ДИРЕКТИВА 2007/43/ЕО НА СЪВЕТА
от 28 юни 2007 година
за определяне на минимални правила за защита на пилетата, отглеждани за производство на месо
(Текст от значение за ЕИП)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 от него,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
след консултации с Комитета на регионите,
като има предвид, че:
(1)
Протоколът относно закрилата и хуманното отношение към животните, приложен към Договора за създаване на Европейската общност, изисква при изработване и осъществяване на селскостопанските политики Общността и държавите-членки да зачитат изцяло изискванията за хуманно отношение към животните, като същевременно спазват законовите или административните разпоредби и обичаите в държавите-членки, свързани по-специално с религиозни обреди, културни традиции и регионално наследство.
(2)
Директива 98/58/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 г. относно защитата на животни, отглеждани за селскостопански цели (3), създадена въз основа на Европейската конвенция за защита на животните, отглеждани за селскостопански цели (4) (наричана по-долу „конвенцията“) определя минимални стандарти за защита на животните, отглеждани за селскостопански цели, които включват осигуряването на помещения, храна, вода и грижи, които да съответстват на физиологичните и етологичните нужди на животните.
(3)
Общността е страна по конвенцията, в рамките на която беше приета специфична препоръка относно домашните птици (Gallus gallus), която включва допълнителни разпоредби за птиците, отглеждани за производство на месо.
(4)
В доклада на Научния комитет по здравето на животните и хуманното отношение към тях от 21 март 2000 г. относно хуманното отношение към пилетата, отглеждани за производство на месо (бройлери), беше направено заключение, че бързият темп на нарастване на породите пилета, използвани понастоящем за тази цел, не е придружен от задоволително ниво на здраве и благосъстояние и че отрицателните последици от високите стойности на гъстота на отглеждане са по-слабо изразени в сгради, където се поддържат добри вътрешни климатични условия.
(5)
След получаване на съответните становища от Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) ще бъдат приети специални разпоредби за незастланите площи, с цел свеждане до минимум на влиянието на генетичните параметри или включване на показатели за благосъстояние, освен този за дерматит на възглавничката на стъпалото.
(6)
Необходимо е да се определят правила на общностно равнище за защита на пилетата, отглеждани за производство на месо, за да се избегне нелоялната конкуренция, която може да повлияе върху нормалното функциониране на организацията на общия пазар в този сектор, както и за да се осигури рационално развитие на сектора.
(7)
В съответствие с принципа на пропорционалността за постигането на основната цел за въвеждане на подобрения в благосъстоянието на животните при интензивното отглеждане на пилета е необходимо и уместно да бъдат определени минимални правила за защита на пилетата, отглеждани за производство на месо. Настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на преследваните цели в съответствие с член 5, трети параграф от Договора.
(8)
Правилата следва да бъдат насочени към проблемите на благосъстоянието при системите за интензивно отглеждане. За да се избегне прилагането на непропорционални мерки при отглеждането на малък брой пилета следва да бъде определен минимален праг за прилагането на настоящата директива.
(9)
Важно е хората, които се грижат за пилетата, да разбират съответните изисквания за благосъстоянието на животните и да получават подходящо обучение, за да изпълняват своите задачи, или да са придобили опит, съответстващ на такова обучение.
(10)
При определянето на правила за защитата на пилета, отглеждани за производство на месо, следва да се поддържа баланс между различните въпроси, които трябва да бъдат взети предвид във връзка със здравето и благосъстоянието на животните, икономическите и социалните съображения и въздействието върху околната среда.
(11)
Регламент (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. за определяне на специфичните правила за организирането на официален контрол върху продуктите от животински произход, предназначени за консумация от човека (5) и Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (6) вече определят рамката за официален контрол, включително спазването на някои правила за хуманно отношение към животните. Освен това Регламент (ЕО) № 882/2004 предвижда, че държавите-членки следва да представят годишни доклади за изпълнението на многогодишните национални планове за контрол, включващи резултатите от проведения контрол и извършените проверки. За тази цел се предвижда финансова подкрепа в посочените регламенти и в Решение 90/424/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно разходите във ветеринарната област (7).
(12)
Вече съществуват редица доброволни режими в различните държави-членки за етикетиране на пилешко месо в съответствие със стандартите за благосъстояние на животните и други параметри.
(13)
В светлината на придобития опит при прилагането на такива доброволни режими за етикетиране е уместно Комисията да представи доклад за възможностите за въвеждане на специален хармонизиран задължителен режим на етикетиране на общностно равнище за пилешко месо, месни продукти и месни заготовки, въз основа на спазване на стандартите за добро състояние на животните, включително за възможните социално-икономически последици, за въздействието върху икономическите партньори на Общността и за съответствието на такъв режим на етикетиране с правилата на Световната търговска организация.
(14)
Целесъобразно е Комисията да представи доклад, основан на нови научни доказателства, като вземе предвид по-задълбочени научни изследвания и практически опит, за да се подобри още повече благосъстоянието на пилетата, отглеждани за производство на месо, включително родителската група на такива пилета, по-специално по отношение на областите, които не попадат в обхвата на настоящата директива. Този доклад следва да разгледа конкретно възможностите за въвеждане на прагове на показателите за условията, водещи до лошо състояние, установени по време на post-mortem проверките и за влиянието на генетичните параметри върху забелязаните пропуски, водещи до лошо състояние на пилетата, отглеждани за производство на месо.
(15)
Държавите-членки следва да предвидят правила за санкциите, приложими към нарушенията на разпоредбите на настоящата директива, и да гарантират тяхното изпълнение. Тези санкции следва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи.
(16)
В съответствие с параграф 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (8) Съветът следва да насърчава държавите-членки да разработят, за себе си и в интерес на Общността, свои собствени таблици, които да илюстрират колкото е възможно по-добре съответствието между настоящата директива и мерките за транспонирането ѝ, и да ги публикуват.
(17)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (9),
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет и обхват
1. Настоящата директива се прилага за пилета, отглеждани за производство на месо.
Директивата не се прилага за:
а)
стопанства с по-малко от 500 пилета;
б)
стопанства с пилета само за развъждане;
в)
люпилни;
г)
екстензивно закрито отглеждане и отглеждане по свободен начин на пилета, посочени в букви б), в), г) и д) от приложение IV към Регламент (ЕИО) № 1538/91 на Комисията от 5 юни 1991 г. за въвеждане на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 1906/90 относно определени стандарти за търговията с птиче месо (10); и
д)
биологично отглеждани пилета в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2092/91 на Съвета от 24 юни 1991 г. относно биологичното производство на земеделски продукти и неговото означаване върху земеделските продукти и храни (11).
2. Директивата се прилага за стадата за отглеждане в стопанства, които имат стада и за размножаване, и за отглеждане.
Държавите-членки са свободни да предприемат по-строги мерки в областта, уредена с настоящата директива.
Собственикът или гледачът на животните носят основната отговорност за благосъстоянието на животните.
Член 2
Определения
1. За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
а)
„собственик“ означава физическо или юридическо лице, притежаващо стопанство, в което се отглеждат пилетата;
б)
„гледач“ означава всяко физическо или юридическо лице, което отговаря или се грижи за пилетата по силата на договор или на закон, независимо дали на постоянен или на временен принцип;
в)
„компетентен орган“ означава централният орган на държава-членка, компетентен по прилагането на хуманното отношение към животните и извършването на ветеринарни и зоотехнически проверки или всеки друг орган, на който са били предоставени такива правомощия на регионално, местно или друго равнище;
г)
„официален ветеринарен лекар“ означава ветеринарен лекар с необходимия ценз по смисъла на приложение I, раздел III, глава IV, част А от Регламент (ЕО) № 854/2004, за да действа в това си качество, който е назначен от компетентния орган;
д)
„пиле“ означава животно от вида Gallus gallus, отглеждано за производство на месо;
е)
„стопанство“ означава място на производство, където се отглеждат пилетата;
ж)
„птичарник“ означава сграда в стопанство, в която се отглеждат групи птици;
з)
„използваема площ“ означава застлана площ, достъпна за пилетата по всяко време;
и)
„гъстота на отглеждане“ означава общото живо тегло пилета на квадратен метър от използваемата площ, които са в птичарника по едно и също време;
й)
„група“ означава група пилета, които са поставени в един птичарник на стопанството и се намират в този птичарник по едно и също време;
к)
„дневен процент на смъртност“ означава броят пилета, които са умрели в птичарника в един и същи ден, включително тези, които са били умъртвени поради заболяване или по други причини, разделен на общия брой пилета в птичарника в същия ден, умножен по 100;
л)
„натрупан дневен процент на смъртност“ означава сумата от дневните проценти на смъртност.
2. Определението за „използваема площ“ в параграф 1, буква з) по отношение на незастланите площи може да бъде допълнено в съответствие с процедурата, посочена в член 11, в зависимост от резултатите от научното становище на Европейския орган за безопасност на храните относно въздействието на незастланите площи върху доброто състояние на пилетата.
Член 3
Изисквания за отглеждане на пилетата
1. Държавите-членки гарантират, че:
а)
всички птичарници отговарят на изискванията, определени в приложение I;
б)
необходимите инспекции, мониторинг и последващ контрол, включително тези, предвидени в приложение III, се извършват от компетентния орган или от официалния ветеринарен лекар.
2. Държавите-членки следят максималната гъстота на отглеждане в стопанството или птичарника на стопанството в никакъв случай да не надхвърля 33 kg/m2.
3. Чрез дерогация от параграф 2 държавите-членки могат да предвидят пилетата да се отглеждат при по-голяма гъстота на отглеждане, при условие че собственикът или гледачът е изпълнил освен изискванията, посочени в приложение I, и изискванията, посочени в приложение II.
4. Държавите-членки следят, когато се разрешава дерогация по параграф 3, максималната гъстота на отглеждане в стопанството или птичарника на стопанството в никакъв случай да не надхвърля 39 kg/m2.
5. Когато са изпълнени критериите, посочени в приложение V, държавите-членки могат да разрешат максималната гъстота на отглеждане, посочена в параграф 4, да бъде надхвърлена с не повече от 3 kg/m2.
Член 4
Обучение и насоки за лицата, които се занимават с пилета
1. Държавите-членки гарантират, че гледачите, които са физически лица, получават достатъчно обучение, за да изпълняват задачите си, и че са осигурени подходящи образователни курсове.
2. Образователните курсове, посочени в параграф 1, следва да са насочени към проблемите на благосъстоянието, и по-специално към въпросите, посочени в приложение IV.
3. Държавите-членки гарантират, че е създадена система за контрол и одобряване на образователните курсове. Гледачите на пилета следва да притежават удостоверение, признато от компетентния орган на държавата-членка и удостоверяващо завършването на такъв образователен курс или придобиването на опит, съответстващ на такова обучение.
4. Държавите-членки могат да признаят опит, придобит преди 30 юни 2010 г., като съответстващ на участието в такива образователни курсове и да издадат сертификат, удостоверяващ това съответствие.
5. Държавите-членки могат да предвидят, че разпоредбите, посочени в параграфи от 1 до 4, се прилагат и за собствениците.
6. Собственикът или гледачът предоставят указания и насоки относно съответните изисквания за хуманно отношение към животните, включително и тези, отнасящи се до практикуваните в стопанствата методи на умъртвяване, на лицата, които са наети или ангажирани от тях, за да се грижат за пилетата или да ги улавят и товарят.
Член 5
Етикетиране на птиче месо
Не по-късно от 31 декември 2009 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за възможностите за въвеждане на специален хармонизиран задължителен режим на етикетиране за пилешкото месо, месните продукти и заготовките, основаващ се на изпълнението на стандартите за хуманно отношение към животните.
Този доклад взема предвид вероятните социално-икономически последствия, въздействието върху икономическите партньори на Общността и съответствието на такъв режим на етикетиране с правилата на Световната търговска организация.
Докладът се придружава от подходящи законодателни предложения, които вземат предвид посочените съображения и придобития от държавите-членки опит при прилагането на доброволните режими на етикетиране.
Член 6
Доклад от Комисията до Европейския парламент и до Съвета
1. Въз основа на научно становище на Европейския орган за безопасност на храните Комисията представя пред Европейския парламент и пред Съвета, не по-късно от 31 декември 2010 г., доклад относно влиянието на генетичните параметри върху установените пропуски, водещи до лошо състояние на пилетата. Докладът може да бъде придружен от подходящи законодателни предложения, ако е необходимо.
2. Държавите-членки представят на Комисията резултатите от събраните данни въз основа на мониторинга на представителна извадка от групи, заклани през период, не по-малък от една година. За да се позволи осъществяването на съответния анализ, изискванията относно извадката и данните, посочени в приложение III, следва да са научно обосновани, обективни и сравними, и да са определени в съответствие с процедурата, посочена в член 11.
Държавите-членки може да се нуждаят от финансовото участие на Общността за събирането на данните за целите на настоящата директива.
3. Въз основа на наличните данни и като вземе предвид новите научни доказателства, Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета не по-късно от 30 юни 2012 г. доклад за прилагането на настоящата директива и нейното въздействие върху благосъстоянието на пилетата, както и за разработката на показатели за благосъстояние. Този доклад отчита различните условия и методи на производство. Той също отчита социално-икономическите и административните последици от настоящата директива, включително регионалните аспекти.
Член 7
Инспекции
1. Компетентният орган провежда инспекции без дискриминация, за да провери съответствието с изискванията на настоящата директива.
Такива инспекции следва да се провеждат в подходящо съотношение към броя животни, отглеждани във всяка държава-членка, в съответствие със съответните разпоредби на Регламент (ЕО) № 882/2004, и могат да бъдат провеждани едновременно с проверките за други цели.
Държавите-членки въвеждат подходящи процедури за определяне на гъстотата на отглеждане.
2. До 30 юни всяка година държавите-членки представят пред Комисията годишен доклад за предходната година относно инспекциите, предвидени в параграф 1. Докладът се придружава от списък на най-важните действия, предприети от компетентния орган, за да се справи с основните констатирани проблеми на благосъстоянието.
Член 8
Ръководства за практики на добро управление
Държавите-членки насърчават разработката на ръководства за практики на добро управление, които включват насоки за съответствие с настоящата директива. Насърчава се разпространението и ползването на такива ръководства.
Член 9
Санкции
Държавите-членки определят правилата за налагане на санкции, приложими по отношение на нарушенията на националните разпоредби, приети в съответствие с настоящата директива, и вземат всички необходими мерки, за да гарантират тяхното изпълнение. Предвидените санкции следва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи. Държавите-членки нотифицират тези разпоредби на Комисията най-късно до 30 юни 2010 г. и незабавно я уведомяват за всякакви последващи изменения, които ги засягат.
Член 10
Изпълнителни правомощия
Мерките, необходими за осигуряване на еднаквото изпълнение на настоящата директива, могат да се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 11.
Член 11
Процедура на комитета
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните (наричан по-долу „комитета“), създаден с Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (12).
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО.
Срокът, посочен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
Член 12
Транспониране
Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 30 юни 2010 г.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
Член 13
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 14
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Люксембург на 28 юни 2007 година.
NEUVOSTON DIREKTIIVI 2007/43/EY,
annettu 28 päivänä kesäkuuta 2007,
lihantuotantoa varten pidettävien kanojen suojelua koskevista vähimmäisvaatimuksista
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
on kuullut alueiden komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyssä eläinten suojelua ja hyvinvointia koskevassa pöytäkirjassa edellytetään, että laatiessaan ja pannessaan täytäntöön maatalouspolitiikkaa yhteisö ja jäsenvaltiot ottavat eläinten hyvinvoinnin vaatimukset täysimääräisesti huomioon kunnioittaen samalla erityisesti uskonnollisiin rituaaleihin, kulttuuriperinteeseen ja alueelliseen perintöön liittyviä jäsenvaltioiden lakeja ja hallinnollisia määräyksiä sekä tapoja.
(2)
Tuotantoeläinten suojelusta 20 päivänä heinäkuuta 1998 annetussa neuvoston direktiivissä 98/58/EY (3), joka perustuu tuotantoeläinten suojelua koskevaan eurooppalaiseen yleissopimukseen (4) (jäljempänä ’yleissopimus’), säädetään vähimmäisvaatimuksista jalostus- tai tuotantoeläinten suojelemiseksi; säännökset koskevat esimerkiksi eläinten fysiologisia ja etologisia tarpeita vastaavan pitopaikan, ravinnon, veden ja hoidon järjestämistä eläimille.
(3)
Yhteisö on yleissopimuksen sopimuspuoli, ja yleissopimuksen puitteissa on annettu erityinen kanoja (Gallus gallus) koskeva suositus, johon sisältyy lisäsäännöksiä lihantuotantoa varten pidettävän siipikarjan osalta.
(4)
Eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevä tiedekomitea julkaisi 21 päivänä maaliskuuta 2000 raportin ”The Welfare of Chickens Kept for Meat Production (Broilers)” (lihantuotantoa varten pidettävien kanojen (broilerien) hyvinvointi), jossa todettiin, että lihantuotantoa varten tällä hetkellä pidettävillä kanakannoilla on nopea kasvuvauhti, mutta niiden hyvinvointi ja terveys eivät ole tyydyttävällä tasolla, ja että suuren eläintiheyden kielteiset vaikutukset vähenevät tiloissa, joissa sisäilman laatu voidaan pitää hyvänä.
(5)
Pehkulla varustamattoman alan osalta annetaan erityissäännöksiä geneettisten parametrien vaikutuksen minimoimiseksi tai eläinten hyvinvointia koskevien indikaattoreiden sisällyttämiseksi jalkapohjatulehduksen lisäksi, kun Euroopan elintarvikeviraston (EFSA) asianomaiset lausunnot ovat saatavilla.
(6)
On syytä vahvistaa yhteisötason säännöt lihantuotantoa varten pidettävien kanojen suojelemiseksi, jotta vältetään kilpailuolojen vääristyminen ja siitä mahdollisesti johtuvat haitat alan markkinajärjestelyn moitteettomalle toiminnalle ja jotta varmistetaan alan järkevä kehittyminen.
(7)
Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti on tarpeen ja asianmukaista säätää vähimmäisvaatimuksista lihantuotantoa varten pidettävien kanojen suojelemiseksi, jotta saavutetaan eläinten hyvinvoinnin parantamista koskeva perustavoite kanojen tehotuotannossa. Tässä direktiivissä ei perustamissopimuksen 5 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti ylitetä sitä, mikä on tarpeen tavoiteltujen tavoitteiden saavuttamiseksi.
(8)
Säännöksissä olisi keskityttävä tehokasvatusjärjestelmissä ilmeneviin hyvinvointiongelmiin. Jotta vältettäisiin pienten kanaparvien pitämiseen sovellettavien toimenpiteiden kohtuuttomuus, direktiivin soveltamiselle olisi asetettava vähimmäisraja.
(9)
On tärkeää, että kanoja hoitavilla henkilöillä on tietoa eläinten hyvinvointia koskevista vaatimuksista ja he saavat asianmukaista koulutusta tehtäviensä hoitoon tai ovat hankkineet kyseistä koulutusta vastaavan kokemuksen.
(10)
Vahvistettaessa sääntöjä lihantuotantoa varten pidettävien kanojen suojelemiseksi olisi otettava tasapuolisesti huomioon eri seikat, kuten eläinten hyvinvointi, terveys, taloudelliset ja sosiaaliset näkökohdat sekä ympäristövaikutukset.
(11)
Ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista erityissäännöistä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 854/2004 (5) ja rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 882/2004 (6) vahvistetaan jo viralliselle valvonnalle puitteet, joihin sisältyy eläinten hyvinvointia koskevien tiettyjen sääntöjen noudattaminen. Lisäksi asetuksessa (EY) N:o 882/2004 säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava vuotuinen raportti monivuotisten kansallisten valvontasuunnitelmien täytäntöönpanosta ja myös tehtyjen tarkastusten tuloksista. Tätä varten sekä näissä asetuksissa että tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyssä neuvoston päätöksessä 90/424/ETY (7) säädetään rahoitustuesta.
(12)
Eri jäsenvaltioissa on jo käytössä erilaisia kananlihan pakkausmerkintöihin liittyviä vapaaehtoisia järjestelyitä, jotka perustuvat eläinten hyvinvointivaatimusten ja muiden parametrien noudattamiseen.
(13)
Tällaisista vapaaehtoisista pakkausmerkintäjärjestelyistä saatujen kokemusten perusteella on aiheellista, että komissio laatii kertomuksen, joka koskee kananlihaan sekä kananlihatuotteisiin ja -valmisteisiin liittyvän ja eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten noudattamiseen perustuvan erityisen yhdenmukaistetun ja pakollisen pakkausmerkintäjärjestelmän mahdollista käyttöönottoa yhteisön tasolla; huomioon on otettava myös mahdolliset sosioekonomiset vaikutukset, vaikutukset yhteisön talouskumppaneihin sekä merkintäjärjestelmän noudattaminen Maailman kauppajärjestön sääntöjen puitteissa.
(14)
On asianmukaista, että komissio laatii kertomuksen tuoreiden tieteellisten tietojen perusteella ottaen huomioon tutkimustulokset ja käytännön kokemukset, jotta lihantuotantoa varten pidettävien kanojen, myös vanhempaispolven kanojen, hyvinvointia voitaisiin edelleen parantaa, etenkin tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jäävien seikkojen osalta. Kertomuksessa olisi erityisesti tarkasteltava mahdollisuutta ottaa käyttöön kynnyksiä post mortem -tarkastuksessa havaituille heikoille hyvinvointioloille ja geneettisten parametrien vaikutusta tunnistettuihin epäkohtiin, jotka heikentävät lihantuotantoa varten pidettävien kanojen hyvinvointia.
(15)
Jäsenvaltioiden olisi vahvistettava säännöt seuraamuksista, joita sovelletaan tämän direktiivin säännösten rikkomiseen, ja varmistettava niiden täytäntöönpano. Seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
(16)
Neuvoston olisi paremmasta lainsäädännöstä toimielinten välillä tehdyn sopimuksen (8) 34 kohdan mukaisesti kannustettava jäsenvaltioita laatimaan itseään varten ja yhteisön edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan direktiivin ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamista koskevien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne.
(17)
Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (9) mukaisesti,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tätä direktiiviä sovelletaan lihantuotantoa varten pidettäviin kanoihin.
Asetusta ei kuitenkaan sovelleta seuraaviin:
a)
alle 500 kanan tilat;
b)
tilat, joilla on vain siitoskanoja;
c)
hautomot;
d)
siipikarjanlihan kaupan pitämisen vaatimuksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1906/90 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 5 päivänä kesäkuuta 1991 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1538/91 (10) liitteessä IV olevassa b, c, d ja e alakohdassa tarkoitetut laajaperäisessä sisäkasvatuksessa ja vapaalla laitumella kasvatetut kanat; ja
e)
maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa 24 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2092/91 (11) mukaisesti luonnonmukaisesti kasvatetut kanat.
2. Tätä direktiiviä sovelletaan lihotuskanoihin tiloilla, joilla on sekä siitos- että lihotuskanoja.
Jäsenvaltiot voivat ryhtyä tiukempiin toimenpiteisiin tämän direktiivin soveltamisalalla.
Ensisijainen vastuu eläinten hyvinvoinnista on eläinten omistajalla tai pitäjällä.
2 artikla
Määritelmät
1. Tässä direktiivissä sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a)
’omistajalla’ tarkoitetaan luonnollista tai oikeushenkilöä, joka omistaa tilan, jossa kanoja pidetään;
b)
’pitäjällä’ tarkoitetaan luonnollista tai oikeushenkilöä, joka on sopimuksen tai lainsäädännön mukaisesti vastuussa kanoista tai huolehtii niistä pysyvästi tai tilapäisesti;
c)
’toimivaltaisella viranomaisella’ tarkoitetaan jäsenvaltion keskusviranomaista, jolla on toimivalta suorittaa eläinten hyvinvointia koskevia, eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksia, tai muuta viranomaista, jolle tämä toimivalta on siirretty alueellisella, paikallisella tai muulla tasolla;
d)
’virkaeläinlääkärillä’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 854/2004 liitteessä I olevan III jakson IV luvun A kohdan mukaisesti pätevää eläinlääkäriä, joka toimii tässä ominaisuudessa ja jonka toimivaltainen viranomainen on nimittänyt;
e)
’kanalla’ tarkoitetaan lihantuotantoa varten pidettävää Gallus gallus -lajin eläintä;
f)
’tilalla’ tarkoitetaan tuotantopaikkaa, jossa kanoja pidetään;
g)
’rakennuksella’ tarkoitetaan tilan rakennusta, jossa kanaparvea pidetään;
h)
’käytettävällä alueella’ tarkoitetaan pehkulla varustettua aluetta, joka on kanojen käytettävissä koko ajan;
i)
’eläintiheydellä’ tarkoitetaan rakennuksessa samanaikaisesti läsnä olevien kanojen kokonaiselopainoa käytettävän alueen neliömetriä kohti;
j)
’parvella’ tarkoitetaan tilan rakennukseen sijoitettua ja kyseisessä rakennuksessa samanaikaisesti läsnä olevaa kanojen ryhmää;
k)
’päiväkohtaisella kuolleisuusasteella’ tarkoitetaan niiden kanojen lukumäärää, jotka ovat kuolleet samassa rakennuksessa samana päivänä, mukaan luettuina kanat, jotka on lopetettu joko sairauden tai muiden syiden vuoksi, jaettuna niiden kanojen lukumäärällä, jotka olivat läsnä rakennuksessa kyseisenä päivänä, kerrottuna sadalla;
l)
’kumulatiivisella päiväkohtaisella kuolleisuusasteella’ tarkoitetaan päiväkohtaisten kuolleisuusasteiden summaa.
2. Edellä 1 kohdan h alakohdassa esitettyä ’käytettävän alueen’ määritelmää voidaan pehkulla varustamattoman alan osalta täydentää 11 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti pehkulla varustamattoman alan vaikutusta kanojen hyvinvointiin koskevan Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen (EFSA) tieteellisen lausunnon perusteella.
3 artikla
Kanojenpitoa koskevat vaatimukset
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:
a)
kaikki rakennukset ovat liitteessä I asetettujen vaatimusten mukaisia,
b)
toimivaltainen viranomainen tai virkaeläinlääkäri suorittaa vaaditut tarkastukset sekä valvonnan ja seurannan, mukaan lukien liitteessä III tarkoitetut tarkastukset sekä valvonta ja seuranta.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että eläinten enimmäistiheys tilalla tai tilan rakennuksessa ei minään ajankohtana ylitä 33:a kilogrammaa neliömetriä kohti.
3. Edellä olevasta 2 kohdasta poiketen jäsenvaltiot voivat säätää kanojen suuremmasta enimmäistiheydestä edellyttäen, että omistaja tai pitäjä noudattaa liitteessä II asetettuja vaatimuksia liitteessä I asetettujen vaatimusten lisäksi.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kun poikkeus myönnetään 3 kohdan mukaisesti, eläinten enimmäistiheys tilalla tai tilan rakennuksessa ei minään ajankohtana ylitä 39:ää kilogrammaa neliömetriä kohti.
5. Kun liitteessä V esitetyt vaatimukset täyttyvät, jäsenvaltiot voivat antaa luvan 4 kohdassa tarkoitetun eläinten enimmäistiheyden nostamiseen enintään 3 kilogrammalla neliömetriä kohti.
4 artikla
Kanoja käsittelevien henkilöiden koulutus ja ohjaus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että pitäjät, jotka ovat luonnollisia henkilöitä, ovat saaneet riittävän koulutuksen tehtäviinsä, ja että asianmukaista koulutusta on tarjolla.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa koulutuksessa on keskityttävä hyvinvointiin liittyviin näkökohtiin ja käsiteltävä erityisesti liitteessä IV lueteltuja seikkoja.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että koulutuksen valvontaa ja hyväksymistä varten luodaan järjestelmä. Kanojen pitäjällä on oltava kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tunnustama todistus hankitusta koulutuksesta tai koulutusta vastaavasta kokemuksesta.
4. Jäsenvaltio voi tunnustaa ennen 30 päivää kesäkuuta 2010 hankitun kokemuksen vastaavan osallistumista tällaiseen koulutukseen, jolloin sen on myönnettävä vastaavuutta osoittava todistus.
5. Jäsenvaltiot voivat säätää, että 1-4 kohdassa asetettuja vaatimuksia sovelletaan myös omistajiin.
6. Omistajan ja pitäjän on annettava kanojen hoitamista tai kiinniottamista ja lastaamista varten palvelukseen ottamilleen henkilöille ohjeita ja opastusta asiaan liittyvistä eläinten hyvinvointia koskevista vaatimuksista, kuten tilalla harjoitettavia teurastusmenetelmiä koskevista vaatimuksista.
5 artikla
Siipikarjanlihan pakkausmerkinnät
Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2009 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, joka koskee erityisen yhdenmukaistetun ja pakollisen pakkausmerkintäjärjestelmän mahdollista käyttöönottoa sellaisen siipikarjanlihan sekä sellaisten kananlihatuotteiden ja -valmisteiden osalta, jotka on tuotettu noudattaen eläinten hyvinvointia koskevia vaatimuksia.
Kertomuksessa tarkastellaan mahdollisia sosioekonomisia vaikutuksia, vaikutuksia yhteisön talouskumppaneihin sekä merkintäjärjestelmän yhdenmukaisuutta Maailman kauppajärjestön sääntöjen kanssa.
Kertomukseen on liitettävä asianmukaiset lainsäädäntöehdotukset, joissa otetaan huomioon edellä mainitut näkökohdat sekä jäsenvaltioissa saadut kokemukset vapaaehtoisten merkintäjärjestelmien soveltamisesta.
6 artikla
Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle
1. Komissio toimittaa Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen tieteellisen lausunnon perusteella viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2010 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, joka koskee geneettisten parametrien vaikutusta tunnistettuihin epäkohtiin, jotka heikentävät kanojen hyvinvointia. Kertomukseen voidaan liittää tarvittaessa asianmukaiset lainsäädäntöehdotukset.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vähintään 1 vuoden pituisella viitekaudella teurastettujen parvien edustavan näytteen valvontaan perustuvan tietojenkeruun tulokset. Asiaankuuluvan analyysin tekemiseksi liitteessä III tarkoitetun näytteenoton ja siinä edellytettyjen tietojen olisi oltava tieteellisesti perusteltuja, objektiivisia ja verrattavissa olevia ja niistä olisi säädettävä 11 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
Jäsenvaltiot voivat tarvita yhteisön rahoitusta tässä direktiivissä tarkoitettua tietojenkeruuta varten.
3. Saatavissa olevien tietojen pohjalta ja ottaen huomioon uudet tieteelliset havainnot komissio toimittaa viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2012 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta ja sen vaikutuksesta kanojen hyvinvointiin sekä hyvinvointi-indikaattorien kehittämisestä. Kertomuksessa otetaan huomioon erilaiset tuotanto-olosuhteet ja -menetelmät. Siinä otetaan huomioon myös tämän direktiivin sosioekonomiset ja hallinnolliset vaikutukset alueelliset näkökohdat mukaan lukien.
7 artikla
Tarkastukset
1. Toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä tarkastuksia syrjimättömällä tavalla todetakseen, että tämän direktiivin vaatimuksia noudatetaan.
Tällaisia tarkastuksia on tehtävä riittävälle osuudelle kussakin jäsenvaltiossa pidetyistä eläimistä asetuksen (EY) N:o 882/2004 asiaa koskevien säännösten mukaisesti, ja ne voidaan tehdä samaan aikaan kuin muita tarkoituksia varten tehtävät tarkastukset.
Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön asianmukaisia menettelyjä eläintiheyden määrittelemiseksi.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kunakin vuonna 30 päivään kesäkuuta mennessä vuotuinen kertomus edellisenä vuonna 1 kohdan mukaisesti tehdyistä tarkastuksista. Kertomukseen on liitettävä luettelo merkittävimmistä toimivaltaisen viranomaisen toteuttamista toimista tärkeimpien havaittujen hyvinvointiongelmien korjaamiseksi.
8 artikla
Hyviä toimintatapoja käsittelevät oppaat
Jäsenvaltioiden on edistettävä hyviä toimintatapoja käsittelevien oppaiden kehittämistä. Niihin on sisällyttävä ohjeita tämän direktiivin noudattamisesta. Näiden oppaiden levittämistä ja käyttöä on edistettävä.
9 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin mukaisesti annettujen kansallisten määräysten rikkomista koskevasta seuraamusjärjestelmästä ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet näiden seuraamusten täytäntöönpanon varmistamiseksi. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava näistä säännöksistä komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2010 ja ilmoitettava sille viipymättä niihin vaikuttavista myöhemmistä muutoksista.
10 artikla
Täytäntöönpanovalta
Tämän direktiivin yhdenmukaisen täytäntöönpanon kannalta tarpeelliset toimenpiteet voidaan antaa 11 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
11 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 178/2002 (12) perustettu elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea, jäljempänä ’komitea’.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
12 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2010.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
13 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
14 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Luxemburgissa 28 päivänä kesäkuuta 2007.