32000R1760
L 204/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1760/2000 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 17 юли 2000 година
за създаване на система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък и относно етикетирането на говеждо месо и продукти от говеждо месо и за отмяна
на Регламент (ЕО) № 820/97 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 37 и 152 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (3),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (4),
като имат предвид, че:
(1)
Член 19 от Регламент (ЕО) № 820/97 на Съвета от 21 април 1997 г. за създаване на система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък и относно етикетирането на говеждо месо и продукти от него (5) постановява, че система за задължително етикетиране на говеждо месо трябва да бъде въведена и задължителна във всички държави-членки след 1 януари 2000 г. Същият член предвижда също така, че на основата на предложението на Комисията трябва да бъдат приети общи правила за тази задължителна система преди тази дата.
(2)
Регламент (ЕО) № 2772/1999 на Съвета от 21 декември 1999 г. за установяване на общи правила за задължителна система за етикетиране на говеждото месо (6), предвижда тези общи правила да се прилагат само временно за максимален период от осем месеца, тоест от 1 февруари до 31 август 2000 г.
(3)
За да се постигне яснота, Регламент (ЕО) № 820/97 трябва да се отмени и замени с настоящия регламент.
(4)
В резултат от нестабилността на пазара на говеждо месо и продукти от говеждо месо, причинена от кризата със спонгифорната енцефалопатия по едрия рогат добитък, подобряването на прозрачността на условията за производство и търговия с въпросните продукти, по-специално по отношение на възможност за проследяване, оказа положително въздействие върху консумацията на говеждо месо. За да се поддържа и засили това доверие на потребителите в говеждото месо и да се избегне тяхното подвеждане, е необходимо да се разработи рамка, в която информацията се предоставя на консуматорите чрез достатъчно и ясно етикетиране на продукта.
(5)
В тази връзка е особено важно да се създаде, от една страна, стабилна система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък в етапа на производство и да се създаде, от друга страна, специфична система за етикетиране на Общността в сектора на говеждото месо, която се основава на обективни критерии на етапа на търговия.
(6)
Чрез гаранциите, които предоставя това подобрение, ще се изпълнят някои изисквания от обществен интерес, по-специално защита на здравето на човека и животните.
(7)
В резултат на това ще се подобри доверието на потребителите в качеството на говеждото месо и продуктите от говеждо месо и ще се запази по-високо ниво на защита на общественото здраве и ще се укрепи продължаващата стабилност на пазара на говеждо месо.
(8)
Член 3, параграф 1, буква в) от Директива 90/425/ ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно ветеринарни и зоотехнически проверки, приложими в търговията в рамките на Общността с някои живи животни и продукти с оглед на изграждането на общия пазар (7), постановява, че животните, предназначени за търговия в рамките на Общността, трябва да бъдат идентифицирани в съответствие с изискванията на правилата на Общността и регистрирани по такъв начин, че предприятията, центровете или организациите по произход или транзит да могат да бъдат проследявани и че преди 1 януари 1993 г. обхватът на тези идентификационни и регистрационни системи трябва да бъде разширен, така че да включва движението на животни в рамките на територията на всяка държава-членка.
(9)
Член 14 от Директива 91/496/ ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 г. относно принципите, регламентиращи организацията на ветеринарни проверки на животни, които влизат в Общността от трети страни и за изменение на Директиви 89/662/ЕИО, 90/425/ЕИО и 90/675/ ЕИО (8) постановява, че идентификацията и регистрацията на тези животни, както се предвижда в член 3, параграф 1, буква в) от Директива 90/425/ЕИО, трябва да се извършва, след като тези проверки са направени, с изключение на случаите на животни, предназначени за клане и на регистрирани еднокопитни.
(10)
Управлението на някои схеми за подпомагане на Общността в областта на земеделието изисква индивидуалната идентификация на някои видове добитък. Поради това идентификационните и регистрационни системи трябва да бъдат подходящи за прилагане и контрол на такива идентификационни мерки.
(11)
Необходимо е да се осигури бърз и ефективен обмен на информация между държавите-членки за правилното прилагане на настоящия регламент. Разпоредбите на Общността, свързани с него, бяха установени с Регламент (ЕИО) № 1468/81 на Съвета от 19 май 1981 г. относно взаимопомощта между административните органи на държавите-членки и сътрудничеството между тях и Комисията, за да се осигури правилното прилагане на законодателството по митническите или селскостопанските въпроси (9) и с Директива 89/608/ЕИО на Съвета от 21 ноември 1989 г. относно взаимопомощта между административните органи на държавите-членки и сътрудничеството между тях и Комисията за осигуряване на правилното прилагане на законодателството по ветеринарните и зоотехнически въпроси (10).
(12)
Сегашните правила относно идентификацията и регистрацията на едър рогат добитък бяха установени с Директива 92/102/ЕИО на Съвета от 27 ноември 1992 г. относно идентификацията и регистрацията на животни (11) и в Регламент (ЕО) № 820/97. Опитът показа, че приложението на Директива 92/102/ЕИО за едрия рогат добитък не беше напълно задоволително и се нуждае от по-нататъшно подобрение. Поради това е необходимо да се приемат специфични правила за едрия рогат добитък, за да се засили действието на разпоредбите на посочената директива.
(13)
За да бъде въведена подобрена идентификационна система, е извънредно важно да не се налагат излишни искания към производителите по отношение на административните формалности. Трябва да се постановят реални срокове за нейното прилагане.
(14)
За целите на бързо и точно проследяване на животни поради причини, свързани с контрола върху схемите за подпомагане в Общността, всяка държава-членка трябва да създаде национална компютризирана база данни, която да регистрира идентичността на животното, всички стопанства на нейна територия и движението на животните в съответствие с разпоредбите на Директива 97/12/ЕО на Съвета от 17 март 1997 г. за изменение и актуализиране на Директива 64/432/ЕИО относно здравните проблеми, които засягат търговията в рамките на Общността на едър рогат добитък и свине (12) и да изяснява здравните изисквания по отношение на тази база данни.
(15)
Важно е всяка държава-членка да вземе всички мерки, които са необходими, за да се осигури националните компютризирани бази данни да заработят напълно, колкото е възможно по-скоро.
(16)
Трябва да се направят стъпки за създаване на технически условия, гарантиращи най-добрата възможна комуникация на производителя с базата данни и най-пълно използване на базата данни.
(17)
За да стане възможно проследяването на движенията на едрия рогат добитък, животните трябва да се идентифицират с ушна марка, сложена на всяко ухо, и по принцип да се придружават през цялото движение с паспорт. Характеристиките на ушната марка и паспорта трябва да се определят за цялата Общност. По принцип паспорт трябва да се издава на всяко животно, на което е сложена ушна марка.
(18)
Животните, внасяни от трети страни в съответствие с Директива 91/496/ЕИО, трябва да бъдат подлагани на същите идентификационни изисквания.
(19)
Всяко животно трябва да запазва своята ушна марка през целия си живот.
(20)
Комисията обсъжда, на основа на работата, извършена от Общия изследователски център, приложимостта на използване на електронни средства за идентификация на животни.
(21)
Животновъдите, с изключение на превозвачите, трябва да водят актуален регистър на животните в техните стопанства. Характеристиките на регистъра трябва да се определят за цялата Общност. Компетентният орган трябва да има достъп до тези регистри при поискване.
(22)
Държавите-членки могат да разпрострат разходите, които произтичат от прилагането на тези мерки, върху целия сектор на говеждото месо.
(23)
Трябва да бъдат определени органът или органите, които отговарят за прилагането на всеки дял от настоящия регламент.
(24)
Трябва да бъде въведена задължителна система за етикетиране на говеждо месо във всички държави-членки. Съгласно тази задължителна система операторите и организациите, които търгуват с говеждо месо, трябва да посочват в информацията на етикета на говеждото месо и мястото, където животното или животните, от които е получено говеждото месо, са били заклани.
(25)
От 1 януари 2002 г. трябва да бъде засилено действието на системата за задължително етикетиране на говеждото месо. Съгласно тази задължителна система операторите и организациите, които търгуват с говеждо месо, трябва допълнително да посочват на етикета информация относно произхода, по-специално къде животното или животните, от които е получено говеждото месо, са били родени, угоявани и заклани.
(26)
Информация, допълваща информацията за това къде животното или животните, от които е получено говеждото месо, са били родени, угоявани и заклани, може да се предоставя съгласно доброволна система за етикетиране на говеждо месо.
(27)
Системата за задължително етикетиране, основаваща се на произхода, трябва да влезе в сила от 1 януари 2002 г., като се уточнява, че пълна информация за движенията на едър рогат добитък в Общността се изисква само за животни, родени след 31 декември 1997 г.
(28)
Системата за задължително етикетиране на говеждото месо трябва да се прилага също така за говеждо месо, внасяно в Общността. Въпреки това трябва да се има предвид, че цялата информация, която се изисква за етикетиране на говеждо месо, произведено в Общността, може да не е на разположение на оператор или организация от трета страна. Поради това е необходимо да се постанови минималната информация, чието посочване върху етикета трябва да осигурят трети страни.
(29)
За операторите или организациите, произвеждащи и търгуващи с мляно говеждо месо, които може да не са в състояние да предоставят цялата изисквана информация съгласно системата за задължително етикетиране на говеждото месо, трябва да се предвидят изключения, които предвиждат известен минимален брой показатели.
(30)
Целта на етикетирането е да направи пазара на говеждо месо максимално прозрачен.
(31)
Разпоредбите на настоящия регламент не трябва да засягат Регламент (ЕИО) № 2081/92 на Съвета от 14 юли 1992 г. относно защитата на географските указания и наименованията за произход на селскостопанските и хранителни продукти (13).
(32)
Трябва да се предвиди също така рамка на Общността за всички означения извън тези, които попадат под системата на задължително етикетиране на говеждо месо, и с оглед на разнообразието на описания на говеждото месо, което се търгува в рамките на Общността, създаването на система за доброволно етикетиране на говеждо месо е най-подходящото решение. Ефективността на такава система за доброволно етикетиране зависи от възможността за проследяване на всяко етикетирано говеждо месо обратно до животното или животните по произход. Процедурите на етикетиране на оператор или организация трябва да бъдат предмет на спецификация, която да се представя на компетентния орган за одобряване. Операторите и организациите трябва да имат право да етикетират говеждо месо само ако етикетът съдържа тяхното име или идентификационен графичен знак. Компетентните органи на държавите-членки трябва да бъдат упълномощени да оттеглят своето одобрение от всяка спецификация в случай на нередности. За да се осигури признаването на спецификациите за етикетиране в цялата Общност, е необходимо да се осигури обмен на информация между държавите-членки.
(33)
Оператори и организации, които внасят в Общността говеждо месо от трети страни, могат също да пожелаят да етикетират своите продукти съгласно системата за доброволно етикетиране. Трябва да се постановят разпоредби, които да осигуряват, доколкото това е възможно, процедурите за етикетиране, свързани с вносното говеждо месо, да са еквивалентни на тези, утвърдени за говеждо месо от Общността.
(34)
Преходът от процедурите в дял II от Регламент (ЕО) № 820/97 към процедурите в настоящия регламент може да предизвика трудности, които не са предвидени в настоящия регламент. За да се преодолее това, трябва да се даде възможност на Комисията да приеме необходимите преходни мерки. Комисията трябва да бъде упълномощена също така да разрешава специфични практически проблеми, когато това е оправдано.
(35)
С оглед гарантиране на надеждността на процедурите, предвидени в настоящия регламент, е необходимо държавите-членки да се задължат да реализират мерки за адекватен и ефикасен контрол. Този контрол не засяга другите видове контрол, които Комисията може да осъществява по аналогия с член 9 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 г. за защита на финансовите интереси на Европейските общности (14).
(36)
Трябва да бъдат постановени подходящи наказания в случай на нарушаване на разпоредбите на настоящия регламент.
(37)
Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, трябва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за уреждане на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (15),
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
Идентификация и регистрация на едър рогат добитък
Член 1
1. Всяка държава-членка създава система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък в съответствие с настоящия дял.
2. Разпоредбите на настоящия дял се прилагат без да засягат правила на Общността, които могат да бъдат постановени за изкореняване на заболяване или за целите на контрола и без да засягат Директива 91/496/ЕИО и Регламент (ЕИО) № 3508/92 (16). Въпреки това разпоредбите на Директива 92/102/ЕИО, които са свързани по специфичен начин с едрия рогат добитък, няма повече да се прилагат от датата, от която тези животни трябва да бъдат идентифицирани в съответствие с настоящия дял.
Член 2
За целите на този дял:
-
„животно“ означава животно от рода на едрия рогат добитък по смисъла на член 2, параграф 2, букви б) и в) на Директива 64/432/ЕИО (17),
-
„стопанство“ означава всяко образувание, конструкция или, в случай на ферма на открито, всяко място, разположено на територията на същата държава-членка, в които животни, обхванати от настоящия регламент, се държат, отглеждат или обработват,
-
„животновъд“ означава всяко физическо или юридическо лице, което отговаря за животните, постоянно или временно, включително при транспортирането им или на пазара.
-
„компетентен орган“ означава централният орган или органи в държава-членка, който отговаря за или е натоварен с осъществяването на ветеринарни проверки и прилагането на настоящия дял, или, в случай на осъществяване на контрол на премиите, органите, натоварени с прилагането на Регламент (ЕИО) № 3508/92.
Член 3
Системата за идентификация и регистрация на едър рогат добитък се състои от следните елементи:
а)
ушни марки за индивидуално идентифициране на животните;
б)
компютризирана база данни;
в)
паспорти на животните;
г)
индивидуални регистри, съхранявани във всяко стопанство.
Комисията и компетентният орган на съответната държава-членка имат достъп до цялата информация, обхваната от настоящия дял. Държавите-членки и Комисията предприемат мерки, необходими за осигуряване на достъп до тази база данни на всички заинтересовани страни, включително организации на потребителите, които са признати от държавата-членка, при условие че поверителността на базата данни и защитата, предписана от националното законодателство, са гарантирани.
Член 4
1. Всички животни в стопанството, родени след 31 декември 1997 г. или предназначени за търговия в рамките на Общността след 1 януари 1998 г., се идентифицират с ушна марка, одобрена от компетентния орган, закачена на всяко ухо. И двете марки трябва да имат същия уникален идентификационен код, който прави възможно идентифицирането на всяко животно индивидуално, заедно със стопанството, в което е било родено. Чрез дерогация от горното изискване животни, родени преди 1 януари 1998 г., които са предназначени за търговия в рамките на Общността след тази дата, могат да бъдат идентифицирани в съответствие с Директива 92/102/ЕИО до 1 септември 1998 г.
Чрез дерогация от първа алинея животни, родени преди 1 януари 1998 г., които са предназначени за търговия в рамките на Общността след тази дата с оглед незабавно клане, могат да бъдат идентифицирани в съответствие с Директива 92/102/ЕИО до 1 септември 1999 г.
Едър рогат добитък, предназначен за културни и спортни мероприятия (с изключение на панаири и изложби), може вместо ушна марка да бъде идентифициран с идентификационна система, която предлага еквивалентни гаранции и е разрешена от Комисията.
2. Ушната марка се прикрепя в срок, който трябва да се определи от държавата-членка от раждането на животното и във всички случаи преди животното да напусне стопанството, в което е било родено. Срокът не може да бъде по-дълъг от 30 дни до 31 декември 1999 г. включително и не по-дълъг от 20 дни след тази дата.
Въпреки това по искане на държава-членка и в съответствие с процедурата, посочена в член 23, параграф 2, Комисията може да определи обстоятелствата, при които държавите-членки могат да удължат максималния срок.
Никое животно, родено след 31 декември 1997 г., не може да бъде преместено от стопанство, ако не е идентифицирано в съответствие с разпоредбите на настоящия член.
3. Всяко животно, внесено от трета страна, което е преминало проверките, постановени в Директива 91/496/ЕИО и което остава в рамките на територията на Общността, се идентифицира в стопанството по местоназначение с ушна марка, която отговаря на изискванията на този член, в срок, който трябва да се определи от държавата-членка, но не повече от 20 дни след горепосочените проверки и при всички случаи преди напускането на стопанството.
Въпреки това не е необходимо да се идентифицира животно, ако стопанството по местоназначение е кланица, разположена в държава-членка, където са осъществени тези проверки, и животното е заклано в рамките на 20 дни от преминаването на проверките.
Първоначалната идентификация, извършена от третата страна, се вписва в компютризираната база данни, предвидена в член 5, или, ако още не е напълно действаща, в регистрите, предвидени в член 3, заедно с идентификационния код, който е определен от държавата-членка по местоназначение.
4. Всяко животно от друга държава-членка запазва своята оригинална ушна марка.
5. Ушна марка не може да бъде отстранявана или заменяна без разрешение на компетентния орган.
6. Ушните марки се разпределят на стопанството, разпространяват се и се прикрепят на животните по начин, определен от компетентния орган.
7. Не по-късно от 31 декември 2001 г. Европейският парламент и Съветът, на основата на доклад на Комисията, придружен от предложения и в съответствие с процедурата, предвидена в член 95 от Договора, вземат решение по възможността за въвеждане на електронни идентификационни процедури в светлината на постигнатия напредък в тази област.
Член 5
Компетентният орган в държавите-членки създава компютризирана база данни в съответствие с членове 14 и 18 от Директива 64/432/ЕО.
Компютризираната база данни започва да работи не по-късно от 31 декември 1999 г. и след тази дата съхранява всички данни, изисквани в съответствие с посочената директива.
Член 6
1. От 1 януари 1998 г. компетентният орган издава паспорт на всяко животно, което трябва да бъде идентифицирано в съответствие с член 4, в срок от 14 дни от уведомлението за неговото раждане или в случай на внос от трети страни - в срок от 14 дни от уведомлението за неговата реидентификация от съответната държава-членка в съответствие с член 4, параграф 3. Компетентният орган може да издаде паспорт на животни от друга държава-членка при същите условия. В тези случаи паспортът, който придружава животното при неговото пристигане, се предава на компетентния орган, който го връща на издалата го държава-членка.
Въпреки това по искане на държава-членка и в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2, Комисията може да определи обстоятелства, при които максималният срок може да бъде удължен.
2. Когато едно животно бива премествано, то се придружава от своя паспорт.
3. Чрез дерогация от първото изречение на параграф 1 и от параграф 2 държавите-членки:
-
които имат компютризирана база данни, която Комисията счита за напълно работеща в съответствие с член 5, могат да определят, че паспорт се издава само на животни, предназначени за търговия в рамките на Общността, и че тези животни се придружават от техните паспорти само когато са премествани от територията на съответната държава-членка на територията на друга държава-членка, като в този случай паспортът трябва да съдържа информация, която се основава на компютризираната база данни.
В тези държави-членки паспортът, придружаващ животно, внесено от друга държава-членка, се предава на компетентния орган при неговото пристигане;
-
могат до 1 януари 2000 г. да разрешават издаването на колективни паспорти на животни за стада, премествани в рамките на въпросната държава-членка, при условие че тези стада имат един и същ произход и местоназначение и се придружават от ветеринарен сертификат.
4. В случай на смърт на животно паспортът се връща от животновъда на компетентния орган в срок от седем дни от смъртта на животното. Ако животното се изпраща в кланица, управителят на кланицата е отговорен за връщане на паспорта на компетентния орган.
5. В случай на животни, изнасяни за трети страни, паспортът се предава от последния животновъд на компетентния орган на мястото, където животното е изнесено.
Член 7
1. С изключение на превозвачите, всеки животновъд трябва:
-
да води актуален регистър,
-
след започване на работа на компютризираната база данни, да докладва на компетентния орган всяко преместване до и от стопанството и всички раждания и смъртни случаи на животни в стопанството, заедно с датите на тези събития, в срок, фиксиран от държавата-членка в рамките на три до седем дни от настъпването на събитието. Въпреки това, по искане на държава-членка и в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2, Комисията може да определи обстоятелствата, при които държавите-членки могат да удължат максималния срок и да предвидят специални правила, приложими при преместване на едър рогат добитък, когато такъв е изведен на лятна паша в различни планински райони.
2. Когато е необходимо и в съответствие с член 6, всеки животновъд попълва паспорта незабавно при пристигането и преди заминаването на всяко животно от стопанството и гарантира, че паспортът придружава животното.
3. Всеки животновъд предоставя на компетентния орган, при поискване, цялата информация относно произхода, идентификацията и, когато е необходимо, местоназначението на животните, които притежава, гледа, транспортира, с които търгува или които коли.
4. Регистърът е във формат, одобрен от компетентния орган, води се ръчно или компютърно и е на разположение по всяко време на компетентния орган, при поискване, в минимален срок, който трябва да бъде определен от компетентния орган. Този срок не може да бъде по-кратък от три години.
Член 8
Държавите-членки определят органа, отговорен за гарантиране спазването на настоящия дял. Държавите-членки се информират взаимно, както и информират Комисията за идентичността на органа.
Член 9
Държавите-членки могат да натоварят животновъдите с разноските за системите, посочени в член 3, и за видовете контрол, посочени в настоящия дял.
Член 10
Мерките, необходими за прилагането на настоящия дял, се приемат в съответствие с процедурата на управление, посочена в член 23, параграф 2. Тези мерки се отнасят по-специално за:
а)
разпоредби относно ушните марки;
б)
разпоредби относно паспорта;
в)
разпоредби относно регистъра;
г)
минимално ниво на контрола, който трябва да се извършва;
д)
прилагане на административни санкции;
е)
преходни мерки, необходими за улесняване прилагането на настоящия дял.
ДЯЛ II
Етикетиране на говеждо месо и продукти от говеждо месо
Член 11
Оператор или организация, както са дефинирани в член 12:
-
от които се изисква, по силата на раздел I на настоящия дял, да етикетират говеждо месо на всички етапи на търговията,
-
които искат, по силата на раздел II на настоящия дял, да етикетират говеждо месо на мястото на продажбата по такъв начин, че да предоставят информация, различна от посочената в член 13 относно някои характеристики или производствени условия на етикетираното месо или за животното, от което е получено,
трябва да направят това в съответствие с настоящия дял.
Настоящият дял се прилага без да се засяга съответното законодателство на Общността, по-специално по отношение на говеждото месо.
Член 12
За целите на настоящия дял се прилагат следните дефиниции:
-
„говеждо месо“ означава всички продукти, които попадат в кодове по КН 0201, 0202, 0206 10 95 и 0206 29 91,
-
„етикетиране“ означава прикачването на етикет към индивидуално парче или парчета месо, или тяхната опаковка или при неопаковани предварително продукти - представянето на подходяща информация в писмена и видима форма за потребителя на мястото на продажбата,
-
„организация“ означава група от оператори в една и съща или в различни сфери на търговията с говеждо месо.
РАЗДЕЛ I
Система за задължително етикетиране на говеждото месо в Общността
Член 13
Общи правила
1. Оператори и организации, които търгуват с говеждо месо в Общността, го етикетират в съответствие с настоящия член.
Системата за задължително етикетиране осигурява връзка между, от една страна, идентификацията на труповете на закланите животни, четвъртинките или парчетата месо и, от друга страна, индивидуалното животно или, когато това е достатъчно, за да позволи точността на информацията на етикета да бъде проверена, съответната група животни.
2. Етикетът съдържа следните обозначения:
а)
референтен номер или код, който осигурява връзката между месото и животното или животните. Този номер може да бъде идентификационният номер на отделното животно, от което е получено говеждото месо, или идентификационният номер, свързан с група животни;
б)
номер на одобрението на кланицата, в която животното или групата животни са били заклани, и държавата-членка или трета страна, в която е разположена кланицата. Обозначението трябва да гласи: „Заклано в: (наименование на държавата-членка и трета страна) (номер на одобрението)“;
в)
номер на одобрението на транжорната, в която е извършено транжирането на трупа на закланото животно или на групата трупове, и държавата-членка или трета страна, в която е разположена транжорната. Обозначението трябва да гласи:„Транжирано в: (наименование на държавата-членка и трета страна) (номер на одобрението)“.
3. Въпреки това до 31 декември 2001 г. държави-членки, където е на разположение достатъчно подробна информация в идентификационната и регистрационна система за едър рогат добитък, предвидена в дял I, могат да вземат решение за говеждо месо от животни, родени, отгледани и заклани в същата държава-членка, на етикета да се посочва също така допълнителна информация.
4. Задължителната система, предвидена в параграф 3, не трябва да води до прекъсване на търговията между държавите-членки.
Процедурите на прилагане, приложими в тези държави-членки, които възнамеряват да прилагат параграф 3, изискват предварително одобрение от Комисията.
5.
а)
От 1 януари 2002 г. операторите и организациите обозначават на етикета също така:
i)
държава-членка или трета страна по рождение;
ii)
всички държави-членки или трети страни, в които се е състояло угояване;
iii)
държава-членка или трета страна, където се е провело клането;
б)
Въпреки това, когато говеждото месо е получено от животни, родени, отгледани и заклани:
i)
в същата държава-членка, обозначението може да гласи:„Произход: (наименованието на държавата-членка)“;
ii)
в същата трета страна, обозначението може да гласи: „Произход: (наименованието на третата страна)“.
Член 14
Дерогации от системата за задължително етикетиране
Чрез дерогация от член 13, параграф 2, букви б) и в) и от член 13, параграф 5, буква а), i) и ii) оператор или организация, които приготвят мляно месо, обозначават на етикета думите:„приготвено (наименование на държавата-членка или третата страна)“ в зависимост от това, къде е било приготвено месото, и „произход“, когато въпросната държава или държави не са държавата на приготвяне.
Задължението, предвидено в член 13, параграф 5, буква а), iii), се прилага за такова месо от датата на прилагане на настоящия регламент.
Въпреки това такъв оператор или организация могат да добавят на етикета на мляно говеждо месо:
-
едно или повече от обозначенията, предвидени в член 13, и/или
-
датата, на която е приготвено месото.
Въз основа на опита и в светлината на изискванията подобни разпоредби могат да се приемат за транжирано месо и за обрезки от говеждо месо в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2.
Член 15
Задължително етикетиране на говеждо месо от трети страни
Чрез дерогация от член 13 говеждо месо, внесено в рамките на Общността, за което не е на разположение цялата информация, предвидена в член 13, в съответствие процедурата, посочена в член 17, се етикетира с обозначение:„Произход: не ЕО“ и „Заклано в: (наименование на трета страна)“.
РАЗДЕЛ II
Система за доброволно етикетиране
Член 16
Общи правила
1. Всеки оператор или организация изпращат за одобрение спецификация на етикети, съдържащи обозначения, различни от предвидените в раздел I на този дял, на компетентния орган в държавата-членка, в която се осъществява производството или продажбата на въпросното говеждо месо. Компетентният орган може също така да разработи спецификации, които да се използват в съответната държава-членка, при условие че тяхното използване не е задължително.
Спецификациите на доброволното етикетиране съдържат:
-
информацията, която трябва да присъства на етикета,
-
мерките, които се вземат, за да се осигури точността на информацията,
-
контролната система, която се прилага на всички етапи на производството и продажбата, включително контрола, който се осъществява от независим орган, признат от компетентния орган и определен от оператора или организацията. Тези органи трябва да отговарят на критериите, постановени в Европейски стандарт EN/45011,
-
в случай на организация - мерките, които се вземат по отношение на член, който не спазва спецификациите.
Държавите-членки могат да решат, че контролът от страна на независим орган може да бъде заменен с контрол на компетентен орган. Компетентният орган трябва в този случай да разполага с квалифициран персонал и ресурсите, необходими за осъществяване на изисквания контрол.
Разходите за контрола, предвиден в този раздел, се поемат от оператора или организацията, които използват системата за етикетиране.
2. Одобрението на всяка спецификация зависи от това дали компетентният орган се е уверил, на базата на задълбочено проучване на нейните компоненти, посочени в параграф 1, в правилното и надеждно функциониране на предвидената система за етикетиране и, по-специално, на нейната система за контрол. Компетентният орган отхвърля всяка спецификация, която не осигурява връзка между, от една страна, трупа на закланото животно, четвъртинка или парчета месо от него и, от друга страна, отделното животно или, когато това е достатъчно за точността на информацията на етикета, който се проверява, на съответните животни.
Спецификации, които дават възможност за етикети, които съдържат подвеждаща или недостатъчно ясна информация, също така биват отхвърлени.
3. Когато производството и/или продажбата на говеждо месо се осъществява в две или повече държави-членки, компетентните органи на съответните държави-членки проучват и одобряват представените спецификации по отношение на елементите, които се съдържат в тях, свързани с операциите, които се осъществяват на съответните им територии. В този случай всяка заинтересована държава-членка признава одобренията, дадени от другата заинтересована държава-членка.
Ако в срок, който се определя в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2, започващ от деня след подаване на заявлението, одобрението нито е отказано, нито е дадено, или не е поискана допълнителна информация, спецификацията се счита за одобрена от компетентния орган.
4. Когато компетентните органи на всички заинтересовани държави-членки одобрят подадената спецификация, съответният оператор или организация са упълномощени да етикетират говеждо месо, при условие че етикетът съдържа неговото наименование или графичен знак.
5. Чрез дерогация от параграфи 1 до 4 Комисията, в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2, може да предвиди ускорена или опростена процедура за одобрение в специфични случаи, по-специално за говеждо месо в малки опаковки в търговията на дребно или първокачествени парчета говеждо месо в отделни опаковки, етикетирани в държава-членка в съответствие с одобрена спецификация и представени на територията на друга държава-членка, при условие че не се добавя информация на първоначалния етикет.
6. Държава-членка може да реши, че наименование на един или повече нейни региони не може да бъде използвано, по-специално, когато името на региона:
-
може да доведе до объркване или затруднения при проверката,
-
е запазено за говеждо месо, предвидено в рамките на Регламент (ЕИО) № 2081/92.
Когато се даде разрешение, наименованието на държавата-членка се посочва до наименованието на региона.
7. Държавите-членки информират Комисията за прилагането на настоящия член и по-специално на обозначенията на етикетите. Комисията информира другите държави-членки в рамките на Управителния комитет по говеждо и телешко месо, посочен в член 23, параграф 1, буква б), и, когато е необходимо, в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2, може да постанови правила, свързани с тези обозначения и по-специално да наложи ограничения.
Член 17
Система за доброволно етикетиране за говеждо месо от трети страни
1. Когато производството на говеждо месо се осъществява напълно или частично в трета страна, операторите и организациите имат право да етикетират говеждото месо в съответствие с настоящия раздел, ако в допълнение към спазването на член 16, са получили одобрение на техните спецификации от компетентния орган, определен за тази цел от всяка заинтересована трета страна.
2. Валидността в рамките на Общността на одобрение, дадено от трета страна, подлежи на предварително уведомяване на Комисията от третата страна относно:
-
определения компетентен орган,
-
процедури и критерии, които да се следват от компетентния орган при проучване на спецификацията,
-
всеки оператор и организация, чиято спецификация е приета от компетентния орган.
Комисията предава тези уведомления на държавите-членки.
Когато на основа горепосочените уведомления Комисията стигне до заключение, че процедурите и/или критериите, прилагани в трета страна, не са еквивалентни на стандартите, постановени в настоящия регламент, Комисията решава, след консултация със заинтересованата трета страна, че одобренията, давани от тази трета страна няма да са валидни в рамките на Общността.
Член 18
Санкции
Без да се засяга действие, предприето от самата организация или независимия контролен орган, предвиден в член 16, когато се окаже, че оператор или организация не са спазили спецификацията, посочена в член 16, параграф 1, държавата-членка може да оттегли одобрението, предвидено в член 16, параграф 2, или да наложи допълнителни условия, които трябва да се изпълняват, за да продължи одобрението своето действие.
РАЗДЕЛ III
Общи разпоредби
Член 19
Подробни правила
Мерките, необходими за прилагане на настоящия дял, се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2. Тези мерки се отнасят по-специално до:
а)
дефиниране на размера на групата животни, посочена в член 13, параграф 2, буква а);
б)
дефиниране на мляното говеждо месо, изрезки на говеждо месо или транжирано говеждо месо, посочени в член 14;
в)
дефиниране на специфични обозначения, които могат да се поставят на етикетите;
г)
необходимите мерки за улесняване на прехода от прилагането на Регламент (ЕО) № 820/97 към прилагането на настоящия дял;
д)
необходимите мерки за разрешаване на специфични практически проблеми. Тези мерки могат да се отклоняват от някои части на настоящия дял, ако това е оправдано.
Член 20
Определяне на компетентни органи
Държавите-членки определят компетентния орган или органи, отговорни за прилагането на настоящия дял, не по-късно от 14 октомври 2000 г.
Член 21
Не по-късно от 14 август 2003 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад, придружен, ако е необходимо, с подходящи предложения относно разширяване на обхвата на настоящия регламент по отношение на преработени продукти, съдържащи говеждо месо, и продукти на основата на говеждо месо.
ДЯЛ III
Общи разпоредби
Член 22
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират спазването на разпоредбите на настоящия регламент. Предвиденият контрол не засяга друг вид контрол, който Комисията може да осъществява в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС, Евратом) № 2988/95.
Всяка санкция, която държавата-членка налага на титуляр, е пропорционална на тежестта на нарушението. Санкциите могат да включват, когато е оправдано, ограничаване на придвижването на животните до или от стопанството на съответния животновъд.
2. Експерти на Комисията, съвместно с компетентните органи:
а)
проверяват дали държавите-членки спазват изискванията на настоящия регламент;
б)
извършват проверки на място, за да гарантират, че извършването на проверки става в съответствие с настоящия регламент.
3. Държава-членка, на чиято територия се извършва проверка на място, оказва на експертите от Комисията всякаква подкрепа, която те могат да поискат при изпълнението на техните задачи.
Резултатите от извършените проверки трябва да се обсъдят с компетентния орган на съответната държава-членка преди изготвянето и разпространението на окончателния доклад.
4. Когато Комисията сметне, че резултатът от проверките оправдава това, тя извършва преглед на положението в рамките на Постоянния ветеринарен комитет, посочен в член 23, параграф 1, буква в). Той може да вземе необходимите решения в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 3.
5. Комисията наблюдава развитието на ситуацията. В светлината на това развитие и в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 3, тя може да измени или отмени решенията, посочени в параграф 4.
6. Когато е необходимо, подробните правила за прилагането на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 3.
Член 23
1. Комисията се подпомага:
а)
при прилагането на член 10, от Комитета на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието, посочен в член 11 от Регламент (ЕО) № 1258/1999 на Съвета (18);
б)
при прилагането на член 19, от Управителния комитет по говеждо и телешко месо, създаден с член 42 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета (19);
в)
при прилагането на член 22, от Постоянния ветеринарен комитет, създаден с Решение 68/361/ЕИО на Съвета (20).
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от решението.
Срокът, посочен в член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на един месец.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от решението.
Срокът, посочен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
4. Комитетите приемат свои процедурни правилници.
Член 24
1. Регламент (ЕО) № 820/97 се отменя.
2. Позоваванията на Регламент (ЕО) № 820/97 се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат в съответствие с таблица за съответствие в приложението.
Член 25
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Той се прилага за говеждо месо от животни, заклани на или след 1 септември 2000 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 17 юли 2000 година.
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1760/2000,
annettu 17 päivänä heinäkuuta 2000,
nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden pakollisesta merkitsemisestä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97 kumoamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan ja 152 artiklan 4 kohdan b alakohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon(3),
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä(4),
sekä katsovat seuraavaa:
(1) Nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkitsemisen käyttöönottamisesta 21 päivänä huhtikuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97(5) 19 artiklassa säädetään, että kaikissa jäsenvaltioissa otetaan käyttöön 1 päivästä tammikuuta 2000 pakollinen naudanlihan merkintäjärjestelmä. Samassa artiklassa säädetään myös, että pakollista järjestelmää koskevat yleiset säännöt on vahvistettava ennen kyseistä päivämäärää komission ehdotuksesta.
(2) Naudanlihan pakollisen merkintäjärjestelmän yleisistä säännöistä 21 päivänä joulukuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2772/1999(6) säädetään, että kyseisiä yleisiä sääntöjä sovelletaan ainoastaan väliaikaisesti, enintään kahdeksan kuukauden ajan eli 1 päivästä tammikuuta 31 päivään elokuuta 2000.
(3) Selkeyden vuoksi asetus (EY) N:o 820/97 on kumottava ja korvattava tällä asetuksella.
(4) Sen jälkeen kun BSE-taudin aiheuttama kriisi oli saattanut naudanlihan ja naudanlihatuotteiden markkinat epävakaiksi, on kyseisten tuotteiden tuotanto- ja kaupan pitämisolosuhteiden avoimuutta lisätty erityisesti jäljitettävyyden osalta, ja tämä on vaikuttanut myönteisesti naudanlihan kulutukseen. Kuluttajien naudanlihaa kohtaan osoittaman luottamuksen säilyttämiseksi ja vahvistamiseksi ja kuluttajien harhaanjohtamisen estämiseksi on tarpeen kehittää kuluttajille annettavia tietoja tuotteen asianmukaisella ja selkeällä merkitsemisellä.
(5) Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on ensisijaisen tärkeää ottaa käyttöön toisaalta tehokas nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmä tuotantovaiheessa ja toisaalta puolueettomiin perusteisiin pohjautuva erityinen yhteisön merkintäjärjestelmä naudanliha-alalla markkinoillesaattamisvaiheessa.
(6) Näiden parannusten antamat takuut täyttävät myös tietyt yleistä etua, kuten kansanterveyden ja eläinten terveyden suojelua, koskevat vaatimukset.
(7) Sen seurauksena kuluttajien luottamus naudanlihan ja lihatuotteiden laatuun lisääntyy, kansanterveyden suojelun korkea taso säilyy ja naudanlihamarkkinoiden kestävä vakaus paranee.
(8) Eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa sisämarkkinoiden toteutumista varten 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/425/ETY(7) 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetään, että yhteisön sisäisessä kaupassa eläimet on varustettava tunnisteella yhteisön määräysten mukaisesti ja että eläimet on rekisteröitävä siten, että eläimen alkuperä tai kauttakulkutila, -keskus tai järjestö voidaan jäljittää ja että nämä tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmät on laajennettava koskemaan kunkin jäsenvaltion alueella tapahtuvia eläinten siirtoja 1 päivään tammikuuta 1993 mennessä.
(9) Kolmansista maista yhteisöön tuotavien eläinten eläinlääkintätarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista ja direktiivien 89/662/ETY, 90/425/ETY ja 90/675/ETY muuttamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/496/ETY(8) 14 artiklassa säädetään, että direktiivin 90/425/ETY 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukainen tunnistaminen ja rekisteröiminen on, teuraseläimiä ja rekisteröityjä hevoseläimiä lukuun ottamatta, tehtävä sen jälkeen, kun mainitut tarkastukset on suoritettu.
(10) Yhteisön tiettyjen maatalousalan tukijärjestelmien hallinnointi vaatii tietynlaisen karjan yksilöllistä tunnistamista. Tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmien on tämän vuoksi sovelluttava tällaisten yksilöllistä tunnistamista koskevien toimenpiteiden soveltamiseen ja valvontaan.
(11) On tarpeen varmistaa tiedon nopea ja tehokas vaihto jäsenvaltioiden välillä tämän asetuksen moitteettomaksi soveltamiseksi. Asiaa koskevat yhteisön säännökset on annettu jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden ja komission yhteistyöstä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön oikean soveltamisen varmistamiseksi 19 päivänä toukokuuta 1981 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1468/81(9) ja jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden ja komission yhteistyöstä eläinlääkintää ja kotieläinjalostusta koskevan lainsäädännön oikean soveltamisen varmistamiseksi 21 päivänä marraskuuta 1989 annetulla neuvoston direktiivillä 89/608/ETY(10).
(12) Nykyiset nautaeläinten tunnistamista ja rekisteröintiä koskevat säännöt on vahvistettu eläinten tunnistamisesta ja rekisteröinnistä 27 päivänä marraskuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/102/ETY(11) ja asetuksessa (EY) N:o 820/97. Kokemus on osoittanut, että direktiivin 92/102/ETY täytäntöönpano ei ole toiminut täysin tyydyttävästi nautaeläinten osalta ja että sitä on vielä parannettava. Tämän vuoksi on tarpeen antaa nautaeläimiä koskeva erityisasetus kyseisen direktiivin säännösten tehostamiseksi.
(13) Jotta parannetun tunnistusjärjestelmän käyttöönotto hyväksyttäisiin, on ensisijaisen tärkeää, että tuottajaan ei kohdisteta kohtuuttomia hallinnollisia muodollisuuksia koskevia vaatimuksia. Täytäntöönpanon osalta on asetettava käytännössä noudatettavissa olevat määräajat.
(14) Jotta eläimet voidaan yhteisön tukijärjestelmien valvomiseksi jäljittää nopeasti ja tarkasti, kunkin jäsenvaltion on syytä luoda ATK-pohjainen kansallinen tietokanta, johon kirjataan eläinten tunnistetiedot, kaikki jäsenvaltion alueella olevat tilat ja eläinten siirrot, kyseisen tietokannan sisältämiä terveystietoja koskevat vaatimukset täsmentävän, eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa annetun direktiivin 64/432/ETY muuttamisesta ja saattamisesta ajan tasalle 17 päivänä maaliskuuta 1997 annetun neuvoston direktiivin 97/12/EY(12) säännösten mukaisesti.
(15) Kunkin jäsenvaltion on toteutettava kaikki vielä mahdollisesti tarvittavat toimenpiteet, jotta kansallinen ATK-pohjainen tietokanta saataisiin täysin käyttökuntoon mahdollisimman nopeasti.
(16) On syytä toteuttaa toimenpiteet sellaisten teknisten edellytysten luomiseksi, joilla varmistetaan tuottajalle paras mahdollinen yhteys tietokantaan sekä tietokantojen laaja käyttö.
(17) Nautaeläinten siirtojen jäljittämiseksi eläimet olisi tunnistettava kumpaankin korvaan kiinnitettävän korvamerkin avulla ja eläimen mukana on sen kaikkien siirtojen aikana periaatteessa seurattava passi. Korvamerkin ja passin ominaisuudet olisi määriteltävä yhteisön tasolla. Jokaista eläintä varten, jolle on annettu korvamerkki, olisi periaatteessa annettava passi.
(18) Kolmansista maista direktiivin 91/496/ETY mukaisesti tuotuihin eläimiin olisi sovellettava samoja tunnistusta koskevia vaatimuksia.
(19) Kunkin eläimen olisi säilytettävä korvamerkkinsä koko elinaikansa.
(20) Komissio tutkii parhaillaan yhteisön tutkimuskeskuksen suorittaman työn perusteella mahdollisuutta käyttää elektronisia menetelmiä eläinten tunnistamiseksi.
(21) Eläinten pitäjien, niitä kuljettavia lukuun ottamatta, olisi pidettävä tilallaan olevista eläimistä ajan tasalla olevaa rekisteriä. Tämän rekisterin ominaisuudet olisi määritettävä yhteisön tasolla. Näiden rekistereiden olisi pyynnöstä oltava toimivaltaisen viranomaisen saatavilla.
(22) Jäsenvaltiot voivat saattaa näiden toimenpiteiden aiheuttamat kustannukset koko naudanliha-alan vastattavaksi.
(23) Tämän asetuksen kunkin osaston soveltamisesta vastaava toimivaltainen viranomainen tai toimivaltaiset viranomaiset olisi nimettävä.
(24) Kaikissa jäsenvaltioissa olisi pakollisesti otettava käyttöön pakollinen naudanlihan merkintäjärjestelmä. Tässä pakollisessa järjestelmässä naudanliha-alan toimijoiden ja järjestöjen on annettava merkinnöissä tietoja lihasta sekä sen eläimen tai niiden eläinten teurastuspaikasta, josta tai joista kyseinen naudanliha on peräisin.
(25) Pakollista naudanlihan merkintäjärjestelmää olisi tehostettava 1 päivästä tammikuuta 2002. Pakollista järjestelmää sovellettaessa naudanlihaa kaupan pitävien toimijoiden ja järjestöjen olisi lisäksi sisällytettävä merkintöihin tietoja alkuperästä, erityisesti eläimen tai eläinten, josta tai joista naudanliha on peräisin, syntymä-, teuraaksikasvatus- ja teurastuspaikasta.
(26) Naudanlihan vapaaehtoisessa merkitsemisjärjestelmässä voidaan antaa muita tietoja kuin tietoja eläimen tai eläinten, josta tai joista naudanliha on peräisin, syntymä-, teuraaksikasvatus- ja teurastuspaikasta.
(27) Pakollisen alkuperämerkintäjärjestelmän olisi oltava voimassa 1 päivästä tammikuuta 2002 siten, että täydellisiä tietoja nautojen siirroista yhteisössä vaaditaan ainoastaan 31 päivän joulukuuta 1997 jälkeen syntyneiden eläinten osalta.
(28) Pakollista naudanlihan merkintäjärjestelmää olisi sovellettava myös yhteisöön tuotavaan lihaan. Säännöksissä on kuitenkin otettava huomioon, että kolmannen maan toimijalla tai järjestöllä ei välttämättä ole kaikkia tietoja, joita yhteisössä tuotetun naudanlihan merkinnöissä vaaditaan. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa vähimmäistiedot, jotka kolmansien maiden on merkittävä.
(29) On säädettävä poikkeuksista ja samalla taattava vähimmäismäärä tietoja jauhettua naudanlihaa tuottavien ja kaupan pitävien toimijoiden tai järjestöjen osalta, joilla ei ehkä ole mahdollisuutta antaa kaikkia pakollisessa naudanlihan merkintäjärjestelmässä vaadittavia tietoja.
(30) Merkintöjen tavoitteena on tehdä naudanlihan kaupan pitämisestä mahdollisimman avointa.
(31) Tämän asetuksen säännökset eivät saa estää maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92(13) soveltamista.
(32) On tarpeen säätää myös yhteisön kehyksestä, joka koskee naudanlihan merkintöjen osalta muita kuin pakollisessa merkintäjärjestelmässä vaadittuja tietoja. Yhteisössä kaupan pidetyn naudanlihan merkintöjen moninaisuuden vuoksi asianmukaisinta on perustaa vapaaehtoinen merkintäjärjestelmä. Tällaisen vapaaehtoisen merkintäjärjestelmän tehokkuus perustuu mahdollisuuteen jäljittää eläin tai eläimet, joista merkitty naudanliha on peräisin. Toimijan tai järjestön merkintäjärjestelyistä olisi tehtävä eritelmä, joka on toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle hyväksyttäväksi. Toimijoilla ja järjestöillä olisi oltava lupa tehdä merkintöjä naudanlihaan vain, jos merkinnässä on niiden nimi tai yksilöivä liikemerkki. Jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla olisi oltava oikeus peruuttaa eritelmälle antamansa hyväksyminen, jos sääntöjenvastaisuuksia havaitaan. Jotta merkintäeritelmät tunnustettaisiin koko yhteisössä, on tarpeen säätää jäsenvaltioiden keskinäisestä tietojen vaihdosta.
(33) Kolmansista maista yhteisöön naudanlihaa tuovat toimijat ja järjestöt saattavat myös haluta tehdä tuotteisiinsa merkintöjä vapaaehtoisen merkintäjärjestelmän mukaisesti. Tämän vuoksi olisi annettava säännöksiä, joiden tarkoituksena on varmistaa niin hyvin kuin mahdollista, että tuotua naudanlihaa koskevat merkintäjärjestelyt ovat yhtä luotettavia kuin yhteisön naudanlihaa koskevat.
(34) Kun asetuksen (EY) N:o 820/97 II osastossa säädetyistä järjestelyistä siirrytään tässä asetuksessa säädettyihin järjestelyihin, voi syntyä vaikeuksia, joita tässä asetuksessa ei ole otettu huomioon. Tällaisen tapauksen varalta olisi säädettävä, että komissio voi toteuttaa tarvittavat siirtymätoimenpiteet. Komission olisi myös voitava ratkaista erityiset käytännön ongelmat silloin, kun se vaikuttaa tarkoituksenmukaiselta.
(35) Tässä asetuksessa säädettyjen merkintäjärjestelyjen luotettavuuden varmistamiseksi on tarpeen velvoittaa jäsenvaltiot toteuttamaan riittäviä ja tehokkaita valvontatoimenpiteitä. Tämä valvonta olisi toteutettava sen vaikuttamatta valvontaan, jota komissio voi vastaavasti toteuttaa Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95(14) 9 artiklan mukaisesti.
(36) Olisi säädettävä asianmukaisista seuraamuksista tämän asetuksen rikkomisen varalta.
(37) Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(15) mukaisesti,
OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
Nautaeläinten tunnistus ja rekisteröinti
1 artikla
1. Kunkin jäsenvaltion on otettava käyttöön nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmä tämän osaston säännösten mukaisesti.
2. Tämän osaston säännöksiä on sovellettava sanotun kuitenkaan rajoittamatta tautien hävittämiseksi tai torjumiseksi mahdollisesti annettavien yhteisön sääntöjen sekä direktiivin 91/496/ETY ja asetuksen (ETY) N:o 3508/92(16) soveltamista. Direktiivin 92/102/ETY erityisesti nautaeläimiä koskevia säännöksiä ei kuitenkaan enää sovelleta siitä päivämäärästä alkaen, jolloin kyseisten eläinten on oltava merkitty tämän osaston mukaisella tunnisteella.
2 artikla
Tässä osastossa tarkoitetaan:
- "eläimellä" direktiivin 64/432/ETY(17) 2 artiklan 2 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettua nautaeläintä,
- "tilalla" jäsenvaltion alueella sijaitsevaa laitosta, rakennusta tai ulkopihaton osalta mitä tahansa paikkaa, jossa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia eläimiä pidetään, kasvatetaan tai hoidetaan,
- "pitäjällä" luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka on vastuussa eläimistä pysyvästi tai tilapäisesti, myös kuljetuksen tai kaupanpitämisen aikana,
- "toimivaltaisella viranomaisella" jäsenvaltion keskusviranomaista tai viranomaisia, joka on tai jotka ovat vastuussa eläinlääkintätarkastusten suorittamisesta ja tämän osaston täytäntöönpanosta, tai jolle tai joille näiden tehtävien suorittaminen on annettu, taikka viranomaisia, joiden tehtävänä on palkkioiden valvomisen osalta asetuksen (ETY) N:o 3508/92 täytäntöönpano.
3 artikla
Nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmään on kuuluttava seuraavat osat:
a) korvamerkit kunkin eläimen yksilölliseksi tunnistamiseksi;
b) ATK-pohjaiset tietokannat;
c) eläimiä varten annettavat passit;
d) kullakin tilalla pidettävät omat rekisterit.
Kaikkien tässä osastossa tarkoitettujen tietojen on oltava komission ja asianomaisen jäsenvaltion saatavilla. Jäsenvaltioiden ja komission on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tiedot ovat kaikkien, joiden etua asia koskee, myös kyseisen jäsenvaltion tunnustamien asianomaisten kuluttajajärjestöjen saatavilla sillä edellytyksellä, että kansallisessa lainsäädännössä edellytetty luottamuksellisuus ja tietosuoja turvataan.
4 artikla
1. Kaikki tilalla olevat 31 päivän joulukuuta 1997 jälkeen syntyneet tai yhteisön sisäiseen kauppaan mainitun päivän jälkeen tarkoitetut eläimet on merkittävä kumpaankin korvaan kiinnitettävällä, toimivaltaisen viranomaisen hyväksymällä tunnistusmerkillä. Eläimen molemmissa korvamerkeissä on oltava sama tunnistuskoodi, jonka avulla jokainen yksittäinen eläin ja sen syntymätila voidaan tunnistaa. Edellä sanotusta poiketen saadaan ennen 1 päivää tammikuuta 1998 syntyneet ja mainitun päivän jälkeen yhteisön sisäiseen kauppaan tarkoitetut eläimet 1 päivään syyskuuta 1998 asti merkitä direktiivin 92/102/ETY mukaisella tavalla.
Ensimmäisessä kohdassa sanotusta poiketen saadaan ennen 1 päivää tammikuuta 1998 syntyneet ja mainitun päivän jälkeen yhteisön sisäiseen kauppaan tarkoitetut, välittömästi teurastettavat eläimet merkitä 1 päivään syyskuuta 1999 asti direktiivin 92/102/ETY mukaisella tavalla.
Kulttuuri- ja urheilutapahtumiin (messuja ja näyttelyitä lukuun ottamatta) tarkoitetut nautaeläimet voidaan merkitä korvamerkin sijasta vastaavat takeet antavalla ja komission hyväksymällä tunnistusjärjestelmällä.
2. Korvamerkki on kiinnitettävä jäsenvaltion vahvistaman ajan kuluessa eläimen syntymästä lukien ja joka tapauksessa ennen kuin eläin siirretään syntymätilaltaan. Tämä määräaika saa 31 päivään joulukuuta 1999 asti olla enintään 30 päivää ja kyseisen päivän jälkeen enintään 20 päivää.
Komissio voi kuitenkin jäsenvaltion pyynnöstä ja 23 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen määritellä ne olosuhteet, joiden vallitessa jäsenvaltiot voivat pidentää sallittua määräaikaa.
Eläintä, joka on syntynyt 31 päivän joulukuuta 1997 jälkeen, ei saa siirtää tilalta, jollei sitä ole merkitty tässä artiklassa säädetyllä tavalla.
3. Jokainen kolmannesta maasta tuotu eläin, joka on läpäissyt direktiivissä 91/496/ETY säädetyt tarkastukset ja joka pysyy yhteisön alueella, on merkittävä eläimen vastaanottavalla tilalla tämän artiklan säännökset täyttävällä korvamerkillä kyseisen jäsenvaltion vahvistaman ajan kuluessa, joka on enintään 20 päivää edellä mainituista tarkastuksista, ja joka tapauksessa ennen kuin eläin siirretään kyseiseltä tilalta.
Eläintä ei kuitenkaan ole tarpeen merkitä, jos vastaanottava tila on siinä jäsenvaltiossa sijaitseva teurastamo, jossa tarkastukset suoritetaan, ja jossa eläin teurastetaan 20 päivän kuluessa kyseisistä tarkastuksista.
Kolmannen maan antama alkuperäinen tunniste on kirjattava 5 artiklassa tarkoitettuun ATK-pohjaiseen tietokantaan tai, jos tietokanta ei ole vielä täysimääräisesti käytössä, 3 artiklassa tarkoitettuihin rekistereihin samanaikaisesti määräpaikkana olevassa jäsenvaltiossa eläimelle annetun tunnistuskoodin kanssa.
4. Jokaisen toisesta jäsenvaltiosta tuodun eläimen on säilytettävä alkuperäinen korvamerkkinsä.
5. Korvamerkkiä ei saa poistaa tai korvata ilman toimivaltaisen viranomaisen antamaa lupaa.
6. Korvamerkit ovat tilakohtaisia, ja ne jaetaan ja kiinnitetään eläimiin toimivaltaisen viranomaisen määräämällä tavalla.
7. Euroopan parlamentti ja neuvosto päättävät komission antaman kertomuksen ja siihen mahdollisesti liittyvien ehdotusten perusteella sekä perustamissopimuksen 95 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2001 mahdollisuudesta ottaa käyttöön sähköisiä tunnistusjärjestelyjä tällä alalla tapahtuneen kehityksen perusteella.
5 artikla
Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on perustettava ATK-pohjainen tietokanta direktiivin 64/432/ETY 14 ja 18 artiklan mukaisesti.
ATK-pohjaisten tietokantojen on oltava täysin käyttökunnossa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1999, ja niiden on sisällettävä tästä päivämäärästä alkaen kaikki vaadittavat tiedot kyseisen direktiivin mukaisesti.
6 artikla
1. Toimivaltaisen viranomaisen on 1 päivästä tammikuuta 1998 alkaen annettava passi jokaista 4 artiklan mukaisesti merkittävää eläintä varten 14 päivän kuluessa sen syntymää koskevasta ilmoituksesta tai, jos eläin on tuotu kolmannesta maasta, 14 päivän kuluessa siitä, kun on tehty ilmoitus jäsenvaltion suorittamasta eläimen merkitsemisestä uudella tunnisteella 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Toimivaltainen viranomainen voi samoin edellytyksin antaa passin toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevia eläimiä varten. Tällöin eläimen mukana sen maahan saapuessa oleva passi luovutetaan toimivaltaiselle viranomaiselle, joka palauttaa sen passin antaneelle jäsenvaltiolle.
Jäsenvaltion pyynnöstä komissio voi kuitenkin 23 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen määritellä olosuhteet, joiden vallitessa sallittua määräaikaa voidaan pidentää.
2. Kun eläintä siirretään, sitä koskevan passin on seurattava sen mukana.
3. Edellä olevan 1 kohdan ensimmäisestä virkkeestä ja 2 kohdasta poiketen
- jäsenvaltiot, joilla on käytössään ATK-pohjainen tietokanta, jonka komissio katsoo olevan 5 artiklan mukaisesti kaikilta osin käyttökunnossa, voivat määrätä, että passi annetaan ainoastaan yhteisön sisäiseen kauppaan tarkoitettuja eläimiä varten ja että passin on seurattava eläimen mukana vain, jos eläin siirretään kyseisen jäsenvaltion alueelta toisen jäsenvaltion alueelle, ja että tällöin passiin sisältyvät ATK-pohjaiseen tietokantaan perustuvat tiedot.
Toisesta jäsenvaltiosta tuotavan eläimen mukana seuraava passi on näissä jäsenvaltioissa eläimen maahan saapuessa luovutettava toimivaltaiselle viranomaiselle.
- jäsenvaltiot voivat 1 päivään tammikuuta 2000 sallia, että karjaa, jota siirretään kyseisen jäsenvaltion sisällä, varten annetaan yhteinen passi, jos sillä on sama alkuperä ja määräpaikka ja sen mukana seuraa eläinlääkintäasiakirja.
4. Jos eläin kuolee, pitäjän on palautettava passi toimivaltaiselle viranomaiselle seitsemän päivän kuluessa eläimen kuolemasta. Jos eläin lähetetään teurastamoon, teurastamon hoitaja on vastuussa passin palauttamisesta toimivaltaiselle viranomaiselle.
5. Jos eläin viedään kolmanteen maahan, viimeisen pitäjän on palautettava passi sen paikkakunnan toimivaltaiselle viranomaiselle, josta eläin viedään maasta.
7 artikla
1. Kunkin eläinten pitäjän, paitsi niitä kuljettavan, on:
- pidettävä ajan tasalla olevaa rekisteriä,
- ilmoitettava siitä lähtien, kun ATK-pohjainen tietokanta on täysin käyttökunnossa, toimivaltaiselle viranomaiselle jäsenvaltion vahvistaman ajan kuluessa, joka on vähintään kolme päivää ja enintään seitsemän päivää, kaikki eläinten siirrot tilalle ja tilalta sekä kaikki tilalla tapahtuvat eläinten syntymät ja kuolemat sekä näiden tapahtumien päivämäärät. Komissio voi kuitenkin jäsenvaltion pyynnöstä ja 23 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen määritellä ne olosuhteet, joiden vallitessa jäsenvaltiot voivat pidentää sallittua määräaikaa ja määrätä erityisistä säännöistä, joita sovelletaan sellaisten nautaeläinten paikanvaihtoihin, joita on tarkoitus laiduntaa kesällä eri paikoilla vuoristoseuduilla.
2. Kunkin pitäjän on tarvittaessa ja 6 artiklan säännösten mukaisesti täydennettävä passi heti kunkin eläimen saavuttua tilalle tai ennen sen siirtämistä tilalta ja huolehdittava siitä, että passi seuraa eläimen mukana.
3. Kunkin pitäjän on pyynnöstä toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kaikki tiedot, jotka koskevat hänen omistamiensa, pitämiensä, kuljettamiensa, kaupan pitämiensä tai teurastamiensa eläinten alkuperää, tunnistamista sekä tarvittaessa määräpaikkaa.
4. Rekisterin on oltava toimivaltaisen viranomaisen käytettävissä tämän hyväksymässä, manuaalisessa tai ATK-pohjaisessa muodossa toimivaltaisen viranomaisen määräämän ajan, kuitenkin vähintään kolme vuotta, jona aikana kyseisellä viranomaisella on milloin tahansa oltava pyynnöstään pääsy rekisteriin.
8 artikla
Jäsenvaltioiden on nimettävä tämän osaston noudattamisesta huolehtiva toimivaltainen viranomainen. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava kyseinen viranomainen toisilleen ja komissiolle.
9 artikla
Jäsenvaltiot voivat periä 3 artiklassa tarkoitetuista järjestelmistä ja tässä osastossa tarkoitetuista tarkastuksista aiheutuvat kustannukset eläinten pitäjiltä.
10 artikla
Tämän säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista, jäljempänä mainittuja seikkoja koskevista toimenpiteistä päätetään 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua hallintomenettelyä noudattaen:
a) korvamerkkejä koskevat määräykset;
b) passia koskevat määräykset;
c) rekisteriä koskevat määräykset;
d) suoritettavien tarkastusten vähimmäistaso;
e) hallinnollisten seuraamusten soveltaminen;
f) siirtymätoimenpiteet, joita tarvitaan helpottamaan tämän osaston säännösten soveltamista.
II OSASTO
Naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkitseminen
11 artikla
Asetuksen 12 artiklassa määritellyn toimijan tai järjestön,
- jonka tämän osaston I jakson mukaan edellytetään merkitsevän naudanlihan kaupan pitämisen kaikissa vaiheissa,
- joka haluaa tämän osaston II jakson mukaan merkitä naudanlihan myyntipaikalla antaakseen muita kuin 13 artiklassa tarkoitettuja tietoja merkityn lihan tai eläimen, josta se on peräisin, eräistä ominaisuuksista tai tuotanto-olosuhteista,
on tehtävä se tämän osaston mukaisesti.
Tätä osastoa sovelletaan rajoittamatta kuitenkaan muun asiaankuuluvan, erityisesti naudanlihaa koskevan yhteisön lainsäädännön soveltamista.
12 artikla
Tässä osastossa tarkoitetaan:
- "naudanlihalla" CN-koodeihin 0201, 0202, 0206 10 95 ja 0206 29 91 kuuluvia tuotteita,
- "merkinnällä" merkinnän tekemistä yksittäiseen lihapalaan tai yksittäisiin lihapaloihin tai niiden pakkauksiin ja muiden kuin esipakattujen tuotteiden osalta asianmukaisten tietojen antamista kirjallisesti ja näkyvällä tavalla kuluttajalle myyntipaikassa,
- "järjestöllä" yhden tai useamman osa-alueen toimijoiden ryhmää naudanlihakaupan alalla.
I JAKSO
Yhteisön pakollinen naudanlihan merkintäjärjestelmä
13 artikla
Yleiset säännöt
1. Toimijoiden ja järjestöjen, jotka pitävät naudanlihaa kaupan yhteisössä, on merkittävä se tämän artiklan säännösten mukaisesti.
Pakollisella merkintäjärjestelmällä on varmistettava yhteys toisaalta tunnistetun ruhon, sen neljänneksen tai tunnistettujen lihapalojen sekä toisaalta yksittäisen eläimen välillä tai, jos sitä merkinnässä olevien tietojen paikkansa pitävyyden tarkistamiseksi voidaan pitää riittävänä, kyseisen eläinryhmän välillä.
2. Merkinnässä on oltava seuraavat tiedot:
a) viitenumero tai -koodi, joka osoittaa lihan ja eläimen/eläinten välisen yhteyden. Tämä numero voi olla sen yksittäisen eläimen tunnistusnumero, josta liha on peräisin, tai eläinryhmän tunnistusnumero;
b) sen teurastamon hyväksymisnumero, jossa eläin tai eläinryhmä on teurastettu, sekä jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa teurastamo sijaitsee. Tieto on esitettävä seuraavasti: "Teurastettu (jäsenvaltion tai kolmannen maan nimi) (hyväksymisnumero)";
c) sen leikkaamon, jossa ruhot tai ruhoryhmät on leikattu, hyväksymisnumero sekä jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa kyseinen leikkaamo sijaitsee. Tieto on esitettävä seuraavasti: "Leikattu (jäsenvaltion tai kolmannen maan nimi) (hyväksymisnumero)".
3. Jäsenvaltiot, joiden I osastossa tarkoitetussa nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmässä on riittävästi tietoja, voivat kuitenkin 31 päivään joulukuuta 2001 päättää, että kyseisessä jäsenvaltiossa syntyneistä, kasvatetuista ja teurastetuista eläimistä peräisin olevan lihan osalta on merkittävä myös muita tietoja.
4. Edellä 3 kohdassa säädetty pakollinen järjestelmä ei saa aiheuttaa häiriöitä jäsenvaltioiden välisessä kaupassa.
Jäsenvaltiot, jotka haluavat soveltaa 3 kohtaa, tarvitsevat täytäntöönpanojärjestelmiensä soveltamiseen komission etukäteen antaman hyväksynnän.
5. a) Toimijoiden ja järjestöjen on 1 päivästä tammikuuta 2002 sisällytettävä merkintöihin myös seuraavat tiedot:
i) jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa eläin on syntynyt;
ii) jäsenvaltiot tai kolmannet maat, joissa eläin on kasvatettu teuraaksi;
iii) jäsenvaltio tai kolmas maa, jossa eläin on teurastettu.
b) Jos liha on peräisin eläimistä, jotka ovat syntyneet ja jotka on kasvatettu ja teurastettu
i) samassa jäsenvaltiossa, tieto voidaan esittää muodossa "Alkuperä: (jäsenvaltion nimi)";
ii) samassa kolmannessa maassa, tieto voidaan esittää muodossa "Alkuperä: (kolmannen maan nimi)".
14 artikla
Poikkeukset pakollisesta merkintäjärjestelmästä
Poiketen siitä, mitä 13 artiklan 2 kohdan b ja c alakohdassa ja saman artiklan 5 kohdan a alakohdan i ja ii alakohdassa säädetään, jauhettua naudanlihaa valmistavien toimijoiden tai järjestöjen on merkittävä "valmistettu (jäsenvaltion tai kolmannen maan nimi)" sen mukaan, missä liha on valmistettu, ja alkuperä, jos valmistusvaltio on muu kuin kyseinen valtio tai kyseiset valtiot.
13 artiklan 5 kohdan a alakohdan iii alakohdan mukainen velvoite on sovellettavissa kyseiseen lihaan tämän asetuksen soveltamispäivästä.
Nämä toimijat tai järjestöt voivat kuitenkin täydentää jauhetun naudanlihan merkintöjä:
- yhdellä tai useammalla 13 artiklassa mainitulla tiedolla ja/tai
- kyseisen lihan valmistuspäivämäärällä.
Saadun kokemuksen perusteella ja mahdollisten tarpeiden mukaan samanlaisia säännöksiä voidaan antaa leikatun lihan sekä leikkuujätteiden osalta 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
15 artikla
Kolmansista maista tulevan naudanlihan pakollinen merkintäjärjestelmä
Poiketen siitä, mitä 13 artiklassa säädetään, yhteisöön tuotavaan naudanlihaan, josta ei ole saatavilla kaikkia 13 artiklassa säädettyjä tietoja, on tehtävä 17 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti seuraava merkintä: "Alkuperä: muu kuin EY" ja "Teurastettu: (kolmannen maan nimi)".
II JAKSO
Vapaaehtoinen merkintäjärjestelmä
16 artikla
Yleiset säännöt
1. Kunkin toimijan tai järjestön on toimitettava sellaisten merkintöjen osalta, jotka sisältävät muita kuin tämän osaston I jaksossa säädettyjä tietoja, eritelmä hyväksyttäväksi sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa kyseistä naudanlihaa tuotetaan tai pidetään kaupan. Toimivaltainen viranomainen voi myös laatia eritelmiä kyseisessä jäsenvaltiossa käytettäväksi edellyttäen, että niiden käyttö ei ole pakollista.
Vapaaehtoisissa merkintäeritelmissä on oltava:
- merkintään tulevat tiedot,
- toimenpiteet, jotka on toteutettava näiden tietojen paikkansapitävyyden varmistamiseksi,
- valvontajärjestelmä, jota sovelletaan tuotannon ja kaupan pitämisen kaikissa vaiheissa, mukaan lukien tarkastukset, jotka suorittaa toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä, toimijan tai järjestön nimeämä itsenäinen elin. Näiden elinten on noudatettava eurooppalaisessa standardissa EN/45011 määriteltyjä vaatimuksia,
- järjestön osalta sellaiseen jäseneen kohdistettavat toimenpiteet, joka ei noudata eritelmää.
Jäsenvaltiot voivat päättää, että itsenäisen elimen tekemät tarkastukset voidaan korvata toimivaltaisen viranomaisen tekemillä tarkastuksilla. Toimivaltaisella viranomaisella on tätä varten oltava käytettävissään asiantunteva henkilöstö ja voimavarat, jotka ovat tarpeen vaadittujen tarkastusten tekemiseksi.
Tässä jaksossa säädettyjen tarkastusten kustannuksista vastaa merkintäjärjestelmää käyttävä toimija tai järjestö.
2. Eritelmän hyväksyminen edellyttää toimivaltaisen viranomaisen 1 kohdassa tarkoitettujen seikkojen huolellisen tarkastelun perusteella saamaa varmuutta siitä, että suunniteltu merkintäjärjestelmä ja erityisesti sen valvontajärjestelmä toimivat moitteettomasti ja luotettavasti. Toimivaltaisen viranomaisen on hylättävä sellainen eritelmä, joka ei varmuudella osoita yhteyttä toisaalta tunnistettujen ruhon, neljänneksen tai lihapalojen sekä toisaalta yksittäisen eläimen välillä, tai jos merkinnässä olevien tietojen oikeellisuuden tarkistamiseksi voidaan pitää riittävänä, kyseisten eläinten välillä.
Myös sellaiset eritelmät on hylättävä, joissa sallitaan harhaanjohtavia tai epäselviä tietoja sisältävät merkinnät.
3. Jos naudanlihaa tuotetaan ja/tai myydään kahdessa tai sitä useammassa jäsenvaltiossa, kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tarkasteltava toimitettuja eritelmiä siltä osin kuin niiden sisältämät tiedot koskevat niiden alueella suoritettavia toimia ja annettava niille hyväksyntänsä. Tällöin on jokaisen jäsenvaltion tunnustettava kaikkien muiden jäsenvaltioiden antamat hyväksynnät.
Jos 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti asetettavan määräajan kuluessa, joka lasketaan hakemuksen jättämistä seuraavasta päivästä, hyväksyntää ei ole evätty tai annettu eikä lisätietoja ole pyydetty, toimivaltaisen viranomaisen katsotaan hyväksyneen eritelmän.
4. Jos kaikkien asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät toimitetun eritelmän, kyseisellä toimijalla tai järjestöllä on lupa merkitä naudanlihaa, edellyttäen että merkinnässä on sen nimi tai liikemerkki.
5. Poiketen siitä, mitä 1-4 kohdassa säädetään, komissio voi 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti sallia nopeutetun tai yksinkertaistetun hyväksymismenettelyn tietyissä tapauksissa, erityisesti pienissä vähittäismyyntipakkauksissa olevalle naudanlihalle tai yksittäin pakatulle parhaista ruhonosista leikatulle naudanlihalle, jotka on hyväksytyn eritelmän mukaisesti merkitty yhdessä jäsenvaltiossa ja tuotu toisen jäsenvaltion alueelle, edellyttäen että alkuperäiseen merkintään ei ole lisätty tietoja.
6. Jäsenvaltion on päätettävä, että sen yhden tai useamman alueen nimeä ei voida käyttää erityisesti silloin, kun alueen nimi:
- voi aiheuttaa sekaannuksia tai valvontavaikeuksia,
- on varattu asetuksessa (ETY) N:o 2081/92 tarkoitetulle naudanlihalle.
Jos hyväksyntä annetaan, alueen nimeä täydennetään kyseisen jäsenvaltion nimellä.
7. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän artiklan soveltamisesta ja erityisesti merkinnöissä olevat tiedot. Komissio ilmoittaa tästä muille jäsenvaltioille 23 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa naudanlihan hallintokomiteassa, ja tarvittaessa voidaan 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen päättää näitä tietoja koskevista säännöistä ja erityisesti määrätä rajoituksia.
17 artikla
Kolmansista maista tulevan naudanlihan vapaaehtoiset merkinnät
1. Jos naudanliha tuotetaan kokonaan tai osittain kolmannessa maassa, toimijat ja järjestöt saavat merkitä lihan tämän jakson mukaisesti vain, jos ne noudattavat 16 artiklaa ja ovat saaneet eritelmälleen kunkin kyseessä olevan kolmannen maan tätä tarkoitusta varten nimeämän toimivaltaisen viranomaisen hyväksynnän.
2. Kolmannessa maassa myönnetty hyväksyntä on voimassa yhteisössä ainoastaan, jos kyseinen maa toimittaa etukäteen komissiolle tiedot:
- nimetystä toimivaltaisesta viranomaisesta,
- toimivaltaisen viranomaisen kyseisen eritelmän tarkastelussa noudattamista menettelyistä ja vaatimuksista,
- jokaisesta toimijasta tai järjestöstä, jonka eritelmän toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt.
Komissio toimittaa nämä tiedot jäsenvaltioille.
Jos komissio päätyy edellä mainittujen tietojen perusteella siihen tulokseen, etteivät kolmannessa maassa sovelletut menettelyt ja/tai vaatimukset vastaa tässä asetuksessa säädettyjä vaatimuksia, komissio päättää kyseistä maata kuultuaan, etteivät sen myöntämät hyväksynnät ole voimassa yhteisössä.
18 artikla
Seuraamukset
Jos osoittautuu, että toimija tai järjestö ei ole noudattanut 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua eritelmää, jäsenvaltio voi peruuttaa sille annetun 16 artiklan 2 kohdan mukaisen hyväksynnän, tai jos hyväksyntä pidetään voimassa, määrätä sille lisäehtoja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta järjestön itsensä tai 16 artiklan mukaisen itsenäisen valvontaelimen toimia.
III JAKSO
Yleiset säännökset
19 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt
Tämän säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista, jäljempänä mainittuja seikkoja koskevista toimenpiteistä päätetään 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua hallintomenettelyä noudattaen:
a) 13 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetun eläinryhmän koon määrittely;
b) 14 artiklassa tarkoitetun jauhetun naudanlihan, naudanlihan leikkuujätteiden tai leikatun naudanlihan määrittely;
c) erityistietojen määrittely, joita merkinnöissä voidaan antaa;
d) toimenpiteet, joita tarvitaan helpottamaan siirtymistä asetuksen (EY) N:o 820/97 soveltamisesta tämän osaston soveltamiseen;
e) toimenpiteet, joita tarvitaan erityisten käytännön ongelmien ratkaisemiseksi. Nämä toimenpiteet voivat asianmukaisesti perusteltuina poiketa joistakin tämän osaston säännöksistä.
20 artikla
Toimivaltaisten viranomaisten nimeäminen
Jäsenvaltioiden on nimettävä tämän osaston täytäntöönpanosta vastaava toimivaltainen viranomainen tai vastaavat toimivaltaiset viranomaiset viimeistään 14 päivänä lokakuuta 2000.
21 artikla
Komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 14 päivänä elokuuta 2003 kertomuksen ja tekee tarvittaessa ehdotuksia, jotka koskevat tämän asetuksen soveltamisalan laajentamista naudanlihaa sisältäviin jalosteisiin ja naudanlihatuotteisiin.
III OSASTO
Yhteiset säännökset
22 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tämän asetuksen säännösten noudattamisen varmistamiseksi. Säädetyt tarkastukset eivät saa rajoittaa niitä tarkastuksia, joita komissio voi asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 9 artiklan mukaisesti suorittaa.
Jäsenvaltion eläinten pitäjälle määräämien seuraamusten on oltava oikeassa suhteessa säännösten rikkomisen vakavuuteen. Seuraamukset voivat perustelluissa tapauksissa käsittää eläinten siirtämistä kyseisen pitäjän tilalle tai sieltä pois koskevia rajoituksia.
2. Komission asiantuntijoiden on toimivaltaisten viranomaisten kanssa yhteistyössä
a) todennettava, että jäsenvaltiot noudattavat tämän asetuksen säännöksiä;
b) tehtävä paikan päällä tarkastuksia sen varmistamiseksi, että tarkastukset tehdään tämän asetuksen mukaisesti.
3. Jäsenvaltion, jonka alueella tarkastus tehdään, on annettava komission asiantuntijoille kaikki apu, jota ne tarvitsevat tehtäviensä hoidossa.
Tarkastusten tuloksista on keskusteltava jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen kanssa ennen loppukertomuksen laatimista ja levittämistä.
4. Komissio tarkastelee tilannetta 23 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetussa pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa, jos se katsoo tämän tarpeelliseksi tarkastusten tulosten perusteella. Se voi tehdä tarvittavat päätökset 23 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.
5. Komissio seuraa tilanteen kehitystä. Se voi tilanteen kehityksen perusteella ja 23 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen muuttaa tai kumota 4 kohdassa tarkoitetut päätökset.
6. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan tarvittaessa 23 artiklan 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.
23 artikla
1. Komissiota avustaa:
a) täytäntöönpantaessa 10 artiklaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999(18) 11 artiklassa tarkoitettu Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston komitea;
b) täytäntöönpantaessa 19 artiklaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/1999(19) 42 artiklassa tarkoitettu naudanlihan hallintokomitea;
c) täytäntöönpantaessa 22 artiklaa neuvoston päätöksellä 68/361/ETY(20) perustettu pysyvä eläinlääkintäkomitea.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan yhdeksi kuukaudeksi.
3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
4. Komiteat vahvistavat työjärjestyksensä.
24 artikla
1. Kumotaan asetus (EY) N:o 820/97.
2. Viittauksia asetukseen (EY) N:o 820/97 pidetään viittauksina tähän asetukseen, ja niitä on luettava liitteessä olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
25 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivänä syyskuuta 2000 tai sen jälkeen teurastetuista eläimistä peräisin olevaan lihaan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 17 päivänä heinäkuuta 2000.