31994R3286
L 349/71
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 3286/94 НА СЪВЕТА
от 22 декември 1994 година
за установяване на процедури на Общността в областта на общата търговска политика с оглед гарантиране упражняването от Общността на правата, които са ѝ предоставени съгласно правилата за международна търговия, по-специално тези, които са установени под егидата на Световната търговска организация (СТО)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 113 от него,
като взе предвид правилата, установяващи общата организация на пазарите на земеделска продукция, както и правилата, приети съгласно член 235 от Договора и приложими за стоки, произхождащи от преработката на земеделски продукти, и главно тези разпоредби от него, които позволяват дерогация от общия принцип, че всяко количествено ограничение или мярка с еквивалентен ефект може да бъде заместено/а единствено с мерките, предвидени в тези правила,
като взе предвид предложението на Комисията,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че общата търговска политика трябва да се основава на единни принципи, особено що се отнася до търговската защита;
като има предвид, че Регламент (ЕИО) № 2641/84 на Съвета от 17 септември 1984 г. относно укрепването на общата търговска политика, по-специално в областта на защитата срещу незаконни търговски практики (2), предвижда възможност за Комисията да прилага процедури, които ѝ позволяват:
-
да отговори на всяка незаконна търговска пракитка, с цел да премахне произлизаща от това вреда,
-
да осигури пълно упражняване на правата от страна на Общността по отношение на търговските практики на трети страни;
като има предвид, че придобитият при прилагането на Регламент (ЕИО) № 2641/84 опит е показал, че остава нужно да се премахнат пречките пред търговията, приети или създавани от трети страни, и че подходът, следван в Регламент (ЕИО) № 2641/84, не се е оказал изцяло ефикасен;
като има предвид, че поради това изглежда необходимо да се допълнят и да се подобрят процедурите на Общността, за да се гарантира на Общността ефективно упражняване на правата, които са ѝ предоставени от правилата на международната търговия;
като има предвид, че правилата на международната търговия са предимно тези, установени под егидата на СТО и постановени в приложенията към Споразумението за СТО, но и тези, които са установени във всяко друго споразумение, по което Общността е страна и което определя правилата, приложими за търговията между Общността и третите страни; като има предвид, че е важно да се уточнят типовете споразумения, за които се отнасят термините „правила на международната търговия“;
като има предвид, че по-горе цитираните процедури в Общността следва да се основават на юридически механизъм съгласно общностното право, който да бъде напълно прозрачен и да гарантира, че решението за позоваване на правата на Общността в рамките на правилата за международна търговия се основава на конкретна фактологична информация и правен анализ;
като има предвид, че този механизъм има за цел да представи процедура, позволяваща да се изисква от международните институции да реагират на пречките пред търговията, приети или създадени от трети страни, които предизвикват вреда или отрицателен търговски ефект, при условие че в правилата, приложими в международната търговия, съществува право на действие по отношение на такива пречки;
като има предвид, че правото на държавите-членки да прибягват до този механизъм не следва да им пречи да повдигат идентични или сходни въпроси посредством други съществуващи процедури на Общността, и по-специално пред комитета, създаден с член 113 от Договора;
като има предвид, че следва да се отчита институционалната роля на комитета, създаден по силата на член 113 от Договора, при формулирането на становище за институциите на Общността по всички въпроси на търговската политика; като има предвид, че при това положение този комитет следва да бъде информиран за състоянието на напредъка на индивидуалните случаи, за да му се позволи да отчете тяхното по-широко отражение върху политиките;
като има предвид, още повече, че доколкото споразумение с трета страна се оказва най-подходящото средство да се разрешават спорове, възникнали вследствие на пречки пред търговията, преговорите за постигане на тази цел се провеждат съгласно процедурите, установени в член 113 от Договора, по-специално чрез консултации с комитета, създаден в съответствие с него
като има предвид, че е желателно също да се потвърди, че Общността трябва да действа при спазване на нейните международни задължения и когато тези задължения произхождат от споразумения, да се спазва равновесието между правата и задълженията, които тези споразумения имат за цел да установяват;
като има предвид, че е също целесъобразно да се потвърди, че взетите мерки в рамките на въпросните процедури следва също да бъдат съобразени с международните задължения на Общността, като не се накърняват други мерки в случаи, които не са обхванати от настоящия регламент, но които могат да бъдат приети пряко по силата на член 113 от Договора;
като има предвид, че е целесъобразно също да се следва процедурният правилник по време на процедурата по проучване, постановена в настоящия регламент, по-специално правата и задълженията на органите на Общността и засегнатите страни, и условията, при които заинтересованите страни могат да получат достъп до информация и могат да поискат да бъдат информирани за съществени факти и съображения в резултат на процедурата на проучване;
като има предвид, че Общността, действайки в съответствие с настоящия регламент, трябва да отчита необходимостта от бързо и ефикасно действие в хода на прилагането на процедурите за вземане на решения, предвидени в настоящия регламент;
като има предвид, че в компетентността на Комисията и на Съвета е да действат по отношение на пречките пред търговията, породени или поддържани от трети страни, в рамките на международните права и задължения на Общността, само в случаи, когато интересите на Общността изискват намеса; като има предвид, че когато се оценяват тези интереси, Комисията и Съветът следва да отчитат становищата на всички заинтересовани страни в хода на производствата,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Цели
Настоящият регламент установява процедури на Общността в областта на общата търговска политика, с цел да гарантира упражняването на правата на Общността съгласно международните търговски правила, в частност тези, установени под егидата на Световната търговска организация и при условие, че се спазват съществуващите международни задължения и процедури, които са насочени към:
а)
отговаряне на пречките пред търговията, които имат отражение върху пазара на Общността, с цел да се премахне произтичащата от това вреда;
б)
отговаряне на пречките пред търговията, които имат отражение върху пазара на трета страна, с цел да се премахнат неблагоприятните търговски последици, произтичащи от това.
Тези процедури се прилагат по-специално по време на започването, протичането и приключването на международните процедури за решаване на спорове в областта на общата търговска политика.
Член 2
Дефиниции
1. По смисъла на настоящия регламент, под „пречка пред търговията“ се разбира всяка търговска практика, възприета или поддържана от трета страна, по отношение на която правилата на международната търговия предвиждат право на предприемане на действие. Такова право съществува, когато правилата на международната търговия забраняват изрично практика или признават на друга увредена от тази практика страна право да търси премахването на ефекта от разглежданата практика.
2. По смисъла на настоящия регламент и съгласно параграф 8 „правата на Общността“ са правата, произтичащи от международната търговия, на които тя може да се позове по силата на прави-лата на международната търговия. В този контекст „правилата на международната търговия“ са главно тези, които са установени от СТО и които фигурират в приложенията към Споразумението за СТО, но може също да става дума за друго споразумение, по което Общността е страна и което създава правила, приложими за търговията между Общността и трети страни.
3. По силата на настоящия регламент под „вреда“ се разбира всяка сериозна вреда, която причинява или съществува риск да причини пречка пред търговията, във връзка с продукт или услуга, по отношение на индустрия на Общността на пазара на Общността.
4. По смисъла на настоящия регламент „неблагоприятни търговски последици“ са последиците, които предизвикват или съществува риск да предизвикат пречка пред търговията във връзка с продукт или услуга по отношение на предприятия на Общността на пазара на която и да е трета страна и които имат сериозно отражение върху икономиката на Общността или на регион или сектор - част от икономическата дейност на Общността. Фактът, че жалбоподателят е потърпевш от неблагоприятните последици, не се оценява като достатъчен сам по себе си, за да оправдае предприемането на действие от институциите на Общността.
5. Под „индустрия на Общността“ се разбират всички производители или доставчици от Общността, съответно:
-
на продукти или услуги, идентични или сходни на продуктите или услугите, обект на пречка пред търговията, или
-
на продукти или услуги, конкуриращи пряко продуктите или услугите, обект на пречка пред търговията, или
-
които са потребители или преработватели на продукта или потребители или ползватели на услугата, обект на пречка пред търговията,
или всички производители или доставчици, чиято обща продукция представлява преобладаваща част от общото производството в Общността от разглежданите продукти или услуги. Във всеки случай:
а)
когато производителите или доставчиците са свързани с износителите или с вносителите или самите те са вносители на продукта или на услугата, за които се твърди, че са обект на пречка пред търговията, изразът „индустрия на Общността“ може да се тълкува като отнасящ се до останалите производители или доставчици;
б)
в някои особени обстоятелства производителите или доставчиците в един регион на Общността могат да бъдат оценявани като представляващи индустрията на Общността, ако тяхното общо производство представлява преобладаващата част от разглеждания продукт или услуга в държавата-членка или държавите-членки, в които е разположен регионът, при условие че въздействието от пречката пред търговията е съсредоточено в тази държава-членка, или тези държави-членки.
6. Под „предприятие от Общността“ се разбира дружество или фирма, създадена съобразно законодателството на държава-членка и имащо постоянно седалище, централна администрация или основно място на стопанска дейност в Общността, пряко засегнато от производството на стоки или доставката на услуги, които са обект на пречка пред търговията.
7. По смисъла на настоящия регламент понятието „доставчик на услуги“ в контекста едновременно на концепцията за „индустрия на Общността“ така, както е определена в параграф 5, и на концепцията за „предприятие в Общността“ така, както е определено в параграф 6, не предполага нетърговско естество, каквото доставката на особена услуга може да има съобразно законодателството или правилниците на държава-членка.
8. По смисъла на настоящия регламент терминът „услуги“ означава услугите, за които от Общността могат да бъдат сключени международни споразумения въз основа на член 113 от Договора.
Член 3
Жалба от името на индустрия на Общността
1. Всяко физическо или юридическо лице или всяко сдружение, което няма юридическа правосубектност, действащо от името на индустрия на Общността, което смята, че е понесло вреда в резултат на пречки пред търговията, въздействащи върху пазара на Общността, може да депозира писмена жалба.
2. Жалбата трябва да съдържа достатъчно доказателства по отношение наличието на пречки пред търговията и на произлизаща от това вреда. Трябва да бъде предоставено доказателство за вреда, ако е възможно, на базата на примерния списък, посочен в член 10.
Член 4
Жалба от името на предприятия в Общността
1. Всяко предприятие от Общността или всяко сдружение, имащо или не юридическа правосубектност, действащо от името на едно или повече предприятия от Общността, което смята, че тези предприятия са понесли неблагоприятни търговски последици от пречки пред търговията, въздействащи върху пазара на трета страна, може да депозира писмена жалба. Тази жалба се приема, само ако предполагаемата пречка пред търговията е обект на право на действие, определено от правилата на международната търговия, съдържащи се в многостранно търговско споразумение.
2. Жалбата трябва да съдържа достатъчно доказателства по отношение наличието на пречки пред търговията и неблагоприятни търговски последици в резултат на това. Доказателствата за неблагоприятните търговски последици трябва да бъдат приложени, ако е възможно, на основата на примерния списък, посочен в член 10.
Член 5
Процедура по обжалване
1. Жалбата се подава до Комисията, която изпраща копие от нея на държавите-членки.
2. Жалбата може да бъде оттеглена, в който случай процедурата може да бъде приключена, освен ако това приключване не е срещу интересите на Общността.
3. Когато е видно след консултации, че жалбата не съдържа достатъчно доказателства, които оправдават започването на проучване, жалбоподателят бива информиран за това.
4. Комисията се произнася възможно най-скоро по започването на процедура на Общността за проучване вследствие всяка жалба, отправена съгласно член 3 или 4, и това се прави обикновено в срок от четиридесет и пет дни след депозиране на жалбата. Този срок може да бъде преустановен по искане или със съгласие на жалбоподателя, така че да позволи да се обединят допълнителните информации, които може да бъдат необходими за пълната оценка на валидността на досието на жалбоподателя.
Член 6
Сезиране от държава-членка
1. Държавите-членки, могат да поискат от Комисията започване на процедурите, посочени в член 1.
2. Те предоставят на Комисията в подкрепа на тяхното искане достатъчно доказателства по повод на пречките пред търговията и произлизащите от това последици. Наличието на вреда или неблагоприятни търговски последици трябва да бъде показано, ако е възможно, на базата на примерния списък на факторите, визирани в член 10.
3. Комисията нотифицира незабавно другите държави-членки за тези искания.
4. Когато стане ясно след консултации, че искането не съдържа достатъчни доказателства, които оправдават започването на проучване, държавата-членка бива информирана за това.
5. Комисията се произнася възможно най-скоро за откриването на процедура на Общността за проучване вследствие на всяко сезиране, осъществено от държава-членка, съгласно член 6, и решението за това се взима обикновено в срок от четиридесет и пет дни, следващи сезирането. Този срок може да бъде преустановен по искане или със съгласието на сезиращата държава-членка, така че да се позволи да се обединят допълнителните информации, сметнати за необходими за пълна оценка на валидността на досието, представено от тази държава-членка.
Член 7
Процедура на консултации
1. За целите на консултациите в рамките на настоящия регламент се създава консултативен комитет, по-долу наричан „комитетът“, съставен от представители на всяка държава-членка и председателстван от представител на Комисията.
2. Консултациите започват незабавно или, във всеки случай, в срокове, позволяващи спазването на сроковете, определени по силата на настоящия регламент, или по искане на държава-членка, или по инициатива на Комисията. Председателят на комитета съобщава на държавите-членки в най-подходящи срокове цялата полезна информация, с която разполага. Комисията предоставя тази информация на вниманието на комитета по член 113 от Договора, за да може да бъдат анализирани възможните последици за общата търговска политика.
3. Комитетът заседава, когато бъде свикан от неговия председател.
4. В случай на нужда консултациите могат да бъдат проведени и в писмена форма. В такъв случай Комисията нотифицира в писмена форма държавите-членки, които в срок от осем работни дни, считани от тази нотификация, могат да изразят своето становище в писмена форма или да поискат устна консултация, която председателят организира, ако тя може да се проведе в сроковете, позволяващи спазването на сроковете, определени в настоящия регламент.
Член 8
Процедура на Общността за проучване
1. Когато в резултат на консултации за Комисията стане ясно, че са налице достатъчни доказателства, които оправдават откриването на процедура за проучване и че това е необходимо в интерес на Общността, Комисията действа, както следва:
а)
тя обявява откриването на процедура на проучване в Официален вестник на Европейските общности; това известие посочва продукта или услугата и съответните страни, представя резюме от получените информации и уточнява, че всяка полезна информация трябва да бъде съобщавана на Комисията; това известие фиксира и срока, в който заинтересованите страни могат да заявят, че искат да бъдат изслушани устно от Комисията в съответствие с параграф 5;
б)
тя нотифицира официално представителите на страната или страните, обект на процедурата, с които при необходимост могат да бъдат проведени консултации;
в)
тя провежда своето проучване на ниво Общност в сътрудничество с държавите-членки.
2.
а)
В случай на нужда Комисията търси всякаква информация, която смята за необходима, и се опитва да провери тази информация при вносителите, търговците, служителите, производителите, търговските сдружения или организации, при положение, че съответните предприятия или организации са съгласни с това.
б)
Ако е необходимо Комисията пристъпва към разследване на територията на трети страни, при положение, че правителствата на страните са официално нотифицирани и не са повдигнали възражение в разумен период от време.
в)
В разследванията си Комисията следва да бъде подпомагана от служители на държавата-членка, на чиято територия се извършват проверките, при условие, че въпросната държава-членка изиска това.
3. Държавите-членки предоставят на Комисията по нейно искане и според детайлните условия, определени от нея, всяка необходима информация за проучването.
4.
а)
Жалбоподателите и съответните износители и вносители, както и представителите на съответните страна или страни, могат да се запознаят с цялата предоставена на Комисията информация с изключение на вътрешните документи на Комисията и администрациите, доколкото тези сведения са съществени за защитата на техните интереси, не са поверителни по смисъла на член 9 и се използват от Комисията в процедурата на проучване. Заинтересованите лица отправят до Комисията мотивирано искане в писмена форма, като посочват желаната информация.
б)
Жалбоподателите и съответните износители и вносители и представителите на съответните страна или страни могат да поискат да бъдат информирани за основните факти и съображения, произлизащи от процедурата на проучване.
5. Комисията може да изслуша заинтересованите страни. Те биват изслушани, когато са поискали това в писмена форма в срока, установен от публикуваното в Официален вестник на Европейските общности известие, като показват, че са заинтересовани в най-голяма степен от процедурата.
6. Освен това, с оглед предоставяне на възможност да бъдат обменени противоречащи си мнения и да се изложат аргументи в подкрепа на противното, Комисията дава възможност по искане на заинтересованите в най-голяма степен страни да се срещнат. При предоставянето на тази възможност, тя взима предвид искането на страните, както и необходимостта да се съхрани поверителният характер на информацията. Никоя страна не е задължена да присъства на дадено заседание и нейното отсъствие не засяга разглеждането на случая на тази страна.
7. Когато исканата от Комисията информация не е предоставена в разумен срок или проучването е било съществено възпрепятствано, заключенията могат да бъдат направени на базата на наличните данни.
8. В края на своето проучване Комисията изпраща доклад на комитета. Този доклад обикновено следва да бъде представен в срок от пет месеца след известието за започване на процедура, освен ако поради сложността на проучването не се наложи Комисията да продължи този срок до седем месеца.
Член 9
Поверителност
1. Получената информация съгласно настоящия регламент може да бъде използвана само за целта, за която е била поискана.
2.
а)
Съветът, Комисията и държавите-членки, както и техните служители, не разкриват информация от поверителен характер, която са получили съгласно настоящия регламент, или такава, която са предоставили поверително на страна по процедурата на проучване освен при изрично разрешение от страната, която е предоставила тази информация.
б)
Всяко искане за поверително третиране посочва основанията, заради които информацията е поверителна, и се придружава от обобщение на информацията, което няма поверителен характер или от изложение на мотивите, поради които информацията не може да бъде обобщена.
3. Информация бива нормално оценявана като поверителна, ако нейното разгласяване е вероятно да има съществени неблагоприятни последици за този, който е предоставил тази информация или е източник на такава.
4. Във всеки случай, когато се окаже, че поверително третиране на една информация не е оправдано или този, който е предоставил информацията, не желае нито да я оповести, нито да разреши разгласяването ѝ в обобщена или сбита форма, въпросната информация може да не бъде вземана предвид.
5. Настоящият член не пречи на разгласяването на обща информация от властите на Общността и по-специално на основанията за взетите по силата на настоящия регламент решения. Такова разгласяване трябва да отчита законния интерес на заинтересованите страни за това техните служебни тайни да не бъдат разкривани.
Член 10
Доказателства
1. Проучването на вредата, в случай на нужда, включва главно следните фактори:
а)
относителният обем на съответния внос или износ на Общността, главно когато те са относително нараснали или намалели съществено или в абсолютна стойност, или по отношение на производството или потреблението на въпросния пазар;
б)
цените на конкурентите на оценяваната индустрия на Общността, главно за определяне дали е имало в Общността или на трети пазари, съществено подбиване на цените на индустрията на Общността;
в)
отражението в резултат на това по отношение на индустрията на Общността, както и показателите от тенденциите на някои икономически фактори като: производство, използване на капацитетите, стокови запаси, продажби, пазарен дял, цени (т.е. потискане на ценовото равнище или предотвратяване нарастването на цените, което би настъпило нормално), печалби, капиталова рентабилност, инвестиции, заетост.
2. Когато се предполага заплаха от вреда, Комисията проучва също дали е ясно предвидимо, че дадена особена ситуация е в състояние да се превърне в реална вреда. С оглед на това може да се отчитат и фактори като:
а)
процентът на нарастване на износа към пазара, където се осъществява конкуренцията с продуктите от Общността;
б)
капацитетът на износа на страната на произход или износителка, какъвто вече съществува или ще съществува в предвидимо бъдеще, и вероятността износът в резултат на този капацитет да бъде предназначен за пазара, посочен в буква а).
3. Причинените от други фактори вреди, които, самостоятелно или в комбинация, упражняват също неблагоприятно въздействие върху индустрията на Общността, не трябва да бъдат приписвани на разглежданите практики.
4. Когато се предполагат неблагоприятни търговски последици, Комисията проучва тяхното въздействие, реално или потенциално, върху икономиката на Общността или върху регион от Общността, или още върху сектор от икономическата дейност, която се практикува там. С оглед на това, Комисията може да вземе предвид, в случай на нужда, факторите от вида на тези, които са изброени в параграфи 1 и 2. Може да възникне и неблагоприятна последица, особено когато дадена пречка пред търговията пречи, възпрепятства или заобикаля търговските потоци на даден продукт или услуга, или засяга сериозно снабдяването на предприятията в Общността (напр. за части или компоненти или за суровини). В случаите, когато се предполага заплаха от неблагоприятни търговски последици, Комисията следва да проучи дали е ясно предвидимо, че дадена ситуация е вероятно да се прояви като действителна неблагоприятна последица.
5. Комисията отчита също в своето проучване доказателства, отнасящи се до неблагоприятни търговски последици, разпоредби, принципи или практики, които регламентират правото на действие в рамките на валидните правила на международната търговия, посочени в член 2, параграф 1.
6. Комисията проучва освен това всяко друго релевантно доказателство, съдържащо се в жалбата или във връзка със сезирането. С оглед на това, изброяването на факторите и показателите, фигуриращи в параграфи от 1 до 5, не е изчерпателно и, един или повече от тези фактори или показатели не води непременно до окончателно заключение за наличието на вреда или неблагоприятни търговски последици.
Член 11
Приключване и преустановяване на процедурата
1. Когато от процедурата по проучването резултатът е, че не е необходимо никакво действие в интерес на Общността, решава се приключването на процедурата според член 14.
2.
а)
Процедурата може да бъде преустановена по силата на член 14, когато в резултат на процедура по проучване засегнатата трета страна или страни вземат мерки, които бъдат сметнати за удовлетворителни и не се налага действие на Комисията при това положение.
б)
Комисията контролира прилагането на тези мерки, в случай на нужда, на базата на периодични информации, които тя може да поиска от засегнатите трети страни, и да ги провери, доколкото е необходимо.
в)
Когато мерките, взети от третата страна или страни са били отменени, преустановени или изпълнени по неправилен начин, или когато Комисията има основания да приеме, че случаят е такъв или, накрая, когато едно искане за информация, формулирано от Комисията по силата на буква б) не е било удовлетворено, Комисията информира за това държавите-членки и, ако резултатите от проучването и новите налични факти правят това необходимо и го оправдават, мерките се взимат съобразно член 13, параграф 3.
3. Ако или след процедура на проучване, или преди нейното приключване, по време или след международна процедура за решаване на спорове, се окаже, че най-подходящият начин за решаване на спор, предизвикан от пречка пред търговията е сключването на споразумение със заинтересованата трета страна или страни, което може да промени материалните права на Общността или на заинтересованата трета страна или страни,процеду рата се преустановява съобразно член 14 и се провеждат преговори съобразно член 113 от Договора.
Член 12
Приемане на мерки за търговска политика
1. Освен ако фактическото или правното положение е такова, че не се изисква процедура по проучване, когато се установи, че е необходимо действие в интерес на Общността за осигуряване на пълното упражняване на правата, предоставени на Общността съгласно правилата на международната търговия с оглед отстраняването на вредата или на неблагоприятните търговски последици, причинени от пречки пред търговията, допуснати или поддържани от трети страни, подходящите мерки се определят според процедурата, установена в член 13.
2. Когато международните задължения на Общността ѝ налагат предварително провеждане на международна процедура на консултации или решаване на спорове, мерките, посочени в параграф 3, се решават едва в края на тази процедура и като се отчитат резултатите от процедурата. По-специално, когато Общността е поискала от международен орган за решаване на спорове да посочи и да разреши подходящи мерки за постигане на резултатите от международна процедура за решаване на спорове, мерките за търговска политика на Общността, които може да бъдат нужни за прилагане вследствие на това разрешение, следва да бъдат съвместими с препоръките на този международен орган за решаване на спорове.
3. Могат да бъдат взети всякакви мерки за търговска политика, съвместими със съществуващите международни задължения и процедури, и главно:
а)
суспендирането или оттеглянето на всяка концесия в резултат на преговори в областта на търговската политика;
б)
премахването на съществуващите митни сборове или въвеждането на всякакви други такси върху вноса;
в)
въвеждането на количествени ограничения или на всякаква друга мярка, изменяща условията на вноса или на износа, или засягаща по друг начин търговията със съответната трета страна.
4. Съответните решения се мотивират и публикуват в Официален вестник на Европейските общности. Тези публикации се считат за нотификация на заинтересованите в най-висока степен държави и страни.
Член 13
Процедури по взимане на решение
1. Решенията, предвидени в член 11, параграф 1 и параграф 2, буква а), се приемат съгласно разпоредбите на член 14.
2. Когато Общността, в резултат на жалба съгласно член 3 или 4 или на сезиране съгласно член 6, следва официални международни процедури на консултация или процедури на решаване на спорове, решенията за започване, провеждане и приключване на тези процедури се взимат съгласно член 14.
3. Когато Общността съгласно член 12, параграф 2 трябва да вземе решение за мерките за търговска политика по силата на член 11, параграф 2, буква в) или на член 12, Съветът се произнася по предложението на Комисията съгласно член 113 от Договора с квалифицирано мнозинство, не по-късно от 30 работни дни след получаването на предложението.
Член 14
Процедура на комитета
1. В случай, че е направено позоваване на процедурата, предвидена в настоящия член, комитетът бива сезиран от неговия председател.
2. Представителят на Комисията предлага на комитета проект на решение, което трябва да бъде взето. Комитетът обсъжда темата в срок, който Председателят може да определи в зависимост от спешността на въпроса.
3. Комисията взема решение, което съобщава на държавите-членки и което се прилага след изтичането на срок от 10 дни, ако никоя държава-членка не е отнесла въпроса до Съвета в този срок.
4. По искане на държава-членка Съветът, произнасящ се с квалифицирано мнозинство, може да преразгледа решението на Комисията.
5. Решението на Комисията се прилага след изтичането на срок от 30 дни, ако Съветът не се е произнесъл в този срок, който се изчислява от деня, в който въпросът е бил отнесен до Съвета.
Член 15
Общи разпоредби
1. Настоящият регламент не се прилага в случаите, които са обхванати от други действащи правила в областта на общата търговска политика. Той се прилага допълнително:
-
за правилата, водещи до общата организация на пазарите на земеделски стоки и техните разпоредби по прилагане,
-
за специфичните правила, приети съгласно член 235 от Договора и валидни за стоки, произлизащи от преработката на земеделски продукти.
Той не засяга други мерки, които могат да бъдат взети по силата на член 113 от Договора, както и процедури на Общността за решаване на въпросите, отнасящи се до пречки пред търговията, повдигнати от държавите-членки в комитета, създаден с член 113 от Договора.
2. Регламент (ЕИО) № 2641/84 се отменя. Позоваванията на този отменен регламент се считат за позовавания на настоящия регламент.
Член 16
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на 1 януари 1996 г. Той се прилага за всички процедури, започнали след тази дата.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 22 декември 1994 година.
NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 3286/94,
annettu 22 päivänä joulukuuta 1994,
yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen, erityisesti Maailman kauppajärjestössä (WTO) käyttöön otettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 113 artiklan,
ottaa huomioon maatalouden yhteistä markkinajärjestelyä koskevat säännökset sekä perustamissopimuksen 235 artiklan nojalla annetut säännökset, joita sovelletaan maataloustuotteiden jalostuksessa syntyneisiin tuotteisiin, sekä erityisesti näiden sääntöjen määräykset, jotka antavat mahdollisuuden poiketa siitä yleisestä periaatteesta, että määrällinen rajoitus tai sitä vaikutukseltaan vastaava toimenpide voidaan korvata ainoastaan näissä säännöissä tarkoitetuilla toimenpiteillä,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),
sekä katsoo, että
yhteisen kauppapolitiikan on perustuttava yhtenäisille periaatteille, erityisesti kaupallisen suojan osalta,
yhteisen kauppapolitiikan lujittamisesta erityisesti suojauduttaessa laittomilta kauppatavoilta 17 päivänä syyskuuta 1984 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2641/84(2) säädettyjen menetelmien perusteella yhteisö voi:
- vastata laittomiin kauppatapoihin niistä aiheutuvien vahinkojen poistamiseksi,
- varmistaa, että yhteisön oikeuksia käytetään täysimääräisesti kolmansien maiden kauppatapojen osalta,
asetuksen (ETY) 2641/84 soveltamisesta saatu kokemus osoittaa, että on tarpeen poistaa kolmansien maiden asettamat kaupan esteet ja että mainitun asetuksen lähestymistapa ei ole osoittautunut täysin tehokkaaksi,
näin ollen on tarpeen täydentää ja parantaa yhteisön menettelyjä, jotta yhteisö voisi käyttää täysimääräisesti kansainvälisen kaupan säännöissä sille annettuja oikeuksia,
kansainvälisen kaupan säännöt on pääasiassa WTO:n valvonnassa vahvistettu ja WTO-sopimuksen liitteissä annettu, mutta myös mihin tahansa muuhun yhteisön tekemään kuuluvat, joissa määritellään yhteisön ja kolmansien maiden välisessä kaupassa sovellettavat säännöt; olisi täsmennettävä sopimustyypit, joita "kansainvälisen kaupan säännöt" koskevat,
edellä mainittujen yhteisön menettelyjen on perustuttava yhteisön oikeuden mukaiseen oikeudelliseen järjestelmään, joka on täysin avoin ja takaa sen, että päätös vedota yhteisön oikeuksiin kansainvälisen kaupan sääntöjen mukaisesti perustuu tosiasioihin ja oikeudelliseen analyysiin,
tämän järjestelmän tarkoituksena on luoda menettely, jolla pyydetään yhteisön toimielimiä vastustamaan kolmansien maiden asettamia kaupan esteitä, jotka aiheuttavat vahinkoa tai kielteisiä kaupallisia vaikutuksia, jos on olemassa oikeus toimintaan tällaisten esteiden suhteen kansainvälisen kaupan säännöissä,
jäsenvaltioiden oikeus turvautua tällaiseen järjestelmään ei saa estää niitä esittämästä samanlaisia tai samankaltaisia kysymyksiä muiden olemassa olevien yhteisön menettelyjen avulla, ja erityisesti perustamissopimuksen 113 artiklassa perustetulle komitealle,
olisi otettava huomioon perustamissopimuksen 113 artiklassa perustetun komitean hallinnollinen asema laadittaessa lausuntoa yhteisön toimielimille kaikista kansainvälisen kaupan kysymyksistä; näin ollen tälle komitealle on tiedotettava yksittäisten tapausten etenemisestä, jotta se voisi tutkia niiden laajempia poliittisia vaikutuksia,
lisäksi, kun jonkun kolmannen maan kanssa tehty sopimus tuntuu olevan asianmukaisin keino ratkaista kaupan esteestä aiheutunut ristiriita, keskusteluja tästä asiasta on käytävä perustamissopimuksen 113 artiklassa määrättyjen menettelyjen mukaisesti, erityisesti neuvottelemalla siinä perustetun komitean kanssa,
olisi myös vahvistettava, että yhteisön on toimittava noudattaen kansainvälisiä velvoitteitaan ja, jos nämä velvoitteet johtuvat sopimuksista, ylläpidettävä oikeuksien ja velvollisuuksien tasapainoa, joka on pyritty saamaan aikaan näillä sopimuksilla,
olisi myös vahvistettava, että kyseisten menettelyjen yhteydessä toteutettujen toimenpiteiden on oltava yhteisön kansainvälisten velvoitteiden mukaisia, rajoittamatta kuitenkaan muita toimenpiteitä tapauksissa, jotka eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan ja jotka voidaan toteuttaa suoraan perustamissopimuksen 113 artiklan nojalla,
olisi myös vahvistettava tässä asetuksessa säädetty tutkimusmenettely, erityisesti yhteisön viranomaisten ja kyseisten osapuolten oikeudet ja velvollisuudet sekä edellytykset, joilla osapuolet, joita asia koskee voivat saada tietoja ja pyytää saada tietoja olennaisista tosiseikoista ja tutkimusmenettelystä johtuvista seikoista,
tämän asetuksen nojalla toteuttamassaan toiminnassa yhteisön on noudatettava tässä asetuksessa säädettyyn nopean ja tehokkaan toiminnan takaaviin päätöksentekojärjestelmiin, ja
kolmansien maiden asettamien kaupan esteiden osalta komissio ja neuvosto toimivat yhteisön kansainvälisten oikeuksien ja velvollisuuksien mukaisesti vain silloin, kun yhteisön edut vaativat asiaan puuttumista; näitä etuja arvioidessaan komissio ja neuvosto ottavat huomioon kaikkien asianomaisten osapuolten ilmaisemat mielipiteet,ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Tavoitteet
Tällä asetuksella perustetaan yhteisön yhteisen kauppapolitiikan menettelyt, joiden perusteella yhteisö voi käyttää kansainvälisen kaupan säännöissä, erityisesti Maailman kauppajärjestön säännöissä sille annettuja oikeuksia, jollei kansainvälisten velvoitteiden ja menettelyjen noudattamisesta muuta johdu:
a) vastustaa yhteisön markkinoihin vaikuttavia kaupan esteitä niistä johtuvan vahingon poistamiseksi;
b) vastustaa kolmannen maan markkinoihin vaikuttavia kaupan esteitä niistä johtuvien epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten poistamiseksi;
Näitä menettelyjä sovelletaan erityisesti kansainvälisten riitojen kansainvälisten sovittelumenettelyjen aloittamiseen, kulkuun ja päättymiseen yhteisessä kauppapolitiikassa.
2 artikla
Määritelmät
1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan "kaupan esteellä" kaikkia kolmannen maan käyttöön ottamia tai harjoittamia kaupallisia käytäntöjä, joiden harjoittamisen oikeus kuuluu kansainvälisten kaupallisten sääntöjen soveltamisalaan. Sellainen oikeus on voimassa silloin, kun kansainvälisillä kaupallisilla säännöillä kielletään nimenomaisesti jokin käytäntö tai myönnetään vahinkoa kärsineelle osapuolelle oikeus pyrkiä poistamaan kyseisen käytännön vaikutukset.
2. Jollei 8 kohdasta muuta johdu, tässä asetuksessa tarkoitetaan "yhteisön oikeuksilla" kansainvälisiä kaupallisia oikeuksia, joihin yhteisö voi turvautua kansainvälisten kaupallisten sääntöjen nojalla. Tässä yhteydessä "kansainvälisillä kaupallisilla säännöillä" tarkoitetaan WTO:n vahvistamia sääntöjä, jotka esitetään WTO-sopimuksen liitteissä, mutta kyseessä voivat olla myös toisen sellaisen sopimuksen säännöt, jossa yhteisö on osapuolena ja joka säätelee yhteisön ja kolmansien maiden välistä kauppaa.
3. Tässä asetuksessa tarkoitetaan "vahingolla" kaikkea merkittävää vahinkoa, jonka kaupan este aiheuttaa tai uhkaa aiheuttaa jonkin tuotteen tai palvelun suhteen yhteisön teollisuudelle yhteisön markkinoilla.
4. Tässä asetuksessa tarkoitetaan "epäsuotuisilla kaupallisilla vaikutuksilla" vaikutuksia, joita kaupan este aiheuttaa tai uhkaa aiheuttaa jonkin tuotteen tai palvelun osalta yhteisön yrityksille kolmannen maan markkinoilla ja joilla on merkittävä vaikutus yhteisön tai yhteisön jonkin alueen talouteen tai johonkin taloudenalaan. Yhteisön toimielinten toiminnan aloittamiseksi ei sinänsä riitä, että valituksen tehnyt kärsii epäsuotuisista vaikutuksista.
5. Tässä asetuksessa tarkoitetaan ilmaisulla "yhteisön teollisuus" kaikkia yhteisön tuottajia tai toimittajia:
- jotka tuottavat tai toimittavat kaupan esteen kohteena olevia tuotteita tai palveluja vastaavia tai niitä muistuttavia tuotteita tai palveluja
tai
- jotka tuottavat tai toimittavat kaupan esteen kohteena olevien tuotteiden tai palvelujen kanssa välittömästi kilpailevia tuotteita tai palveluja
tai
- jotka ovat kaupan esteen kohteena olevan tuotteen kuluttajia tai jalostajia tai kaupan esteen kohteena olevan palvelun kuluttajia tai käyttäjiä,
tai kaikkia niitä tuottajia tai toimittajia, joiden yhdistetty tuotanto edustaa huomattavan suurta osuutta yhteisön kyseisten tuotteiden tai palvelujen kokonaistuotannosta. Kuitenkin:
a) jos tuottajat tai toimittajat ovat etuyhteydessä viejiin tai tuojiin tai ovat itse kaupan esteiden väitettynä kohteena olevan tuotteen tai palvelun tuojia, ilmaisun "yhteisön teollisuus" voidaan tulkita viittaavan muihin tuottajiin tai toimittajiin;
b) tietyissä erityisolosuhteissa yhteisön tietyn alueen tuottajia tai toimittajia voidaan pitää yhteisön teollisuuden edustajina, jos niiden yhdistetty tuotanto edustaa huomattavan suurta osaa kyseisen tuotteen tai palvelun tuotannosta siinä jäsenvaltiossa tai niissä jäsenvaltioissa, joissa alue sijaitsee, jos kaupan esteen vaikutus keskittyy tähän jäsenvaltioon tai näihin jäsenvaltioihin.
6. Tässä asetuksessa tarkoitetaan "yhteisön yrityksellä" jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti muodostettua kaupan esteen kohteena olevien tavaroiden tuottamiseen tai palvelujen toimittamiseen välittömästi liittyvää yhtiötä, jonka sääntömääräinen kotipaikka, hallinnollinen päätoimipaikka tai pääkonttori sijaitsevat yhteisössä.
7. Tässä asetuksessa ilmaisu "palvelujen toimittaja" sekä merkityksessä "yhteisön teollisuus", sellaisena kuin se on määritelty 5 kohdassa, että merkityksessä "yhteisön yritys", sellaisena kuin se on määritelty 6 kohdassa, ei rajoita tietyn palvelun toimittamisen jäsenvaltion lainsäädännön tai sääntöjen mukaista mahdollista ei-kaupallista luonnetta.
8. Tässä asetuksessa "palveluilla" tarkoitetaan palveluja, joista yhteisö on voinut tehdä kansainvälisiä sopimuksia perustamissopimuksen 113 artiklan mukaisesti.
3 artikla
Yhteisön teollisuuden puolesta tehty valitus
1. Oikeushenkilö tai luonnollinen henkilö sekä yhteisö, joka ei ole oikeushenkilö, joka toimii yhteisön teollisuuden puolesta ja joka katsoo kärsineensä vahinkoa yhteisön markkinoihin vaikuttavista kaupan esteistä, voi tehdä asiasta kirjallisen valituksen.
2. Valituksessa on oltava riittävät todisteet kaupan esteen olemassaolosta sekä siitä aiheutuvasta vahingosta. Todiste vahingosta on esitettävä, mikäli mahdollista, 10 artiklassa tarkoitettujen tekijöiden esimerkeistä tehdyn luettelon perusteella.
4 artikla
Yhteisön yritysten puolesta tehty valitus
1. Yhteisön yritys tai yhteisö, joka on tai ei ole oikeushenkilö, joka toimii yhteisön yhden tai useamman yrityksen puolesta ja joka katsoo, että nämä yritykset ovat kärsineet kaupan esteiden aiheuttamista, kolmannen maan markkinoille vaikuttavista epäsuotuisista kaupallisista vaikutteista, voi tehdä asiasta kirjallisen valituksen. Tämä valitus voidaan ottaa vastaan vain, jos syyksi ilmoitettu kaupan este kuuluu monenvälisessä kauppasopimuksessa olevien kansainvälisen kaupan sääntöjen soveltamisalaan.
2. Valituksessa on oltava riittävät todisteet kaupan esteiden olemassaolosta sekä niistä aiheutuvista epäsuotuisista kaupallisista vaikutuksista. Todisteet epäsuotuisista kaupallisista vaikutuksista on esitettävä, mikäli mahdollista, 10 artiklassa tarkoitettujen tekijöiden esimerkeistä tehdyn luettelon perusteella.
5 artikla
Menettelyt valitusten esittämiseksi
1. Valitus osoitetaan komissiolle, joka toimittaa siitä jäljennöksen jäsenvaltioille.
2. Valitus voidaan perua, jolloin menettely voidaan päättää, jollei menettelyn päättäminen ole yhteisöjen etujen mukaista.
3. Jos kuulemisen jälkeen vaikuttaa siltä, että valituksessa ei esitetä riittävästi todisteita, jotka oikeuttaisivat aloittamaan tutkimuksen, valituksen tehneelle on ilmoitettava asiasta.
4. Komissio päättää mahdollisimman pian yhteisön tutkimusmenettelyn aloittamisesta 3 tai 4 artiklan mukaisesti esitetyn valituksen johdosta, ja tavallisesti valituksen esittämistä seuraavan neljänkymmenenviiden päivän kuluessa. Määräaikaa voidaan lykätä valituksen tehneen pyynnöstä tai suostumuksella, jotta voitaisiin kerätä valituksen tehneen asiakirjojen luotettavuuden täydelliseksi arvioimiseksi tarvittavina pidettävät täydentävät tiedot.
6 artikla
Jäsenvaltion tekemä asian vireillepano
1. Jäsenvaltiot voivat pyytää komissiota aloittamaan 1 artiklassa tarkoitetut menettelyt.
2. Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle hakemuksen tueksi riittävät todisteet kaupan esteistä ja niistä johtuvista vaikutuksista. Todisteet vahingosta tai epäsuotuisista kaupallisista vaikutuksista on esitettävä, mikäli mahdollista, 10 artiklassa tarkoitettujen tekijöiden esimerkeistä tehdyn luettelon perusteella.
3. Komissio ilmoittaa muille jäsenvaltioille viipymättä näistä pyynnöistä.
4. Jos kuulemisen jälkeen vaikuttaa siltä, että pyynnössä ei esitetä riittävästi todisteita, jotka oikeuttaisivat aloittamaan tutkimuksen, jäsenvaltiolle ilmoitetaan asiasta.
5. Komissio päättää mahdollisimman pian yhteisön tutkimusmenettelyn aloittamisesta jäsenvaltion 6 artiklan mukaisesti tekemän vireillepanon johdosta, ja tavallisesti valituksen esittämistä seuraavan neljänkymmenenviiden päivän kuluessa. Määräaikaa voidaan lykätä vireillepanon tehneen jäsenvaltion pyynnöstä tai suostumuksella, jotta voitaisiin kerätä jäsenvaltion esittämien asiakirjojen luotettavuuden täydelliseksi arvioimiseksi tarvittavina pidettävät täydentävät tiedot.
7 artikla
Neuvottelumenettely
1. Tässä asetuksessa tarkoitettuja neuvotteluja varten perustetaan neuvoa-antava komitea, jäljempänä "komitea", joka muodostuu kunkin jäsenvaltion edustajista ja jonka puheenjohtajana toimii komission edustaja.
2. Neuvottelut aloitetaan välittömästi tai joka tapauksessa tässä asetuksessa vahvistetun ajan kuluessa joko jäsenvaltion pyynnöstä tai komission aloitteesta. Komitean puheenjohtaja toimittaa jäsenvaltioille mahdollisimman nopeasti kaikki sen hallussa olevat asiaa koskevat tiedot. Komissio saattaa nämä tiedot perustamissopimuksen 113 artiklassa esitetyn erityiskomitean tietoon, jotta se voisi tutkia vaikutukset yhteiseen kauppapolitiikkaan.
3. Komitean kutsuu koolle sen puheenjohtaja.
4. Tarvittaessa neuvotteluja voidaan käydä kirjallisesti. Tässä tapauksessa komissio ilmoittaa kirjallisesti jäsenvaltioille, jotka voivat kahdeksan työpäivän kuluessa siitä, kun ne ovat saaneet ilmoituksen, antaa lausuntonsa kirjallisesti tai pyytää suullista kuulemista, jonka puheenjohtaja järjestää, jos se voidaan pitää tässä asetuksessa vahvistetussa määräajassa.
8 artikla
Yhteisön tutkimusmenettely
1. Jos komissiosta kuulemisen päätyttyä vaikuttaa siltä, että on olemassa riittävästi todisteita, jotka oikeuttavat aloittamaan tutkimusmenettelyn, ja jos tämä on tarpeen yhteisön etujen kannalta, komissio toimii seuraavasti:
a) se ilmoittaa tutkimusmenettelyn aloittamisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä; tässä ilmoituksessa osoitetaan tuote tai palvelu ja kyseiset maat, siinä on tiivistelmä saaduista tiedoista ja siinä täsmennetään, että kaikki tarvittavat tiedot on toimitettava komissiolle; siinä vahvistetaan määräaika, jonka kuluessa osapuolet, joita asia koskee, voivat ilmoittaa kirjallisesti näkemyksistään ja pyytää, että komissio kuulee heitä suullisesti 5 kohdan mukaisesti;
b) se ilmoittaa virallisesti menettelyn kohteena olevan maan tai olevien maiden edustajille, joiden kanssa voidaan tarvittaessa neuvotella;
c) se suorittaa tutkimuksen yhteisön tasolla yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa.
2. a) Tarvittaessa komissio tutkii kaikkia niitä tietoja, joita se pitää tarpeellisina, ja pyrkii todentamaan nämä tiedot viejien, kauppiaiden, tuottajien, kaupallisten yhteisöjen ja järjestöjen kanssa, jos kyseiset yritykset tai järjestöt antavat siihen suostumuksensa.
b) Tarvittaessa komissio tekee tutkimuksia kolmansien maiden alueella, jos kyseisten maiden hallituksille on ilmoitettu virallisesti asiasta ja jos nämä eivät vastusta tutkimuksia kohtuullisessa ajassa.
c) Komissiota avustavat sen tutkimuksissa niiden jäsenvaltioiden edustajat, joiden alueella todentaminen tehdään, jos kyseinen jäsenvaltio sitä pyytää.
3. Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle sen pyynnöstä ja noudattaen sen määrittelemiä yksityiskohtaisia sääntöjä kaikki tutkimuksessa tarvittavat tiedot.
4. a) Valituksen tehneet sekä kyseiset viejät ja tuojat sekä kyseisen maan tai kyseisten maiden edustajat voivat tutustua kaikkiin komissiolle toimitettuihin tietoihin, lukuun ottamatta komission ja hallinnon sisäiseen käyttöön tarkoitettuja asiakirjoja, jos nämä tiedot liittyvät heidän etujensa puolustamiseen eivätkä ne ole 9 artiklassa tarkoitettua luottamuksellista tietoa ja jos komissio käyttää niitä tutkimusmenettelyssään. Kyseiset henkilöt osoittavat kirjallisena komissiolle perustellun pyynnön, jossa osoitetaan, mitä tietoa pyydetään.
b) Valituksen tehneet sekä kyseiset viejät ja tuojat sekä kyseisen maan tai kyseisten maiden edustajat voivat pyytää tietoja tärkeimmistä tosiasioista ja seikoista, jotka johtuvat tutkimusmenettelystä.
5. Komissio voi kuulla asianomaisia osapuolia. Se voi kuulla niitä, jos ne ovat pyytäneet tätä kirjallisesti Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä vahvistetussa määräajassa ja jos pyynnössä on osoitettu, että kyseisen menettelyn tulos todella koskee heitä.
6. Lisäksi komissio tarjoaa pyynnöstä kyseisille osapuolille mahdollisuuden tavata, jotta voidaan esittää erilaisia näkökantoja sekä mahdollisia vastaväitteitä. Tämän mahdollisuuden yhteydessä komissio ottaa huomioon osapuolten toiveet ja luottamuksellisuuden säilyttämisen tarpeen. Osapuolen ei tarvitse osallistua tapaamiseen eikä poissaolosta aiheudu haittaa osapuolelle.
7. Jollei komission pyytämiä tietoja toimiteta kohtuullisessa ajassa tai jos tutkimusta merkittävästi vaikeutetaan, päätelmät voidaan tehdä käytettävissä olevien tietojen perusteella.
8. Päätettyään tutkimuksen komissio antaa komitealle kertomuksen. Tämä kertomus on tavallisesti esitettävä viiden kuukauden kuluessa menettelyn aloittamisesta, jollei tutkimuksen monimutkaisuus edellytä sitä, että komissio pidentää tätä aikaa seitsemään kuukauteen.
9 artikla
Luottamuksellisuus
1. Tämän asetuksen mukaisesti saatuja tietoja käytetään ainoastaan siihen tarkoitukseen, jota varten ne on pyydetty.
2. a) Neuvosto, komissio ja jäsenvaltiot sekä näiden virkamiehet eivät saa antaa muutoin kuin tiedot toimittaneen osapuolen nimenomaisella luvalla tämän asetuksen perusteella saatuja luottamuksellisia tietoja tai tutkimusmenettelyn osapuolen luottamuksellisesti toimittamia tietoja.
b) Luottamuksellista käsittelyä koskevassa pyynnössä on ilmoitettava, miksi tiedot ovat luottamuksellisia ja siinä on oltava tietoja koskeva tiivistelmä, joka ei ole luottamuksellinen, taikka selvitys syistä, miksi tiedoista ei voi esittää tällaista tiivistelmää.
3. Tiedot katsotaan tavallisesti luottamuksellisiksi, jos niiden ilmaiseminen saattaa aiheuttaa epäsuotuisia seurauksia sille, joka on toimittanut nämä tiedot.
4. Jos kuitenkin vaikuttaa siltä, että luottamuksellisuutta koskeva pyyntö ei ole oikeutettu tai jos tiedot toimittanut ei halua julkistaa niitä tai esittää niitä yleisessä tai tiivistelmän muodossa, kyseisiä tietoja ei oteta huomioon.
5. Tämä artikla ei rajoita yhteisön viranomaisten antamien yleisten tietojen ilmaisemista, eikä erityisestikään sellaisten perustelujen ilmaisemista, joihin tämän asetuksen mukaan tehdyt päätökset perustuvat. Tällaisessa ilmaisemisessa on otettava huomioon kyseisten osapuolten lailliset edut siten, ettei heidän liikesalaisuuden alaisia tietojaan saa ilmaista.
10 artikla
Todisteiden tarkastelu
1. Vahingon tarkastelussa on otettava erityisesti huomioon seuraavat tekijät:
a) yhteisön kyseisen tuonnin ja viennin määrä, erityisesti jos tuonti tai vienti on merkittävästi kasvanut tai vähentynyt joko itseisarvoltaan tai suhteessa tuotantoon tai kulutukseen kyseisillä markkinoilla;
b) yhteisön kyseisen teollisuuden kilpailijoiden hinta erityisesti sen määrittämiseksi, onko yhteisön tai kolmansien maiden markkinoilla laskettu merkittävästi tämän alan hintoja;
c) yhteisön kyseiseen teollisuuteen kohdistuvat vaikutukset, sellaisena kuin teollisuus on esitettynä tiettyjen sellaisten taloudellisten tekijöiden suuntauksissa, kuten: tuotanto, kapasiteetin käyttö, varastot, myynti, markkinaosuudet, hinta (eli hintojen laskeminen tai tavanomaisen hintojen nousun estäminen), voitot, pääoman palautukset, sijoitukset, työllisyys.
2. Jos väitetään, että on vaarassa syntyä vahinkoa, komissio tutkii myös, voidaanko selvästi olettaa, että erityistilanne saattaa muuttua todelliseksi vahingoksi. Tässä suhteessa on myös otettava huomioon seuraavat tekijät:
a) viennin määrän kasvaminen markkinoille, joilla yhteisön tuotteet kilpailevat,
b) alkuperämaan tai viejämaan olemassa oleva tai lähitulevaisuudessa oleva vientikapasiteetti sekä se mahdollisuus, että tähän kapasiteettiin perustuva vienti tapahtuu a kohdassa tarkoitetuille markkinoille.
3. Muiden sellaisten tekijöiden aiheuttamaa vahinkoa, jotka joko yksin tai yhdessä muiden tekijöiden kanssa vaikuttavat epäsuotuisasti yhteisön teollisuuteen, ei saa liittää käsiteltävinä oleviin kauppatapoihin.
4. Jos väitetään, että kyseessä ovat epäsuotuisat kaupalliset vaikutukset, komissio tutkii niiden todellista tai mahdollista vaikutusta yhteisön tai yhteisön alueen talouteen tai siellä toteutettavan taloudellisen toiminnan alueelle. Tässä tarkoituksessa komissio voi tarvittaessa ottaa huomioon 1 ja 2 kohdassa lueteltujen tekijöiden kaltaiset tekijät. Epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia voi esiintyä erityisesti, jos kaupan este joko estää, haittaa tai vääristää jonkun tuotteen tai palvelun kaupan virtauksia, tai vahingoittaa vakavasti yhteisön yritysten suorittamia hankintoja (esimerkiksi kappaleiden tai osien tai raaka-aineiden). Kun on todettu epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten uhka, komission tehtävänä on arvioida, onko uhan toteutuminen selvästi todennäköinen vai ei.
5. Komissio ottaa tutkimuksessaan huomioon myös todisteet, jotka koskevat 2 artiklan 5 kohdassa esitettyjen kansainvälisen kaupan sääntöjen mukaisen toiminnan harjoittamisen oikeutta sääteleviä epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia, säännöksiä, periaatteita tai käytäntöä.
6. Komissio tutkii lisäksi kaikkia muita valituksessa tai vireillepanossa esitettyjä todisteita. Tässä tarkoituksessa tekijöiden luetteleminen ja 1 5 kohdassa esitetyt tiedot eivät ole täydellisiä ja päinvastoin yksi tai useampi tekijä tai tieto ei välttämättä johda lopulliseen päätelmään vahingon tai epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten olemassaolosta.
11 artikla
Menettelyn päättäminen ja lykkääminen
1. Jos tutkimusmenettelyn tuloksena on, että yhteisön edut eivät edellytä toimia, menettelyn päättämisestä päätetään 14 artiklan säännöksiä noudattaen.
2. a) Menettelyä voidaan lykätä 14 artiklan säännöksiä noudattaen, jos tutkimusmenettelyn päättyessä kyseinen kolmas maa tai kyseiset kolmannet maat toteuttavat riittävinä pidettävät toimenpiteet ja jos näin ollen yhteisön toiminta ei ole välttämätöntä.
b) Komissio valvoo näiden toimenpiteiden soveltamista tarvittaessa säännöllisin väliajoin toimitettavien tietojen avulla, joita se voi pyytää kyseisiltä kolmansilta mailta ja todentaa tarvittaessa nämä tiedot.
c) Jos kolmannen maan tai kolmansien maiden toimenpiteet on mitätöity, niitä on lykätty tai ne on pantu täytäntöön väärin tai jos komissiolla on syytä olettaa, että näin on tapahtunut, tai jos komission b kohdassa tarkoitettuun tietojen pyytämiseen ei ole vastattu, komissio ilmoittaa tästä jäsenvaltioille ja jos tutkimuksen tulokset ja uudet saatavilla olevat tosiseikat sitä edellyttävät, toteutetaan toimenpiteet 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
3. Jos tutkimusmenettelyn jälkeen, ennen sen päättymistä, kansainvälisen riidan sovittelumenetelmän aikana tai jälkeen, osoittautuu, että paras tapa ratkaista kaupan esteen aiheuttama riita on tehdä kolmannen maan tai kolmansien maiden kanssa sopimus yhteisön tai kyseisen kolmannen maan tai kyseisten kolmansien maiden olennaisten oikeuksien muuttamisesta, menettelyä lykätään 14 artiklan mukaisesti ja neuvottelut aloitetaan perustamissopimuksen 113 artiklan mukaisesti.
12 artikla
Kauppapoliittisten toimenpiteiden hyväksyminen
1. Jos tutkimusmenettely osoittaa, että yhteisön etujen vuoksi on ryhdyttävä toimiin sen varmistamiseksi, että kansainvälisen oikeuden yhteisölle antamia oikeuksia käytetään täysimääräisesti kolmansien maiden toteuttamien kaupan esteiden aiheuttaman vahingon tai epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten poistamiseksi, aiheellisista toimenpiteistä päätetään 13 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jollei tosiasiallinen tai oikeudellinen tilanne ole sellainen, ettei tutkimusmenettelyä tarvita.
2. Jos yhteisön kansainväliset velvoitteet edellyttävät, että aikaisemmasta kansainvälisestä neuvottelumenettelystä tai riitojenratkaisumenettelystä luovutaan, 3 kohdassa tarkoitetuista toimenpiteistä päätetään vasta kun menettely on päättynyt ja ottaen huomioon sen tulokset. Erityisesti jos yhteisö on pyytänyt kansainvälisen riitojenratkaisuelimen osoittamaan ja vahvistamaan toimenpiteet, joilla varmistetaan kansainvälisen riitojenratkaisumenettelyn johtopäätelmien toteuttaminen, yhteisön kauppapoliittisten toimenpiteiden, joita mahdollisesti joudutaan soveltamaan tämän luvan seurauksena, on oltava tämän kansainvälisen elimen suositusten mukaisia.
3. Kaikki sellaiset kauppapolitiikan toimenpiteet voidaan toteuttaa, jotka ovat olemassa olevien kansainvälisten velvoitteiden ja menettelyjen mukaisia, erityisesti:
a) kauppapoliittisista neuvotteluista aiheutuvien myönnytysten lykkääminen tai peruuttaminen,
b) olemassa olevien tullien korottaminen tai muun tuontimaksun käyttöönotto,
c) määrällisten rajoitusten käyttöönotto tai muu toimenpide, joka muuttaa tuonnin tai viennin edellytyksiä tai vaikuttaa muulla tavalla kyseisten kolmansien maiden kanssa käytävään kauppaan.
4. Vastaavat päätökset on perusteltava ja julkaistava Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Julkaisemisen katsotaan olevan myös ilmoittamista ensisijaisesti osallisina oleville osapuolille.
13 artikla
Päätöksentekomenettelyt
1. Edellä 11 artiklan 1 ja 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetut päätökset tehdään 14 artiklan mukaisesti.
2. Kun yhteisö, jolle osoitetaan 3 ja 4 artiklassa tarkoitettu valitus tai 6 artiklassa tarkoitettu pyyntö, noudattaa virallista kansainvälistä neuvottelu- tai riitojenratkaisumenettelyä, näiden menettelyjen aloittamista, kulkua ja päätöstä koskevat päätökset tehdään 14 artiklan mukaisesti.
3. Jos yhteisön tehtyään päätöksen 12 artiklan 2 kohdan mukaisesti on päätettävä toteutettavista kauppapoliittisista toimenpiteistä 11 artiklan 2 kohdan c alakohdan tai 12 artiklan nojalla, neuvosto päättää asiasta määräenemmistöllä komission ehdotuksesta perustamissopimuksen 113 artiklan mukaisesti 30 päivän kuluessa ehdotuksen saamisesta.
14 artikla
Komitologia
1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa komitean käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja.
2. Komission edustaja tekee ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea käsittelee asiaa määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan.
3. Komissio tekee päätöksen, josta se ilmoittaa jäsenvaltioille ja jota sovelletaan kymmenen päivän kuluttua, jollei yksikään jäsenvaltio ole tänä aikana saattanut asiaa neuvoston käsiteltäväksi.
4. Jäsenvaltion pyynnöstä neuvosto voi määräenemmistöllä muuttaa komission päätöstä.
5. Komission päätöstä sovelletaan kolmenkymmenen päivän kuluttua laskettuna siitä ajasta, jolloin asia saatettiin neuvoston käsiteltäväksi, jollei neuvosto ole tehnyt päätöstä tässä ajassa.
15 artikla
Yleisiä säännöksiä
1. Tätä asetusta ei sovelleta tapauksiin, joita koskevat muut yhteisen kauppapolitiikan olemassa olevat säännöt. Se täydentää:
- maatalouden yhteistä markkinajärjestelyä koskevia sääntöjä ja niiden soveltamissääntöjä,
- perustamissopimuksen 235 artiklan nojalla annettuja erityissäännöksiä, joita sovelletaan maataloustuotteiden jalostuksessa syntyneisiin tuotteisiin.
Tämä asetus ei rajoita muita perustamissopimuksen 113 artiklan nojalla toteutettavia toimenpiteitä eikä yhteisön menettelyjä jäsenvaltioiden komitealle esittämien perustamissopimuksen 113 artiklassa tarkoitettujen kaupan esteitä koskevien kysymysten ratkaisemisessa.
2. Kumotaan asetus (ETY) N:o 2641/84. Jos tässä kumotussa asetuksessa säädettyä menettelyä on noudatettava, asia katsotaan kuuluvaksi tähän asetukseen.
16 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1995. Sitä sovelletaan kaikkiin tämän päivän jälkeen aloitettuihin menettelyihin.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 1994.