такива в съответствие с предвидените в член 12, параграф 1, буква б) условия.
Въпреки това първата алинея се прилага, без това да засяга никое от индивидуалните права, които съответната организация на производителите може да е придобила в съответствие с Регламент (ЕИО) № 1035/72.
Член 14
1. Новите организации на производители или тези, които не са били признати в съответствие с Регламент (ЕИО) № 1035/72 преди влизането в сила на настоящия регламент, могат да получат преходен период от максимум пет години, през който да изпълнят предвидените в член 11 условия за признаване.
За да изпълнят условията за признаване, организациите представят на съответната държава-членка поетапен план за признаване, чието приемане поставя началото на посочения в първата алинея петгодишен период и съставлява предварително признаване.
2. По време на четирите години след датата на предварително признаване държавите-членки могат да отпуснат на предвидените в параграф 1 организации на производители:
а)
помощ за насърчаване на тяхното учредяване и улесняване на административната им дейност;
б)
помощ, предоставена пряко или посредством кредитни институции, под формата на специални заеми, предназначени да покрият част от инвестициите, свързани с получаването на признаване и започване изпълнението на плана за признаване, посочен в параграф 1, втора алинея.
3. Предвидената в параграф 2 помощ се възстановява от Общността в съответствие с член 51, параграфи 2 и 3.
4. Преди да предоставят предварително признаване, държавите-членки информират Комисията за своите намерения и свързаните с тях финансови последствия.
5. Ако дадена организация на производители представи план за признаване на националните органи в държава-членка, това предполага, че тя приема задължението да допуска проверките от страна както на националните органи, така и на органите на Общността в съответствие с дял VI, по-специално по отношение на правилното управление на обществени средства.
6. Държавите-членки налагат съответните санкции на организациите на производители, които не изпълняват своите задължения.
7. Подробните правила за прилагане, приети съгласно член 48, за изпълнението на настоящия член, включват разпоредби, гарантиращи, че изплащаните на португалските организации на производителите помощи не са по-малки по размер, изразен като процент от стойността на търгуваната продукция от съответната организация на производителите, от размера на отпусканите по силата на Регламент (ЕИО) № 746/93 (12) помощи.
Член 15
1. Финансовата помощ на Общността се отпуска при предвидените в настоящия регламент условия за организации на производителите, учредяващи оперативен фонд.
Този фонд се поддържа от финансови вноски, събирани от членуващите производители на базата на количествата или стойността на действително изтъргуваните плодове и зеленчуци, както и от посочената в първата алинея финансова помощ.
2. Посочените в параграф 1 оперативни фондове се използват за следните цели:
а)
финансиране на оттегляния от пазара при предвидените в параграф 3 условия;
б)
финансиране на оперативна програма, която се представя на компетентните национални органи и се одобрява от тях в съответствие с член 16, параграф 1.
Тези фондове могат да се използват и за цялостно или частично финансиране на план за действие, представен от организация на производителите, както е посочено в член 13.
3. Използването на оперативния фонд за финансиране на оттеглянията от пазара се счита за допустимо само ако националните компетентни органи са одобрили оперативна програма за това. Финансирането се извършва под една или повече от следните форми:
а)
изплащането на обезщетение за оттеглянето от пазара на невключени в приложение II продукти, които отговарят на действащите стандарти, ако такива са предвидени съгласно член 2;
б)
добавка към обезщетението на Общността за оттегляне от пазара.
Държавите-членки могат да определят максимален размер на обезщетенията или добавките към тях, но така определеният размер на добавките, добавен към размера на обезщетенията на Общността за оттегляне от пазара, не може да надхвърля максималния размер на цените за оттегляне за пазарната 1995-1996 година в съответствие с член 16, параграф 3, буква a), член 16, буква а), член 16, буква б) и член 18, параграф 1, буква a), първо тире от Регламент (ЕИО) № 1035/72.
Частта от оперативния фонд, която се използва за финансиране на оттеглянията от пазара, не може да надхвърля 60 % през първата година, 55 % - през втората, 50 % - през третата, 45 % - през четвъртата, 40 % - през петата и 30 % - от шестата година нататък, започващи от датата на одобрението от компетентните национални органи на първата оперативна програма, представена от съответната организация на производителите и одобрена от органите.
Предвидените в член 22, параграфи 3, 4 и 5 граници се прилагат към оттеглянията, посочени в първа алинея, буква а) от настоящия параграф.
4. Оперативните програми, посочени в параграф 2, буква б):
а)
си поставят няколко от посочените в член 11, параграф 1, буква б) цели, както и други, и по-конкретно следните: подобряване качеството на продуктите, увеличаване търговската стойност на продуктите, стимулиране за продуктите, насочени към потребителите, създаване на технологични линии за биологични продукти, насърчаване на интегрираното производство или на други производствени методи, насочени към опазване на околната среда и намаляване на оттеглянията от пазара;
б)
включват дейности, насочени към развитието на използването на природосъобразни техники от членовете, както по отношение на практиките на култивиране, така и по отношение на управлението на отпадъците.
„Природосъобразни техники“ означава по-конкретно технологиите, насочени към постигането на целите, предвидени в член 1, букви a), б) и в) от Регламент (ЕИО) № 2078/92 (13);
в)
създават финансова разпоредба относно техническите и човешки ресурси, необходими за осигуряване спазването на фитосанитарните стандарти и правила, както и на максимално допустимите равнища на остатъчни вещества.
5. Предвидената в параграф 1 финансова помощ се равнява на сумата на посочените в същия параграф и действително заплатени финансови вноски, но ограничена до 50 % от действителните разходи, извършени в съответствие с параграф 2.
Този процент е 60 %, ако оперативната програма или част от оперативната програма е представена:
а)
или от няколко организации на производителите, действащи в различни държави-членки по транснационални схеми, с изключение на предвидените в параграф 2, буква a) дейности;
б)
или от една или повече организации на производителите, участващи в схеми, работещи на междубраншова база.
Въпреки това максимумът на финансовата помощ е ограничен до 4 % от стойността на търгуваната продукция на всяка организация на производители, при условие че общият размер на финансовата помощ представлява по-малко от 2 % от общия оборот на всички организации на производителите. За да се гарантира спазването на тази граница се извършва авансово плащане от 2 %, като остатъкът от помощите се предоставя, след като е известен общият брой на заявленията за отпускане на помощи. След 1999 г. стойността от 4 % нараства на 4,5 %, като заедно с това процентът на общия оборот нараства от 2 на 2,5 %.
6. В тези региони на Общността, в които степента на организираност на производителите е особено ниска, държавите-членки могат да получат правото, след представяне на надлежно аргументирано искане, да предоставят на организациите на производителите национална финансова подкрепа, равна на не повече от половината от общия размер на финансовите вноски на членовете. Тази помощ се предоставя в допълнение към оперативния фонд.
За държавите-членки, в които по-малко от 15 % от общото производство на плодове и зеленчуци се търгува от организации на производители и тази продукция съставлява поне 15 % от общото селскостопанско производство, предвидената в първата алинея помощ може да се възстанови от Общността по молба на съответната държава-членка посредством общностната рамка за подкрепа.
Член 16
1. Предвидените в член 15, параграф 2, буква б) оперативни програми се представят на компетентните национални органи, които ги одобряват или отхвърлят, или изискват тяхното изменение в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент.
Държавите-членки създават национална рамка за определяне на общите условия, свързани с предвидените в член 15, параграф 4, буква б) мерки. Те представят предлаганата рамка за одобрение на Комисията, която може да изиска определени изменения в тримесечен срок, ако установи, че предложението не способства за постигането на целите, съдържащи се в член 130с от Договора, както и в Програмата на Общността за политика и дейности във връзка с околната среда и устойчивото развитие.
2. Най-късно до края на всяка година организациите на производителите представят на Комисията разчетения размер на оперативния фонд за следващата година, като представят и съответните аргументи на базата на разчетите от оперативната програма, разходите за настоящата година и евентуално за предишни години, както и, ако това е необходимо, на базата на прогнозните количества произведена продукция за следващата година. Съответната държава-членка, преди 1 януари на следващата година, уведомява организацията на производители относно разчетения размер на финансовата подкрепа, съобразен с предвидените в член 15, параграф 5 граници.
Свързаните с финансовата подкрепа плащания се извършват на база направените разходи във връзка със схемите, обхванати от оперативната програма. Могат да се извършват и авансови плащания за същите схеми, като за това се изисква представяне на гаранция или обезпечение.
В началото на всяка година и най-късно до 31 януари организацията на производителите уведомява държавата-членка относно окончателния размер на разходите за предишната година, като прилага необходимите придружаващи документи, за да може да получи остатъка от финансовата помощ на Общността.
3. Една призната от съответната държава-членка асоциация на организации на производителите може да замества своите членове за целите на управлението на техния оперативен фонд по смисъла на член 15, параграф 1, както и за разработването, прилагането и представянето на оперативните програми, както е предвидено в член 15, параграф 2, буква б). В подобни случаи асоциацията получава финансовата помощ и прави уведомлението, предвидено в параграф 2 от настоящия член.
4. Оперативните програми и тяхното финансиране от производители и организациите на производителите, от една страна, и от фондовете на Общността, от друга, имат минимална продължителност от три години и максимална продължителност от пет години.
5. Представянето на оперативна програма на държавата-членка от организация на производителите или, ако се използва посочената в параграф 3 възможност, от съответната асоциация на организации на производителите, предпоставя ангажимента на тази организация или асоциация да бъде обект на проверки от страна на националните органи или на Общността в съответствие с дял VI, особено по отношение на правилното управление на обществените ресурси.
Член 17
Ако общите инструменти на общата организация на пазара се окажат недостатъчни или неподходящи по отношение на включените в член 1, параграф 2 продукти, които имат голямо местно или регионално значение в икономическо или екологично отношение и които срещат продължителни трудности на пазара на Общността, дължащи се по-специално на силна международна конкуренция, могат да се предприемат специфични мерки за подобряване конкурентността на тези продукти в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Член 18
1. Когато организация на производителите или асоциация на организации на производителите, приели същите правила, която функционира в специфична икономическа област, се счита, по отношение на определен продукт, за представителна за производството и производителите в тази област, съответната държава-членка може, по молба на организацията или асоциацията, да направи следните правила задължителни за установените в областта производители, които не принадлежат към една от посочените по-горе организации:
а)
правилата, посочени в точка 1 от член 11, параграф 1, буква в),
б)
приетите от организацията или асоциацията правила, свързани с оттеглянията от пазара,
при условие че правилата:
-
са били в сила в продължение на поне една пазарна година,
-
са включени в изчерпателния списък в приложение III,
-
са задължителни за не повече от три пазарни години.
2. За целите на настоящия член „икономическа област“ означава географска зона, съставена от прилежащи или съседни производствени региони, в които условията за производство и търговия са хомогенни.
3. Една организация или асоциация на организации се счита за представителна по смисъла на параграф 1, ако нейните членове съставляват поне две трети от общия брой на производителите в икономическа област, където тя оперира, и обхваща поне две трети от производството на тази област.
4. Правилата, които се обявяват за задължителни за всички производители в определена икономическа област:
а)
не трябва да причиняват никаква вреда на останалите производители в държавата-членка или в Общността;
б)
не се прилагат, освен ако не ги обхващат изрично, за продукти, предназначени за преработка по силата на договор, подписан преди началото на пазарната година, с изключение на посочените в параграф 1, буква а) правила за отчитане на производството;
в)
не трябва да влизат в противоречие с действащите национални правила, както и с тези на Общността.
5. Държавите-членки уведомяват незабавно Комисията относно правилата, които са обявили за задължителни за всички производители в специфична икономическа област. Тези правила се публикуват в серия С на Официален вестник.
Комисията решава, че съответната държава-членка трябва да отмени разширяването на обхвата на правилата, прието от същата държава-членка:
а)
ако установи, че въпросното разширяване на обхвата на правилата върху други производители изключва конкуренцията в значителна част от вътрешния пазар или застрашава свободната търговия, или целите на член 39 от Договора;
б)
ако установи, че член 85, параграф 1 от Договора се прилага за споразумението, решението или съгласуваната практика, обхватът на които е решено да се разшири до други производители. Решението на Комисията по отношение на това споразумение, решение или съгласувана практика се прилага от датата на тази констатация;
в)
ако, в резултат от провеждането на последващи проверки в съответствие с дял VI, се установи, че настоящият член не е спазен.
6. Когато се прилага параграф 1, съответната държава-членка може да реши, след внимателно разглеждане на представените доказателства, че нечленуващите производители са задължат към организацията или на асоциацията за частта от плащаните от членуващите производители финансови вноски, доколкото тези средства се използват за покриване на:
а)
административните разходи, произтичащи от прилагането на посочените в параграф 1 правила;
б)
разходите, свързани с научна дейност, пазарни проучвания и търговски промоции, предприети от организацията или асоциацията, от които всички производители във съответната област имат изгода.
7. Държавите-членки представят на Комисията предвидения в параграф 2 списък с икономически области. В срок от един месец след неговото представяне Комисията одобрява списъка или, след консултиране със съответната държава-членка, взема решение относно измененията в него, които последната трябва да извърши. Одобреният списък се публикува в серия С на Официален вестник на Европейските общности.
ДЯЛ III
Междубраншови организации и споразумения
Член 19
1. По смисъла на настоящия регламент „признати междубраншови организации“, наричани по-нататък „междубраншови организации“, са правни субекти, които:
а)
са образувани от представители на икономически дейности, свързани с производството на и/или търговията със, и/или преработката на посочените в член 1, параграф 2 продукти;
б)
са създадени по инициатива на всички или някои от организациите или асоциациите, които ги съставляват;
в)
осъществяват няколко от следните дейности в един или повече региони на Общността, като отчитат интересите на потребителите:
-
усъвършенстват познаването и прозрачността на производството и пазара,
-
подпомагат координирането на пускането на пазара на плодовете и зеленчуците, особено по отношение на научната дейност и пазарните проучвания,
-
разработват стандартни типове договори, съобразени с правилата на Общността,
-
използват по-пълно потенциала на произведените плодове и зеленчуци,
-
предоставят необходимата информация и извършват научните изследвания, позволяващи на производството да се адаптира към продукти, които съответстват на пазарните изисквания и на вкусовете и очакванията на потребителите, особено по отношение на качеството на продукта и опазването на околната среда,
-
търсят начини за ограничаване употребата на фитосанитарни продукти и други материали, като по този начин гарантират качеството на продукта и съхраняването на почвите и водите,
-
развиват методи и средства за усъвършенстване качеството на продукта,
-
използват потенциала на биологичното земеделие и го защитават, както и наименованията за произход, етикетите за качество и географските указания,
-
насърчават интегрираното производство или други природосъобразни производствени методи,
-
определят правила, свързани със залегналите в приложение III правила за производството и търговията, които са по-строги от тези на Общността или от националните правила;
г)
са признати от съответната държава-членка при условията, установени в параграф 2.
2. Ако структурите на съответната държава-членка разрешат това, държавите-членки могат да признаят за междубраншови организации по смисъла на настоящия регламент всички създадени на техните територии организации, които са представили подходящо заявление, при условие че:
а)
организациите провеждат своята дейност в един или повече региони на тази територия;
б)
представляват значителен дял от производството на и/или търговията със, и/или преработката на плодове и зеленчуци и продукти, получени посредством преработката на плодове и зеленчуци във въпросния регион или региони, като, ако функционират в повече от един регион, могат да демонстрират минимално равнище на представителност във всеки един от регионите за всеки един от браншовете, които те съставляват;
в)
реализират няколко от предвидените в параграф 1, буква в) мерки;
г)
самите те не участват в производството или преработката, или търговията на плодове и зеленчуци или на продукти, получени посредством преработката на плодове и зеленчуци;
д)
не извършват никоя от посочените в член 20, параграфи 3 дейности.
3. Преди да признаят междубраншовите организации, държавите-членки уведомяват Комисията относно кандидатстващите за признаване организации, като предоставят цялата необходима информация относно тяхната представителност и различните им дейности, заедно с цялата останала информация, необходима за извършване на оценка.
Комисията може да оспори признаването в срок от два месеца след това уведомяване.
4. Държавите-членки:
а)
решават дали да признаят съответната междубраншова организация в срок от три месеца след подаването на заявление, придружено от всички съответни придружаващи документи;
б)
на редовни интервали провеждат проверки, посредством които установяват дали междубраншовите организации отговарят на условията за признаване, налагат им съответните санкции при констатирани нарушения на тези условия и, ако това е необходимо, оттеглят признаването;
в)
оттеглят признаването, ако:
i)
вече не се изпълняват предвидените в настоящия регламент условия за признаване;
ii)
междубраншовата организация наруши някоя от забраните, наложени в член 20, параграф 3, без това да засяга всякаква друга санкция, наложена по силата на националното право;
iii)
междубраншовата организация не изпълни предвиденото в член 20, параграф 2 задължение за уведомяване;
г)
в срок от два месеца уведомяват Комисията относно всяко решение за предоставяне, отказ или оттегляне на признаване.
5. Условията и честотата, при които държавите-членки отчитат пред Комисията дейностите на междубраншовите организации, се определят в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Комисията следи дали се спазват параграф 2 и параграф 4, буква б), като извършва проверки в съответствие с дял VI и може в резултат от проверките да изиска от съответната държава-членка да оттегли признаването.
6. Признаването представлява разрешение за осъществяване на предвидените в буква в) от параграф 1 мерки, съобразени с разпоредбите на настоящия регламент.
7. Комисията публикува в серия С на Официален вестник на Европейските общности списък на признатите междубраншови организации, като посочва икономическата сфера или област на тяхната дейност и извършваните по смисъла на член 21 дейности. Публикуват се и оттеглянията на признаването.
Член 20
1. Чрез дерогация от член 1 от Регламент № 26 (14) член 85, параграф 1 от Договора не се прилага към споразуменията, решенията и съгласуваните практики на признатите междубраншови организации, предназначени за прилагане на посочените в член 19, параграф 1, буква в) мерки.
2. Параграф 1 се прилага само при условие че:
-
споразуменията, решенията и съгласуваните практики са известени на Комисията и че
-
в срок от два месеца след получаването на цялата информация Комисията не е установила, че въпросните споразумения, решения и съгласувани практики са несъвместими с правилата на Общността.
Споразуменията, решенията и съгласуваните практики не могат да се прилагат преди изтичането на срока, посочен във второ тире от първата алинея.
3. Споразуменията, решенията и съгласуваните практики, които:
-
могат да доведат до разделянето на пазарите под каквато и да било форма в рамките на Общността,
-
могат да нарушат стабилното функциониране на организацията на пазара,
-
могат да създадат нарушения на конкуренцията, които нямат съществено значение за постигане на целите на Общата селскостопанска политика, отразени в мярката за междубраншовите организации,
-
изискват фиксирането на цени, без да се засягат предприеманите от междубраншовите организации мерки при прилагането на някои специални разпоредби на правила на Общността,
-
могат да създадат дискриминация или да елиминират конкуренцията по отношение на значителна част от въпросните продукти, при всички случаи се обявяват за противоречащи на правилата на Общността.
4. Ако, след изтичането на двумесечния срок, посочен в параграф 2, първата алинея, второ тире, Комисията установи, че условията за прилагането на настоящия регламент не са изпълнени, тя взема решение, по силата на което член 85, параграф 1 от Договора се прилага към въпросното споразумение, решение или съгласуваната практика.
Това решение на Комисията не поражда действие преди датата на неговото съобщаване на съответната междубраншова организация, освен ако тази междубраншова организация не е дала невярна информация или не е злоупотребила с предвиденото в параграф 1 освобождаване.
5. При многогодишните споразумения предварителното известяване за първата година е валидно и за останалите години от споразумението, но в този случай Комисията може, по своя собствена инициатива или по искане на друга държава-членка, да констатира несъвместимост по всяко време.
Член 21
1. Ако определена междубраншова организация, функционираща в специфичен регион или региони на държава-членка, се счита за представителна по отношение на производството на и/или търговията със, и/или преработката на определен продукт, тази държава-членка може, по молба на организацията, да обяви някои от споразуменията, решенията или съгласуваните практики, договорени в рамките на въпросната организация, за задължителни за ограничен период за други оператори, функциониращи във въпросния регион или региони, независимо дали тези субекти са физически лица или групи, нечленуващи в организацията.
2. Една междубраншова организация се счита за представителна по смисъла на параграф 1, ако тя съответства на поне две трети от производството на и/или търговията със, и/или преработката на съответния продукт или продукти в съответния регион или региони на въпросната държава-членка. Ако заявлението за разширяване на приложното поле на правилата до други оператори обхваща повече от един регион, съответната междубраншова организация трябва да докаже минимална степен на представителност за всеки един от групираните от нея браншове във всеки един от съответните региони.
3. Правилата, за които може да се иска разширяване на обхвата спрямо други оператори:
а)
трябва да са свързани с една от следните цели:
-
предоставяне на сведения за производството и пазарите,
-
приемане на по-строги правила за производство от залегналите в нормативната уредба на Общността или националната нормативна уредба,
-
изготвяне на стандартни типове договори, съобразени с правилата на Общността,
-
приемане на правила за търговията,
-
приемане на правила за опазване на околната среда,
-
предприемане на мерки за насърчаване и експлоатиране потенциала на продуктите,
-
предприемане на мерки за защита на биологичното земеделие, както и на наименованията за произход, етикетите за качество и географските указания,
Правилата, посочени във второ, четвърто и пето тире, не трябва да се различават от включените в приложение III;
б)
трябва да са били в сила в продължение на поне една пазарна година;
в)
могат да бъдат обявени за задължителни за не повече от три пазарни години;
г)
не трябва да причиняват никаква вреда на останалите оператори в държавата-членка или в Общността;
Член 22
1. Държавите-членки незабавно уведомяват Комисията относно правилата, които са обявили за задължителни за всички оператори в един или повече региони. Тези правила се публикуват в серия С на Официален вестник на Европейските общности.
Преди извършването на тази публикация Комисията информира предвидения в член 45 Комитет относно всяко едно уведомяване за разширяване на обхвата на междубраншовите споразумения.
Комисията решава, че съответната държава-членка трябва да отмени разширяването на обхвата на правилата, което същата държава-членка е приела, в случаите, посочени в член 18, параграф 5, втора алинея.
2. В случаите, в които обхватът на правилата за един или повече продукти е разширен и когато една или повече от посочените в член 21, параграф 3, буква a) дейности се провеждат от призната междубраншова организация и са в общ икономически интерес на тези лица, чиято дейност е свързана е един или повече от въпросните продукти, държавата-членка, която е признала организацията, може да вземе решение физическите лица или групите, които не членуват в организацията, но имат изгода от въпросните дейности, да плащат на организацията наложените на членовете финансови вноски в пълен или частичен размер дотолкова, доколкото тези вноски са предназначени за покриване на разходите, извършени пряко в резултат от упражняването на въпросните дейности.
ДЯЛ IV
Режим на интервенции
Член 23
1. Организациите на производителите и техните асоциации могат да решат да не пуснат в продажба дадени от техни членове продукти, изброени в член 1, параграф 2, в количества и периоди, каквито организациите счетат за целесъобразни.
2. Предназначението на продуктите, оттеглени от пазара съгласно параграф 1, се определя от организацията на производителите или асоциацията по такъв начин, че да не нарушава нормалното пласиране на въпросните продукти и да опазва околната среда, особено по отношение качеството на водите и ландшафта.
3. Когато се прилага параграф 1 към всеки един от включените в приложение II продукти, отговарящ на съответните стандарти, организациите на производителите и техните асоциации изплащат на членуващите в тях производители обезщетението за оттегляне на Общността, определено в член 26, за максимум 10 % от изтъргуваното количество.
Десетпроцентовата горна граница в първата алинея се прилага към изтъргуваното количество от всеки продукт единствено от членовете на въпросната организация на производителите или на друга организация, когато се прилага член 11, параграф 1, буква в), с изключение на оттеглянията по член 24.
4. Десетпроцентовата горна граница в параграф 3 се прилага от шестата пазарна година след датата на влизане в сила на настоящия регламент. Провежданите в преходния период от пет пазарни години оттегляния не могат да надвишават следните проценти от изтъргуваната продукция, определени в съответствие с предвидената в член 46 процедура: 50 % през първата пазарна година, 45 % - през втората, 40 % - през третата, 30 % - през четвъртата и 20 % - през петата.
За цитрусовите плодове обаче тези проценти са: 35 % през първата пазарна година, 30 % - през втората, 25 % - през третата, 20 % - през четвъртата и 15 % - през петата.
Втората алинея от параграф 3 се прилага към настоящия параграф.
5. Посочената в параграфи 3 и 4 стойност от 10 % представлява годишна средна стойност за тригодишен период с 3 % годишен марж на превишаване.
6. За ябълките и крушите десетпроцентовата горна граница съгласно параграфи 3, 4 и 5 от настоящия член и член 24 се заменя с 8,5 %.
За пъпешите и дините десетпроцентовата горна граница се прилага от пазарната 1997-1998 година.
Член 24
По отношение на включените в приложение II продукти, организациите на производителите разрешават предоставянето на предвидените в член 23 ползи, по тяхно искане, на производители, които не членуват в никоя от предвидените в настоящия регламент колективни структури. Обезщетението на Общността за оттегляне, обаче, в тези случаи се намалява с 10 %. Освен това изплащаните суми отразяват, след внимателно разглеждане на представените доказателства, направените от членовете общи разходи по оттеглянето. Обезщетението се отпуска за обем не по-голям от 10 % от изтъргуваната продукция на съответния производител.
Член 25
Организациите на производителите и техните асоциации предоставят цялата информация, свързана с прилагането на членове 23 и 24, и особено по отношение на предприетите от тях мерки, насочени към гарантиране екологичната съобразеност на свързаната с оттеглянето практика на техните компетентни национални органи, които изпращат тази информация на Комисията.
Информацията, която следва да се предостави, се определя, при необходимост, в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Държавите-членки изграждат национална рамка за разработване на общите условия, свързани с методите за оттегляне, които опазват околната среда. Те представят тази система на Комисията, която може да изиска определени изменения в тримесечен срок, ако установи, че предложението не способства за постигането на целите, съдържащи се в член 130с от Договора, както и в Програмата на Общността за политика и дейности във връзка с околната среда и устойчивото развитие.
Член 26
1. Обезщетението за оттегляне на Общността за всеки продукт е включено в приложение V.
2. Обезщетението за оттегляне на Общността е единна сума, чийто размер е еднакъв в цялата Общност.
Член 27
1. Ако пазарът на продукт, включен в приложение II, претърпява или е изложен на риска да претърпи широко разпространени структурни дисбаланси, които водят или могат да доведат до прекалено голям обем на предвидените в член 23 оттегляния, преди началото на пазарната година за този продукт се определя интервенционен праг в съответствие с предвидената в член 46 процедура, като последствията от всяко превишаване на този праг, което за въпросния продукт се оценява на базата на извършените през пазарната година или еквивалентен период оттегляния или според средния годишен обем на интервенциите за период от няколко пазарни години, се понасят финансово от производителите.
Превишаването на интервенционния праг води до намаляване на обезщетението за оттегляне на Общността през следващата пазарна година. Това намаляване не се пренася в следващи пазарни години.
2. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се определя следното:
а)
последствията от превишаването на интервенционния праг при всеки продукт;
б)
когато е необходимо, намаленото обезщетение за оттегляне на Общността и мерките, свързани с прилагането на настоящия член.
3. Настоящият член се прилага само през първите пет пазарни години след влизането в сила на настоящия регламент.
Член 28
1. Държавите-членки уведомяват Комисията за всеки пазарен ден през всяка от съответните пазарни години относно цените, регистрирани на техните представителни пазари на производители за определени продукти, притежаващи определени търговски характеристики, като например сорт или вид, клас, размер и опаковка.
2. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се съставя списък на тези пазари и продукти и се определя честотата на подаване на информация.
Пазарите в държавите-членки, на които се търгува значителна част от националното производство на даден продукт в продължение на цялата пазарна година или през един от периодите, на които годината е разделена, се считат за представителен пазар по смисъла на параграф 1.
Член 29
1. Държавите-членки плащат предвиденото в член 26 обезщетение за оттегляне на Общността на организациите на производителите или на техните асоциации, които са провели оттегляния в съответствие с членове 23 и 24 и са длъжни да изплатят обезщетението на своите членове или на нечленуващи производители.
Плащанията се извършват в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
2. Обезщетението за оттегляне на Общността се изплаща, без това да засяга никоя от финансовите последици в резултат от превишаването на интервенционния праг.
Освен това обезщетението се намалява с нетните приходи на организациите на производителите и техните асоциации от оттеглените от пазара продукти.
3. Когато организациите на производителите и техните асоциации не са в състояние да насочат продуктите към едно от посочените в член 30, параграф 1 местоназначения, обезщетение за оттегляне на Общността се отпуска само ако продуктите имат местоназначение, съобразено с инструкциите на съответната държава-членка съгласно другите разпоредби на член 30.
Член 30
1. Продуктите, оттеглени от пазара в съответствие с член 23, параграф 1, които останат непродадени, се третират по следния начин:
а)
всички продукти:
-
безплатно разпространение за благотворителни организации и фондации, които са одобрени за целта от държавите-членки, за да бъдат използвани за тяхната дейност, насочена към подпомагането на лица, чието право на обществена помощ е признато по националното право, особено по причина на това, че тези лица не разполагат с необходимите средства за препитание,
-
безплатно разпространение за наказателни институции и детски лагери, както и за болници и старчески домове, определени от държавите-членки, които предприемат всички необходими мерки, за да докажат, че така разпределените количества са допълнителни спрямо нормално закупуваните от тези заведения,
-
безплатно разпространение извън Общността посредством одобрени за целта от държавите-членки благотворителни организации, за нуждаещото се население на трети страни,
и, на второ място,
-
използване за нехранителни цели,
-
използване за храна за животни, в прясно състояние или след преработка от фуражната промишленост;
б)
плодове: безплатно разпространение за ученици извън храната в училищните столове, както и за ученици в училища, които не разполагат със столове,
в)
ябълки, круши, праскови и нектарини: преработка в алкохол над 80 % чрез пряка дестилация на продукта,
г)
всички продукти: насочване на определени класове продукти към преработвателната промишленост, при условие че това не води до нарушаване на конкуренцията в съответните индустрии в рамките на Общността или за вносни продукти. Решение относно прилагането на тази разпоредба се взема в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
2. Когато не е възможно никое от посочените в параграф 1 местоназначения, оттеглените продукти могат да се насочат към преработка в компост или процес на биологично разлагане, разрешен от съответната държава-членка.
3. Безплатното разпространение, предвидено в параграф 1, буква а), първо, второ и трето тире, параграф 1, буква б), се организира от съответните организации на производителите под надзора на държавите-членки.
Въпреки това по отношение безплатното разпространение на плодове за учениците Комисията може да поеме инициативата и отговорността за реализирането на местни пилотни проекти в рамката на мерките за научни изследвания и стимулиране.
4. Държавите-членки подпомагат установяването на контакти между организациите на производителите и благотворителните организации, както и други институции, които могат да имат интерес от използването на оттеглените от пазара продукти на тяхна територия в рамките на някоя от формите на безплатно разпространение, предвидени в букви а) и б) от параграф 1.
5. Насочването на продукти към фуражната промишленост се извършва според най-подходящата процедура от агенция, определена от съответната държава-членка.
Посочената в буква в) от параграф 1 дестилация се извършва от дестилатори или за тяхна сметка, или от името на орган, определен от съответната държава-членка. И в двата случая този орган провежда въпросните операции посредством най-подходящата процедура.
6. Общността е длъжна да покрие, при условията, определени в съответствие с процедурата, предвидена в член 13 от Регламент (ЕИО) № 729/70 (15), транспортните разходи, свързани с безплатното разпространение, предвидено в буква а) от параграф 1, както и разходите по сортирането и опаковането, свързани с безплатното разпространение на ябълки и цитрусови плодове, когато последното е разпределено по силата на договорни споразумения между организациите на производителите и благотворителни организации или заведения, предвидени в параграф 3.
7. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се приемат подробни правила относно прилагането на настоящия член, и по-конкретно правила за безплатното разпространение и разпореждането с оттеглените продукти, както и правила за предотвратяване на деформациите на пазара на алкохол вследствие дестилацията на оттеглените продукти.
ДЯЛ V
Търговия с трети страни
Член 31
1. Вносът в Общността или износът от Общността на всеки един от включените в член 1, параграф 2 продукти може да бъде предмет на изискването за представяне на вносна или износна лицензия.
Лицензиите се издават от държавите-членки на всеки заявител, независимо къде в Общността е установен той и без това да засяга мерките, предприети за прилагането на членове 36 и 37.
Вносните и износните лицензии са валидни в цялата Общност. Издаването на такива лицензии може да бъде подчинено на условието за депозиране на обезпечение, гарантиращо, че продуктите се внасят или изнасят в срока на валидност на лицензията; освен в случай на непреодолима сила, обезпечението се задържа в пълен размер или частично, ако вносът или износът не бъде осъществен или се осъществи само частично в рамките на този срок.
2. Срокът на валидност на вносните и износните лицензии, както и други подробни правила за прилагането на настоящия член, се приемат в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Член 32
1. Към включените в член 1, параграф 2 продукти се прилагат митническите ставки от Общата митническа тарифа, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго.
2. Ако прилагането на митническата ставка по Общата митническа тарифа зависи от входната цена на внасяната партида, достоверността на тази цена се проверява, като се използва фиксирана стойност на вноса, изчислена от Комисията по продукти и по произход, на базата на средно претеглената цена за съответния продукт на представителните вносни пазари на държавите-членки или, по целесъобразност, на други пазари.
Въпреки това могат да се приемат конкретни разпоредби за проверяване на входните цени на продуктите, внасяни предимно за преработка, в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
3. Когато декларираната входна цена на въпросната партида е по-висока от фиксираната стойност на вноса, увеличена с маржа, определен в съответствие с параграф 5, който не може да надхвърля фиксираната стойност на вноса с повече от 10 %, се изисква внасяне на обезпечение, равняващо се на вносното мито, определено на базата на фиксираната стойност на вноса.
4. Когато входната цена на въпросната партида не е декларирана при обмитяване, митническата ставка по Общата митническа тарифа зависи от фиксираната стойност на вноса или се изчислява посредством прилагане на съответните разпоредби от митническото законодателство при условия, които следва да бъдат определени в съответствие с параграф 5.
5. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се приемат подробни правила за прилагането на настоящия член.
Член 33
1. За да се предотврати или неутрализира неблагоприятният ефект върху пазара на Общността, който може да е резултат от вноса на определени продукти, включени в член 1, параграф 2, вносът на един или повече такива продукти при митническа ставка, определена в Общата митническа тарифа, е предмет на заплащане на допълнително вносно мито, ако са изпълнени условията, залегнали в член 5 от Споразумението за селското стопанство (16), сключено в рамките на Уругвайския кръг от многостранните търговски преговори освен ако няма вероятност този внос да окаже неблагоприятно въздействие върху пазара на Общността или ако последствията от допълнителното облагане не са непропорционални спрямо неговата цел.
2. Началните цени, под които може да бъде наложено допълнително мито, са тези, които Общността съобщи на Световната търговска организация.
Началните обеми, надхвърлянето на които води до налагането на допълнителното вносно мито, се определят по-специално на база на вноса в Общността в продължение на трите години, предхождащи годината, в която възниква или има вероятност да възникне посочения в параграф 1 неблагоприятен ефект.
3. Цените на вноса, които се вземат предвид при налагането на допълнително вносно мито, се определят на базата на вносните цени CIF на съответната пратка.
Вносните цени CIF се проверяват за тази цел на база на представителните цени на съответните продукти на световния пазар или на пазара на Общността за вносни продукти от същия вид.
4. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се приемат подробни правила за прилагането на настоящия член. Тези подробни правила определят по-специално:
а)
продуктите, спрямо които могат да се приложат допълнителни вносни мита съгласно член 5 от Споразумението за селското стопанство, посочено в параграф 1 от настоящия член;
б)
останалите критерии, необходими за прилагането на параграф 1 в съответствие с член 5 от посоченото Споразумение за селското стопанство.
Член 34
1. Тарифните квоти за включените в член 1, параграф 2 продукти, предоставени по силата на споразумения, сключени в рамките на Уругвайския кръг от многостранни търговски преговори, се откриват и администрират в съответствие с подробните правила, приети съобразно предвидената в член 46 процедура.
2. Квотите могат да се администрират посредством прилагане на един от следните методи или комбинация от тях:
а)
метод, при който се използва хронологичният ред на подаване на заявленията („първи дошъл, първи обслужен“);
б)
метод, при който се разпределят квоти пропорционално на заявените в подадените заявления количества (методът на „едновременното разглеждане“);
в)
метод, при който се използват традиционните търговски потоци („традиционни вносители/новопостъпили“).
Могат да се използват и други подходящи методи. Те трябва да избягват дискриминацията между съответните оператори.
3. Възприетият метод за администриране на квотите отчита, когато това е целесъобразно, нуждите от доставяне на пазара на Общността, както и необходимостта да се запази равновесието на този пазар, като заедно с това се използват вече прилаганите методи по отношение на квоти, съответстващи на посочените в параграф 1, без да се засягат правата, възникващи по силата на споразумения, сключени в рамките на Уругвайския кръг от търговски преговори.
4. Предвидените в параграф 1 подробни правила регламентират годишни квоти, разпределени по подходящ начин през годината, и определят използвания метод за администриране, включвайки, ако това е целесъобразно, и:
а)
гаранции относно естеството, страната, от която са внесени продуктите, и страната на произхода им;
б)
признаване на документа, който се използва за проверка на посочените в буква а) гаранции, и
в)
условията за издаване на вносни лицензии и техният срок на валидност.
Член 35
1. До степента, необходима за да се даде възможност на икономически значими количества от включените в член 1, параграф 2 продукти да се изнасят на база на цените на тези продукти в международната търговия, но в границите, произтичащи от споразуменията, сключени в съответствие с член 228 от Договора, разликата между тези цени и цените в Общността може да се компенсира посредством възстановявания при износ.
2. За разпределението на количествата, за чийто износ се отпуска възстановяване, се приема метод, който:
а)
е най-подходящ за естеството на продукта и положението на въпросния пазар, позволява възможно най-ефективното използване на наличните ресурси, като заедно с това отчита ефективността и структурата на износа на Общността, без обаче да създава дискриминация между големи и малки оператори;
б)
създава най-малко административни проблеми на операторите, като се отчитат административните изисквания;
в)
предотвратява каквато и да било дискриминация между съответните оператори.
3. Възстановяванията са едни и същи в цялата Общност.
Когато ситуацията в международната търговия или специфичните изисквания на определени пазари изискват това, отпусканото за даден продукт възстановяване може да варира по размер според местоназначението на продукта.
Възстановяванията се определят в съответствие с предвидената в член 46 процедура, като това се прави периодично.
Периодично фиксираните възстановявания може, при необходимост, да бъдат изменени от Комисията в някой от интервалите по молба на държава-членка или по инициатива на самата Комисия.
4. При определяне на възстановяванията се взема под внимание следното:
а)
текущата ситуация и вероятните тенденции по отношение на:
-
цените и наличността на плодове и зеленчуци на пазара на Общността,
-
цените на плодовете и зеленчуците в международната търговия;
б)
свързаните с търговията разходи и минималните транспортни такси от пазарите на Общността до пристанищата и останалите точки за износ на стоки от Общността, както и разходите по изпращане до съответната страна на местоназначение;
в)
икономическите аспекти на предложения износ;
г)
границите, произтичащи от споразуменията, сключени в съответствие с член 228 от Договора.
5. Посочените в параграф 1 пазарни цени на Общността се определят, като се използват най-благоприятните цени от експортна гледна точка.
Посочените в параграф 1 цени на световния пазар се определят, като се използват:
а)
отчетените цени на пазарите на трети страни;
б)
най-благоприятните цени в трети страни за внос от други трети страни;
в)
цените на производител, отчетени в трети страни-износителки;
г)
цените на предлагане франко границите на Общността.
6. Възстановявания се отпускат само след подаване на заявление и при представяне на съответна износна лицензия.
7. Възстановяването се извършва в размера, приложим на деня на подаване на заявлението за лицензия, а в случая с диференцираните възстановявания - в приложимия на същия ден размер:
а)
за посоченото в лицензията местоназначение или
б)
за действителното местоназначение, ако то се различава от посоченото в лицензията. В такъв случай приложимият размер на възстановяване не може да надвишава размера, приложим за посоченото в лицензията местоназначение.
За да се предотвратят злоупотребите по отношение на предвидената в този параграф гъвкавост, могат да се предприемат подходящи мерки.
8. Параграфи 6 и 7 могат да бъдат отменени при включени в член 1, параграф 2 продукти, за които се плащат възстановявания в рамките на операции за предоставяне на хранителна помощ, в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
9. Възстановяването се изплаща при представяне на доказателства, че продуктите:
-
са изнесени от Общността,
-
произхождат от Общността и
-
в случая с диференцирани възстановявания, са достигнали посоченото в лицензията местоназначение или друго местоназначение, за което е определено възстановяване, без да се засяга буква б) от параграф 7. Могат да се направят изключения от това правило в съответствие с предвидената в член 46 процедура, при положение че се предвидят условия, предлагащи равностойни гаранции.
10. Спазването на границите за обемите, произтичащи от споразумения, сключени в съответствие с член 228 от Договора, се гарантира на база на износните лицензиите, издадени за референтните периоди, предвидени в тях и приложими към съответните продукти.
По отношение на спазването на задълженията, произтичащи от споразуменията, постигнати в контекста на Уругвайския кръг от търговски преговори, завършването на референтния период не засяга валидността на износните лицензиите.
11. В съответствие с предвидената в член 46 процедура се приемат подробни правила за прилагане на настоящия член, включително разпоредби относно преразпределението на неразпределени или неизползвани количества за износ.
Член 36
1. Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент или в приети в съответствие с него разпоредби, при износ на включените в член 1, параграф 2 продукти от трети страни се забранява следното:
-
налагането на каквито и да било такси, които имат равностоен на мито ефект,
-
прилагането на каквито и да било количествени ограничения или мерки, имащи равностоен ефект.
2. Общите правила за тълкуване на Комбинираната номенклатура, както и специалните правила за нейното прилагане, се прилагат за класификацията на продуктите, обхванати от настоящия регламент; произтичащата от прилагането на настоящия регламент тарифна номенклатура се инкорпорира в Общата митническа тарифа.
Член 37
1. При търговията с трети страни могат да се предприемат необходимите мерки, ако, поради внос или износ, пазарът на Общността за един или повече от включените в член 1, параграф 2 продукти е засегнат или е заплашен от сериозни смущения, които могат да попречат на постигането на предвидените в член 39 от Договора цели.
Подобни мерки могат да се прилагат само дотогава, докато, в зависимост от конкретния случай, смущението или заплахата от такова смущение са престанали да съществуват или оттеглените или изкупени количества са намалели значително.
Съветът, по предложение на Комисията и в съответствие с предвидената в член 43, параграф 2 от Договора процедура за гласуване, приема общи правила за прилагането на този параграф и определя в кои случаи и в какви граници държавите-членки могат да предприемат защитни мерки.
2. Ако възникне посочената в параграф 1 ситуация, Комисията, по искане на държава-членка или по своя инициатива, решава какви мерки е необходимо да се приемат; държавите-членки трябва да бъдат уведомени относно тези мерки, като последните започват да се прилагат незабавно. Ако в Комисията постъпи искане от държава-членка, тя взема решение по него в срок от три работни дни след получаването му.
3. Съветът може да бъде сезиран относно приетите от Комисията мерки от всяка държава-членка в срок от три работни дни от деня, на който те са били съобщени. Съветът се събира незабавно. С квалифицирано мнозинство той може да утвърди, измени или отмени въпросната мярка.
4. Настоящият член се прилага, като се вземат под внимание задълженията по международните споразумения, сключени в съответствие с член 228, параграф 2 от Договора.
ДЯЛ VI
Национални проверки и проверки на Общността
Член 38
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за гарантиране спазването на правилата на Общността в сектор плодове и зеленчуци, и по-специално в посочените в приложение IV области.
2. Когато е целесъобразно да се провеждат проверки чрез взимане на проби, държавите-членки трябва да гарантират, посредством характера и честотата на тези проверки, а така също и на базата на анализа на рисковете, че проверките са адекватни на съответната мярка както по отношение на цялата тяхна територия, така и по отношение на обема на свързани със сектора на плодовете и зеленчуците продукти, които се търгуват или държани с оглед търговия.
Получателите на обществени средства трябва систематично да бъдат подлагани на проверки, без да се засяга прилагането на систематични проверки в останалите области.
3. Комисията и държавите-членки гарантират, че компетентните органи разполагат с достатъчен брой персонал, притежаващ необходимата квалификация и опит за ефективното извършване на проверките, особено в областите, посочени в приложение IV.
Член 39
1. Без да се засягат извършваните от националните органи проверки съгласно член 38, Комисията може, в сътрудничество с компетентните органи на съответната държава-членка, да извършва или да поиска съответната държава-членка да извърши проверки на място с цел гарантиране на еднаквото прилагане на правилата на Общността в сектора на плодовете и зеленчуците, особено в областите, посочени в приложение IV.
2. Комисията информира съответната държава-членка предварително и в писмена форма относно предмета, целта и мястото на планираните проверки, началната им дата, както и идентичността и статута на нейните инспектори.
Член 40
1. За да изпълни разпоредбите на член 39, Комисията създава специализирано звено от инспектори в сектора на плодовете и зеленчуците, състоящо се от служители на Комисията с необходимата квалификация, технически познания и опит, както и евентуално от персонал, назначен по искане на Комисията и със съгласието на съответната държава-членка, от посочения в член 38, параграф 3 персонал за участие в специални разследвания.
2. Специализираното звено от инспектори изпълнява, под ръководството на Комисията, следните задачи:
а)
участва в проверките, планирани и реализирани от компетентните органи на държавите-членки;
б)
извършва предвидените в член 39 проверки по инициатива на Комисията, в които са поканени да участват и служители на съответната държава-членка;
в)
оценява съществуващите институции в областта на контрола на държавите-членки, извършваните процедури и получените резултати;
г)
оценява законодателните и останалите мерки, предприети от компетентните органи, за да се подобри спазването на правилата на Общността в сектора на плодовете и зеленчуците;
д)
развива сътрудничество и обмен на информация между компетентните органи на държавите-членки с цел осигуряване на еднообразното прилагане на правилата в сектора на плодовете и зеленчуците и улесняване на свободното движение на продуктите от сектора.
3. По отношение на извършваните съгласно буква б) от параграф 2 проверки Комисията, в достатъчен срок преди началото на тяхното провеждане, информира компетентните органи на държавата-членка, на чиято територия се извършват проверките.
4. Комисията определя сама най-подходящите места за извършване на проверките и в сътрудничество със съответната държава-членка договаря практическите подробности.
Член 41
1. Проверките съгласно член 40, параграф 2, буква б) се извършват в съответствие с член 9, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 729/70.
В процеса на извършване на проверката инспекторите на Комисията приемат поведение, съвместимо с правилата и професионалната практика, които трябва да спазват служителите на държавата-членка, на чиято територия се извършват проверките. Инспекторите пазят професионална тайна.
2. Комисията създава подходящи връзки с компетентните органи на държавата-членка с оглед на съвместното разработване на програми за упражняване на контрол. Държавите-членки сътрудничат на Комисията при изпълнението на тази задача.
3. Комисията изпраща резултатите от извършените посещения на съответната държава-членка във възможно най-кратък срок. Тези резултати включват отчет за всички срещнати трудности и констатирани нарушения на правилата за пазара на плодове и зеленчуци.
4. Съответната държава-членка информира Комисията във възможно най-кратък срок относно предприетите от нея стъпки за прекратяване на въпросните трудности и нарушения.
Член 42
Всяка констатирана по време на проверките нередност, която може да има финансови последици върху ФЕОГА, секция „Гарантиране“, се третира в съответствие с разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 595/91 (17). Държавата-членка, на чиято територия е констатирана нередността, трябва да направи декларацията, предвидена в член 3 от настоящия регламент.
Всяко неспазване на прилагането на правилата на Общността от държава-членка, констатирано по време на проверките на Комисията, което може да има финансови последици върху ФЕОГА, секция „Гарантиране“, се третира в съответствие с разпоредбите на член 5, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 729/70.
ДЯЛ VII
Общи разпоредби
Член 43
Освен ако не е предвидено друго в настоящия регламент, членове 92, 93 и 94 от Договора се прилагат към производството на и търговията с посочените в член 1, параграф 2 продукти.
Член 44
1. Държавите-членки и Комисията обменят помежду си цялата информация, необходима за прилагането на настоящия регламент. Данните, които следва да се обменят, се определят в съответствие с предвидената в член 45 процедура. Правилата за предаване и разпространение на тази информация се определят в съответствие със същата процедура.
2. Посочените в параграф 1 данни съдържат поне информация относно обработваните площи и събраните количества, които са изтъргувани или не са пуснати за продажба в съответствие с член 23.
Тази информация се събира от:
-
организации на производителите за техните членове, без да се засягат членове 11 и 19,
-
съответните служби на държавите-членки за производителите, които не членуват в никоя от посочените в настоящия регламент колективни структури. Държавите-членки могат да поверят тази задача изцяло или частично на една или повече организации на производителите.
3. Държавите-членки вземат всички необходими мерки за гарантирането на събирането на посочените в параграф 2 данни, тяхната точност, за извършването на статистическата им обработка, както и за тяхното редовно изпращане на Комисията. Те трябва да предвидят санкции за необосновано забавяне или систематична небрежност по отношение доброто изпълнение въпросните задачи. Държавите-членки информират Комисията относно тези мерки.
4. Комисията редовно изпраща на държавите-членки с най-подходящите средства посочените в параграф 1 данни, както и собствените си свързани с тях заключения. Правилата за прилагане се приемат в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Член 45
Създава се Управителен комитет за пресни плодове и зеленчуци, наричан по-нататък „Комитетът“, състоящ се от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
Член 46
1. Когато се прави позоваване на предвидената в настоящия член процедура, председателят сезира по съответния въпрос Комитета по своя собствена инициатива или по искане на представителя на държавата-членка.
2. Представителят на Комисията представя на Комитета проект на мерките, които следва да се приемат. Комитетът дава своето становище по така представения проект в срок, който може да бъде определен от председателя в зависимост от спешността на случая. Становището се приема с мнозинството, предвидено в член 148, параграф 2 от Договора, при решенията, които Съветът трябва да приеме по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в рамките на Комитета се претеглят по начина, предвиден в същия член. Председателят не гласува.
3.
а)
Комисията приема мерки, които се прилагат незабавно.
б)
Въпреки това, ако тези мерки не са в съответствие със становището на Комитета, Комисията незабавно ги изпраща на Съвета. В тези случаи Комисията може да отложи прилагането на приетите от нея мерки за период от най-много един месец от датата на изпращането им на Съвета.
Съветът може да вземе различно решение с квалифицирано мнозинство в срок от един месец.
Член 47
Комитетът може да разгледа всеки друг въпрос, за който е сезиран от своя председател или по негова инициатива, или по искане на представителя на държава-членка.
Член 48
Подробните правила за прилагането на настоящия регламент, включително финансовите или нефинансовите административни санкции, се приемат с оглед на специфичните изисквания на сектора в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Член 49
Настоящият регламент се прилага така, че да отчитат едновременно целите, предвидени в членове 39 и 110 от Договора.
Член 50
Държавите-членки вземат всички подходящи мерки, за да санкционират нарушенията на разпоредбите на настоящия регламент и да предотвратят или преустановят всяка измама.
Член 51
Законовите, подзаконовите и административните разпоредби, приети от държавите-членки за прилагането или при прилагането на настоящия регламент, се съобщават на Комисията в срок не по-късно от един месец след тяхното приемане. Същото се прилага за всяка промяна на тези разпоредби.
Член 52
1. Разходите, свързани с изплащането на обезщетенията за оттегляне на Общността и с финансирането на оперативния фонд от Общността, специфичните мерки, посочени в член 17 и в членове 53, 54 и 55, както и проверките от страна на експерти на държавите-членки, които са били предоставени на Комисията в прилагане на член 40, параграф 1, се считат за интервенции, насочени към стабилизиране на земеделските пазари по смисъла на член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) № 729/70.
2. Помощта, предоставена от държавите-членки в съответствие с член 14 и член 15, параграф 6, втора алинея, се счита за обща мярка по смисъла на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 4256/88 (18). Тя трябва да се включва в годишните прогнози за разходите, посочени в член 31, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2328/91 (19).
Член 1, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2328/91 се прилага към предвидената в този параграф помощ.
Помощи се изплащат в съответствие с член 21 от Регламент (ЕИО) № 4253/88. Въпреки това плащанията на остатъка или възстановяването се базират, освен на посочените в параграф 4 от настоящия член изисквания, и на:
а)
декларация за разходите, направени от държавите-членки през календарната година, и
б)
доклад за прилагането на мерките през съответната календарна година, съставен в съответствие с член 25, параграф 4 от въпросния регламент,
които се представят на Комисията преди 1 юли на следващата година.
3. Комисията приема правила за прилагането на параграф 2 от настоящия член след консултации с Комитета, посочен в член 29 от Регламент (ЕИО) № 4253/88 (20).
4. Разпоредбите на дял VI се прилагат, без да се засяга прилагането на Регламент (ЕИО) № 4045/89 (21).
Член 53
Всички права, придобити от организациите на производителите преди влизането в сила на настоящия регламент в прилагане на член 14 и дял IIa от Регламент (ЕИО) № 1035/72, се запазват до изчерпването им.
Член 54
1. Общността спомага с 50 % от финансирането на мерките, свързани с увеличаване и подобряване на консумацията и използването в Общността на черупкови плодове.
2. Целите на предвидените в параграф 1 мерки са следните:
-
подобряване качеството на продукцията, по-специално чрез провеждането на пазарни проучвания и разработване на нови начини за употреба, включително методи за съответно адаптиране на продукцията,
-
разработване на нови методи за опаковане,
-
осигуряване на съвети в областта на търговията на различните икономически оператори в отрасъла,
-
организиране и участие в панаири и други търговски събития.
3. Комисията, в съответствие с предвидената в член 46 процедура, конкретизира посочените в параграф 2 мерки или определя нови такива.
Член 55
За лешниците, произведени през пазарните 1997-1998, 1998-1999 и 1999-2000 години, се отпуска помощ от 15 ECU на 100 кг на организациите на производителите, признати съгласно Регламент (ЕИО) № 1035/72 или съгласно настоящия регламент, които реализират план за подобряване на качеството по смисъла на член 14г от Регламент (ЕИО) № 1035/72 или оперативен план по смисъла на този план през 1997 г.
Член 56
До 31 декември 2000 г. Комисията изпраща на Съвета доклад за изпълнението на настоящия регламент, придружен от евентуално изискваните предложения.
Член 57
Ако са необходими мерки за улесняване на прехода от предишния към установения в настоящия регламент режим, тези мерки се приемат в съответствие с предвидената в член 46 процедура.
Член 58
1. Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Прилага се от 1 януари 1997 г. Въпреки това за всеки един от включените в приложение II продукти дял IV се прилага от началото на пазарната 1997-1998 година.
2. От датите на прилагане на съответните разпоредби в него настоящият регламент отменя Регламенти (ЕИО) № 1035/72, (ЕИО) № 3285/83, (ЕИО) № 1319/85, (ЕИО) № 2240/88, (ЕИО) № 1121/89 и (ЕИО) № 1198/90.
Позоваванията на отменените регламенти се тълкуват като позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблиците на съответствие в приложение VI.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 28 октомври 1996 година.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 2200/96,
annettu 28 päivänä lokakuuta 1996,
hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),
sekä katsoo, että
1) erilaisten muutostekijöiden vuoksi hedelmä- ja vihannesala on tällä hetkellä uudessa tilanteessa, johon tuottajien on mukauduttava; sen vuoksi tämän alan yhteisen markkinajärjestelyn perussääntöjen uudistaminen on perusteltua; niiden lukuisten muutosten vuoksi, joita hedelmä- ja vihannesalan yhteiseen markkinajärjestelyyn on tehty sen käyttöönoton jälkeen, olisi annettava uusi asetus selvyyden vuoksi,
2) on suotavaa liittää tähän uuteen asetukseen hedelmä- ja vihannesalan tuottajajärjestöjen antamien tiettyjen sääntöjen soveltamisalan laajentamista koskevista yleisistä säännöistä 14 päivänä marraskuuta 1983 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3285/83 (4), yhteisön hedelmä- ja vihannesalan säännösten soveltamista koskevien valvontakeinojen vahvistamisesta 23 päivänä toukokuuta 1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1319/85 (5), hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 1035/72 16 b artiklan soveltamissäännöistä persikoiden, sitruunoiden ja appelsiinien osalta 19 päivänä heinäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2240/88 (6), omenien ja kukkakaalien interventiokynnyksen käyttöön ottamisesta 27 päivänä huhtikuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1121/89 (7) ja yhteisön sitrusviljelmärekisterin perustamisesta 7 päivänä toukokuuta 1990 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1198/90 (8) keskeisimmät säännökset; sen vuoksi kyseiset asetukset olisi kumottava,
3) tuotteiden luokittelu sellaisia yhteisiä ja pakollisia vaatimuksia noudattaen, joita sovelletaan yhteisössä kaupan pidettäviin tai kolmansiin maihin vietäviin hedelmiin ja vihanneksiin, muodostaa toisaalta viitekehyksen kaupan vilpittömyyden ja markkinoiden avoimuuden edistämiseksi sekä toisaalta poistaa näiltä markkinoilta tuotteet, joiden laatu ei ole tyydyttävä; näiden vaatimusten noudattaminen vaikuttaa näin myös tuotannon kannattavuutta parantavasti,
4) yksinkertaisuuden vuoksi vaikuttaa tarkoituksenmukaiselta vahvistaa markkinoiden kannalta merkityksellisiä hedelmiä ja vihanneksia koskevat vaatimukset, joissa otetaan huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomissiossa (ECE/YK) vahvistetut vaatimukset; on tarpeen säätää edellytyksistä, joilla kansainvälisiä vaatimuksia voidaan mukauttaa yhteisön erityistarpeisiin,
5) vaatimusten asettaminen voi olla täysin tehokasta ainoastaan, jos vaatimuksia sovelletaan, poikkeustapauksia lukuun ottamatta, kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa ja jo tuotantoalueilta alkaen; poikkeuksista voidaan kuitenkin säätää tiettyjen joko merkitykseltään hyvin vähäisten ja täsmällisten tai kaupan pitämisen alkuvaiheessa tapahtuvien toimintojen tai jalostukseen tarkoitettujen tuotteiden osalta; myös mahdollisuus, että tarjonta on poikkeuksellisen vähäistä tai runsasta, on otettava huomioon; tuotteen haltijan on oltava vastuussa vaatimusten noudattamisesta, jotta vaatimusten edellyttämä laatu voitaisiin paremmin taata; erityisesti hedelmien ja vihannesten ominaispiirteitä koskevat kuluttajien vaatimukset edellyttävät, että päällysmerkinnät sisältävät tuotteiden alkuperän aina vähittäiskauppaan asti ja sen mukaan lukien,
6) hedelmien ja vihannesten tuotannossa ja kaupan pitämisessä on otettava huomioon ympäristönäkökohdat sekä viljelymenetelmien tasolla että huolehdittaessa käytetyistä tarvikkeista ja hävitettäessä tuotannosta poistettuja tuotteita, erityisesti vesien laadun suojelun, luonnon monimuotoisuuden säilyttämisen ja maisemanhoidon osalta,
7) tuottajaorganisaatiot ovat yhteisen markkinajärjestelyn perustana, ja ne varmistavat omalla tasollaan markkinoiden hajautetun toiminnan; kysynnän keskittyessä yhä enenevässä määrin tarjonnan keskittyminen kyseisiin organisaatioihin vaikuttaa entistä enemmän taloudelliselta välttämättömyydeltä tuottajien aseman vahvistamiseksi markkinoilla; tämän keskittymisen on perustuttava vapaaehtoisuuteen ja hyötyihin, jotka tuottajaorganisaatiot voivat tarjota jäsenilleen palvelujen laajuuden ja tehokkuuden ansiosta; tämä ei kuitenkaan saa vaikuttaa tuotteiden toimituksiin sellaisille erityistuotteiden organisaatioille, jotka ovat olemassa jo ennen tämän asetuksen voimaantuloa,
8) jäsenvaltio voi hyväksyä yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteiden saavuttamiseen soveltuvan tuottajaorganisaation ainoastaan, jos tämä täyttää ne tietyt edellytykset, joihin se on omalta osaltaan sitoutunut ja joihin se säännöissään velvoittaa jäsenensä sitoutumaan; tuottajien sellaisten ryhmittymien, jotka haluavat saada tuottajaorganisaation aseman tämän asetuksen mukaisesti, on voitava saada siirtymäaika, jonka kuluessa niille voidaan myöntää kansallista ja yhteisön rahoitustukea, jos ne tekevät tiettyjä sitoumuksia ja noudattavat niitä,
9) on aiheellista säätää siirtymäkaudesta niiden tuottajaorganisaatioiden osalta, jotka on jo nyt hyväksytty asetuksen (ETY) N:o 1035/72 (9) mukaisesti, mutta jotka eivät vielä voi täyttää tämän asetuksen vaatimuksia hyväksymisen osalta; tällaisten organisaatioiden on osoitettava valmiutensa tarvittavien muutosten tekemiseen,
10) tuottajaorganisaatioiden saattamiseksi vastuullisiksi erityisesti niiden tekemien taloudellisten päätösten osalta ja niille myönnettyjen julkisten varojen käytön suuntaamiseksi tulevaisuutta ajatellen olisi vahvistettava edellytykset, joiden mukaisesti tällaisia varoja voidaan käyttää; tuottajaorganisaatioiden toimintarahastojen yhteisrahoitus vaikuttaa tarkoituksenmukaiselta ratkaisulta,
11) toimintarahastojen olemassaolo ja moitteeton toiminta edellyttävät, että tuottajaorganisaatiot ottavat vastuun jäsentensä koko asianomaisesta tuotannosta,
12) yhteisön menojen hallitsemiseksi toimintarahaston muodostaville tuottajaorganisaatioille myönnettävälle tuelle on asetettava yläraja,
13) alueilla, joilla tuotannon organisointi olisi vähäistä, on sallittava luonteeltaan kansallisen, täydentävän taloudellisen tuen myöntäminen; yhteisön olisi kyettävä korvaamaan nämä tuet yhteisön tukikehyksen kautta jäsenvaltioille, jotka ovat rakenteellisista syistä erityisen epäedullisessa asemassa,
14) tuottajaorganisaatioiden tai niiden liittojen toiminnan tehostamiseksi entisestään ja toivottavan vakauden varmistamiseksi markkinoilla olisi jäsenvaltioiden sallittava tietyin edellytyksin ulottaa erityisesti tuotannossa, markkinoille saattamisessa ja ympäristönsuojelussa sovellettavat säännöt, jotka kyseisen alueen tuottajaorganisaatio tai -liitto on antanut jäsenilleen, koskemaan kyseisen alueen kaikkia organisaatioon kuulumattomia tuottajia; tietyt sääntöjen ulottamisesta aiheutuvat kulut olisi voitava saattaa todisteiden esittämistä vastaan kyseisten tuottajien maksettaviksi, jos nämä hyötyvät sääntöjen vaikutuksista,
15) yksittäisten tai jo ryhmittyneiden toimijoiden aloitteesta muodostetuissa, toimialakohtaisissa organisaatioissa, jotka edustavat huomattavaa osaa hedelmä- ja vihannesalan eri ammattiryhmistä, markkinatilanteet voidaan ottaa huomioon entistä paremmin ja taloudellisen käyttäytymisen kehittymistä voidaan edistää tietämyksen ja jopa tuotannonjärjestämisen, tarjontamuotojen ja kaupan pitämisen parantamiseksi entisestään; kyseisten toimialakohtaisten organisaatioiden toimien vaikuttaessa yleisesti perustamissopimuksen 39 artiklan ja erityisesti tämän asetuksen tavoitteiden toteutumiseen jäsenvaltioille olisi voitava kyseisten toimien määrittelemisen jälkeen antaa mahdollisuus hyväksyä erityisesti ne kyseisistä organisaatioista, jotka osoittavat kiistattomasti edustavuutensa ja harjoittavat edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamista edistävää toimintaa; tuottajaorganisaatioiden tai niiden liittojen antamien sääntöjen ulottamista ja tästä ulottamisesta aiheutuvien kulujen jakamista koskevia säännöksiä on, ottaen huomioon tavoitteiden samankaltaisuus, sovellettava myös toimialakohtaisesti,
16) hintojen vakauttamiseksi olisi toivottavaa, että tuottajaorganisaatiot voisivat vaikuttaa markkinoilla erityisesti päättämällä olla saattamatta myyntiin tiettyjä tuotemääriä tiettyinä ajanjaksoina; kyseisiä markkinoiltapoistamistoimia ei voida pitää markkinoita korvaavana vaihtoehtona; sen vuoksi yhteisön osallistuminen niiden rahoitukseen voidaan toisaalta taata ainoastaan tuotannon määrätyn prosenttiosuuden osalta ja toisaalta sen on rajoituttava alennettuun yhteisön korvaukseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta toimintarahastojen hyödyntämistä tähän tarkoitukseen; yksinkertaisuuden vuoksi on osoittautunut perustelluksi pitää voimassa yksi yhdenmukainen yhteisön korvaus kaikille tuotteille; samansuuruisen vähennyksen aikaansaamiseksi kaikkien tuotteiden osalta tietyt eriyttämiset ovat osoittautuneet tarpeellisiksi,
17) interventiotoimenpiteillä voi olla täysi vaikutus ainoastaan, jos markkinoilta poistettuja tuotteita ei saateta takaisin tämäntyyppisille tuotteille tavanomaisiin jakelukanaviin; olisi määriteltävä tämän edellytyksen täyttävien käyttötarkoitusten ja käyttötapojen eri muodot, jotta vältyttäisiin mahdollisimman pitkälle markkinoilta poistettujen tuotteiden hävittämiseltä,
18) markkinoilta poistettujen tuotteiden uusi hallinnoimistapa mahdollistaa samalla voimassa olevien kynnysten ylittämisen seurauksia koskevien säännösten kumoamisen; on kuitenkin tarkoituksenmukaista säilyttää niiden periaate siirtymäkauden ajan ja antaa komissiolle toimivalta panna asia täytäntöön tarvittaessa,
19) asetuksessa (EY) N:o 3290/94 (10) vahvistettiin Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen osana tehtyjen sopimusten täytäntöönpanemiseksi maatalousalalla tarvittavat mukautukset ja siirtymätoimenpiteet ja erityisesti kolmansien maiden kanssa hedelmä- ja vihannesalalla käytävää kauppaa koskeva uusi järjestelmä; mainitun asetuksen liitteessä XIII olevat määräykset liitetään tähän asetukseen; jalostusteollisuuteen tarkoitettuja tuotteita yhteisöön tuotaessa niitä ei kuitenkaan myydä kaupintaan; tässä tapauksessa tulohinnan todentaminen voi tapahtua muun kuin kiinteän arvon perusteella; kyseistä säännöstä olisi täydennettävä tältä osin,
20) kaikkien yhteisen markkinajärjestelyn piiriin kuuluvien toimijoiden on noudatettava kyseisen järjestelyn sääntöjä, tai muutoin sääntöjen vaikutus vääristyy, mistä aiheutuu seurauksia joko julkisten varojen käytön tai toimijoiden välisen kilpailun tasolla; sen vuoksi alalle olisi perustettava yhteisön erityistarkastajien elin; talousarvioon ja tehokkuuteen liittyvistä syistä tämän tarkastajien elimen on koostuttava komission virkamiehistä ja mahdollisesti muista virkailijoista; on tarpeen säätää myös yhteisön seuraamuksista, jotta voidaan varmistaa uuden järjestelmän yhdenmukainen soveltaminen kaikkialla yhteisössä,
21) markkinoiden tarkka tuntemus on hyvin tärkeä osa yhteisen markkinajärjestelyn moitteetonta hallinnointia; olisi säädettävä tarpeellisista toimenpiteistä tätä tarkoitusta varten,
22) tiettyjen tukien myöntäminen vaarantaisi yhteismarkkinoiden toiminnan; tämän vuoksi myös tässä asetuksessa tarkoitetulla alalla olisi aloitettava sellaisten perustamissopimuksen määräysten soveltaminen, joiden mukaan jäsenvaltioiden myöntämät tuet voidaan arvioida ja yhteismarkkinoille soveltumattomat tuet kieltää,
23) hedelmä- ja vihannesalan yhteisessä markkinajärjestelyssä on otettava samanaikaisesti ja tarkoituksenmukaisella tavalla huomioon perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet,
24) tämän asetuksen säännösten täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi säädettävä menettelystä, jolla toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission tiivis yhteistyö hallintokomiteassa, ja
25) satovuosina 1997/1998, 1998/1999 ja 1999/2000 korjatuille hasselpähkinöille on myönnettävä kiinteää tukea sen varmistamiseksi, että hasselpähkinäalalla selviydyttäisiin erityisen epäsuotuisasta suhdannetilanteesta,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Tällä asetuksella perustetaan hedelmä- ja vihannesalan yhteinen markkinajärjestely.
2. Yhteinen järjestely koskee seuraavia tuotteita:
TAULUKON PAIKKA
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden markkinointivuodet vahvistetaan tarvittaessa 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
I OSASTO Tuotteiden luokittelu
2 artikla
1. Tuoreina kuluttajalle toimitettaviksi tarkoitetut tuotteet voidaan luokitella laatuvaatimusjärjestelmän avulla.
2. Liitteessä I lueteltuja tuoreita hedelmiä ja vihanneksia koskevat vaatimukset annetaan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen yhteisen markkinajärjestelyn panemiseksi täytäntöön. Vaatimuksia annettaessa otetaan huomioon Euroopan talouskomission pilaantuvien tuotteiden laatuvaatimusten asettamista ja laadun parantamista käsittelevän työryhmän suosittelemat ECE/YK-vaatimukset.
Uusien vaatimusten antamiseen asti sovelletaan edelleen asetuksen (ETY) N:o 1035/72 2 artiklan mukaisesti määriteltyjä vaatimuksia.
3. Komissio voi 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen laajentaa liitteessä I olevan luettelon koskemaan myös muita tuotteita.
3 artikla
1. Tuotteita, joille laatuvaatimukset on vahvistettu, voidaan pitää esillä myyntitarkoituksessa, saattaa myyntiin tai myydä, toimittaa tai pitää kaupan jollakin muulla tavoin yhteisössä ainoastaan, jos ne ovat mainittujen vaatimusten mukaisia. Tuotteiden haltija on vastuussa vaatimustenmukaisuuden noudattamisesta.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vapauttaa laatuvaatimusten tai niiden tiettyjen säännösten noudattamisvelvollisuudesta:
a) tuotteet, jotka tuottaja pitää esillä myyntitarkoituksessa, saattaa myyntiin, myy, toimittaa tai pitää kaupan muulla tavoin tukkumyyntipaikoilla, ja erityisesti tuotantoalueella sijaitsevilla tuottajamarkkinoilla;
b) tuotteet, jotka kuljetetaan näiltä tukkumyyntipaikoilta samalla tuotantoalueella sijaitseville kauppakunnostus- ja pakkaamispaikoille tai varastointipaikoille.
Toista alakohtaa sovellettaessa kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava asiasta komissiolle ja toimitettava sille tiedot toteuttamistaan toimenpiteistä.
2. Laatuvaatimusten noudattamisvelvollisuus tuotantoalueella ei koske:
a) tuotteita, jotka tuottaja myy tai toimittaa kauppakunnostus- ja pakkaamispaikoille tai varastointipaikoille, tai tuotteita, jotka kuljetetaan tuottajan tilalta näille paikoille;
b) varastointipaikoilta kauppakunnostus- ja pakkaamispaikoille kuljetettavia tuotteita.
3. Laatuvaatimusten noudattamisvelvollisuus ei koske:
a) tuotteita, jotka kuljetetaan jalostuslaitoksiin, jollei teolliseen jalostukseen tarkoitetuille tuotteille mahdollisesti 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistetuista vähimmäislaatuvaatimuksista muuta johdu,
b) tuotteita, jotka tuottaja luovuttaa tilallaan kuluttajalle tämän henkilökohtaisiin tarpeisiin, tai
c) komission jonkin jäsenvaltion pyynnöstä 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen tekemällä päätöksellä tietyn seudun tuotteita, jotka myydään tämän seudun vähittäiskaupassa yleisesti tunnettuun, perinteiseen paikalliseen kulutukseen.
4. Edellä 2 kohdassa ja 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden on todistetusti täytettävä säädetyt edellytykset, erityisesti niiden käyttötarkoitusta koskevat edellytykset.
4 artikla
Jos laatuvaatimuksia vastaavat tuotteet eivät riitä kattamaan kulutuskysyntää tai niiden määrä tarjonnan runsaudesta johtuen selvästi ylittää kysynnän, vaatimusten soveltamisesta poikkeavia toimenpiteitä toteutetaan yhteisön kansainvälisiä sitoumuksia kunnioittaen sekä rajoitetun ajan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
5 artikla
1. Laatuvaatimusten edellyttämät merkinnät on tehtävä selvin ja näkyvin kirjaimin pakkauksen yhdelle sivulle joko suoraan pakkaukseen painettuna tai siihen pysyvästi kiinnitettyyn etikettiin.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut merkinnät on tehtävä paljoustavarana lähetettävälle, suoraan kulkuneuvoon lastattavalle kauppatavaralle tavaraa seuraavaan asiakirjaan tai asiakirjaan, joka on sijoitettu näkyvälle paikalle kulkuneuvon sisäpuolelle.
6 artikla
Kun tuotteet myydään pakattuina, vaadittujen merkintöjen on vähittäismyyntivaiheessa oltava selvästi luettavissa ja näkyvissä.
Esipakattuina neuvoston direktiivissä 79/112/ETY (11) tarkoitetussa merkityksessä myytävistä tuotteista on laatuvaatimuksissa vaadittujen merkintöjen lisäksi ilmoitettava nettopaino. Velvoitetta ilmoittaa nettopaino ei sovelleta tavallisesti kappaletavarana myytäviin tuotteisiin, jos niiden lukumäärä on selvästi nähtävissä ja voidaan helposti laskea ulkoapäin tai jos tuotteiden lukumäärä on merkitty etikettiin.
Tuotteet voidaan laittaa esille pakkaamattomina ainoastaan, jos vähittäismyyjä asettaa näkyville myytävästä tavarasta kyltin, jossa on näkyvin ja selvin kirjaimin esitetty laatuvaatimusten edellyttämät tiedot:
- lajikkeesta,
- tuotteen alkuperästä,
- luokasta.
7 artikla
Kunkin jäsenvaltion erikseen VI osastossa esitettyjen säännösten mukaisesti nimeämät toimielimet valvovat pistokokein kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa ja kuljetuksen aikana, ovatko tuotteet, joille laatuvaatimukset on vahvistettu, 3-6 artiklan säännösten mukaisia.
Nämä tarkastukset on tehtävä mielellään ennen tuotantoalueilta lähtöä kauppatavaran pakkaus- tai lastausvaiheessa.
Jäsenvaltioiden on annettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle tieto nimeämistään laadunvalvonnasta vastaavista toimielimistä.
8 artikla
1. Tuotteet, joille laatuvaatimukset on vahvistettu, hyväksytään tuotaviksi kolmansista maista ainoastaan, jos ne täyttävät mainitut laatuvaatimukset tai vähintään niitä vastaavat vaatimukset.
2. Edellä 3-7 artiklan säännöksiä sovelletaan yhteisöön tuotuihin tuotteisiin tuontimuodollisuuksien täyttämisen jälkeen yhteisön asiaa koskevien säännösten mukaisesti.
9 artikla
1. Tuotteet, joita varten laatuvaatimukset on vahvistettu, hyväksytään vietäviksi kolmansiin maihin ainoastaan, jos ne täyttävät mainitut laatuvaatimukset.
Poikkeuksia voidaan kuitenkin myöntää 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ottaen huomioon määrämaan markkinoiden vaatimukset.
2. Kolmansiin maihin vietäviksi tarkoitettujen tuotteiden vaatimustenmukaisuus on tarkastettava ennen kuin ne lähtevät yhteisön tullialueelta.
10 artikla
Toimenpiteet, joiden tarkoituksena on varmistaa tämän osaston säännösten yhdenmukainen soveltaminen, toteutetaan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Nämä toimenpiteet voivat sisältää yhteisöön tuotavaksi tarkoitettujen tuotteiden osalta kolmannen viejämaan tarkastusviranomaisten hyväksynnän.
II OSASTO Tuottajaorganisaatiot
11 artikla
1. `Tuottajaorganisaatiolla` tarkoitetaan tässä asetuksessa kaikkia niitä oikeushenkilöitä,
a) jotka on muodostettu seuraavien 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuoteluokkien tuottajien omasta aloitteesta:
i) hedelmät ja vihannekset,
ii) hedelmät,
iii) vihannekset,
iv) jalostukseen tarkoitetut tuotteet,
v) sitrushedelmät,
vi) pähkinät,
vii) sienet,
b) joiden tarkoituksena on erityisesti
1) varmistaa tuotannon suunnittelu ja sen mukauttaminen kysyntää vastaavaksi, erityisesti määrän ja laadun osalta,
2) edistää tarjonnan keskittämistä ja jäsenten tuotannon saattamista markkinoille,
3) alentaa tuotantokustannuksia ja vakauttaa tuotantohintoja,
4) kehittää viljelymenetelmiä ja tuotantotekniikkaa ja ympäristöystävällistä jätehuoltoa erityisesti vesien, maaperän ja maiseman laadun suojelemiseksi ja luonnon monimuotoisuuden säilyttämiseksi ja/tai edistämiseksi,
c) joiden säännöt velvoittavat jäsentuottajia, erityisesti:
1) soveltamaan tuottajaorganisaation hyväksymiä tuotantotietoja, tuotantoa, kaupan pitämistä sekä ympäristönsuojelua koskevia sääntöjä,
2) liittymään jäseneksi tietyn tilan jonkin a alakohdassa tarkoitetun tuoteluokan tuotannon osalta ainoastaan yhteen a alakohdassa tarkoitettuun tuottajaorganisaatioon,
3) myymään tuottajaorganisaation välityksellä koko kyseisen tuotantonsa.
Tuottajaorganisaation luvalla ja sen määräämin edellytyksin jäsentuottajat voivat kuitenkin:
- harjoittaa tilalla suoramyyntiä kuluttajalle tämän henkilökohtaisiin tarpeisiin edellä a alakohdan i alakohdassa tarkoitettujen hedelmien ja vihannesten tuottajaorganisaatioiden osalta korkeintaan 25 prosenttiin asti niiden tuotannosta, ja muuntyyppisten tuottajaorganisaatioiden jäsenten osalta korkeintaan 20 prosenttiin niiden kokonaistuotannosta, ja lisäksi
- pitää kaupan itse tai toisen oman organisaationsa määrämän tuottajaorganisaation välityksellä tuotteita, joiden määrä on merkitykseltään vähäinen tuottajaorganisaation kaupan pitämään määrään verrattuna,
- pitää kaupan toisen oman organisaationsa määräämän tuottajaorganisaation välityksellä tuotteita, jotka ominaispiirteidensä vuoksi eivät ensisijaisesti kuulu viimeksi mainitun kaupallisen toiminnan piiriin,
- saada poikkeuksellisesti ja vähenevässä määrin 31 päivänä joulukuuta 1999 päättyvän siirtymäkauden aikana luvan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen tehdä tiettyjen tuotteiden osalta sopimuksia suoraan jalostusyritysten kanssa,
4) toimittamaan tuottajaorganisaation tilastotarkoituksiin pyytämiä tietoja, jotka voivat koskea erityisesti pinta-aloja, satoja, tuotoksia ja suoramyyntiä,
5) suorittamaan säännöissä määrätyt maksut 15 artiklassa säädettyjen toimintarahastojen perustamiseksi ja kartuttamiseksi,
d) joiden säännöt sisältävät
1) yksityiskohtaiset määräykset c alakohdan 1 alakohdassa tarkoitettujen määräysten määrittelemisestä, antamisesta ja muuttamisesta,
2) tuottajaorganisaation rahoittamiseen tarvittavat maksut jäseniltä,
3) määräykset, jotka demokraattisella tavalla varmistavat jäsentuottajille organisaation valvonnan ja päätöksenteon tehokkuuden,
4) seuraamukset, jotka aiheutuvat joko organisaation sääntöjen mukaisia velvoitteita, erityisesti maksujen maksamista, tai tuottajaorganisaation antamia määräyksiä koskevista rikkomuksista,
5) uusien jäsenten hyväksymiseen liittyvät määräykset, ja erityisesti jäsenyyden vähimmäisajanjakson,
6) organisaation toiminnan kannalta välttämättömät kirjanpito- ja budjettimääräykset, ja
e) jotka ovat asianomaisen jäsenvaltion 2 kohdassa mainituin edellytyksin hyväksymiä.
2. Jäsenvaltion on hyväksyttävä tuottajaorganisaatioksi tässä asetuksessa tarkoitetussa merkityksessä tuottajien ryhmittymät, jotka hakevat hyväksymistä, edellyttäen, että ne:
a) täyttävät 1 kohdassa asetetut vaatimukset ja osoittavat tätä varten muun muassa sen, että ryhmittymään kuuluu vähimmäismäärä tuottajia ja että se tuottaa vähimmäismäärän kaupan pidettäviä tuotteita, mitkä seikat määritetään 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen;
b) antavat riittävät takeet toimintansa toteuttamisesta, kestosta ja tehokkuudesta;
c) todella antavat jäsentuottajilleen ympäristöystävällisten viljelymenetelmien toteuttamiseen tarvittavaa teknistä apua;
d) toisaalta todella asettavat jäsentuottajien käyttöön tarvittavia teknisiä apuvälineitä tuotteiden varastointiin, kauppakunnostukseen ja kaupan pitämiseen ja toisaalta varmistavat asianmukaisen tehtäviensä mukaisen markkinoinnin ja kirjanpidon hoitamisen.
3. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä tuottajaorganisaatioksi tämän asetuksen tarkoittamassa merkityksessä myös muun kuin edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun, ennen tämän asetuksen voimaantuloa olemassa olleen sellaisen tuottajaorganisaation, joka on hyväksytty asetuksen (ETY) N:o 1035/72 perusteella ennen tämän asetuksen täytäntöönpanoa.
Kun jäsenvaltiot edellistä alakohtaa soveltaessaan hyväksyvät edellä tarkoitettuja tuottajaorganisaatioita, sovelletaan 1 ja 2 kohdassa annettuja vaatimuksia, 1 kohdan a alakohtaa, ja mikäli aiheellista, c alakohdan 2 alakohtaa lukuun ottamatta.
12 artikla
1. Jäsenvaltioiden on
a) päätettävä hyväksymisen myöntämisestä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun hakemus kaikkine liiteasiakirjoineen on jätetty;
b) suoritettava säännöllisin väliajoin tarkastuksia, jotka koskevat hyväksymiseen vaadittujen edellytysten noudattamista tuottajaorganisaatioiden taholla, ja määrättävä näihin organisaatioihin sovellettavista seuraamuksista, jos edellytyksiä ei ole noudatettu, sekä päätettävä tarvittaessa hyväksymisen peruuttamisesta, ja
c) ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa hyväksymisen myöntämistä, epäämistä tai peruuttamista koskevista päätöksistä.
2. Edellytykset ja aikataulu, joita jäsenvaltioiden on noudatettava antaessaan komissiolle kertomuksia tuottajaorganisaatioiden toiminnasta, vahvistetaan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Komissio varmistaa 11 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja tämän artiklan noudattamisen VI osaston mukaisesti suoritettavin tarkastuksin ja pyytää tarvittaessa jäsenvaltioita peruuttamaan myönnettyjä hyväksymisiä näiden tarkastusten jälkeen.
13 artikla
1. Tuottajaorganisaatioihin, jotka on hyväksytty ennen tämän asetuksen voimaantuloa asetuksen (ETY) N:o 1035/72 nojalla ja jotka eivät ilman siirtymäaikaa voi saada hyväksymistä tämän asetuksen 11 artiklan mukaisesti, sovelletaan IV osaston säännöksiä tämän asetuksen voimaantuloa seuraavien kahden vuoden ajan, jos kyseiset organisaatiot täyttävät edelleen asetuksen (ETY) N:o 1035/72 asiaa koskevien artiklojen vaatimukset.
2. Edellä 1 kohdassa mainitut kaksi vuotta pidennetään viideksi vuodeksi, jos kyseinen tuottajaorganisaatio
a) esittää ennen 1 kohdassa tarkoitetun ajanjakson päättymistä määrättynä päivämääränä organisaation hyväksyvälle tai hyväksymisen epäävälle jäsenvaltiolle toimintasuunnitelman tullakseen hyväksytyksi 11 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti,
b) osoittaa toimintasuunnitelmaa esittäessään perustaneensa 15 artiklassa tarkoitetun toimintarahaston,
c) sitoutuu jäsenvaltion määräämän seuraamuksen uhalla saattamaan päätökseen toimintasuunnitelman ennen kyseisen viiden vuoden määräajan päättymistä.
3. Tuottajaorganisaatio, joka ei mistä tahansa syystä tai minä tahansa aikana enää täytä 2 kohdassa mainittuja edellytyksiä, menettää asemansa 12 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyin edellytyksin.
Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan joka tapauksessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisten yksilöllisten oikeuksien soveltamista, jotka tuottajaorganisaatio on voinut hankkia asetuksen (ETY) N:o 1035/72 mukaisesti.
14 artikla
1. Uudet tuottajien ryhmittymät tai ryhmittymät, joita ei ole hyväksytty ennen tämän asetuksen voimaantuloa asetuksen (ETY) N:o 1035/72 mukaisesti, ovat oikeutettuja enintään viiden vuoden siirtymäaikaan täyttääkseen 11 artiklassa säädetyt edellytykset.
Ne esittävät jäsenvaltiolle tätä tarkoitusta varten porrastetun hyväksymistä koskevan suunnitelman, jonka hyväksyminen pidentää määräaikaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun viiteen vuoteen ja vastaa esihyväksymistä.
2. Jäsenvaltiot voivat myöntää edellä 1 kohdassa tarkoitetuille tuottajien ryhmittymille esihyväksymistä seuraavien viiden vuoden aikana
a) tukia kannustaakseen niiden perustamista ja helpottaakseen niiden hallinnoimista;
b) tukia joko suoraan tai luottolaitosten välityksellä erityisehtoisina lainoina, joiden tarkoituksena on kattaa osa hyväksymistä varten tarvittavista investoinneista, jotka on esitetty tähän tarkoitukseen 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetussa hyväksymistä koskevassa suunnitelmassa.
3. Yhteisö korvaa 2 kohdassa tarkoitetut tuet 52 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti.
4. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle ennen esihyväksymisen myöntämistä aikomuksistaan ja niiden taloudellisista seurauksista.
5. Tuottajaryhmittymän suorittama hyväksymistä koskevan suunnitelman esittäminen jäsenvaltiolle merkitsee tämän ryhmittymän osalta sitoutumista VI osaston mukaisesti kansallisten tarkastusten sekä yhteisön suorittamien tarkastusten alaisuuteen erityisesti julkisten varojen asianmukaisen käytön osalta.
6. Jäsenvaltioiden on vahvistettava seuraamukset, joita sovelletaan tuottajien ryhmittymiin, jotka eivät noudata sitoumuksiaan.
7. Jäljempänä olevan 48 artiklan mukaisesti tämän artiklan täytäntöönpanoa varten hyväksyttyihin soveltamista koskeviin yksityiskohtaisiin sääntöihin sisältyy myös säännöksiä, joiden tarkoituksena on varmistaa Portugalin tuottajaorganisaatioille maksettavan tuen, joka ilmaistaan prosenttimääränä tuottajaorganisaation kaupan pitämän tuotannon arvosta, säilyminen vähintään samalla tasolla kuin asetuksen (ETY) N:o 746/93 (12) nojalla.
15 artikla
1. Yhteisön taloudellista tukea myönnetään tässä artiklassa määritellyin edellytyksin tuottajaorganisaatioille, jotka perustavat toimintarahaston.
Toimintarahastoa ylläpidetään jäsentuottajilta markkinoilla kaupan pidetyistä hedelmien ja vihannesten todellisista määristä tai arvoista kannetuilla maksuilla ja ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetulla tuella.
2. Edellä 1 kohdassa mainittu toimintarahasto on tarkoitettu
a) tuotteiden markkinoilta poistamisen rahoitukseen 3 kohdassa määritellyin edellytyksin;
b) kansallisille toimivaltaisille viranomaisille esitetyn ja näiden 16 artiklan 1 kohdan mukaisesti hyväksymän toimintaohjelman rahoitukseen.
Rahastoa tai osaa siitä voidaan myös käyttää 13 artiklassa tarkoitettujen tuottajaorganisaatioiden esittämän toimintasuunnitelman rahoitukseen.
3. Toimintarahaston käyttö tuotteiden markkinoilta poistamisen rahoitukseen on mahdollista ainoastaan, jos toimintaohjelma on toimivaltaisten kansallisten viranomaisten hyväksymä. Rahastoa voidaan käyttää yhdellä tai useammalla seuraavista tavoista:
a) markkinoiltapoistamiskorvauksen maksaminen tuotteille, joita ei ole mainittu liitteessä II ja jotka vastaavat voimassa olevia vaatimuksia, jos tällaiset vaatimukset on annettu 2 artiklaa soveltamalla;
b) lisän myöntäminen yhteisön markkinoiltapoistamiskorvaukseen.
Jäsenvaltiot voivat vahvistaa korvauksen tai lisän enimmäistason, kuitenkin siten, että näin vahvistettu lisä ja yhteisön markkinoiltapoistamiskorvaus eivät yhteenlaskettuina ylitä niitä markkinoilta poistamisessa käytettäviä enimmäishintatasoja, joita sovelletaan markkinointivuonna 1995/1996 asetuksen (ETY) N:o 1035/72 16 artiklan 3 a kohdan, 16 a ja 16 b artiklan sekä 18 artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesti.
Tuotteiden markkinoilta poistamisen rahoitukseen voidaan toimintarahastosta käyttää enintään 60 prosenttia ensimmäisenä vuonna, 55 prosenttia toisena vuonna, 50 prosenttia kolmantena vuonna, 45 prosenttia neljäntenä vuonna, 40 prosenttia viidentenä vuonna ja 30 prosenttia kuudennesta vuodesta alkaen laskettuna päivämäärästä, jona toimivaltaiset kansalliset viranomaiset hyväksyivät ensimmäisen, kyseisen tuottajaorganisaation esittämän ja näiden viranomaisten hyväksymän toimintaohjelman.
Tämän asetuksen 23 artiklan 3, 4 ja 5 kohdassa säädettyjä rajoja sovelletaan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitettuun markkinoilta poistamiseen.
4. Edellä 2 kohdan b alakohdassa mainitun toimintaohjelman
a) tavoitteina on oltava useita 11 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista tavoitteista sekä lisäksi erityisesti seuraavat: tuotteiden laadun parantaminen, niiden kaupallisen arvon kehittäminen, näiden tuotteiden myynnin edistäminen kuluttajien keskuudessa, luonnonmukaisten tuotelinjojen kehittäminen, integroidun tuotannon (IP-tuotanto) tai muiden ympäristöystävällisten tuotantotapojen edistäminen, markkinoilta poistamisen vähentäminen;
b) on käsitettävä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on kehittää ympäristöystävällisen tekniikan käyttöä jäsentuottajien keskuudessa sekä viljelymenetelmien että käytetyistä tarvikkeista huolehtimisen tasolla;
`ympäristöystävällisellä tekniikalla` tarkoitetaan erityisesti tekniikkaa, joka mahdollistaa asetuksen (ETY) N:o 2078/92 (13) 1 artiklan a, b ja c kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamisen;
c) taloudellisissa määräyksissä on määrättävä teknisistä apuvälineistä ja inhimillisistä voimavaroista, joita tarvitaan varmistamaan kasvien terveyteen liittyvien vaatimusten ja säännösten sekä sallittujen enimmäisjäämäpitoisuuksien noudattamisen valvonta.
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu taloudellinen tuki on mainitussa kohdassa tarkoitettujen todellisuudessa maksettujen maksujen suuruinen ja se on rajoitettu 50 prosenttiin todellisista 2 kohdan mukaisesti toteutuneista kustannuksista.
Tämä prosenttimäärä nostetaan 60 prosenttiin, jos toimintaohjelman tai osan toimintaohjelmasta esittää
a) useampi yhteisön tuottajaorganisaatio, jotka eri jäsenvaltioissa harjoittavat kansainvälistä toimintaa, lukuun ottamatta 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja toimia, tai
b) yksi tai useampi yhteisön tuottajaorganisaatio, joka harjoittaa toimialakohtaisesti toteutettavia toimia.
Taloudellinen tuki on kuitenkin enimmillään 4 prosenttia kunkin tuottajaorganisaation kaupan pitämän tuotannon arvosta sillä edellytyksellä, että taloudellisten tukien kokonaissumma on pienempi kuin 2 prosenttia kaikkien tuottajaorganisaatioiden liikevaihdosta. Jotta tätä enimmäismäärää noudatettaisiin, tuesta maksetaan ennakkona 2 prosenttia ja loppuosa tuesta myönnetään vasta, kun tukianomuksista muodostuva kokonaismäärä on tiedossa. Vuodesta 1999 alkaen 4 prosentin määrää korotetaan 4,5 prosenttiin ja kokonaisprosenttiosuutta liikevaihdosta korotetaan 2 prosentista 2,5 prosenttiin.
6. Kun on kyse yhteisön alueista, joilla tuottajien järjestäytymisaste on erityisen alhainen, jäsenvaltiot voidaan asianmukaisesti perustellusta pyynnöstä valtuuttaa maksamaan tuottajaorganisaatioille kansallista taloudellista tukea, joka on suuruudeltaan enintään puolet tuottajien maksamista maksuista. Tämä tuki lisätään toimintarahastoon.
Yhteisö voi korvata jäsenvaltioille, joiden hedelmä- ja vihannestuotannosta alle 15 prosenttia pidetään kaupan tuottajaorganisaatioiden kautta ja joiden hedelmä- ja vihannestuotanto edustaa vähintään 15:tä prosenttia maatalouden kokonaistuotannosta, edellisessä alakohdassa tarkoitetun tuen kyseisen jäsenvaltion pyynnöstä yhteisön tukikehyksen kautta.
16 artikla
1. Edellä 15 artiklan 2 kohdan b alakohdassa mainittu toimintaohjelma esitetään toimivaltaisille kansallisille viranomaisille, joiden on hyväksyttävä tai evättävä se tai vaadittava sen muuttamista tämän asetuksen säännöksiä noudattaen.
Jäsenvaltioiden on vahvistettava kansalliset säännökset 15 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä koskevien täsmennysten laatimiseksi. Niiden on toimitettava esitys tällaisiksi säännöksiksi komissiolle, joka voi vaatia esityksen muuttamista kolmen kuukauden määräaikana, jos se havaitsee, ettei esitys mahdollista niiden tavoitteiden saavuttamista, jotka on vahvistettu perustamissopimuksen 130 r artiklassa ja Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevassa poliittisessa toimintaohjelmassa.
2. Tuottajaorganisaatioiden on annettava viimeistään kunkin vuoden loppuun mennessä jäsenvaltiolle tiedoksi arvio seuraavan vuoden toimintarahaston suuruudesta ja esitettävä aiheelliset toimintaohjelmaan perustuvat todisteet kuluvan vuoden ja mahdollisesti edellisten vuosien menoista sekä tarvittaessa arviot tulevan vuoden tuotantomääristä. Jäsenvaltion on ilmoitettava tuottajaorganisaatiolle seuraavan vuoden tammikuun 1 päivään mennessä taloudellisen tuen ennakoitu määrä 15 artiklan 5 kohdassa vahvistettuja rajoja noudattaen.
Taloudellinen tuki maksetaan tuottajaorganisaatioille tavoitteiden mukaisista toimista aiheutuneiden todellisten kulujen perusteella. Samoista toimista voidaan maksaa ennakkoa takuun tai vakuuksien asettamista vastaan.
Kunkin vuoden alussa ja viimeistään 31 päivänä tammikuuta tuottajaorganisaation on annettava jäsenvaltiolle tiedoksi edellisen vuoden lopullisten menojen määrä asianmukaisesti todistettuna, jotta se voisi saada yhteisön taloudellisen tuen loppuosan.
3. Kyseisen jäsenvaltion hyväksymä tuottajaorganisaatioiden liitto voi hoitaa tuottajaorganisaatioiden puolesta niiden 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen toimintarahastojen hoitamisen sekä 15 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen toimintaohjelmien laatimisen, täytäntöönpanon ja esittämisen. Tässä tapauksessa liitto on taloudellisen tuen edunsaaja ja sen on suoritettava tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tiedoksi antaminen.
4. Toimintaohjelma ja sen rahoitus toisaalta tuottajien ja tuottajaorganisaatioiden, toisaalta yhteisön rahastojen toimesta ovat monivuotisia vähimmäisrajan ollessa kolme vuotta ja enimmäisrajan viisi vuotta.
5. Tuottajaorganisaation tai 3 kohdan mukaisesti tuottajaorganisaation liiton suorittama toimintaohjelman esittäminen jäsenvaltiolle merkitsee kyseisen organisaation tai liiton osalta sitoutumista VI osaston mukaisesti kansallisten tarkastusten sekä yhteisön suorittamien tarkastusten alaisuuteen erityisesti julkisten varojen asianmukaisen käytön osalta.
17 artikla
Siinä tapauksessa, että yhteisen markkinajärjestelyn yleiset välineet osoittautuisivat riittämättömiksi tai sopimattomiksi sellaisten 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden osalta, joilla on suuri taloudellinen tai ekologinen, paikallinen tai alueellinen merkitys ja joilla on yhteisön markkinoilla jatkuvia vaikeuksia, erityisesti voimakkaan kansainvälisen kilpailun johdosta, voidaan toteuttaa erityistoimenpiteitä kyseisten tuotteiden kilpailukyvyn parantamiseksi ja niiden myynnin edistämiseksi 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
18 artikla
1. Siinä tapauksessa, että tuottajaorganisaatio tai tuottajaorganisaatioiden liitto, jolla on samat säännöt ja joka toimii määrätyllä talousalueella, katsotaan jonkin tietyn tuotteen osalta tämän talousalueen tuotantoa ja tuottajia edustavaksi tahoksi, kyseinen jäsenvaltio voi tämän organisaation tai liiton pyynnöstä saattaa pakollisiksi talousalueelle sijoittautuneille muille tuottajille, jotka eivät ole jonkin edellä mainitun organisaation jäseniä,
a) edellä 11 artiklan 1 kohdan c alakohdan 1 alakohdassa tarkoitetut säännöt;
b) organisaation tai liiton antamat markkinoilta poistamista koskevat säännöt;
sillä edellytyksellä, että
- kyseisiä sääntöjä on sovellettu vähintään yhden markkinointivuoden ajan,
- kyseiset säännöt ovat liitteessä III olevassa luettelossa,
- kyseiset säännöt saatetaan pakollisiksi enintään kolmen markkinointivuoden pituiseksi ajanjaksoksi.
2. Tässä artiklassa tarkoitetaan `talousalueella` maantieteellistä aluetta, joka muodostuu vierekkäisistä tai läheisistä tuotantoalueista, joilla on samanlaiset tuotanto- ja kaupan pitämisen edellytykset.
3. Tuottajaorganisaatiota tai tuottajaorganisaatioiden liittoa pidetään edustavana 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä, jos siihen kuuluu vähintään kaksi kolmasosaa sen talousalueen tuottajista, jolla se toimii, ja jos se kattaa vähintään kaksi kolmasosaa kyseisen talousalueen tuotannosta.
4. Määrätyn talousalueen kaikille tuottajille pakollisiksi saatetut säännöt
a) eivät saa aiheuttaa haittaa toisaalta jäsenvaltion ja toisaalta yhteisön muille tuottajille;
b) eivät ole sovellettavissa ennen markkinointivuoden alkua allekirjoitetun sopimuksen perusteella jalostettaviksi toimitettuihin tuotteisiin, ellei niitä erityisesti tarkoiteta, lukuun ottamatta 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tuotantoon liittyviä tietoja koskevia sääntöjä;
c) eivät saa olla ristiriidassa yhteisön ja kansallisen voimassa olevan sääntelyn kanssa.
5. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle viipymättä tiedoksi säännöt, jotka ne ovat saattaneet pakollisiksi määrätyn talousalueen kaikille tuottajille. Nämä säännöt julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa.
Komissio päättää, että jäsenvaltion on peruutettava päättämänsä sääntöjen soveltamisalan laajentaminen,
a) jos se toteaa, että kyseinen laajentaminen estää kilpailun merkittävällä osalla sisämarkkinoita tai että se haittaa kaupan vapautta tai että perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteet vaarantuvat;
b) jos se toteaa, että perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa voidaan soveltaa sopimukseen, päätökseen tai yhdenmukaistettuun menettelytapaan, jonka soveltamisalan laajentamisesta on päätetty. Komission tekemää päätöstä kyseisen sopimuksen, päätöksen tai yhdenmukaistetun menettelytavan osalta sovelletaan vasta toteamispäivästä alkaen;
c) jos se VI osaston mukaisesti suoritettujen jälkitarkastusten perusteella toteaa, että tämän artiklan säännöksiä ei ole noudatettu.
6. Edellä 1 kohtaa sovellettaessa kyseinen jäsenvaltio voi päättää todisteita vastaan, että organisaatioon kuulumattomat tuottajat ovat velkaa organisaatiolle tai tarvittaessa organisaatioiden liitolle jäsentuottajien maksamat maksut osittain, siinä määrin kuin niiden on tarkoitus kattaa
a) edellä 1 kohdassa tarkoitetun järjestelmän soveltamisesta aiheutuvat hallinnolliset kulut;
b) tuottajaorganisaation tai organisaatioiden liiton suorittamista, koko talousalueen tuotantoa hyödyttävästä tutkimustoiminnasta sekä markkina- ja myynninedistämistutkimuksesta aiheutuvat kustannukset.
7. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi luettelo 2 kohdassa tarkoitetuista talousalueista. Komissio hyväksyy luettelon yhden kuukauden kuluessa kyseisestä tiedoksi antamisesta tai päättää kuultuaan kyseistä jäsenvaltiota muutoksista, joita tämän on tehtävä luetteloon. Hyväksytty luettelo julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa.
III OSASTO Toimialakohtaiset organisaatiot ja sopimukset
19 artikla
1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan `hyväksytyillä toimialakohtaisilla organisaatioilla`, jäljempänä `toimialakohtaiset organisaatiot`, oikeushenkilöitä,
a) joihin kuuluu edustajia taloudellisten toimintojen aloilta, jotka liittyvät 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon ja/tai kauppaan ja/tai jalostukseen;
b) jotka on perustettu kokonaan tai osittain niihin kuuluvien organisaatioiden tai yhteenliittymien aloitteesta;
c) jotka harjoittavat yhdellä tai useammalla yhteisön alueella useampia seuraavista toimista ottaen huomioon kuluttajien edun:
- tuotantoa ja markkinoita koskevan tietämyksen ja avoimuuden parantaminen,
- hedelmien ja vihannesten markkinoille saattamisen entistä paremman yhteensovittamisen edistäminen erityisesti markkinatutkimusten avulla,
- yhteisön sääntelyn kanssa yhteensopivien vakiosopimusten laatiminen,
- hedelmien ja vihannesten arvon kehittäminen,
- tiedottaminen ja tutkimukset tuotannon ohjaamiseksi markkinoiden tarpeisiin ja kuluttajien makuun ja odotuksiin entistä paremmin mukautettujen tuotteiden suuntaan, erityisesti tuotteiden laadun ja ympäristönsuojelun osalta,
- sellaisten menetelmien tutkimus, jotka mahdollistavat kasvinsuojeluaineiden ja muiden tuotantopanosten käytön rajoittamisen ja varmistavat tuotteiden laadun sekä maaperän ja vesien suojelun,
- sellaisten menetelmien ja keinojen kehittäminen, joilla parannetaan tuotteiden laatua,
- luonnonmukaisen maatalouden ja alkuperänimitysten, laatumerkintöjen ja maantieteellisten merkintöjen arvostaminen ja suojaaminen,
- integroidun tuotannon (IP-tuotanto) tai muiden ympäristöystävällisten tuotantotapojen edistäminen,
- yhteisön säännöksiä tai kansallisia säännöksiä tiukempien sääntöjen määrittely liitteessä III lueteltujen tuotantoa ja kaupan pitämistä koskevien sääntöjen osalta;
d) jotka on hyväksytty 2 kohdassa mainituin edellytyksin.
2. Jos se jäsenvaltion rakenteiden kannalta on perusteltua, jäsenvaltiot voivat hyväksyä tässä asetuksessa tarkoitetuksi toimialakohtaiseksi organisaatioksi organisaatiot, jotka on perustettu niiden alueella ja jotka hakevat hyväksyntää, jos
a) ne harjoittavat toimintaansa yhdellä tai useammalla seudulla tämän alueen sisällä;
b) ne edustavat merkittävää osaa kyseisen seudun tai kyseisten seutujen hedelmien ja vihannesten sekä hedelmä- ja vihannesjalosteiden tuotannosta ja/tai kaupasta ja/tai jalostuksesta, ja niiden toimiessa useammalla alueella, jos ne osoittavat vähimmäisedustavuutta kunkin ryhmittyneen alan osalta kullakin kyseisellä alueella;
c) ne harjoittavat useampia 1 kohdan c alakohdassa mainituista toimista;
d) ne eivät itse suorita hedelmien ja vihannesten sekä hedelmä- ja vihannesjalosteiden tuotantoon, jalostukseen tai kaupan pitämiseen liittyviä toimia;
e) ne eivät harjoita 20 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua toimintaa.
3. Jäsenvaltioiden on ennen hyväksymistä ilmoitettava komissiolle toimialakohtaiset organisaatiot, jotka ovat esittäneet hyväksymistä koskevan hakemuksen, jonka mukaan on liitetty näiden organisaatioiden edustavuuteen ja niiden harjoittamiin toimintoihin liittyviä tietoja sekä muita tarvittavia arviointiperusteita.
Komissio voi esittää hyväksymistä koskevan vastalauseensa kahden kuukauden kuluessa sille tehdyn ilmoituksen tekemisestä.
4. Jäsenvaltioiden on
a) päätettävä hyväksymisen myöntämisestä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun hakemus kaikkine liiteasiakirjoineen on jätetty;
b) suoritettava säännöllisin väliajoin tarkastuksia, jotka koskevat hyväksymisen edellytysten noudattamista toimialakohtaisten organisaatioiden taholta, ja määrättävä näihin organisaatioihin sovellettavista seuraamuksista, jos edellytyksiä ei ole noudatettu, sekä päätettävä tarvittaessa hyväksymisen peruuttamisesta, ja
c) peruutettava hyväksyminen, jos
i) tässä asetuksessa säädetyt hyväksymisen edellytykset eivät enää täyty
ii) toimialakohtainen organisaatio rikkoo 20 artiklan 3 kohdassa säädettyjä kieltoja, tämän kuitenkaan rajoittamatta muutoin kansallisen lainsäädännön perusteella annettavia rangaistusseuraamuksia
iii) toimialakohtainen organisaatio ei noudata 20 artiklan 2 kohdassa mainittua ilmoittamisvelvollisuutta;
d) ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa hyväksymisen myöntämistä, epäämistä tai peruuttamista koskevista päätöksistä.
5. Edellytykset ja aikataulu, joita jäsenvaltioiden on noudatettava antaessaan komissiolle kertomuksia toimialakohtaisten organisaatioiden toiminnasta, vahvistetaan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Komissio varmistaa 2 kohdan ja 4 kohdan b alakohdan noudattamisen VI osaston mukaisesti suoritettavin tarkastuksin ja pyytää tarvittaessa jäsenvaltioita peruuttamaan myönnettyjä hyväksymisiä näiden tarkastusten jälkeen.
6. Hyväksyminen antaa oikeuden harjoittaa 1 kohdan c alakohdassa määriteltyjä toimia tässä asetuksessa säädetyin edellytyksin.
7. Komissio varmistaa, että Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa julkaistaan hyväksytyt toimialakohtaiset organisaatiot ja niiden talousalue tai alue, jolla ne toimivat, sekä niiden harjoittama toiminta 21 artiklan merkityksessä. Myös hyväksymisten peruuttamiset julkaistaan.
20 artikla
1. Asetuksen N:o 26 (14) 1 artiklasta poiketen perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta niihin hyväksyttyjen toimialakohtaisten organisaatioiden sopimuksiin, päätöksiin ja yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, jotka on pantu täytäntöön 19 artiklan 1 kohdan c alakohdassa lueteltujen toimien toteuttamiseksi.
2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan vain, jos
- sopimuksista, päätöksistä ja yhdenmukaistetuista menettelytavoista on ilmoitettu komissiolle ja
jos
- viimeksi mainittu ei ole kahden kuukauden kuluessa kaikkien arvioimisessa tarvittavien asiakirjojen tiedoksi antamisesta ilmoittanut sopimusten, päätösten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen olevan ristiriidassa yhteisön sääntelyn kanssa.
Mainittuja sopimuksia, päätöksiä ja yhdenmukaistettuja menettelytapoja ei voida panna täytäntöön ennen ensimmäisen alakohdan toisessa luetelmakohdassa mainitun määräajan päättymistä.
3. Yhteisön sääntelyn kanssa ristiriidassa ovat joka tapauksessa yhdenmukaistetut sopimukset ja menettelytavat, jotka
- voivat aiheuttaa markkinoiden lokeroitumista yhteisön sisällä
- voivat haitata yhteisen markkinajärjestelyn moitteetonta toimintaa
- voivat luoda kilpailun vääristymiä, jotka eivät ole välttämättömiä yhteisen maatalouspolitiikan niiden tavoitteiden saavuttamiseksi, joihin toimialakohtaisella toiminnalla pyritään
- sisältävät hintojen vahvistamisen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta toimenpiteitä, jotka toimialakohtaiset organisaatiot toteuttavat yhteisön sääntelyn erityissäännöksien soveltamisen yhteydessä
- voivat olla syrjiviä tai poistaa kilpailua kyseisten tuotteiden merkittävältä osalta.
4. Jos komissio toteaa 2 kohdan ensimmäisen alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetun kahden kuukauden määräajan umpeutumisen jälkeen, että tämän asetuksen soveltamista koskevat edellytykset eivät täyty, komissio tekee päätöksen siitä, että kyseisiin sopimuksiin, päätöksiin ja yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin sovelletaan perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa.
Tämä komission päätös ei voi tulla voimaan ennen kuin sinä päivänä, jona se annetaan tiedoksi asianomaiselle toimialakohtaiselle organisaatiolle, paitsi jos viimeksi mainittu on antanut epätäsmällisiä tietoja tai on käyttänyt väärin 1 kohdassa tarkoitettua poikkeusta.
5. Monivuotisten sopimusten ollessa kyseessä ensimmäisenä vuotena annettu etukäteisilmoitus koskee myös sopimukseen kuuluvia seuraavia vuosia; tässä tapauksessa komissio voi kuitenkin milloin tahansa joko omasta aloitteestaan tai toisen jäsenvaltion pyynnöstä antaa 4 kohdan edellytysten mukaisesti lausunnon yhteensopimattomuudesta.
21 artikla
1. Jos yhdellä tai useammalla määrätyllä jäsenvaltion seudulla toimiva toimialakohtainen organisaatio katsotaan jonkin tietyn tuotteen osalta tämän tuotteen tuotantoa ja/tai jalostusta ja/tai kaupan pitämistä edustavaksi, kyseinen jäsenvaltio voi kyseisen organisaation pyynnöstä saattaa rajoitetuksi ajanjaksoksi pakollisiksi kyseiseen organisaatioon kuulumattomille yksittäisille tai muille kyseisellä alueella tai alueilla toimiville toimijoille organisaation sopimat tietyt päätökset, sopimukset ja yhdenmukaistetut menettelytavat.
2. Toimialakohtaista organisaatiota pidetään edustavana 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä, jos se kattaa vähintään kaksi kolmasosaa kyseisen jäsenvaltion alueen tai seutujen hedelmien ja vihannesten tuotannosta ja/tai jalostuksesta ja/tai kaupan pitämisestä. Jos sääntöjen soveltamisalan laajentamista koskeva hakemus kattaa useampia alueita, toimialakohtaisen organisaation on osoitettava vähimmäisedustavuus kunkin jäsenistönsä edustaman ammattialan osalta kullakin kyseisistä seuduista.
3. Säännöt, joiden soveltamisalan laajentamista voidaan hakea,
a) voivat koskea ainoastaan yhtä seuraavista kokonaisuuksista:
- tuotantoon liittyvät tiedot ja markkinatiedot,
- yhteisön ja kansallisen sääntelyn mahdollisia säännöksiä tiukemmat, tuotantoa koskevat säännöt,
- yhteisön sääntelyn kanssa yhteensopivien vakiosopimusten laatiminen,
- kaupan pitämistä koskevat säännöt,
- ympäristönsuojelua koskevat säännöt,
- tuotannon edistämistä ja arvoa koskevat toimet,
- luonnonmukaisen maatalouden, alkuperänimitysten, laatumerkintöjen ja maantieteellisten merkintöjen suojaamista koskevat toimet,
Toisessa, neljännessä ja viidennessä luetelmakohdassa mainitut säännöt eivät voi olla muita kuin niitä, jotka on lueteltu liitteessä III;
b) on täytynyt soveltaa vähintään yhden markkinointivuoden ajan;
c) ovat saatettavissa pakollisiksi ainoastaan enintään kolmeksi markkinointivuodeksi;
d) eivät saa aiheuttaa haittaa toisaalta jäsenvaltion ja toisaalta yhteisön muille toimijoille.
22 artikla
1. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle viipymättä tiedoksi säännöt, jotka ne ovat saattaneet pakollisiksi tietyn seudun tai tiettyjen seutujen kaikille toimijoille. Nämä säännöt julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden C-sarjassa.
Ennen edellä mainittua julkaisemista komissio tiedottaa 45 artiklassa säädetylle komitealle kaikista toimialakohtaisten sopimusten laajentamista koskevista tiedonannoista.
Komissio päättää, että jäsenvaltion on peruutettava päättämänsä sääntöjen soveltamisalan laajentaminen 18 artiklan 5 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa.
2. Tapauksessa, jossa yhtä tai useampaa tuotetta koskevien sääntöjen soveltamisalaa laajennetaan, ja jos yhdestä tai useammasta 21 artiklan 3 kohdan a alakohdassa mainitusta hyväksytyn toimialakohtaisen organisaation harjoittamasta toiminnasta aiheutuu yleistä taloudellista hyötyä taloudellisille toimijoille, joiden toiminta liittyy kyseiseen tuotteeseen tai kyseisiin tuotteisiin, hyväksynnän antanut jäsenvaltio voi päättää, että organisaatioon kuulumattomat yksittäiset toimijat tai ne ryhmittymät, jotka hyötyvät tästä toiminnasta, ovat velkaa organisaatiolle niiden jäsenten maksamia maksuja vastaavan summan kokonaan tai osittain, siinä määrin kuin maksujen on tarkoitus kattaa kyseisestä toiminnasta suoraan aiheutuneet kulut.
IV OSASTO Interventiojärjestelmä
23 artikla
1. Tuottajaorganisaatiot ja niiden liitot voivat olla saattamatta myyntiin 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja, jäsentensä myytäväksi tuomia tuotteita sopivaksi katsomiensa määrien ja ajanjaksojen osalta.
2. Tuottajaorganisaatioiden tai niiden liittojen on vahvistettava 1 kohdan mukaisesti markkinoilta poistettujen tuotteiden käyttötarkoitus toisaalta sillä tavoin, että kyseisen tuotannon tavanomainen käyttö ei esty, ja toisaalta ympäristöä ja erityisesti vesien ja maiseman laatua kunnioittaen.
3. Jos 1 kohtaa sovelletaan, tuottajaorganisaatiot tai niiden liitot maksavat kunkin liitteessä II tarkoitetun vaatimuksia vastaavan tuotteen osalta tuottajajäsenille, 10 prosentin rajoissa kaupan pidetystä määrästä, 26 artiklan mukaisesti vahvistettua yhteisön markkinoiltapoistamiskorvausta.
Ensimmäisessä alakohdassa vahvistettua 10 prosentin rajaa sovelletaan ainoastaan kyseisen tuottajaorganisaation tai 11 artiklan ensimmäisen kohdan alakohtaa sovellettaessa muun organisaation jäsenten kaupan pitämään tuotteiden määrään, lukuun ottamatta 24 artiklan mukaisesti markkinoilta poistettuja tuotemääriä.
4. Edellä 3 kohdassa vahvistettua 10 prosentin rajaa sovelletaan tämän asetuksen voimaantulopäivää seuraavasta kuudennesta markkinointivuodesta alkaen. Viiden edeltävän markkinointivuoden muodostaman siirtymäkauden aikana markkinoilta poistetut tuotemäärät eivät saa ylittää seuraavia prosenttiosuuksia kaupan pidetystä tuotannosta, siten kuin se on määritelty 46 artiklassa annettua menettelyä noudattaen: 50 prosentin osuutta ensimmäisen markkinointivuoden osalta, 45 prosentin osuutta toisen markkinointivuoden osalta, 40 prosentin osuutta kolmannen markkinointivuoden osalta, 30 prosentin osuutta neljännen markkinointivuoden osalta ja 20 prosentin osuutta viidennen markkinointivuoden osalta.
Kunkin sitrushedelmän osalta nämä prosenttiosuudet ovat kuitenkin 35 prosenttia ensimmäisen, 30 prosenttia toisen, 25 prosenttia kolmannen, 20 prosenttia neljännen ja 15 prosenttia viidennen markkinointivuoden osalta.
Tähän kohtaan sovelletaan 3 kohdan toisen alakohdan säännöksiä.
5. Edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitettu 10 prosentin osuus on kolmen vuoden ajanjakson keskiarvo, jolloin vuosittainen ylitys voi olla enintään kolme prosenttia.
6. Omenien ja päärynöiden osalta 3, 4 ja 5 kohdassa ja 24 artiklassa tarkoitettu 10 prosentin raja korvataan 8,5 prosentilla.
Melonien ja vesimelonien osalta 10 prosentin rajaa sovelletaan markkinointivuodesta 1997/1998 alkaen.
24 artikla
Liitteessä II tarkoitettujen tuotteiden osalta tuottajaorganisaatioiden on myönnettävä 23 artiklan säännösten mukaiset edut tässä asetuksessa säädettyihin kollektiivisiin rakenteisiin kuulumattomille viljelijöille kyseisten viljelijöiden hakemusten perusteella. Yhteisön markkinoiltapoistamiskorvausta pienennetään kuitenkin 10 prosenttia. Lisäksi maksetussa määrässä otetaan huomioon todistusten perusteella jäsenille markkinoilta poistamisesta aiheutuneet kokonaiskustannukset. Edellä tarkoitettua korvausta voidaan myöntää enintään 10 prosentille viljelijän kaupan pitämästä tuotannosta.
25 artikla
Tuottajaorganisaatioiden tai niiden liittojen on ilmoitettava kaikki 23 ja 24 artiklan täytäntöönpanoon liittyvät tiedot, ja erityisesti ympäristönsuojelun varmistamiseksi markkinoiltapoistamistoimien yhteydessä toteutetut toimenpiteet, kansallisille toimivaltaisille viranomaisille, jotka antavat nämä tiedoksi komissiolle.
Ilmoitettavat tiedot määritellään tarvittaessa 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Jäsenvaltioiden on vahvistettava kansalliset säännökset ympäristöä kunnioittavia markkinoiltapoistamismenettelyjä koskevien täsmennysten laatimiseksi. Niiden on toimitettava esitys tällaisiksi säännöksiksi komissiolle, joka voi vaatia esityksen muuttamista kolmen kuukauden määräaikana, jos se havaitsee, ettei esitys mahdollista niiden tavoitteiden saavuttamista, jotka on vahvistettu perustamissopimuksen 130 r artiklassa ja Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevassa poliittisessa toimintaohjelmassa.
26 artikla
1. Yhteisön markkinoiltapoistamiskorvaukset eri tuotteille esitetään liitteessä V.
2. Yhteisön markkinoiltapoistamiskorvaus on suuruudeltaan sama koko yhteisössä.
27 artikla
1. Jos jonkin liitteessä II mainitun tuotteen markkinoilla esiintyy tai tulee todennäköisesti esiintymään yleisesti esiintyvää ja rakenteellista epätasapainoa siten, että se aiheuttaa tai voi aiheuttaa liian suuria 23 artiklassa tarkoitettuja markkinoilta poistettavia tuotemääriä, ennen kyseisen tuotteen markkinointivuoden alkua vahvistetaan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen interventiokynnys, jonka ylittäminen saattaa tuottajat taloudelliseen vastuuseen tuotteittain arvioitujen markkinoilta yhden markkinointivuoden tai vastaavan ajanjakson aikana poistettujen tuotemäärien tai useamman markkinointivuoden aikana suoritettujen interventioiden keskiarvon perusteella.
Interventiokynnyksen ylittäminen aiheuttaa yhteisön markkinoiltapoistamiskorvauksen pienenemisen seuraavan markkinointivuoden aikana. Tätä pienenemistä ei oteta huomioon myöhempinä markkinointivuosina.
2. Jäljempänä 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistetaan
a) kynnysten ylittämisen seuraukset kunkin tuotteen osalta,
b) tarvittaessa alennettu yhteisön markkinoiltapoistamiskorvaus ja tämän artiklan soveltamista koskevat toimenpiteet.
3. Tätä artiklaa sovelletaan vain tämän asetuksen voimaantuloa seuraaviin viiteen markkinointivuoteen.
28 artikla
1. Jäsenvaltioiden on annettava kutakin markkinapäivää kohti kunkin kyseisen markkinointivuoden aikana komissiolle tiedoksi niiden edustavilla tuottajamarkkinoilla todetut sellaisten tuotteiden hinnat, joiden kaupalliset ominaisuudet kuten lajike tai tyyppi, luokka, koko ja pakkaaminen on määritelty.
2. Luettelo 1 kohdassa tarkoitetuista markkinoista ja tuotteista sekä tiedoksi antamista koskeva aikataulu vahvistetaan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Jäsenvaltioiden markkinoita, joilla pidetään kaupan huomattavaa osaa tietyn tuotteen kansallisesta tuotannosta koko markkinointivuoden aikana tai yhden sellaisen ajanjakson kuluessa, joihin markkinointivuosi on jaettu, pidetään edustavina 1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä.
29 artikla
1. Jäsenvaltioiden on maksettava 26 artiklassa vahvistettu yhteisön markkinoiltapoistamiskorvaus tuottajaorganisaatioille tai niiden liitoille, jotka ovat poistaneet markkinoilta tuotteita 23 ja 24 artiklassa tarkoitetuin edellytyksin ja jotka ovat kyseisen korvauksen velkaa jäsenilleen tai organisaatioon kuulumattomille viljelijöille.
Maksut suoritetaan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistettavin edellytyksin.
2. Yhteisön markkinoiltapoistamiskorvaus maksetaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tarvittaessa interventiokynnyksen ylittämisestä aiheutuvien mahdollisten taloudellisten seuraamusten soveltamista.
Kyseisestä korvauksesta vähennetään lisäksi tuottajaorganisaatioiden tai niiden liittojen markkinoilta poistetuista tuotteista saamat nettotulot.
3. Yhteisön markkinoiltapoistamiskorvauksen myöntäminen tuotteille, joita tuottajaorganisaatiot tai niiden liitot eivät voi suunnata mihinkään 30 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista käyttötarkoituksista, edellyttää jäsenvaltioiden 30 artiklan muiden säännösten nojalla antamien toimintaohjeiden mukaista tuotteiden käyttötarkoitusta.
30 artikla
1. Markkinoilta 23 artiklan 1 kohdan säännösten mukaisesti poistetut myymättä jääneet tuotteet on luovutettava yhtä seuraavista vaihtoehdoista noudattaen:
a) kaikkien tuotteiden osalta:
- ilmaisjakelu jäsenvaltioiden tätä tarkoitusta varten hyväksymille hyväntekeväisyysorganisaatioille tai -säätiöille niiden toimintaan sellaisten henkilöiden hyväksi, joita kansallisessa lainsäädännössä pidetään oikeutettuina valtion apuun erityisesti elämiseen tarvittavien varojen puutteellisuuden takia,
- ilmaisjakelu rangaistuslaitoksille ja lomasiirtoloille sekä jäsenvaltioiden nimeämille sairaaloille ja vanhainkodeille näiden toteuttaessa kaikkia tarpeellisia toimenpiteitä varmistaakseen, että näin jaetut määrät ovat niiden tavallisesti ostamien määrien lisänä,
- ilmaisjakelu yhteisön ulkopuolelle jäsenvaltioiden tätä tarkoitusta varten hyväksymien hyväntekeväisyysorganisaatioiden välityksellä kolmansien maiden puutteessa olevalle väestölle,
ja toissijaisesti
- käyttö muihin tarkoituksiin kuin ihmisravinnoksi,
- käyttö eläinten ruokintaan tuoreina tai rehuteollisuudessa jalostettuina;
b) hedelmien osalta ilmaisjakelu koululaisille kouluruokaloissa tavallisesti tarjottujen aterioiden ulkopuolella sekä niiden koulujen koululaisille, joissa ei ole kouluruokalaa;
c) omenoiden, päärynöiden, persikoiden, nektariinien ja brugnole-lajikkeiden osalta jalostaminen suoralla tislauksella alkoholiksi, jonka alkoholitilavuusprosentti on suurempi kuin 80 tilavuusprosenttia;
d) kaikkien tuotteiden osalta tiettyjen laatuluokkien tuotteiden luovuttaminen jalostusteollisuudelle, jollei siitä aiheudu minkäänlaista kilpailun vääristymistä kyseiselle teollisuudelle yhteisössä tai tuoduille tuotteille. Tämän säännöksen täytäntöönpano vahvistetaan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
2. Jos mitään 1 kohdassa tarkoitetuista vaihtoehdoista ei voida käyttää, markkinoilta poistetut tuotteet voidaan kyseisen jäsenvaltion luvalla osoittaa kompostoitaviksi tai muuhun luonnollista hajoamista hyödyntävään prosessiin.
3. Asianomaiset tuottajaorganisaatiot järjestävät 1 kohdan a alakohdan ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa luetelmakohdassa ja b alakohdassa säädetyt ilmaisjakelutoimet jäsenvaltioiden valvonnassa.
Kun on kysymys hedelmien ilmaisjakelusta koululaisille, komissio voi kuitenkin tutkimus- ja edistämistoiminnan vuoksi tehdä aloitteen ja ottaa vastuun paikallisista pilottihankkeista.
4. Jäsenvaltioiden on edistettävä tuottajaorganisaatioiden ja hyväntekeväisyysorganisaatioiden tai markkinoilta poistettuja tuotteita niiden alueella todennäköisesti jollakin 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuista ilmaisjakelumuodoista käyttävien toimielinten välisten yhteyksien luomista.
5. Asianomaisen jäsenvaltion nimeämä toimielin toteuttaa tuotteiden luovutuksen rehuteollisuudelle sopivinta menettelyä käyttäen.
Tislaamot toteuttavat 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetut tislaustoimet joko omaan lukuunsa tai asianomaisen jäsenvaltion nimeämän toimielimen lukuun. Kummassakin tapauksessa mainittu toimielin toteuttaa kyseiset toimenpiteet sopivinta menettelyä käyttäen.
6. Yhteisö vastaa toisaalta asetuksen (ETY) N:o 729/70 (15) 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen määritettävin edellytyksin 1 kohdan a alakohdassa säädettyihin ilmaisjakelutoimiin liittyvistä kuljetuskustannuksista ja toisaalta omenien ja sitrushedelmien ilmaisjakeluun liittyvistä lajittelu- ja pakkaamiskustannuksista, jos viimeksi mainittu tapahtuu porrastetusti tuottajaorganisaatioiden ja hyväntekeväisyysorganisaatioiden tai 3 kohdassa tarkoitettujen toimielinten välisten sopimusten mukaisesti.
7. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta ja erityisesti ilmaisjakeluun ja markkinoilta poistettujen tuotteiden käyttöön liittyvät säännöt sekä tislaukseen osoitettujen markkinoilta poistettujen tuotteiden osalta säännöt häiriöiden estämiseksi alkoholimarkkinoilla annetaan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
V OSASTO Kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa
31 artikla
1. Edellä 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden yhteisöön suuntautuvaan tuontiin tai yhteisöstä tapahtuvaan vientiin vaaditaan tuonti- tai vientitodistus.
Jäsenvaltiot myöntävät todistuksen hakemuksesta jokaiselle riippumatta siitä, mihin hakija on sijoittautunut yhteisössä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 36 ja 37 artiklan soveltamiseksi toteutettuja toimenpiteitä.
Tuonti- tai vientitodistukset ovat voimassa kaikkialla yhteisössä. Näiden todistusten myöntämisen edellytyksenä voi olla vakuuden antaminen, jolla taataan tuonti- tai vientisitoumuksen täyttäminen todistuksen voimassaoloaikana; ylivoimaista estettä lukuun ottamatta vakuus menetetään kokonaan tai osittain, jos toimintaa ei toteuteta tässä määräajassa tai se toteutetaan ainoastaan osittain.
2. Tuonti- ja vientitodistusten voimassaoloaika ja muut yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta vahvistetaan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
32 artikla
1. Edellä 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin sovelletaan yhteisen tullitariffin tulleja, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä.
2. Siinä määrin kuin yhteisen tullitariffin tulleja sovelletaan tuodun erän tulohinnan mukaan, kyseisen hinnan todenperäisyys tarkastetaan komission kunkin alkuperän ja kunkin tuotteen osalta kyseisten tuotteiden jäsenvaltioiden edustavilla tuontimarkkinoilla tai tarvittaessa muilla markkinoilla todettujen hintanoteerausten painotetun keskiarvon perusteella laskeman kiinteän tuontiarvon avulla.
Erityissäännöksiä voidaan kuitenkin antaa 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen pääosin jalostettaviksi tarkoitettujen tuontituotteiden tulohinnan tarkastamiseksi.
3. Jos kyseisen erän ilmoitettu tulohinta on korkeampi kuin kiinteä tuontiarvo, johon on lisätty 5 kohdan mukaisesti vahvistettu marginaali ja joka ei voi ylittää kiinteää arvoa yli 10 prosentilla, vaaditaan tuontitullien suuruinen kiinteän arvon perusteella määritetty vakuus.
4. Jos kyseisen erän tulohintaa ei ole ilmoitettu tulliselvityksessä, sovelletaan yhteisen tullitariftin tullia, joka riippuu kiinteästä tuontiarvosta, tai tullilainsäädännön asiaan kuuluvia säännöksiä, jotka määritetään 5 kohdan mukaisella tavalla.
5. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
33 artikla
1. Sellaisten yhteisön markkinoille haitallisten vaikutusten välttämiseksi tai poistamiseksi, jotka voivat johtua tiettyjen 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuonnista, yhden tai useamman tällaisen tuotteen tuonti, josta kannetaan yhteisen tullitariffin mukainen tulli, edellyttää lisätullin maksamista, jos Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen osana maataloudesta tehdyn sopimuksen (16) 5 artiklassa johtuvat edellytykset täyttyvät, paitsi jos tuonti ei uhkaa aiheuttaa häiriötä yhteisön markkinoille tai jos vaikutukset olisivat suhteettomat verrattuna asetettuun tavoitteeseen.
2. Yhteisö ilmoittaa maailman kauppaorganisaatiolle laukeamishinnat, joiden alapuolella lisätulli voidaan ottaa käyttöön.
Laukeamismäärät, jotka on ylitettävä lisätullin käyttöön ottamiseksi tuonnissa, määritellään erityisesti sitä vuotta, jona 1 kohdassa tarkoitetut haitalliset vaikutukset ilmenevät tai ovat vaarassa ilmetä, edeltävien kolmen vuoden aikana yhteisöön suuntautuneen tuonnin perusteella.
3. Lisätullia määrättäessä huomioon otettavat tuontihinnat määritellään kyseisen lähetyksen cif-tuontihintojen perusteella.
Cif-tuontihinnat tarkistetaan tätä varten kyseisen tuotteen osalta maailmanmarkkinoilla tai yhteisön tuontimarkkinoilla todettujen edustavien hintojen perusteella.
4. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä yksityiskohtaiset säännöt koskevat erityisesti:
a) tuotteita, joihin sovelletaan lisätulleja maataloudesta tehdyn sopimuksen 5 artiklan mukaisesti;
b) muita sen varmistamiseksi tarvittavia arviointiperusteita, että 1 kohtaa sovelletaan mainitun sopimuksen 5 artiklan mukaisesti.
34 artikla
1. Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen osana tehtyihin sopimuksiin perustuvat edellä 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tariffikiintiöt avataan ja niitä hallinnoidaan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen annettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
2. Kiintiöitä voidaan hallinnoida soveltamalla yhtä tai useampaa seuraavista menetelmistä:
a) tehtyjen hakemusten saapumisjärjestykseen perustuva menetelmä (periaatteen "ensiksi tullut hakemus käsitellään ensin" mukaisesti),
b) tehdyissä hakemuksissa haettujen määrien mukaiseen jakoon perustuva menetelmä (niin kutsutun "haettujen määrien samanaikainen tarkastelu" -menetelmän mukaisesti),
c) perinteisten suuntausten huomioonottamiseen perustuva menetelmä (niin kutsutun "vanhat/uudet tulokkaat" -menetelmän mukaisesti).
Muita asianmukaisia menetelmiä voidaan laatia. Niissä on pyrittävä välttämään kaikkea kyseisten toimijoiden välistä syrjintää.
3. Hallinnoimiseen käytettävässä menetelmässä otetaan tarvittaessa huomioon yhteisön markkinoiden hankintatarpeet ja tarve säilyttää näiden markkinoiden tasapaino, mutta samalla voidaan omaksua piirteitä 1 kohdassa tarkoitettuja kiintiöitä vastaaviin kiintiöihin aiemmin sovelletuista menetelmistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen osana tehtyihin sopimuksiin perustuvien tullien soveltamista.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa yksityiskohtaisissa säännöissä määrätään kiintiöiden avaamisesta vuosittain tarvittaessa tarkoituksenmukaisen asteikon mukaisesti ja määritellään hallinnoimisessa käytettävä menetelmä, ja näihin sääntöihin sisältyvät tarvittaessa:
a) säännökset, joilla varmistetaan tuotteen luonne, lähtömaa ja alkuperä,
b) asiakirjan hyväksymistä koskevat säännökset, joilla voidaan tarkistaa a alakohdassa tarkoitetut seikat, ja
c) tuontitodistusten myöntämisedellytykset ja voimassaoloaika.
35 artikla
1. Jotta yhteisöstä voitaisiin viedä taloudellisesti merkittäviä määriä edellä 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tuotteita näiden tuotteiden kansainvälisessä kaupassa käytettävien hintojen perusteella ja perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvin rajoituksin, näiden hintojen ja yhteisössä käytettävien hintojen välinen erotus voidaan kattaa vientituella.
2. Niiden määrien myöntämisen osalta, jotka voidaan viedä vientituella, vahvistetaan menetelmä:
a) joka sopii parhaiten tuotteen luonteeseen ja kyseiseen markkinatilanteeseen ja jolla voidaan hyödyntää käytettävissä olevia voimavaroja tehokkaimmalla mahdollisella tavalla ja jossa otetaan huomioon yhteisön viennin tehokkuus ja rakenne ilman, että se aiheuttaa syrjintää pienten ja suurten toimijoiden välillä,
b) joka on toimijoille hallinnollisesti kevein ottaen huomioon hallinnoimisen vaatimukset,
c) jolla voidaan välttää asianosaisten toimijoiden välistä syrjintää.
3. Vientituki on samansuuruinen kaikkialla yhteisössä.
Vientituki voi määrätyn tuotteen osalta vaihdella kyseisen tuotteen määräpaikan mukaisesti, jos kansainvälisen kaupan tilanne tai tiettyjen markkinoiden erityisvaatimukset sitä edellyttävät.
Vientituki vahvistetaan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Vahvistaminen tapahtuu määräajoin.
Tarvittaessa komissio voi jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan muuttaa määräajoin vahvistettua vientitukea muuna ajankohtana.
4. Vientituen vahvistamisessa on otettava huomioon seuraavat osatekijät:
a) tilanne ja kehitysnäkymät:
- hedelmien ja vihannesten hinnat yhteisön markkinoilla ja niiden saatavuus,
- kansainvälisessä kaupassa käytetyt hinnat,
b) kaupan pitämisen ja kuljetuksen vähimmäiskustannukset yhteisön markkinoilta satamiin tai muihin yhteisön vientipaikkoihin sekä kuljetuskustannukset määrämaihin,
c) suunnitellun viennin taloudelliset näkymät,
d) perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvat rajoitukset.
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden hinnat yhteisön markkinoilla vahvistetaan ottaen huomioon viennin kannalta edullisimmiksi osoittautuvat hinnat.
Edellä 1 kohdassa tarkoitetut kansainvälisessä kaupassa käytettävät hinnat vahvistetaan ottaen huomioon:
a) kolmansien maiden markkinoilla todetut hinnat,
b) kolmansissa määrämaissa käytetyt, kolmansista maista tulevan tuonnin edullisimmat tuontihinnat,
c) kolmansissa viejämaissa todetut tuottajahinnat,
d) tarjoushinta yhteisön rajalla.
6. Vientituki myönnetään ainoastaan hakemuksesta ja se edellyttää siihen liittyvän vientitodistuksen esittämistä.
7. Viennissä sovellettavan tuen määrä on todistuksen hakemispäivänä voimassa oleva määrä ja eriytetyn tuen osalta määrä, jota samana päivänä sovelletaan:
a) todistuksessa esitettyyn määräpaikkaan, tai
b) tosiasialliseen määräpaikkaan, jos se on eri kuin todistuksessa esitetty määräpaikka. Tässä tapauksessa sovellettava määrä ei saa olla suurempi kuin todistuksessa esitettyyn määräpaikkaan sovellettava määrä.
Tässä kohdassa säädetyn jouston väärinkäytön välttämiseksi voidaan toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä.
8. Siitä, mitä 6 ja 7 kohdassa säädetään, voidaan poiketa elintarvikeaputoimien yhteydessä vientitukea saavien 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden osalta 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
9. Vientituki maksetaan, kun esitetään todistus siitä, että tuotteet:
- on viety yhteisön ulkopuolelle,
- ovat peräisin yhteisöstä, ja
- eriytetyn vientituen osalta ovat saapuneet todistuksessa esitettyyn määräpaikkaan tai muuhun määräpaikkaan, jolle on vahvistettu vientituki, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 kohdan b alakohdan soveltamista. Tästä säännöstä voidaan kuitenkin poiketa 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vastaavien takuiden tarjoamiseksi, jollei määritettävistä edellytyksistä muuta johdu.
10. Perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvien määrällisten rajoitusten noudattaminen on taattava kyseisiin tuotteisiin sovellettavilla, näissä sopimuksissa määrättyjen viiteajanjaksojen mukaisesti myönnettävillä vientitodistuksilla.
Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen osana tehdyistä sopimuksista johtuvien velvoitteiden noudattamisen osalta viiteajanjakson päättyminen ei saa vaikuttaa vientitodistusten voimassaoloon.
11. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, mukaan lukien myöntämättömien tai käyttämättömien, vientiin tarkoitettujen määrien uudelleenjakamista koskevat säännökset, annetaan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
36 artikla
1. Jollei tässä asetuksessa tai jonkin sen säännöksen mukaisesti annetuissa säännöksissä toisin säädetä, kolmansista maista tulevassa 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuonnissa kielletään:
- kaikkien vaikutukseltaan tullia vastaavien maksujen periminen,
- kaikkien määrällisten rajoitusten tai vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden soveltaminen.
2. Yhdistetyn nimikkeistön yleisiä tulkintasääntöjä ja erityisiä sääntöjä sen soveltamisesta sovelletaan tämän asetuksen piiriin kuuluvien tuotteiden luokitteluun; tämän asetuksen soveltamisen pohjalta saatu tullinimikkeistö liitetään yhteiseen tullitariffiin.
37 artikla
1. Jos tuonnin tai viennin seurauksena yhden tai useamman 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tuotteen markkinat yhteisössä ovat häiriintyneet tai ovat vaarassa häiriintyä vakavasti siten, että perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteiden saavuttaminen vaarantuu, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa voidaan toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä.
Näitä toimenpiteitä voidaan toteuttaa ainoastaan siihen asti, kunnes tapauksen mukaan joko häiriö taikka häiriön uhka on väistynyt tai markkinoilta poistetut tai ostetut tuotteet ovat huomattavasti vähentyneet.
Neuvosto antaa komission ehdotuksesta perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrätyn äänestysmenettelyn mukaisesti yleiset säännöt tämän kohdan soveltamisesta ja määrittelee tapaukset ja rajat, joissa jäsenvaltiot voivat toteuttaa suojatoimenpiteitä.
2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne ilmenee, komissio päättää jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan tarpeellisista toimenpiteistä, jotka annetaan tiedoksi jäsenvaltioille ja joita sovelletaan välittömästi. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen kolmen työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta.
3. Jokainen jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen neuvoston käsiteltäväksi kolmen työpäivän kuluessa sen tiedoksi antamisesta. Neuvosto kokoontuu viipymättä. Se voi määräenemmistöllä vahvistaa, muuttaa tai kumota kyseisen toimenpiteen.
4. Tämän artiklan säännöksiä sovelletaan perustamissopimuksen 228 artiklan 2 kohdan mukaisista kansainvälisistä sopimuksista aiheutuvia velvoitteita noudattaen.
VI OSASTO Kansalliset ja yhteisön tarkastukset
38 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet yhteisön sääntelyn noudattamisen varmistamiseksi hedelmä- ja vihannesmarkkinoiden osalta ja erityisesti liitteessä IV tarkoitetuilla aloilla.
2. Jos tarkastukset on aiheellista tehdä pistokokein, jäsenvaltioiden on varmistuttava näiden tarkastusten luonteen ja suoritustiheyden sekä riskien arvioinnin perusteella, että tarkastukset on mukautettu valvottuun toimenpiteeseen koko niiden alueella ja että ne vastaavat hedelmä- ja vihannesalalla kaupan pidettävien tai kaupan pidettäväksi tarkoitettujen tuotteiden määrää.
Julkisten varojen käyttöä on valvottava järjestelmällisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tällaisten tarkastusten täytäntöönpanoa muilla aloilla.
3. Komission ja jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että toimivaltaisilla viranomaisilla on käytettävissään henkilöstöä, joka lukumäärältään, pätevyydeltään ja kokemukseltaan soveltuu tarkastusten tehokkaaseen suorittamiseen erityisesti liitteessä IV tarkoitetuilla aloilla.
39 artikla
1. Komissio voi yhteistyössä asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten kanssa suorittaa tai teettää tarkastuksia paikan päällä varmistaakseen yhteisön sääntelyn yhdenmukaisen soveltamisen hedelmä- ja vihannesmarkkinoiden osalta ja erityisesti liitteessä IV tarkoitetuilla aloilla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisten viranomaisten 38 artiklan mukaisesti suorittamien tarkastusten soveltamista.
2. Komissio ilmoittaa ennakolta ja kirjallisesti jäsenvaltiolle suunniteltujen tarkastusten tavoitteen, tarkoituksen ja paikan sekä päivämäärän, jolloin nämä tarkastukset aloitetaan, samoin kuin tarkastajien henkilöllisyyden ja aseman.
40 artikla
1. Edellä 39 artiklan säännösten täytäntöönpanemiseksi hedelmä- ja vihannesmarkkinoita varten perustetaan erityistarkastajien elin, joka koostuu komission virkamiehistä, joilla on tehtävien suorittamisen edellyttämät tekniset tiedot, pätevyys ja kokemus, ja mahdollisesti komission pyynnöstä ja jäsenvaltioiden suotumuksella 37 artiklan 3 kohdassa erityistarkastuksiin osallistumiseen tarkoitettujen edustajien joukosta nimetyistä virkailijoista.
2. Erityistarkastajien elin suorittaa komission alaisena seuraavia tehtäviä:
a) osallistuminen jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten suunnittelemiin ja suorittamiin tarkastuksiin;
b) sellaisten 39 artiklassa tarkoitettujen tarkastusten suorittaminen komission aloitteesta, joihin asianomaisen jäsenvaltion edustajat kutsutaan osallistumaan;
c) toteutettujen kansallisten tarkastusjärjestelyjen, noudatettujen menettelyjen sekä saatujen tulosten arviointi;
d) tiedon hankkiminen kaikista toimivaltaisten viranomaisten toteuttamista lainsäädännöllisistä ja muista toimenpiteistä yhteisön hedelmä- ja vihannesmarkkinoihin liittyvän sääntelyn soveltamisen edistämiseksi;
e) yhteistyön ja tiedonvaihdon kehittäminen eri jäsenvaltioiden viranomaisten kesken hedelmä- ja vihannesmarkkinoihin liittyvän sääntelyn yhdenmukaisen soveltamisen edistämiseksi ja mainittuun alaan kuuluvien tuotteiden liikkuvuuden helpottamiseksi.
3. Komissio ilmoittaa 2 kohdan b alakohdan mukaisesti suoritettavien tarkastusten osalta hyvissä ajoin ennen toimien aloittamista jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille alueen, jolla toimet tullaan suorittamaan.
4. Komissio päättää itse paikat, joilla tarkastukset on suoritettava, ja määrittelee yhteistyössä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa käytäntöä koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
41 artikla
1. Tämän asetuksen 40 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaiset tarkastukset tehdään asetuksen (ETY) N:o 729/70 9 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti.
Komission tarkastajat noudattavat tarkastustensa aikana toimintatapoja, jotka ovat sopusoinnussa kyseisessä jäsenvaltiossa sovellettavien sääntöjen ja ammattikäytäntöjen kanssa, ja kuuluvat salassapitovelvollisuuden piiriin.
2. Komissio luo aiheelliset yhteydet jäsenvaltioiden toimivaltaisiin viranomaisiin laatiakseen tarkastusohjelmat yhteistyössä näiden kanssa. Jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä komission kanssa helpottaakseen tämän tehtävän suorittamista.
3. Komissio antaa kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille mahdollisimman pian tiedoksi tarkastajien tekemien tarkastuskäyntien tulokset. Tässä tiedoksiannossa selostetaan ilmenneitä vaikeuksia ja hedelmä- ja vihannesmarkkinoihin liittyvien säännösten noudattamisen osalta todettuja rikkomuksia.
4. Kyseisen jäsenvaltion on annettava komissiolle mahdollisimman pian tiedoksi toimenpiteet, jotka se on toteuttanut poistaakseen todetut vaikeudet tai rikkomukset.
42 artikla
Tarkastuksissa todetut sääntörikkomukset, joilla voi olla taloudellisia vaikutuksia EMOTR:n tukiosastoon, käsitellään asetuksen (ETY) N:o 595/91 (17) säännösten mukaisesti. Jäsenvaltion, jonka alueella sääntörikkomus on todettu, on tehtävä mainitun asetuksen 3 artiklassa säädetty ilmoitus.
Komission tarkastuksissa todettu jäsenvaltion puutteellinen mukautuminen yhteisön sääntöjen soveltamiseen, millä voi olla taloudellisia vaikutuksia EMOTR:n tukiosastoon, käsitellään asetuksen (ETY) N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan säännösten mukaisesti.
VII OSASTO Yleiset säännökset
43 artikla
Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklaa sovelletaan 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon ja kauppaan.
44 artikla
1. Jäsenvaltioiden ja komission on annettava toisilleen tiedoksi tämän asetuksen soveltamisen kannalta tarpeelliset tiedot. Toimitettavat tiedot vahvistetaan 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Yksityiskohtaiset säännöt tällaisten tietojen toimittamisesta ja jakelusta annetaan samaa menettelyä noudattaen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot sisältävät ainakin tiedot viljelypinta-aloista ja satomääristä, kaupan pidetyistä määristä tai määristä, joita ei ole saatettu myyntiin 23 artiklan puitteissa.
Näiden tietojen keräämisen suorittaa
- tuottajaorganisaatiot niiden jäsenten kohdalta, tämän rajoittamatta kuitenkaan, mitä 11 ja 19 artiklassa säädetään,
- jäsenvaltioiden toimivaltaiset yksiköt niiden tuottajien osalta, jotka eivät ole minkään tässä asetuksessa tarkoitetun kollektiivisen rakenteen jäseniä. Kyseinen jäsenvaltio voi antaa tämän tehtävän osittain tai kokonaan yhdelle tai useammalle tuottajaorganisaatiolle.
3. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen keräämisen, näiden tietojen täsmällisyyden, niiden tilastollisen käsittelyn sekä niiden säännöllisesti komissiolle tapahtuvan ilmoittamisen. Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamuksista tapauksissa, joissa kyseisten tehtävien suorittamisessa ilmenee perusteetonta viivästymistä tai järjestelmällistä laiminlyöntiä. Jäsenvaltioiden on tiedotettava näistä toimenpiteistä komissiolle.
4. Komissio antaa jäsenvaltioille säännöllisesti tiedoksi tarkoituksenmukaisimmalla tavalla 1 kohdassa tarkoitetut tiedot sekä päätelmät, joita se on näistä tiedoista tehnyt. Yksityiskohtaiset soveltamista koskevat säännöt vahvistetaan 46 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
45 artikla
Perustetaan hedelmien ja vihannesten hallintokomitea, jäljempänä `komitea`, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.
46 artikla
1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa komitean käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä päätöksiä varten, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3. a) Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi.
b) Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Siinä tapauksessa komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä.
Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa.
47 artikla
Komitea voi käsitellä muitakin kysymyksiä, jotka puheenjohtaja saattaa sen käsiteltäviksi omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.
48 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt tämän asetuksen soveltamisesta, hallinnolliset, taloudelliset tai muunlaiset seuraamukset mukaan luettuina, annetaan alan erityistarpeet huomioon ottaen 46 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
49 artikla
Tätä asetusta on sovellettava siten, että otetaan samanaikaisesti ja aiheellisella tavalla huomioon perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet.
50 artikla
Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki aiheelliset toimenpiteet tämän asetuksen säännöksiä koskevista rikkomuksista rankaisemiseksi sekä petosten torjumiseksi.
51 artikla
Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi tämän asetuksen noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään kuukauden kuluttua niiden antamisesta. Tämä koskee myös niihin tehtyjä muutoksia.
52 artikla
1. Yhteisön markkinoiltapoistamiskorvauksen maksamiseen, toimintarahaston, 17 artiklassa sekä 53, 54 ja 55 artiklassa tarkoitettujen erityistoimenpiteiden sekä 40 artiklan 1 kohdan mukaisesti komission yhteyteen asetettujen jäsenvaltioiden asiantuntijoiden suorittamien tarkastustoimien rahoitukseen liittyviä kustannuksia pidetään asetuksen (ETY) N:o 729/70 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuina interventiotoimenpiteinä, joiden tarkoituksena on säädellä maatalousmarkkinoita.
2. Jäsenvaltioiden 14 artiklan ja 15 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan mukaisesti myöntämät tuet muodostavat asetuksen (ETY) N:o 4256/88 (18) 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisen toimen. Ne katetaan asetuksen (ETY) N:o 2328/91 (19) 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla vuosittaisilla menoarvioilla.
Asetuksen (ETY) N:o 2328/91 1 artiklan 3 kohtaa sovelletaan tässä kohdassa tarkoitettuihin tukiin.
Tuen maksaminen suoritetaan asetuksen (ETY) N:o 4253/88 (20) 21 artiklan mukaisesti. Loppuosan maksaminen tai korvaus perustuu mainitun artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen edellytysten lisäksi kuitenkin myös
a) ilmoitukseen, joka koskee yhden kalenterivuoden aikana jäsenvaltioille aiheutuneita menoja, ja
b) kyseisen kalenterivuoden aikana sovellettuja toimenpiteitä koskevaan kertomukseen, joka laaditaan mainitun asetuksen 25 artiklan 4 kohdan mukaisesti,
jotka on esitettävä komissiolle ennen seuraavan vuoden heinäkuun 1 päivää.
3. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan 2 kohdan soveltamisesta asetuksen (ETY) N:o 4253/88 29 artiklassa tarkoitettua komiteaa kuultuaan.
4. Edellä VI osaston säännösten soveltaminen ei rajoita asetuksen (ETY) N:o 4045/89 (21) täytäntöönpanoa.
53 artikla
Tuottajaorganisaatioiden ennen tämän asetuksen voimaantuloa asetuksen (ETY) N:o 1035/72 14 artiklan ja II a osaston perusteella saamat oikeudet pidetään voimassa niiden päättymiseen asti.
54 artikla
1. Yhteisö osallistuu 50 prosentilla sellaisten toimien rahoitukseen, joiden tarkoituksena on kehittää ja parantaa pähkinöiden kulutusta ja käyttöä yhteisössä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen toimien tavoitteena on
- tuotteiden laadun parantaminen, erityisesti tekemällä markkinatutkimuksia ja tutkimalla uusia käyttötapoja, tuotannon sopeutuskeinot mukaan luettuina,
- uusien kauppakunnostustapojen kehittäminen,
- kaupan pitämistä koskevien neuvojen jakaminen alalla toimiville eri taloudellisille toimijoille,
- markkinoiden ja muiden markkinointitapahtumien järjestäminen ja osallistuminen niihin.
3. Komissio täsmentää 46 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti 2 kohdassa tarkoitetut toimet tai määrittelee uusia toimia.
55 artikla
Markkinavuosina 1997/1998, 1998/1999 ja 1999/2000 korjattujen hasselpähkinöiden osalta myönnetään 15 ecun tuki 100 kg:aa kohti neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1035/72 tai tämän asetuksen perusteella hyväksytyille tuottajaorganisaatioille, jotka toteuttavat vuonna 1997 asetuksen (ETY) N:o 1035/72 14 d artiklan mukaisen suunnitelman laadun parantamisesta tai tämän asetuksen mukaisen toimintaohjelman.
56 artikla
Viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2000 komissio esittää neuvostolle tämän asetuksen toiminnasta kertomuksen, johon liitetään tarvittaessa aiheellisia ehdotuksia.
57 artikla
Jos tarvitaan toimenpiteitä, joiden avulla voidaan helpottaa siirtymistä vanhasta järjestelmästä tässä asetuksessa perustettuun järjestelmään, nämä toimenpiteet vahvistetaan 46 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
58 artikla
1. Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1997. Kuitenkin IV osastoa sovelletaan kunkin liitteessä I tarkoitetun tuotteen osalta vasta markkinointivuoden 1997/1998 alusta.
2. Kumotaan asetukset (ETY) N:o 1035/72, (ETY) N:o 3285/83, (ETY) N:o 1319/85, (ETY) N:o 2240/88, (ETY) N:o 1121/89 ja (ETY) N:o 1198/90 tämän asetuksen vastaavien säännösten täytäntöönpanopäivästä.
Viittauksia kumottuihin asetuksiin pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä VI olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Luxemburgissa 28 päivänä lokakuuta 1996.