РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 767/2009 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 13 юли 2009 година
относно пускането на пазара и употребата на фуражи, за изменение на Регламент (ЕО) № 1831/2003 на Европейския парламент и на Съвета, за отмяна на Директива 79/373/ЕИО на Съвета, Директива 80/511/ЕИО на Комисията, директиви 82/471/ЕИО, 83/228/ЕИО, 93/74/ЕИО, 93/113/ЕО и 96/25/ЕО на Съвета, както и на Решение 2004/217/ЕО на Комисията
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 37 и член 152, параграф 4, буква б) от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Постигането на високо ниво на защита на човешкото здраве и здравето на животните е една от основните цели на законодателството в областта на храните, както е определено в Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (3). Този регламент въвежда също така подхода „от фермата до вилицата“, посочващ фуражите като важен фактор в началото на хранителната верига. Една от основните цели на настоящия регламент е да осигури високо ниво на защита на общественото здраве.
(2)
Производството на фуражи е важна възможност за реализация за европейските селскостопански продукти, като се има предвид, че повечето от използваните за производството на фуражи суровини са селскостопанските продукти, посочени в приложение I към Договора. Освен това фуражите са от решаващо значение за петте милиона животновъди в Общността, тъй като те представляват най-големият разход.
(3)
Фуражите могат да бъдат под формата на фуражни суровини, комбинирани фуражи, фуражни добавки, премикси или медикаментозни фуражи. Правилата за предлагане на пазара на фуражни добавки са определени в Регламент (ЕО) № 1831/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 г. относно добавки за използване при храненето на животните (4), а за медикаментозните фуражи - в Директива 90/167/ЕИО на Съвета от 26 март 1990 г. относно определяне на условията, регулиращи подготовката, пускането на пазара и употребата на медикаментозни фуражи в Общността (5).
(4)
Необходимо е да се осъвремени и да се замени с един-единствен регламент съществуващото законодателство относно обращението и употребата на фуражни суровини и комбинирани фуражи, включително храни за домашни любимци, а именно Директива 79/373/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно обращението на комбинирани фуражи (6), Директива 93/74/ЕИО на Съвета от 13 септември 1993 г. относно фуражите, предназначени за специфични хранителни цели (7) („диетичен фураж“), Директива 96/25/ЕО на Съвета от 29 април 1996 г. относно обращението и използването на фуражни суровини (8) и Директива 82/471/ЕИО на Съвета от 30 юни 1982 г. относно някои продукти, използвани при храненето на животните (9) („биопротеини“). С цел постигане на яснота Директива 83/228/ЕИО на Съвета от 18 април 1983 г. относно определяне насоките за оценка на някои продукти, които се използват при храненето на животните (10) и Директива 80/511/ЕИО на Комисията от 2 май 1980 г. относно разрешаване в някои случаи на търговията с комбинирани фуражи в незапечатани опаковки или контейнери (11) следва да бъдат отменени.
(5)
Вследствие отмяната с настоящия регламент на Директива 79/373/ЕИО следва да бъде отменена и Директива 93/113/ЕО на Съвета от 14 декември 1993 г. относно използването и търговията с ензими, микроорганизми и препарати от тях при храненето на животни (12). Също така, предвид отмяната на Директива 79/373/ЕИО и като се има предвид, че настоящият регламент включва правила относно етикетирането на фуражите, съдържащи добавки, следва да бъде отменен член 16 от Директива 70/524/ЕИО на Съвета от 23 ноември 1970 г. относно добавките при храненето на животни (13), който остана в сила след отмяната на Директива 70/524/ЕИО с Регламент (ЕО) № 1831/2003.
(6)
За разлика от определението за храни съгласно Регламент (ЕО) № 178/2002, определението за фураж не включва вода. Освен това, като се има предвид, че водата не се предлага на пазара за целите на храненето на животните, настоящият регламент не следва да включва условия за водата, използвана при храненето на животните. Въпреки това той следва да се прилага по отношение на фуражите, които се дават с помощта на вода. Използването на водата от предприятията за производство на фуражи попада в приложното поле на Регламент (ЕО) № 183/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 12 януари 2005 г. за определяне на изискванията за хигиена на фуражите (14), съгласно който винаги когато това е необходимо, следва да се използва чиста вода, за да се предотврати замърсяване, което би могло да бъде опасно, като водата, използвана за производство на фуражи, следва да е с подходящо качество.
(7)
Като се има предвид рискът от замърсяване на фуражите и хранителната верига, е целесъобразно настоящият регламент да се прилага за фуражи, които се използват както за животни, отглеждани за производство на храни, така и за животни, които не се отглеждат за производство на храни, включително диви животни.
(8)
Отговорностите на операторите във фуражния сектор, установени в Регламент (ЕО) № 178/2002 и в Регламент (ЕО) № 183/2005, следва да се прилагат, mutatis mutandis, по отношение на фуражите за животни, които не се отглеждат за производство на храни.
(9)
За да наложат спазването на настоящия регламент, държавите-членки следва да упражняват официален контрол в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (15). Този контрол трябва да обхване не само задължителните, но и незадължителните данни, посочени върху етикетите. За да се направи възможен контролът на данните за състава, следва да се определят приемливи отклонения от стойностите, посочени върху етикетите.
(10)
За целите на управлението на риска във връзка с безопасността на фуражите, в приложение към настоящия регламент следва да се включат списък на суровините, чието пускане на пазара за целите на храненето на животните е забранено съгласно действащите разпоредби на Решение 2004/217/ЕО на Комисията (16), както и списък на суровините, чието пускане на пазара за целите на храненето на животните е ограничено. Съществуването на такова приложение обаче не следва да се тълкува в смисъл, че всички неизброени продукти могат като такива да се считат за безопасни.
(11)
Разграничението между фуражните суровини, фуражните добавки и други продукти, като ветеринарните медикаменти, оказва влияние върху условията за пускане на пазара на такива продукти. Фуражните суровини се използват преди всичко за задоволяване на нуждите на животните, например от енергия, хранителни съставки, минерали или диетични фибри. Те обикновено не са химически точно определени, с изключение на основните хранителни съставки. Ефекти, които може да бъдат доказани с научна оценка и които се проявяват само при фуражните добавки или ветеринарните медикаменти, следва да бъдат изключени от целевото използване на фуражните суровини. Ето защо е уместно да се разработят незадължителни насоки за разграничаване между тези видове продукти. В надлежно обосновани случаи на Комисията следва да бъде предоставено правомощието да поясни дали даден продукт представлява фураж за целите на настоящия регламент.
(12)
Определението за допълващи храни за животни в Директива 79/373/ЕИО поражда проблеми при прилагане в различните държави-членки. За целите на прилагането на Регламент (ЕО) № 183/2005 е уместно да се изясни разликата между допълващите храни за животни и премиксите.
(13)
За да се осъществи еднообразно прилагане на законодателството, фуражните суровини и допълващите фуражи следва да не съдържат добавки над определено ниво. Въпреки това силно концентрираните фуражи, като например блоковете за лизане, които съдържат минерални вещества, могат да се използват за директно хранене, ако съставът им отговаря на специфичната хранителна цел, за която са предназначени. Условията за употреба на подобни фуражи следва да бъдат посочени върху етикета, за да се гарантира спазването на правилата относно съответното съдържание на фуражни добавки в дневната дажба.
(14)
Директива 82/471/ЕИО има за цел подобряването на снабдяването в Общността с фураж, използван като пряк и косвен източник на протеини. Тази директива изисква преминаването през процедура на предпазарно разрешение за всички възможни биопротеини. При все това до този момент са дадени съвсем малко нови разрешения и недостигът на богати на протеини фуражи е все още осезаем. Следователно изискването за общо предпазарно разрешение се оказа възпиращо, а рискът за безопасността може да се овладее чрез забрана на опасни продукти въз основа на надзор на пазара. В случай че резултатът от оценката на риска на биопротеини е бил или е отрицателен, тяхното обращение или използване следва да се забрани. Следователно специалното изискване за процедура на общо предпазарно разрешение за биопротеини следва да се премахне, в резултат на което системата за безопасност за тези продукти ще е същата, както за всички други фуражни суровини. Съществуващите ограничения или забрани върху някои биопротеини не следва да бъдат засегнати.
(15)
Разпоредбите на Директива 93/74/ЕИО, приложена от Директива 2008/38/ЕО на Комисията от 5 март 2008 г. за съставяне на списък на предназначенията на фуражите със специфични хранителни цели (17), доказаха своята ефективност. По тази причина съставеният списък на предназначенията следва да бъде запазен и в настоящия регламент следва да се предвидят разпоредби за неговото актуализиране. По-специално Европейският орган за безопасност на храните следва да бъде консултиран за ефикасността и безопасността на такъв фураж, когато, въз основа на налична научна и технологична информация, има причини да се смята, че използването на съответния фураж може да не отговаря на специфичната хранителна цел, за която е предназначен, или може да окаже неблагоприятно въздействие върху здравето на животните, човешкото здраве, околната среда или хуманното отношение към животните.
(16)
Научната обосновка следва да бъде основният фактор, който се взема предвид при формулирането на твърдения по отношение на фуражите, а операторите във фуражния сектор, които правят такива твърдения, следва да могат да ги обосноват. Дадено твърдение може да бъде обосновано научно, като се вземат предвид всички съществуващи научни данни и се прецени значимостта на доказателствата.
(17)
Етикетирането отговаря на целите за изпълнение, проследяване и контрол. В допълнение етикетирането следва да осигури необходимата информация за купувачите, за да им предостави възможност да направят най-добър съобразно техните нужди избор, и следва да бъде последователно, съгласувано, прозрачно и разбираемо. Тъй като купувачите, по-специално животновъдите, правят своя избор не само по време на продажбата, когато те могат да разгледат внимателно опаковката на фуража, изискванията по отношение на информацията върху етикетите трябва да се прилагат не само за етикетите върху продукта, но и за друг вид комуникация между продавача и купувача. Нещо повече, тези изисквания следва да се прилагат и за представянето и рекламата на фуража.
(18)
Върху етикетите се предоставя задължителна и незадължителна информация. Задължителната информация следва да комбинира общите изисквания при етикетиране и специфичните изисквания за фуражните суровини или комбинираните фуражи съответно, както и допълнителните изисквания за диетични фуражи, замърсени суровини и храни за домашни любимци.
(19)
Настоящото положение по отношение на химическите примеси, получени от производствения процес на фуражните суровини и от технологични спомагателни вещества, не е задоволително. За да се гарантира високо ниво на безопасност на фуражите и оттам високо ниво на защита на общественото здраве, както и да се подобри прозрачността, следва да се приемат разпоредби относно допустимото ниво на подобни химически примеси в съответствие с добрите практики, посочени в Регламент (ЕО) № 183/2005.
(20)
Принципът, че само определени фуражни добавки трябва да се етикетират, след като са използвани във фуражните суровини и комбинираните фуражи, работи добре. Въпреки това категоризацията, произтичаща от Регламент (ЕО) № 1831/2003, изисква актуализиране и осъвременяване, което се дължи и на факта, че собствениците на домашни любимци по-специално могат да се объркат от етикетирането на някои добавки.
(21)
Вследствие на кризата със спонгиформната енцефалопатия по говедата (BSE) и с диоксина, по инициатива на Европейския парламент през 2002 г. с Директива 2002/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за изменение на Директива 79/373/ЕИО на Съвета относно обращението на комбинирани фуражи (18) беше въведено задължението да се посочват тегловните проценти за всички фуражни суровини, включени в комбинираните фуражи. Освен това нивото на безопасността на храните и фуражите се подобри значително като резултат от Регламент (ЕО) № 178/2002 и Регламент (ЕО) № 183/2005, както и на техните мерки по прилагане, по-конкретно вследствие на отделянето на особено внимание на отговорността на операторите в областта на фуражите и храните, подобрената система за проследяване, въвеждането на принципите на анализ на риска и критични точки за контрол (HACCP) в предприятията за фуражи и разработването на насоки за добра хигиенна практика в предприятията за фуражи. С оглед на тези положителни достижения, отразени в известията на Системата за бързо предупреждение за храни и фуражи (RASFF), задължението да се посочват върху етикета тегловните проценти на всички фуражни суровини, включени в комбинираните фуражи, вече не е необходимо за гарантирането на високо ниво на безопасност на фуражите и оттам на високо ниво на защита на общественото здраве. При все това точните проценти могат да се посочват доброволно с цел предоставяне на адекватна информация на купувачите. Освен това, предвид факта, че компетентните органи имат достъп до информация относно точните тегловни проценти на всички фуражни суровини, включени в комбинираните фуражи, те следва да имат възможност да предоставят допълнителна информация на купувачите при всякакви спешни случаи, свързани с човешкото здраве или здравето на животните или околната среда, и в съответствие с Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (19).
(22)
За да се осигури правилното информиране на купувача и за да се избегне подвеждането му, точните тегловни проценти все пак следва да се изискват, когато при етикетирането на комбинирания фураж се подчертава наличието на съответната фуражна суровина.
(23)
Обозначаването на фуражните суровини, включени в комбинирания фураж, в низходящ ред съобразно тяхното тегло вече осигурява важна информация за данните за състава. В определени области, в които производителят не е длъжен да посочва върху етикета специфични данни, купувачът следва да може да изиска допълнителна информация. В такива случаи следва да се запази отклонение от ± 15 % от посочената стойност.
(24)
Правата на интелектуална собственост на производителите следва да бъдат защитени. Директива 2004/48/ЕО следва да се прилага по отношение на упражняването на такива права върху интелектуална собственост. Следва също така да се признае, че за разлика от наименованията на съдържащите се в тях фуражни суровини, количественият състав на комбинираните фуражи може при определени условия да се счита за подлежаща на закрила поверителна информация.
(25)
Директива 2002/32/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 май 2002 г. относно нежеланите вещества в храните за животни (20) не се прилага за етикетирането на храни с високо съдържание на нежелани вещества. Ето защо следва да бъдат предвидени разпоредби, за да се гарантира подходящо етикетиране и правилно прилагане на забраната за разреждане, предвидена в член 5 от посочената директива, до пречистването на тези замърсени суровини от предприятие за детоксикация, одобрено в съответствие с член 10, параграф 2 или 3 от Регламент (ЕО) № 183/2005, или до почистването им.
(26)
Следва да бъдат предвидени дерогации от общите изисквания за етикетиране, доколкото прилагането на тези изисквания не е необходимо за защита на човешкото здраве, здравето на животните или интересите на потребителя и спазването им би представлявало неоправдана тежест за производителя или операторите във фуражния сектор, отговарящи за етикетирането. Въз основа на опита такива дерогации следва да бъдат предоставени по-специално по отношение на фуражи, доставени от един земеделски стопанин на друг за използване в неговото стопанство, за малки количества, за комбиниран фураж, който съдържа не повече от три фуражни суровини, както и за смеси от несмлени зърнени култури, семена и плодове.
(27)
Като общо правило комбинираните фуражи следва да се предлагат на пазара в запечатани контейнери, но следва да се предвидят подходящи дерогации, доколкото прилагането на това изискване не е необходимо за защита на човешкото здраве или здравето на животните, или интересите на потребителите и би представлявало неоправдана тежест за операторите във фуражния сектор.
(28)
Част Б от приложението към Директива 96/25/ЕО и колони 2-4 от приложението към Директива 82/471/ЕИО съдържат списъци на разпоредбите за наименованията, описанията и етикетирането на определени фуражни суровини. Тези списъци улесняват обмена на информация за свойствата на продукта между производителя и купувача. Опитът с насърчаването на заинтересованите страни да определят незадължителни стандарти чрез насоки на Общността в областта на хигиената на фуражите се оказа положителен във всяко отношение. По-подробен списък, съставен от заинтересованите страни, може да бъде по-гъвкав и по-лесно приспособим към информационните нужди на потребителите, отколкото ако е съставен от законодателя. Заинтересованите страни могат да вземат решение какви усилия да положат в тази връзка, в зависимост от стойността на списъка с фуражни суровини. По тази причина е желателно съставянето на неизчерпателен каталог на фуражните суровини, който да се използва от операторите във фуражния сектор доброволно, освен по отношение на употребата на наименованието на фуражната суровина.
(29)
Съществуващите списъци на фуражни суровини, съдържащи се в част Б от приложението към Директива 96/25/ЕО и в колони 2-4 от приложението към Директива 82/471/ЕИО, следва да представляват първоначалната версия на каталога на Общността на фуражните суровини. Тази първоначална версия следва впоследствие да се допълни по инициатива на заинтересованите страни в съответствие с техните интереси, включително като се добавят нови фуражни суровини.
(30)
С оглед постигане на прозрачност е целесъобразно представителите на заинтересованите страни да бъдат уведомявани за дадена фуражна суровина, която не е вписана в каталога, възможно най-скоро след първото пускане на пазара на тази фуражна суровина.
(31)
Съвременното етикетиране спомага за конкурентоспособна среда на пазара, където динамични, ефективни и иновативни оператори могат пълноценно да използват етикетирането с цел продажба на техните продукти. Като се вземат предвид както взаимоотношенията между предприятията при продажбата на фураж за животновъдството, така и взаимоотношенията между производител и купувач на храни за домашни любимци, кодексите за добри практики в етикетирането за тези две области могат да бъдат полезно средство за постигане на целите на съвременното етикетиране. Кодексите следва да установят разпоредби, които дават възможност на купувача да направи информиран избор. Те също така следва да дадат на лицето, което отговаря за етикетирането, важни насоки относно различните елементи на етикетирането. Те могат да подпомогнат тълкуването на рамката за незадължителното етикетиране или представянето на задължителното етикетиране. Използването на кодексите следва да бъде доброволно, освен когато върху етикета е посочено, че са използвани кодексите.
(32)
Участието на всички заинтересовани страни е съществен елемент за осигуряване на качеството и значението на каталога и кодексите за добри практики в етикетирането. За да се засили правото на потребителите на точна информация, трябва да бъдат взети предвид техните интереси. Това може да се гарантира чрез одобрение от Комисията на каталога и кодексите, при условие че тяхното съдържание е практически приложимо и че те са подходящи за постигане на целите на настоящия регламент.
(33)
Държавите-членки следва да установят санкции, приложими при нарушаване на разпоредбите на настоящия регламент, и да предприемат всички необходими мерки за гарантиране на тяхното прилагане. Тези санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.
(34)
Необходим е преходен период, по-конкретно по отношение на фуражите, съответстващи на специфична хранителна цел, и по отношение на допустимото ниво на химични примеси, получени от производствения процес и от технологични спомагателни вещества. Следва също така да се позволи предлагането на пазара на наличните запаси до тяхното изчерпване. Освен това може да бъде уместно да се определи при какви условия фуражите могат да бъдат етикетирани в съответствие с настоящия регламент преди датата на неговото прилагане.
(35)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно хармонизирането на условията за пускане на пазара и употребата на фуражи, за да се гарантира високо ниво на безопасност на фуражите и високо равнище на защита на общественото здраве, както и да се предостави подходяща информация за ползвателите и потребителите и да се засили ефективното функциониране на вътрешния пазар, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно може да бъде постигната по-добре на общностно равнище, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(36)
Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, следва да се приемат в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (21).
(37)
По-специално на Комисията следва да бъдат предоставени правомощия за изменение на списъка със суровини, чието използване като фуражи е ограничено или забранено, за разрешаване на фуражи, предназначени за специфични хранителни цели, за създаване на списък от категории за етикетиране на фуражни суровини за животни, които не се отглеждат за производството на храни, с изключение на животните с ценна кожа, за приемане на изменения към каталога с цел определяне на максималното съдържание на химичните примеси или нивата за ботаническа чистота или съдържанието на влага, или данните, които заместват задължителната декларация, за адаптиране на приложенията предвид научните и технологичните достижения и за приемане на преходни мерки. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент, включително чрез допълването му с нови несъществени елементи, те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО.
(38)
От съображения за ефективност сроковете, които обикновено са приложими в рамките на процедурата по регулиране с контрол, следва да бъдат съкратени при приемането на актуализиран вариант на списъка на предназначенията. Когато, поради наложителни причини за спешност, сроковете, които обикновено са приложими в рамките на процедурата по регулиране с контрол, не могат да бъдат спазени, Комисията следва да може да използва процедурата по спешност, предвидена в член 5а, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, за измененията на списъка на суровините, чието предлагане на пазара или употреба за хранене на животните е ограничено или забранено.
(39)
В член 16 от Регламент (ЕО) № 1831/2003 се определят разпоредбите за етикетиране и опаковане на фуражните добавки и премикси. Прилагането на правилата, отнасящи се до премиксите, създаде практически проблеми за отрасъла и компетентните органи. За да се постигне по-последователно етикетиране на премиксите, посоченият член следва да се измени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА 1
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Цел
В съответствие с общите принципи, определени в Регламент (ЕО) № 178/2002, целта на настоящия регламент е да хармонизира условията за пускане на пазара и употреба на фуражи, за да се гарантира високо ниво на безопасност на фуражите и оттам високо ниво на защита на общественото здраве, както и да се предостави подходяща информация за ползвателите и потребителите и да се засили ефективното функциониране на вътрешния пазар.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящият регламент определя правила за пускане на пазара и употреба на фуражи както за животни, отглеждани за производство на храни, така и за животни, които не се отглеждат за производство на храни, в рамките на Общността, включително изисквания за етикетиране, опаковане и представяне.
2. Настоящият регламент се прилага, без да се засягат останалите разпоредби на Общността, прилагани в областта на храненето на животните, а именно:
а)
Директива 90/167/ЕИО;
б)
Директива 2002/32/ЕО;
в)
Регламент (ЕО) № 999/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 г. относно определяне на правила за превенция, контрол и ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (22);
г)
Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 3 октомври 2002 г. за установяване на здравни правила относно странични животински продукти, непредназначени за консумация от човека (23);
д)
Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 г. относно генетично модифицираните храни и фуражи (24);
е)
Регламент (ЕО) № 1830/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 г. относно проследяването и етикетирането на генетично модифицирани организми и проследяването на храни и фуражи от генетично модифицирани продукти (25);
ж)
Регламент (ЕО) № 1831/2003; и
з)
Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета от 28 юни 2007 г. относно биологичното производство и етикетирането на биологични продукти (26).
3. Настоящият регламент не се прилага за водата, директно приемана от животните или съзнателно включена във фуражите. Въпреки това той се прилага по отношение на фуражите, предназначени да се дават с помощта на вода.
Член 3
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
определенията за „фураж“, „предприятия за фуражи“ и „пускане на пазара“, установени в Регламент (ЕО) № 178/2002;
б)
определенията за „фуражна добавка“, „премикси“, „технологични спомагателни вещества“ и „дневна дажба“, установени в Регламент (ЕО) № 1831/2003; и
в)
определенията за „предприятие“ и „компетентен орган“, установени в Регламент (ЕО) № 183/2005.
2. Прилагат се и следните определения:
а)
„оператор във фуражния сектор“ означава всяко физическо или юридическо лице, което отговаря за осигуряване изпълнението на изискванията на настоящия регламент в рамките на предприятието за фуражи, което контролира;
б)
„хранене на животни през устата“ означава въвеждането на фуражи в стомашно-чревния тракт на животното през устата с цел задоволяване на потребностите му от храна и/или поддържането на продуктивността на здрави животни;
в)
„животно, отглеждано за производство на храни“ означава всяко животно, което се храни, развъжда или отглежда за производство на храни за консумация от човека, включително животни, които не се използват за консумация от човека, но принадлежат към вид, който обикновено се използва за консумация от човека в Общността;
г)
„животни, които не се отглеждат за производство на храни“ означава всяко животно, което се храни, развъжда или отглежда, но не се използва за консумация от човека, като животни с ценна кожа, домашни любимци и животни, отглеждани в лаборатории, зоологически градини или циркове;
д)
„животни с ценна кожа“ означава животни, които не се отглеждат за производство на храни, които се хранят, развъждат или отглеждат за производство на кожа и които не се използват за консумация от човека;
е)
„домашни любимци“ означава животни, които не се отглеждат за производство на храни и принадлежат към видове, които се хранят, развъждат или отглеждат, но обикновено не се използват за консумация от човека в Общността;
ж)
„фуражни суровини“ означава продукти от растителен или животински произход, чиято главна цел е да задоволят хранителните нужди на животните, в техния естествен вид, пресни или консервирани, и продукти, получени от тяхната промишлена преработка, както и органични и неорганични вещества, независимо дали са със или без съдържание на фуражни добавки, които са предназначени за употреба при храненето на животните през устата, без или след преработка, или при приготвянето на комбинирани фуражи, или като носители на премикси;
з)
„комбиниран фураж“ означава смес от най-малко две фуражни суровини, независимо дали са със или без съдържание на фуражни добавки, за хранене на животните през устата, под формата на пълноценни или допълващи фуражи;
и)
„пълноценен фураж“ означава комбиниран фураж, който поради своя състав е достатъчен за една дневна дажба;
й)
„допълващи фуражи“ означава комбинирани фуражи, които имат високо съдържание на определени вещества, но които поради техния състав са достатъчни за една дневна дажба, само ако се използват в комбинация с други фуражи;
к)
„минерални фуражи“ означава допълващи фуражи, съдържащи най-малко 40 % сурова пепел;
л)
„млекозаместител“ означава комбиниран фураж, който се дава в суха форма или след разтваряне в определено количество течност за хранене на млади животни в допълнение на или като заместител на следколастрово мляко или за хранене на млади животни, като телета, агнета или козлета, предназначени за клане;
м)
„носител“ означава вещество, използвано, за да разтвори, разреди, диспергира или по друг начин физически да промени дадена фуражна добавка, за да улесни обработката, прилагането или употребата ѝ, без да променя технологичните функции и без да оказва влияние върху технологичните резултати;
н)
„специфична хранителна цел“ означава целта за задоволяване на специфични хранителни нужди на животните, при които процесът на усвояване на храната, поглъщане или метаболизъм е или може да е временно или необратимо увреден и които следователно могат да се повлияят благоприятно от поемането на подходящ за тяхното състояние фураж;
о)
„фураж, предназначен за специфични хранителни цели“ означава фураж, който може да задоволи специфична хранителна цел поради специфичния си състав или метод на производство, които ясно го разграничават от обикновения фураж. Фуражът, предназначен за специфични хранителни цели, не включва медикаментозни фуражи по смисъла на Директива 90/167/ЕИО;
п)
„замърсени суровини“ означава фураж, който съдържа нежелани вещества на нива над допустимите съгласно Директива 2002/32/ЕО;
р)
„минимален срок на съхранение“ означава периодът, през който при правилни условия на съхранение лицето, което отговаря за етикетирането, гарантира, че фуражът запазва посочените си свойства; по отношение на фуража като цяло може да бъде посочен само един минимален срок на съхранение, който се определя въз основа на минималния срок на съхранение на всяка съставка;
с)
„серия“ или „партида“ означава количество фураж, което може да се установи и за което е определено, че има общи характеристики, като произход, разновидност, вид на опаковката, опаковащ, изпращач или етикетиране, и, в случай на производствен процес, представлява единица продукция от един завод, който използва еднакви производствени показатели, или няколко такива единици, когато са произведени в последователен ред и са складирани заедно;
т)
„етикетиране“ означава нанасяне на думи, специфични данни, търговски марки, марково име, картинни изображения или символи върху даден фураж чрез поставянето на тази информация върху всякакво средство, отнасящо се до или придружаващо такъв фураж, като опаковка, контейнер, табела, етикет, документ, пръстен, яка или в интернет пространството, включително за рекламни цели;
у)
„етикет“ означава всякаква маркировка, знак, символ, изображение или друго описание, изписано, отпечатано, нанесено с шаблон, маркирано, гравирано, щамповано или прикрепено към опаковката или контейнера на фуража; и
ф)
„представяне“ означава формата, външният вид или опаковката и опаковъчните материали, използвани за фуража, включително и начинът, по който е подреден, и средата, в която е изложен.
ГЛАВА 2
ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ
Член 4
Изисквания за безопасност и за предлагане на пазара
1. Фураж може да се предлага на пазара и да се използва, само ако:
а)
е безопасен; и
б)
не оказва директно неблагоприятно въздействие върху околната среда или хуманното отношение към животните.
Изискванията, установени в член 15 от Регламент (ЕО) № 178/2002, се прилагат, mutatis mutandis, към фуражи за животни, които не се отглеждат за производство на храни.
2. В допълнение към установените в параграф 1 от настоящия член изисквания операторите във фуражния сектор, които пускат фуража на пазара, гарантират, че фуражът:
а)
е здравословен, истински, с непроменен състав, подходящ за целта и с годно за продажба качество; и
б)
е етикетиран, опакован и представен в съответствие с разпоредбите, установени в настоящия регламент и в друго приложимо законодателство на Общността.
Изискванията, предвидени в член 16 от Регламент (ЕО) № 178/2002, се прилагат, mutatis mutandis, към фуражи за животни, които не се отглеждат за производство на храни.
3. По отношение на фуража трябва да бъдат спазени техническите разпоредби за примеси и други химични вещества, посочени в приложение I към настоящия регламент.
Член 5
Отговорности и задължения на предприятията за фуражи
1. Операторите във фуражния сектор спазват, mutatis mutandis, задълженията, установени в членове 18 и 20 от Регламент (ЕО) № 178/2002 и член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 183/2005 по отношение на фуражите за животни, които не се отглеждат за производство на храни.
2. Лицето, което отговаря за етикетирането на фуражите, предоставя на разположение на компетентните органи всяка информация, която се отнася до състава или до твърдяните свойства на пуснатия на пазара от това лице фураж и която позволява проверка на точността на информацията, посочена върху етикета, включително точните тегловни проценти на фуражните суровини, използвани в комбинираните фуражи.
3. При спешни случаи, свързани с човешкото здраве или здравето на животните или околната среда, и без да се засягат разпоредбите на Директива 2004/48/ЕО, компетентният орган може да предостави на купувача информацията, с която разполага съгласно параграф 2 от настоящия член, при условие че след преценка на съответните законни интереси на производителите и купувачите стигне до заключението, че предоставянето на подобна информация е оправдано. При необходимост компетентният орган предоставя подобна информация след подписването на клауза за поверителност от купувача.
Член 6
Ограничение и забрана
1. Фуражът не трябва да съдържа или да се състои от суровини, чието пускане на пазара или употреба за целите на храненето на животните са ограничени или забранени. Списъкът на подобни суровини се съдържа в приложение III.
2. Комисията изменя списъка на суровините, чието пускане на пазара или употреба за целите на храненето на животните са ограничени или забранени, като взема предвид, по-специално, научните доказателства, технологичните развития, известията от Системата за бързо предупреждение за храни и фуражи (RASFF) или резултатите от официалния контрол съгласно Регламент (ЕО) № 882/2004.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Поради наложителни причини за спешност Комисията може да използва процедурата по спешност, посочена в член 28, параграф 5, с цел приемането на тези мерки.
ГЛАВА 3
ПУСКАНЕ НА ПАЗАРА НА СПЕЦИФИЧНИ ВИДОВЕ ФУРАЖИ
Член 7
Характеристики на видовете фураж
1. В съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 28, параграф 3, Комисията може да приема насоки, които изясняват разликата между фуражни суровини, фуражни добавки и други продукти, като ветеринарни медикаменти.
2. При необходимост Комисията може да приеме мерки за изясняване дали даден продукт представлява фураж за целите на настоящия регламент.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Член 8
Съдържание на фуражните добавки
1. Без да се засягат условията за употреба, предвидени в съответния правен акт относно разрешаване на съответните фуражни добавки, фуражните суровини и допълващите фуражи не трябва да съдържат фуражни добавки, включени в количества, надвишаващи 100 пъти съответното установено максимално съдържание в пълноценните фуражи или пет пъти - при коксидиостатици и хистомоностатици.
2. Количеството, равняващо се на 100 пъти съответното установено максимално съдържание, посочено в параграф 1, може да бъде надвишавано, само ако съответните продукти изпълняват специфичната хранителна цел, за която са предназначени съгласно член 10 от настоящия регламент. Условията за употреба на такива фуражи се уточняват допълнително в списъка на предназначенията. Предприятия, намиращи се под контрола на производител на такива фуражи, който използва фуражните добавки, посочени в глава 2 от приложение IV към Регламент (ЕО) № 183/2005, трябва да бъдат одобрени в съответствие с член 10, точка 1, буква б) от посочения регламент.
Член 9
Предлагане на пазара на фуражи, предназначени за специфични хранителни цели
Фуражите, предназначени за специфични хранителни цели, могат да бъдат предлагани на пазара като такива, само ако тяхното предназначение е включено в списъка на предназначенията, изготвен в съответствие с член 10, и ако отговарят на основните хранителни характеристики за съответната специфична хранителна цел, посочена в този списък.
Член 10
Списък на предназначенията на фуражите, предназначени за специфични хранителни цели
1. Комисията може да актуализира списъка на предназначенията, установени в Директива 2008/38/ЕО, като добави или заличи дадено предназначение или като допълни, премахне или промени условията, свързани с определено предназначение.
2. Процедурата за актуализиране на списъка на предназначенията може да бъде започната чрез подаване на заявление до Комисията от физическо или юридическо лице, установено в Общността, или от държава-членка. Валидното заявление включва досие, което доказва, че специфичният състав на фуража изпълнява конкретната специфична хранителна цел и няма неблагоприятно въздействие върху здравето на животните, човешкото здраве, околната среда или хуманното отношение към животните.
3. Комисията незабавно предоставя на разположение на държавите-членки заявлението, включително досието.
4. Ако въз основа на наличната научна и технологична информация Комисията има причини да смята, че употребата на конкретния фураж може да не изпълнява конкретната специфична хранителна цел или може да има неблагоприятно въздействие върху здравето на животните, човешкото здраве, околната среда или хуманното отношение към животните, Комисията, в срок три месеца след получаване на валидно заявление, изисква становище от Европейския орган за безопасност на храните (наричан по-долу „Органът“). Органът предоставя становище в срок шест месеца след получаване на искането. Този срок се удължава всеки път, когато Органът поиска допълнителна информация от заявителя.
5. В срок шест месеца след получаване на валидно заявление или, когато е уместно, след получаване на становището на Органа Комисията приема регламент за актуализация на списъка на предназначенията, ако са спазени предвидените в параграф 2 условия.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 6.
6. Чрез дерогация от параграф 5, в срок шест месеца след получаване на валидно заявление или, когато е уместно, след получаване на становището на Органа, на който и да е етап от процедурата, Комисията прекратява процедурата и взема решение да не продължава с актуализирането, ако счита, че такова актуализиране не е оправдано. Комисията действа в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 28, параграф 3.
Когато е приложимо, в такива случаи Комисията информира заявителя и държавите-членки директно, посочвайки в писмото си мотивите, поради които актуализирането не е счетено за оправдано.
7. В съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 28, параграф 3, Комисията може да приема мерки за прилагане по отношение на подготовката и представянето на заявлението.
ГЛАВА 4
ЕТИКЕТИРАНЕ, ПРЕДСТАВЯНЕ И ОПАКОВАНЕ
Член 11
Принципи за етикетиране и представяне
1. Етикетирането и представянето на фуражите не трябва да подвеждат потребителя, по-специално:
а)
по отношение на предназначението или характеристиките на фуража, по-специално вида, метода на получаване или производство, свойствата, състава, количеството, трайността, видовете или категориите животни, за които е предназначен;
б)
чрез приписване на фуража на свойства или характеристики, които той не притежава, или чрез внушаване, че той притежава специални характеристики, когато в действителност всички подобни фуражи притежават такива характеристики; или
в)
по отношение на съответствието на етикетирането с каталога на Общността и с кодексите на Общността, посочени в членове 24 и 25.
2. Фуражните суровини или комбинираният фураж, предлагани на пазара в насипно състояние или в незапечатани опаковки или контейнери в съответствие с член 23, параграф 2, се придружават от документ, който съдържа всички данни, чието поставяне върху етикета се изисква задължително в съответствие с настоящия регламент.
3. Когато фуражът се предлага за продажба чрез средства за комуникация от разстояние, както е определено в член 2 от Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 г. относно защитата на потребителя по отношение на договорите от разстояние (27), данните, чието поставяне върху етикета се изисква задължително съгласно настоящия регламент, с изключение на данните, предвидени в член 15, букви б), г) и д), член 16, параграф 2, буква в) или член 17, параграф 1, буква г), се нанасят върху носителя на информация за продажбата от разстояние или се предоставят чрез други подходящи средства преди сключването на договора от разстояние. Данните, посочени в член 15, букви б), г) и д), член 16, параграф 2, буква в) или член 17, параграф 1, буква г), се предоставят най-късно в момента на доставка на фуража.
4. В приложение II са предвидени разпоредби за етикетирането, допълващи определените в настоящата глава.
5. Допустимите отклонения за несъответствия между етикетираните стойности на състава на фуражната суровина или комбинирания фураж и стойностите, установени при анализ при официалния контрол в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004, са посочени в приложение IV към настоящия регламент.
Член 12
Отговорност
1. Лицето, което отговаря за етикетирането, гарантира наличието на данните върху етикетите и точността на съдържанието им.
2. Лицето, което отговаря за етикетирането, е операторът във фуражния сектор, който е пуснал фуража на пазара за първи път, или, когато е приложимо, операторът във фуражния сектор, под чието име или търговско наименование се предлага фуражът.
3. До степента, в която техните действия влияят върху етикетирането в рамките на стопанските дейности под техен контрол, операторите във фуражния сектор гарантират, че информацията, която се предлага чрез каквито и да е средства, отговаря на изискванията на настоящия регламент.
4. Операторите във фуражния сектор, отговорни за търговия на дребно или дейности по дистрибуция, които не влияят върху етикетирането, действат с дължимата грижа, за да подпомогнат гарантирането на съответствие с изискванията за етикетиране, по-специално като не доставят фураж, за който знаят или би трябвало да предположат, въз основа на притежаваната от тях информация и като професионалисти, че не отговаря на тези изисквания.
5. В рамките на стопанските дейности под техен контрол операторите във фуражния сектор гарантират предаването на задължителните данни върху етикетите по цялата хранителна верига, за да позволят предоставянето на информацията на крайния потребител на фураж в съответствие с настоящия регламент.
Член 13
Твърдения
1. Етикетирането и представянето на фуражните суровини и комбинираните фуражи може да обърне специално внимание на наличието или липсата на някое вещество във фуража, на специфична хранителна характеристика или процес или специфична функция, свързана с някое от изброените, ако са изпълнени следните условия:
а)
твърдението е обективно, може да бъде проверено от компетентните органи и разбрано от потребителите на фуража; и
б)
лицето, което отговаря за етикетирането, осигурява при поискване от компетентния орган научна обосновка на твърдението чрез посочване на публично достъпни налични научни доказателства или чрез документирано изследване на дружеството. Научната обосновка трябва да е налице към момента на пускане на фуража на пазара. Купувачите имат правото да осведомят компетентния орган за своите съмнения по отношение на верността на твърдението. Когато се стигне до заключението, че твърдението не е достатъчно обосновано, етикетирането във връзка с подобно твърдение се счита за подвеждащо за целите на член 11. Когато компетентният орган има съмнения по отношение на научните доказателства за съответното твърдение, той може да постави въпроса пред Комисията. Комисията може да приеме решение, когато е целесъобразно - след получаване на становището на Органа, в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 28, параграф 2.
2. Без да се засяга параграф 1, твърденията, отнасящи се до подобряване на храненето и поддържане или защита на физиологичното състояние, са допустими, освен ако не включват твърдение, посочено в параграф 3, буква а).
3. При етикетирането или представянето на фуражните суровини и комбинирания фураж не трябва да се твърди, че
а)
фуражът ще предотврати, облекчи или излекува дадено заболяване, с изключение на коксидиостатиците и хистомоностатиците, разрешени съгласно Регламент (ЕО) № 1831/2003; настоящата буква не се прилага обаче за твърдения относно хранителния дисбаланс, при условие че липсват патологични симптоми в тази връзка;
б)
фуражът притежава специфична хранителна цел, предвидена в списъка на предназначенията, посочен в член 9, освен ако не отговаря на определените в него изисквания.
4. Спецификациите, свързани с изискванията, определени в параграфи 1 и 2, могат да се включат в кодексите на Общността, посочени в член 25.
Член 14
Представяне на данните върху етикета
1. Данните, чието посочване върху етикета е задължително, се представят в тяхната пълнота на видно място върху опаковката, контейнера, върху прикачения към тях етикет или придружаващия документ, предвиден в член 11, параграф 2, по очевиден и ясно четлив начин, така че да не могат да се изтрият, на официалния език или най-малко на един от официалните езици на държавата-членка или на региона, в които фуражът се пуска на пазара.
2. Данните, чието посочване върху етикета е задължително, са лесни за откриване и не се закриват от друга информация. Те се изписват с цвят, шрифт и размер, който не прикрива и не подчертава никоя част от информацията, освен ако тази разлика не служи за привличане на вниманието към предупрежденията за безопасност.
3. Спецификациите, свързани с определените в параграфи 1 и 2 изисквания, както и с представянето на незадължителното етикетиране, посочено в член 22, могат да се включат в кодексите на Общността, посочени в член 25.
Член 15
Общи задължителни изисквания при етикетиране
Дадена фуражна суровина или комбиниран фураж не се пускат на пазара, ако върху етикета не са обозначени следните данни:
а)
вид на фуража: „фуражна суровина“, „пълноценен фураж“ или „допълващ фураж“, в зависимост от случая;
-
за „пълноценен фураж“ може да се използва наименованието „пълноценен фураж млекозаместител“, ако е уместно,
-
за „допълващ фураж“ могат да се използват следните наименования, ако е уместно: „минерален фураж“ или „допълващ фураж млекозаместител“,
-
за домашни любимци, различни от котки и кучета, „пълноценен фураж“ или „допълващ фураж“ може да се заменят с „комбиниран фураж“;
б)
име или търговско наименование и адрес на оператора във фуражния сектор, който отговаря за етикетирането;
в)
ако е наличен, номер на одобрение на предприятието на лицето, което отговаря за етикетирането, определен в съответствие с член 13 от Регламент (ЕО) № 1774/2002 за предприятия, които са получили разрешение в съответствие с член 23, параграф 2, букви а), б) и в) от Регламент (ЕО) № 1774/2002 или одобрение в съответствие с член 17 от Регламент (ЕО) № 1774/2002 или с член 10 от Регламент (ЕО) № 183/2005. Ако лицето, което отговаря за етикетирането, има няколко номера на одобрение, то използва номера, определен в съответствие с Регламент (ЕО) № 183/2005;
г)
референтен номер на партидата или серията;
д)
нетно количество, изразено в единици маса, в случай на твърди продукти, и в единици маса или обем, в случай на течни продукти;
е)
списък на фуражните добавки, предхождани от надпис „добавки“ в съответствие с глава I от приложение VI или VII, според случая, и без да се засягат разпоредбите за етикетиране, определени в правния акт, който разрешава съответната фуражна добавка; и
ж)
съдържание на влага в съответствие с точка 6 от приложение I.
Член 16
Специални задължителни изисквания при етикетиране на фуражни суровини
1. Освен изискванията, предвидени в член 15, етикетирането на фуражни суровини включва също така следното:
а)
наименованието на фуражната суровина; наименованието се използва в съответствие с член 24, параграф 5; и
б)
задължителната декларация, която отговаря на съответната категория, определена в списъка в приложение V; задължителната декларация може да се замени с данните, определени в каталога на Общността, посочен в член 24, за всяка фуражна суровина от съответната категория.
2. Освен предвидените в параграф 1 изисквания етикетирането на фуражни суровини включва следната информация, когато са включени добавки:
а)
вида или категориите животни, за които е предназначена фуражната суровина, когато съответните добавки не са разрешени за всички видове животни или са разрешени в определени максимални граници за някои видове;
б)
инструкции за правилна употреба в съответствие с приложение II, точка 4, когато е определено максимално съдържание на съответните добавки; и
в)
минимален срок на съхранение на добавките, различни от технологичните добавки.
Член 17
Специални задължителни изисквания при етикетиране на комбиниран фураж
1. В допълнение към изискванията, предвидени в член 15, етикетирането на комбиниран фураж включва също така следното:
а)
вида или категориите животни, за които е предназначен комбинираният фураж;
б)
инструкции за правилната употреба, които посочват целта, за която е предназначен фуражът; когато е приложимо, тези инструкции са в съответствие с приложение II, точка 4;
в)
в случаите, когато производителят не е лицето, което отговаря за етикетирането, се предоставя следната информация:
-
името или търговското наименование и адрес на производителя, или
-
номера за одобрение на производителя, посочен в член 15, буква в), или идентификационния номер в съответствие с член 9, 23 или 24 от Регламент (ЕО) № 183/2005; ако няма такъв номер - идентификационен номер, определен по искане на производителя или вносителя във фуражната промишленост, във формата, предвиден в глава II от приложение V към Регламент (ЕО) № 183/2005;
г)
обозначението за минималния срок на съхранение в съответствие със следните изисквания:
-
„да се използва преди …“, последвано от датата, която посочва определен ден, в случай на фураж, който е силно нетраен поради процеси на разлагане,
-
„най-добър преди …“, последвано от датата, която посочва определен месец, в случай на друг фураж.
Ако върху етикета е посочена датата на производство, датата за минималния срок на съхранение може да бъде посочена също като „… (период време в дни или месеци) след датата на производство“;
д)
списъка на фуражните суровини, от които се състои фуражът, с надпис „състав“ и посочващ наименование на всяка фуражна суровина в съответствие с член 16, параграф 1, буква а), като тези фуражни суровини се изброяват в низходящ ред в съответствие с теглото им, изчислено в зависимост от съдържанието на влага в комбинирания фураж; този списък може да включва тегловните проценти; и
е)
задължителните декларации, предвидени в глава II от приложение VI или VII, според случая.
2. По отношение на списъка, предвиден в параграф 1, буква д), се прилагат следните изисквания:
а)
наименованието и тегловните проценти на фуражната суровина се посочват, ако на етикета се привлича внимание върху наличието ѝ с думи, изображения или графики;
б)
без да се засяга Директива 2004/48/ЕО, ако тегловните проценти за фуражните суровини, съдържащи се в комбинирания фураж за животни, които се отглеждат за производство на храни, не са посочени върху етикета, при поискване лицето, което отговаря за етикетирането, предоставя на купувача данни за количествения състав в диапазон ± 15 % от стойността им спрямо рецептата на фуража; и
в)
в случай на комбиниран фураж, предназначен за животни, които не се отглеждат за производство на храни, с изключение на животните с ценна кожа, обозначението на конкретното наименование на фуражната суровина може да бъде заменено от наименованието на категорията, към която принадлежат фуражните суровини.
3. При спешни случаи, свързани с човешкото здраве или здравето на животните или околната среда, и без да се засяга Директива 2004/48/ЕО, компетентният орган може да предостави на купувача информацията, с която разполага съгласно член 5, параграф 2, при условие че след преценка на съответните законни интереси на производителите и купувачите стигне до заключението, че предоставянето на подобна информация е оправдано. При необходимост компетентният орган предоставя подобна информация след подписването на клауза за поверителност от купувача.
4. За целите на параграф 2, буква в) Комисията изготвя списък с категории фуражни суровини, които могат да се посочват вместо отделните фуражни суровини при етикетирането на фуражи за животни, които не се отглеждат за производство на храни, с изключение на животните с ценна кожа.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Член 18
Допълнителни задължителни изисквания при етикетирането на фуражи, предназначени за специфични хранителни цели
В допълнение към общите задължителни изисквания, определени в членове 15, 16 и 17, според случая, етикетирането на фуражи, предназначени за специфични хранителни цели, включва също така:
а)
окачествяващия израз „диетичен“ - единствено за фуражи, предназначени за специфични хранителни цели - до обозначението на фуража, както е предвидено в член 15, буква а);
б)
предвидените за съответното предназначение данни в колони 1-6 от списъка на предназначенията, посочен в член 9; и
в)
обозначение, че следва да се потърси мнението на експерт по хранене или ветеринарен лекар, преди да се използва фуражът или преди да се продължи периодът на употреба.
Член 19
Допълнителни задължителни изисквания при етикетиране на храни за домашни любимци
Върху етикета на храни за домашни любимци се посочва безплатен телефонен номер или друго подходящо средство за комуникация, за да се позволи на купувача да получи освен задължителните данни информация относно:
а)
фуражните добавки, съдържащи се в храните за домашни любимци; и
б)
съдържащи се в тази храна фуражни суровини, които са обозначени със своята категория, както е посочено в член 17, параграф 2, буква в).
Член 20
Допълнителни задължителни изисквания при етикетиране на фураж, който не съответства на изискванията
1. В допълнение към изискванията, определени в членове 15, 16, 17 и 18, фуражът, който не съответства на изискванията по общностното право, посочени в приложение VIII, като например замърсените суровини, се етикетира в съответствие с установените в посоченото приложение изисквания.
2. Комисията може да измени приложение VIII, за да го приведе в съответствие с правните развития с цел усъвършенстване на стандартите.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Член 21
Дерогации
1. Данните, посочени в член 15, буква в), г), д) и ж) и член 16, параграф 1, буква б), не се изискват, когато преди всяка сделка купувачът е заявил в писмена форма, че не се нуждае от тази информация. Една сделка може да включва няколко пратки.
2. При опакован фураж данните, посочени в член 15, букви в), г) и д) и член 16, параграф 2, буква в) или член 17, параграф 1, букви в), г) и д), може да се нанесат върху опаковката извън мястото на етикета, както е посочено в член 14, параграф 1. В такива случаи се посочва къде са нанесени тези данни.
3. Без да се засяга приложение I към Регламент (ЕО) № 183/2005, данните, посочени в член 15, букви в), г), д) и ж) и член 16, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, не са задължителни за фуражни суровини, които не съдържат фуражни добавки, с изключение на консерванти или силажни добавки, и които са произведени и доставени от оператор във фуражния сектор съгласно член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 183/2005 на потребител на фураж в първично производство за употреба в личното стопанство на този потребител.
4. Задължителните декларации, посочени в член 17, параграф 1, буква е), не се изискват за смеси от несмлени зърнени култури, семена и плодове.
5. По отношение на комбиниран фураж, съставен от не повече от три фуражни суровини, данните, посочени в член 17, параграф 1, букви а) и б), не се изискват, когато използваните фуражни суровини са посочени ясно в описанието.
6. За количества фуражни суровини или комбинирани фуражи, които не надвишават 20 kg, предназначени за крайния потребител и продавани в насипно състояние, вниманието на купувача може да бъде привлечено към данните, посочени в членове 15, 16 и 17, чрез подходяща бележка на мястото на продажбата. В този случай данните, посочени в член 15, буква а) и член 16, параграф 1 или член 17, параграф 1, букви а) и б), според случая, се предоставят на купувача най-късно върху или с фактурата.
7. По отношение на количества от храни за домашни любимци, продавани в пакети, съдържащи няколко контейнера, данните, посочени в член 15, букви б), в), е) и ж) и член 17, параграф 1, букви б), в), д) и е), могат да се посочат само върху външната опаковка вместо върху всеки отделен контейнер, при условие че сборното общо тегло на пакета не надвишава 10 kg.
8. Чрез дерогация от разпоредбите на настоящия регламент държавите-членки могат да прилагат национални разпоредби за фураж, предназначен за животни, отглеждани за научни или експериментални цели, при условие че тази цел е ясно обозначена върху етикета. Държавите-членки незабавно съобщават тези разпоредби на Комисията.
Член 22
Незадължително етикетиране
1. В допълнение към задължителните изисквания при етикетиране, етикетирането на фуражни суровини и комбиниран фураж може също да включва данни, чието посочване върху етикета не е задължително, при условие че са спазени общите принципи на настоящия регламент.
2. Допълнителни условия за незадължителното етикетиране могат да бъдат определени в кодексите на Общността, посочени в член 25.
Член 23
Опаковане
1. Фуражните суровини и комбинираният фураж могат да се пускат на пазара само в запечатани опаковки или контейнери. Опаковките или контейнерите трябва да бъдат запечатани по такъв начин, че когато опаковката или контейнерът се отвори, капакът да се повреди и да не може да се използва повторно.
2. Чрез дерогация от параграф 1 следните фуражи могат да се пускат на пазара в насипно състояние или в незапечатани опаковки или контейнери:
а)
фуражни суровини;
б)
комбинирани фуражи, получени единствено чрез смесване на зърна или на цели плодове;
в)
доставки между производители на комбинирани фуражи;
г)
доставки на комбинирани фуражи директно от производителя до потребителя на фуражи;
д)
доставки от производители на комбинирани фуражи до предприятия за пакетиране;
е)
количества от комбинирани фуражи, ненадвишаващи 50 kg, предназначени за крайния потребител и взети директно от запечатана опаковка или контейнер; и
ж)
блокове за лизане или лизалки.
ГЛАВА 5
КАТАЛОГ НА ОБЩНОСТТА НА ФУРАЖНИТЕ СУРОВИНИ И КОДЕКСИ НА ОБЩНОСТТА ЗА ДОБРИ ПРАКТИКИ В ЕТИКЕТИРАНЕТО
Член 24
Каталог на Общността на фуражните суровини
1. Съставя се каталог на Общността на фуражните суровини (наричан по-долу „каталогът“) като средство за подобряване на етикетирането на фуражните суровини и комбинирания фураж. Каталогът улеснява обмена на информация за свойствата на продуктите и представя неизчерпателен списък на фуражните суровини. За всяка изброена фуражна суровина той включва най-малко следните данни:
а)
наименование;
б)
идентификационен номер;
в)
описание на фуражната суровина, включително информация за производствения процес, ако е необходимо;
г)
данни, които заместват задължителната декларация за целите на член 16, параграф 1, буква б); и
д)
кратък речник с определенията на различните посочени процеси и технически изрази.
2. Първата версия на каталога на Общността се приема в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 28, параграф 2, най-късно до 21 март 2010 г., като вписванията в него се състоят от изброените в част Б от приложението към Директива 96/25/ЕО и колони 2-4 от приложението към Директива 82/471/ЕИО. Краткият речник се състои от част А, точка IV от приложението към Директива 96/25/ЕО.
3. За изменения на каталога се прилага процедурата, предвидена в член 26.
4. Настоящият член се прилага, без да се засягат изискванията за безопасност, определени в член 4.
5. Използването на каталога от операторите във фуражния сектор е доброволно. Въпреки това наименованието на дадена фуражна суровина, която е включена в каталога, може да се използва, единствено ако са спазени всички приложими разпоредби на каталога.
6. Лицето, което за пръв път пуска на пазара дадена фуражна суровина, която не е включена в каталога, незабавно уведомява за употребата ѝ представителите на европейския фуражен сектор, посочени в член 26, параграф 1. Представителите на европейския фуражен сектор публикуват в интернет регистър на уведомленията и го актуализират редовно.
Член 25
Кодекси на Общността за добри практики в етикетирането
1. Комисията насърчава разработването на два кодекса на Общността за добри практики в етикетирането (наричани по-долу „кодекси“), един за храни за домашни любимци и друг - за комбинирани фуражи за животни, които се отглеждат за производство на храни, който може да включва раздел за комбинираните фуражи за животни с ценна кожа.
2. Кодексите имат за цел да подобрят целесъобразността на етикетирането. По-конкретно те включват разпоредби относно представянето на данните върху етикета, предвидено в член 14, незадължителното етикетиране, предвидено в член 22, и използването на твърдения, предвидено в член 13.
3. За съставянето и за всякакви изменения на кодексите се прилага процедурата, предвидена в член 26.
4. Използването на кодексите от операторите във фуражния сектор е доброволно. Въпреки това използването на единия или другия кодекс може да бъде посочено върху етикета, единствено ако са спазени всички приложими разпоредби на съответния кодекс.
Член 26
Съставяне на кодексите и изменения на каталога и кодексите на Общността
1. Проектите за изменение на каталога на Общността и проектите за кодекси, както и всякакви проекти за изменението им се разработват и изменят от всички подходящи представители на европейския фуражен сектор:
а)
чрез консултация с други заинтересовани страни, като потребителите на фуражи;
б)
в сътрудничество с компетентните органи на държавите-членки и, когато е уместно - с Органа;
в)
като се вземе предвид съответният опит от становища, публикувани от Органа, и научното и технологичното развитие.
2. Без да се засяга параграф 3, Комисията приема мерки за целите на настоящия член, в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 28, параграф 2.
3. Приемат се изменения на каталога на Общността с цел определяне на максималното съдържание на химичните примеси, посочени в приложение I, точка 1, или нивата за ботаническа чистота, посочени в приложение I, точка 2, или съдържанието на влага, посочено в приложение I, точка 6, или данните, които заместват задължителната декларация, посочена в член 16, параграф 1, буква б). Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящия регламент, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
4. Всички мерки съгласно настоящия член се приемат, единствено ако са изпълнени следните условия:
а)
те са разработени в съответствие с параграф 1;
б)
тяхното съдържание може да бъде приложено в цялата Общност за секторите, за които се отнасят; и
в)
те са подходящи за постигане на целите на настоящия регламент.
5. Каталогът се публикува в серия L на Официален вестник на Европейския съюз. Заглавията и данните за публикацията на кодексите се публикуват в серия С на Официален вестник на Европейския съюз.
ГЛАВА 6
ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 27
Мерки за прилагане
1. Комисията може да измени приложенията, за да ги адаптира към научното и технологичното развитие.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящия регламент, включително чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
2. Други мерки за прилагане, необходими за прилагането на настоящия регламент, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 28, параграф 3, освен ако изрично не е предвидено друго.
Член 28
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, създаден с член 58 от Регламент (ЕО) № 178/2002 (наричан по-долу „Комитетът“).
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 3 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Срокът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
4. При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1-4 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
5. При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1, 2, 4 и 6 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
6. При позоваване на настоящия параграф се прилагат член 5а, параграфи 1-4 и параграф 5, буква б), както и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Сроковете, предвидени в член 5а, параграф 3, буква в) и параграф 4, букви б) и д) от Решение 1999/468/ЕО, се определят съответно на два месеца, един месец и два месеца.
Член 29
Изменение на Регламент (ЕО) № 1831/2003
Член 16 от Регламент (ЕО) № 1831/2003 се изменя, както следва:
1.
Параграф 1 се изменя, както следва:
а)
буква г) се заменя със следното:
„г)
когато е целесъобразно, номерът на одобрението на предприятието за производство или пускане на пазара на фуражната добавка или премикса съгласно член 10 от Регламент (ЕО) № 183/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 12 януари 2005 г. за определяне на изискванията за хигиена на фуражите (28) или, според случая, съгласно член 5 от Директива 95/69/ЕО;
б)
в параграф 1 се добавя следната алинея:
„При премикси букви б), г), д) и ж) не се прилагат за включените фуражни добавки.“
2.
Параграф 3 се заменя със следното:
„3. Освен информацията, посочена в параграф 1, опаковката или контейнерът с фуражна добавка, включена във функционална група, посочена в приложение III, или с премикс, съдържащ добавка, включена във функционална група, посочена в приложение III, съдържа информацията, посочена в споменатото приложение, представена по видим и лесно четлив начин, така че да не може да бъде изтрита.“
3.
Параграф 4 се заменя със следното:
„4. При премикси върху етикета се изписва думата „премикс“. Носителите се посочват, в случаите на фуражни суровини, в съответствие с член 17, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕО) № 767/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно пускането на пазара и употребата на фуражи (29), а когато като носител се използва водата, се посочва съдържанието на влага в премикса. За всеки премикс като цяло може да бъде посочен само един минимален срок на съхранение; този срок за съхранение се определя въз основа на минималния срок на съхранение на всяка съставка.
Член 30
Отмяна
Член 16 от Директива 70/524/ЕИО, директиви 79/373/ЕИО, 80/511/ЕИО, 82/471/ЕИО, 83/228/ЕИО, 93/74/ЕИО, 93/113/ЕО и 96/25/ЕО, както и Решение 2004/217/ЕО се отменят, считано от 1 септември 2010 г.
Позоваванията на отменените директиви и на отмененото решение се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат в съответствие с таблицата на съответствието в приложение IX.
Член 31
Санкции
Държавите-членки определят система от санкции, прилагани при нарушаване на разпоредбите на настоящия регламент, и предприемат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното прилагане. Предвидените санкции трябва да са ефективни, пропорционални и възпиращи.
Държавите-членки уведомяват Комисията за тези разпоредби най-късно до 1 септември 2010 г. и незабавно съобщават за всяко последващо изменение, което ги засяга.
Член 32
Преходни мерки
1. Чрез дерогация от член 33, втора алинея фураж, който е пуснат на пазара или е етикетиран в съответствие с директиви 79/373/ЕИО, 82/471/ЕИО, 93/74/ЕИО и 96/25/ЕО преди 1 септември 2010 г., може да продължи да се предлага на пазара до изчерпване на количествата.
2. Чрез дерогация от член 8, параграф 2 посочените във въпросния член видове фуражи, които вече са били пуснати законно на пазара преди 1 септември 2010 г., могат да се пускат или да продължат да се предлагат на пазара до вземането на решение по заявлението за актуализиране на списъка на предназначенията, посочен в член 10, при условие че заявлението е било подадено преди 1 септември 2010 г.
3. Чрез дерогация от точка 1 от приложение I към настоящия регламент фуражните суровини могат да бъдат пускани на пазара и да се използват до определянето на конкретното максимално съдържание на химични примеси, получени от техния производствен процес и от технологични спомагателни вещества, при условие че отговарят най-малко на условията, определени в раздел II, част A, точка 1 от приложението към Директива 96/25/ЕО. Въпреки това тази дерогация престава да се прилага на 1 септември 2012 г.
4. Могат да се приемат мерки с цел улесняване на прехода към прилагането на настоящия регламент. По-конкретно могат да се определят условията, при които фуражите могат да бъдат етикетирани в съответствие с настоящия регламент преди началната дата на неговото прилагане. Мерките, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящия регламент, включително чрез допълването му, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 28, параграф 4.
Член 33
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 септември 2010 г.
Членове 31 и 32 обаче се прилагат от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2009 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 767/2009,
annettu 13 päivänä heinäkuuta 2009,
rehun markkinoille saattamisesta ja käytöstä, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1831/2003 muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 79/373/ETY, komission direktiivin 80/511/ETY, neuvoston direktiivien 82/471/ETY, 83/228/ETY, 93/74/ETY, 93/113/EY ja 96/25/EY ja komission päätöksen 2004/217/EY kumoamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan ja 152 artiklan 4 kohdan b alakohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Kuten elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 178/2002 (3) vahvistetaan, ihmisten ja eläinten terveyden suojelun korkeaan tasoon pyrkiminen on eräs elintarvikelainsäädännön perustavoitteista. Kyseisessä asetuksessa vahvistetaan myös ”pellolta pöytään” -periaate, jonka mukaan rehulla on herkkä asema elintarvikeketjun alkupäässä. Kansanterveyden suojelun korkean tason varmistaminen on eräs tämän asetuksen perustavoitteista.
(2)
Rehutuotanto on Euroopan maataloustuotannon kannalta tärkeä kohde sikäli, että suurin osa rehutuotantoon käytetyistä raaka-aineista koostuu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen liitteessä I luetteloiduista maataloustuotteista. Rehu on lisäksi olennaisen tärkeää yhteisön viidelle miljoonalle kotieläintuottajalle, sillä se on merkittävin kustannustekijä.
(3)
Rehu voi olla rehuaineen, rehuseoksen, rehun lisäaineen, esiseoksen tai lääkerehun muodossa. Rehun lisäaineiden kaupan pitämistä koskevat edellytykset vahvistetaan eläinten ruokinnassa käytettävistä lisäaineista 22 päivänä syyskuuta 2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1831/2003 (4) ja lääkkeitä sisältävän rehun kaupan pitämistä koskevat säännöt lääkkeitä sisältävien rehujen valmistusta, markkinoille saattamista ja käyttöä koskevista vaatimuksista yhteisössä 26 päivänä maaliskuuta 1990 annetussa neuvoston direktiivissä 90/167/ETY (5).
(4)
Rehuaineen ja rehuseosten, lemmikkieläinten ruoka mukaan luettuna, liikkuvuutta ja käyttöä koskeva nykyinen lainsäädäntö eli rehuseosten liikkuvuudesta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annettu neuvoston direktiivi 79/373/ETY (6), erityisravinnoksi tarkoitetuista rehuista (erikoisruokavalioon kuuluva rehu) 13 päivänä syyskuuta 1993 annettu neuvoston direktiivi 93/74/ETY (7), rehuaineiden liikkuvuudesta ja käytöstä 29 päivänä huhtikuuta 1996 annettu neuvoston direktiivi 96/25/EY (8) sekä tietyistä eläinten ruokinnassa käytettävistä tuotteista (bioproteiinit) 30 päivänä kesäkuuta 1982 annettu neuvoston direktiivi 82/471/ETY (9) on tarpeen saattaa ajan tasalle ja korvata yhdellä asetuksella. Selkeyden vuoksi olisi kumottava ohjeista eläinten ruokinnassa käytettävien tiettyjen tuotteiden arvioimiseksi 18 päivänä huhtikuuta 1983 annettu neuvoston direktiivi 83/228/ETY (10) sekä rehuseosten markkinoille saattamisen sallimisesta tietyissä tapauksissa sulkemattomissa pakkauksissa tai säiliöissä 2 päivänä toukokuuta 1980 annettu komission direktiivi 80/511/ETY (11).
(5)
Direktiivin 79/373/ETY kumoamisesta tällä asetuksella johtuu, että myös rehuissa olevien entsyymien, mikro-organismien ja niistä saatavien valmisteiden käytöstä ja kaupan pitämisestä 14 päivänä joulukuuta 1993 annettu neuvoston direktiivi 93/113/EY (12) olisi kumottava. Ottaen huomioon direktiivin 79/373/ETY kumoamisen ja sen, että tämä asetus sisältää lisäaineita sisältävien rehujen merkintöjä koskevat säännöt, kumotaan myös rehujen lisäaineista 23 päivänä marraskuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/524/ETY (13) 16 artikla, joka pysyi voimassa sen jälkeen kun direktiivi 70/524/ETY kumottiin asetuksella (EY) N:o 1831/2003.
(6)
Rehun määritelmään ei sisälly vesi, toisin kuin asetuksen (EY) N:o 178/2002 mukaiseen elintarvikkeiden määritelmään. Lisäksi, koska vettä ei pidetä kaupan eläinten ruokintaan tarkoitettuna, tähän asetukseen ei pitäisi sisältyä veden käyttämistä eläinten ruokinnassa koskevia edellytyksiä. Sitä olisi kuitenkin sovellettava rehuihin, jotka annetaan vedessä. Toisaalta rehuyritysten veden käyttö kuuluu rehuhygieniaa koskevista vaatimuksista 12 päivänä tammikuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 183/2005 (14) soveltamisalaan; kyseisessä asetuksessa edellytetään, että käytetään puhdasta vettä mahdollisesti vaarallisen saastumisen estämiseksi aina, kun se on tarpeen, ja että rehunvalmistuksessa käytetyn veden on oltava sopivanlaatuista.
(7)
Ottaen huomioon rehu- ja elintarvikeketjun saastumisriskin on asianmukaista, että tätä asetusta sovelletaan sekä elintarviketuotantoeläinten että muiden kuin elintarviketuotantoeläinten, luonnonvaraiset eläimet mukaan luettuina, rehuun.
(8)
Muiden kuin elintarviketuotantoeläinten rehuun olisi sovellettava asetuksessa (EY) N:o 178/2002 ja asetuksessa (EY) N:o 183/2005 säädettyjä rehualan toimijoiden velvollisuuksia soveltuvin osin.
(9)
Noudattaakseen tämän asetuksen säännöksiä jäsenvaltioiden olisi suoritettava virallista valvontaa, josta säädetään rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 882/2004 (15). Valvonnan olisi katettava pakollisten merkintöjen lisäksi myös vapaaehtoisesti merkittävät tiedot. Jotta koostumusta koskevia tietoja voitaisiin valvoa, olisi määritettävä sallitut poikkeamat merkityistä arvoista.
(10)
Rehuturvallisuuteen liittyvää riskinhallintaa varten luettelo niistä aineista, joiden markkinoille saattaminen ja käyttö eläinten ravinnoksi on komission päätöksen 2004/217/EY (16) mukaisesti kielletty, sekä luettelo niistä aineista, joiden markkinoille saattamista eläinten ravinnoksi on rajoitettu, olisi sisällytettävä tämän asetuksen liitteeseen. Tällaisen liitteen olemassaoloa ei saisi kuitenkaan tulkita siten, että kaikkia luetteloon kuulumattomia tuotteita voitaisiin sellaisinaan pitää turvallisina.
(11)
Eron tekeminen rehuaineiden, rehun lisäaineiden ja muiden tuotteiden kuten eläinlääkkeiden välille vaikuttaa markkinoille saattamista koskeviin edellytyksiin. Rehuaineita käytetään pääasiassa eläinten tarpeista kuten energian, ravintoaineiden, kivennäisaineiden tai ravintokuitujen saannista huolehtimiseen. Ne eivät yleensä ole kemiallisesti tarkkaan määriteltyjä, tärkeimpiä ravintoaineita lukuun ottamatta. Vaikutukset, jotka voidaan osoittaa tieteellisen arvioinnin perusteella ja jotka on varattu rehun lisäaineille tai eläinlääkkeille, olisi jätettävä rehuaineiden objektiivisten käyttötarkoitusten ulkopuolelle. Näin ollen on tarkoituksenmukaista laatia neuvoa-antavat ohjeet, joiden avulla nämä erityyppiset tuotteet voidaan erottaa toisistaan. Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa komission olisi voitava selventää, pidetäänkö tuotetta tässä asetuksessa tarkoitettuna rehuna.
(12)
Direktiivissä 79/373/ETY täydennysrehuille annettu määritelmä johti soveltamista koskeviin ongelmiin useissa jäsenvaltioissa. Asetuksen (EY) N:o 183/2005 soveltamiseksi on tarpeen selventää täydennysrehujen ja esiseosten välistä eroa.
(13)
Jotta lainsäädännön yhdenmukainen soveltaminen olisi mahdollista, rehuaineet ja täydennysrehu eivät saisi sisältää lisäaineita yli tietyn tason. Väkevämpiä rehuja, kuten kivennäisaineita sisältäviä nuolukiviä, voidaan kuitenkin käyttää suoraan ruokintaan, jos koostumus tyydyttää erityisen ravitsemuksellisen tarkoituksen kulloistakin käyttötarkoitusta varten. Tällaisen rehun käyttöä koskevat edellytykset on esitettävä merkinnöissä sen varmistamiseksi, että päiväannoksissa noudatetaan lisäaineiden pitoisuusvaatimuksia.
(14)
Direktiivillä 82/471/ETY pyrittiin parantamaan suorana ja epäsuorana valkuaislähteenä käytettävien rehujen saantia yhteisössä. Direktiivissä vaaditaan hyväksyntä kaikkien mahdollisten bioproteiinien osalta ennen markkinoille saattamista. Kuitenkin ainoastaan muutama uusi hyväksyntä on myönnetty, ja runsaasti valkuaista sisältävästä rehusta on yhä selvästi puute. Yleinen vaatimus hyväksynnästä ennen markkinoille saattamista osoittautui näin ollen esteeksi, ja turvallisuusriskit puolestaan voidaan välttää kieltämällä riskituotteet markkinavalvonnan perusteella. Tapauksissa, joissa bioproteiinin riskinarvioinnin tulos oli tai on kielteinen, sen liikkuvuus tai käyttö olisi kiellettävä. Näin ollen bioproteiinien markkinoille saattamista varten tarvittavaa yleistä hyväksyntää koskeva erityisvaatimus olisi poistettava, niin että kyseisten tuotteiden turvallisuutta koskeva järjestelmä on sama kuin kaikkien muidenkin rehuaineiden. Tiettyjen bioproteiinien nykyisiä rajoituksia tai kieltoja ei tulisi muuttaa.
(15)
Erityisravinnoksi tarkoitettujen rehujen käyttötarkoitusten luettelosta 5 päivänä maaliskuuta 2008 annetulla komission direktiivillä 2008/38/EY (17) täytäntöön pannut direktiivin 93/74/ETY säännökset ovat osoittautuneet toimiviksi. Laadittu käyttötarkoitusluettelo olisi näin ollen säilytettävä ja tässä asetuksessa olisi säädettävä sen ajantasaistamisesta. Erityisesti Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista olisi kuultava kyseisen rehun tehokkuudesta ja turvallisuudesta silloin, kun käytettävissä olevan tieteellisen ja teknisen tiedon perusteella on syytä olettaa, että tietyn rehun käyttö ei ehkä vastaa tarkoitettuihin erityisiin ravitsemuksellisiin tarpeisiin tai vaikuttaa haitallisesti eläinten terveyteen, ihmisten terveyteen, ympäristöön tai eläinten hyvinvointiin.
(16)
Tieteellisen näytön olisi oltava rehuja koskevien väitteiden käytön tärkein lähtökohta, ja väitteitä käyttävien rehualan toimijoiden olisi perusteltava ne. Väite olisi näytettävä tieteellisesti toteen ottamalla huomioon kaikki saatavilla olevat tieteelliset tiedot ja arvioimalla todistusaineistoa.
(17)
Merkinnät helpottavat lainsäädännön noudattamisen seurantaa, jäljitettävyyttä ja valvontaa. Lisäksi ostajien olisi saatava merkinnöistä tiedot, joiden perusteella he voivat tehdä tarpeisiinsa parhaiten sopivat valinnat, ja merkintöjen olisi oltava johdonmukaisia, yhtenäisiä, avoimia ja ymmärrettäviä. Koska ostajat, etenkin kotieläintuottajat, eivät tee valintojaan pelkästään myyntipisteissä, joissa rehupakkaukset ovat heidän nähtävillään, merkintätietoja koskevia vaatimuksia olisi sovellettava merkintöjen lisäksi myös muuhun myyjän ja ostajan väliseen viestintään. Lisäksi näitä periaatteita olisi sovellettava myös rehun esillepanossa ja mainonnassa.
(18)
Merkinnöillä annetaan pakollisia ja vapaaehtoisia tietoja. Sekä rehuaineiden että rehuseosten merkintöjä koskevien yleisvaatimusten ja erityisvaatimusten, ja erikoisruokavalioon kuuluvien rehujen, saastuneiden aineiden ja lemmikkieläinten ruokien tapauksessa myös lisätietojen, olisi oltava pakollisia tietoja.
(19)
Rehuaineiden valmistusprosessista ja valmistuksen apuaineista johtuvien kemiallisten epäpuhtauksien osalta nykyinen tilanne on epätyydyttävä. Rehujen turvallisuuden ja sitä kautta kansanterveyden suojelun korkean tason varmistamiseksi sekä avoimuuden parantamiseksi olisi säädettävä tällaisten kemiallisten epäpuhtauksien sallituista raja-arvoista asetuksessa (EY) N:o 183/2005 tarkoitettujen hyvien käytäntöjen mukaisesti.
(20)
Nykyinen periaate, jonka mukaan ainoastaan tietyt rehun lisäaineet on merkittävä, kun niitä käytetään rehuaineissa ja rehuseoksissa, on osoittautunut toimivaksi. Ajan tasalle saattamista ja nykyaikaistamista tarvitaan kuitenkin sekä asetukseen (EY) N:o 1831/2003 perustuvan luokittelun vuoksi että siksi, että jotkin lisäaineiden merkinnät saattaisivat hämmentää etenkin lemmikkieläinten omistajia.
(21)
Hullun lehmän tautia (spongiforminen enkefalopatia, BSE) koskeneen kriisin sekä dioksiinikriisin jälkeen vuonna 2002 otettiin rehuseosten liikkuvuudesta annetun neuvoston direktiivin 79/373/ETY muuttamisesta 28 päivänä tammikuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/2/EY (18) Euroopan parlamentin aloitteesta käyttöön velvollisuus ilmoittaa kaikkien rehuseoksiin lisättyjen rehuaineiden painoprosentti. Elintarvike- ja rehuturvallisuus on lisäksi parantunut merkittävästi asetusten (EY) N:o 178/2002 ja (EY) N:o 183/2005 sekä niitä koskevien täytäntöönpanotoimenpiteiden ansiosta. Näitä toimenpiteitä ovat erityisesti keskittyminen rehu- ja elintarvikealan toimijoiden vastuuseen, parannettu jäljitettävyysjärjestelmä, vaara-analyysin ja kriittisten valvontapisteiden (HACCP) järjestelmän periaatteiden soveltaminen rehuyrityksissä sekä hyvän hygieniakäytännön ohjeiston laatiminen rehuyrityksiä varten. Tästä myönteisestä kehityksestä on saatu näyttöä elintarvikkeita ja rehuja koskevaan nopeaan hälytysjärjestelmään (RASFF) tehtyjen ilmoitusten perusteella, ja velvollisuus ilmoittaa kaikkien rehuseoksiin lisättyjen rehuaineiden painoprosentti merkinnöissä ei ole enää tarpeen rehujen turvallisuuden ja sitä kautta kansanterveyden suojelun korkean tason varmistamiseksi. Tarkat prosenttiluvut voidaan kuitenkin ilmoittaa vapaaehtoisesti riittävien tietojen toimittamiseksi ostajille. Lisäksi, kun otetaan huomioon, että toimivaltaiset viranomaiset saavat tiedot elintarviketuotantoeläimille tarkoitettuun rehuseokseen lisättyjen rehuaineiden tarkoista painoprosenteista, niiden olisi voitava toimittaa ostajille lisätietoja ihmisten ja eläinten terveyteen tai ympäristöön liittyvissä kiireellisissä tapauksissa ja teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/48/EY (19) mukaisesti.
(22)
Jotta varmistetaan, että ostajat saavat asianmukaiset tiedot eikä heitä johdeta harhaan, täsmällisen painoprosentin ilmoittamista olisi kuitenkin edellytettävä tapauksissa, joissa tietty rehuaine tuodaan korostetusti esille rehuseoksen merkinnöissä.
(23)
Rehuseokseen sisältyvien rehuaineiden ilmoittaminen alenevassa painojärjestyksessä antaa joka tapauksessa hyödyllistä tietoa koostumuksesta. Tietyissä tapauksissa, joissa valmistajalla ei ole velvollisuutta merkitä tietoja, ostajan olisi voitava pyytää lisätietoja. Tässä tapauksessa olisi säilytettävä ± 15 prosentin marginaali ilmoitetusta arvosta.
(24)
Olisi suojattava valmistajien teollis- ja tekijänoikeuksia. Teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamiseksi on sovellettava direktiiviä 2004/48/EY. Olisi myös tunnustettava, että rehuseosten määrällinen koostumus, toisin kuin niihin sisältyvien rehuaineiden nimet, voidaan tietyin ehdoin katsoa suojeltavaksi luottamukselliseksi tiedoksi.
(25)
Haitallisista aineista eläinten rehuissa 7 päivänä toukokuuta 2002 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2002/32/EY (20) ei sovelleta liian suuria määriä haitallista ainetta sisältävien rehujen merkitsemiseen. Näin ollen olisi annettava säännökset riittävien merkintöjen varmistamiseksi ja kyseisen direktiivin 5 artiklassa tarkoitetun laimennuskiellon panemiseksi täytäntöön asianmukaisesti siihen saakka kun tällaiset saastuneet aineet on puhdistettu asetuksen (EY) N:o 183/2005 10 artiklan 2 tai 3 kohdan mukaisesti hyväksytyssä puhdistuskäsittelylaitoksessa.
(26)
Olisi säädettävä poikkeuksista yleisiin merkintävaatimuksiin silloin, kun kyseisten vaatimusten soveltaminen ei ole välttämätöntä ihmisten tai eläinten terveyden tai kuluttajien etujen suojelemiseksi ja kun soveltamisesta aiheutuisi tarpeetonta rasitetta merkinnöistä vastaavalle valmistajalle tai rehualan toimijoille. Saadun kokemuksen perusteella poikkeuksista olisi säädettävä erityisesti viljelijän toiselle viljelijälle tämän tilalla käytettäväksi toimittaman rehun, pienten määrien, enintään kolmesta rehuaineesta koostuvien rehuseosten ja kokonaisista kasvin jyvistä, siemenistä tai hedelmistä tehtyjen seosten osalta.
(27)
Yleensä rehuseokset olisi pidettävä kaupan suljetuissa säiliöissä, mutta tarkoituksenmukaisista poikkeuksista olisi säädettävä silloin, kun kyseisen vaatimuksen soveltaminen ei ole välttämätöntä ihmisten tai eläinten terveyden tai kuluttajien etujen suojelemiseksi ja kun soveltamisesta aiheutuisi tarpeetonta rasitetta rehualan toimijoille.
(28)
Direktiivin 96/25/EY liitteessä olevassa B osassa ja direktiivin 82/471/ETY liitteen sarakkeissa 2-4 on luettelot tiettyjen rehuaineiden nimistä, kuvauksista ja merkintämääräyksistä. Luettelot helpottavat valmistajan ja ostajan välistä tiedonvaihtoa tuotteen ominaisuuksista. Kokemukset, joita on saatu sidosryhmien kannustamisesta yhteisön ohjeiksi koottujen vapaaehtoisten normien laadintaan rehuhygienian alalla, ovat olleet kaikin puolin myönteisiä. Jos sidosryhmät laatisivat kattavammat luettelot, voitaisiin saada joustavammat ja paremmin käyttäjien tietotarpeita vastaavat kuin siinä tapauksessa, että ne laatii lainsäätäjä. Sidosryhmät voivat päättää, kuinka paljon ne näkevät vaivaa sen mukaan, miten tärkeä rehuaineluettelo niille on. Näin ollen vaikuttaa siltä, että on syytä laatia ei-tyhjentävä rehuaineluettelo, jota rehualan toimijat voivat käyttää vapaaehtoisesti, lukuun ottamatta rehuaineen nimen käyttöä.
(29)
Direktiivin 96/25/EY liitteessä olevassa B osassa ja direktiivin 82/471/ETY liitteen sarakkeissa 2-4 olevien rehuaineluetteloiden olisi muodostettava yhteisön rehuaineluettelon alkuperäisversio. Sidosryhmät täydentäisivät aloitteestaan tätä alkuperäisversiota omien etunäkökohtiensa mukaisesti, myös lisäämällä siihen uusia rehuaineita.
(30)
Avoimuuden vuoksi on tarkoituksenmukaista, että rehuaineesta, jota ei mainita luettelossa, ilmoitetaan sidosryhmien edustajille heti kun tällainen rehuaine saatetaan markkinoille ensimmäisen kerran.
(31)
Nykyisillä merkinnöillä tuetaan kilpailuun perustuvaa markkinaympäristöä, jossa aktiiviset, tehokkaat ja innovatiiviset toimijat voivat käyttää merkintöjä hyvin hyödykseen tuotteidensa myynnissä. Sekä karjan rehun kauppaan liittyvissä yritysten välisissä suhteissa että lemmikkieläinten ruuan valmistajien ja ostajien välisissä suhteissa voitaisiin saavuttaa nykyisille merkinnöille asetetut tavoitteet antamalla kyseisiä kahta alaa koskevat hyvää merkitsemiskäytäntöä koskevat ohjeet. Ohjeisiin perustuvien merkintöjen tulisi olla sellaisia, että ostaja voi niiden perusteella tehdä tietoon perustuvia valintoja. Niiden olisi myös annettava merkinnöistä vastaavalle henkilölle tärkeää ohjeistusta merkintöjen eri osista. Niissä voitaisiin selventää vapaaehtoisia merkintöjä koskevia säännöksiä tai pakollisten merkintöjen esittämistapaa. Ohjeiden noudattamisen tulisi olla vapaaehtoista lukuun ottamatta tapauksia, joissa ohjeiden käyttö on mainittu merkinnöissä.
(32)
Kaikkien asianomaisten osapuolten osallistuminen on ratkaisevan tärkeää yhteisön luettelon ja hyvää merkitsemiskäytäntöä koskevien ohjeiden laadun ja tarkoituksenmukaisuuden varmistamiseksi. Käyttäjien etu on otettava huomioon, jotta heidän oikeutensa asianmukaisiin tietoihin toteutuisi paremmin. Komissio voi varmistaa sen hyväksymällä luettelon ja ohjeet edellyttäen, että niiden sisältöä voidaan soveltaa käytäntöön ja että ne soveltuvat tämän asetuksen tavoitteiden saavuttamiseen.
(33)
Jäsenvaltioiden olisi annettava säännökset tämän asetuksen säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että ne pannaan täytäntöön. Näiden seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhtaisia ja varoittavia.
(34)
Siirtymäaika on tarpeen erityisesti sellaisen rehun osalta, jolla on erityinen ravitsemuksellinen tarkoitus, sekä valmistusprosessista ja valmistuksen apuaineista johtuvien kemiallisten epäpuhtauksien määrän osalta. Olisi otettava huomioon myös nykyisten varastojen markkinointi niiden loppumiseen saakka. Lisäksi saattaa olla asianmukaista määritellä ehdot, joiden mukaan rehu voidaan merkitä tämän asetuksen mukaisesti ennen sen soveltamispäivää.
(35)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, joka on rehun markkinoille saattamisen ja käytön edellytysten yhdenmukaistaminen rehuturvallisuuden ja siten myös kansanterveyden suojelun korkean tason varmistamiseksi sekä riittävien tietojen antamiseksi käyttäjille ja kuluttajille ja sisämarkkinoiden tehokkaan toiminnan lujittamiseksi, vaan se voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(36)
Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (21) mukaisesti.
(37)
Komissiolle olisi erityisesti siirrettävä toimivalta tarkistaa niiden tuotteiden luetteloa, joiden käyttö rehuna on rajoitettua tai kiellettyä, hyväksyä erityisravinnoksi tarkoitettu rehu, laatia luettelo muille kuin elintarviketuotantoeläimille tarkoitettujen rehuaineiden ryhmistä turkiseläimiä lukuun ottamatta, hyväksyä luetteloon tarkistuksia, joissa määritetään kemiallisten epäpuhtauksien enimmäismäärä, kasvitieteellinen puhtaus, tai kosteuspitoisuus tai pakollisen ilmoituksen korvaavat tiedot liitteiden mukauttamiseksi tieteellisen ja teknisen kehityksen perusteella sekä siirtymäkauden toimien hyväksymiseksi. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä uusilla muilla kuin keskeisillä osilla, ne on hyväksyttävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
(38)
Valvonnan käsittävään sääntelymenettelyyn tavallisesti sovellettavia määräaikoja olisi tehokkuussyistä lyhennettävä hyväksyttäessä päivityksiä käyttötarkoitusluetteloon. Kun valvonnan käsittävään sääntelymenettelyyn tavallisesti sovellettavia määräaikoja ei erittäin kiireellisessä tapauksessa voida noudattaa, komission olisi voitava soveltaa päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 6 kohdassa säädettyä kiireellistä menettelyä, kun on kyse sellaisia aineita koskevan luettelon muuttamisesta, joiden markkinoille saattamista tai käyttöä eläinten ruokinnassa on rajoitettu tai se on kielletty.
(39)
Asetuksen (EY) N:o 1831/2003 16 artiklassa säädetään rehun lisäaineiden ja esiseosten merkinnöistä ja pakkauksista. Varsinkin esiseoksia koskevien sääntöjen täytäntöönpano on osoittautunut käytännössä hankalaksi elinkeinolle ja toimivaltaisille viranomaisille. Esiseosten merkintöjen yhdenmukaistamiseksi kyseistä artiklaa olisi muutettava,
OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 LUKU
JOHDANTOSÄÄNNÖKSET
1 artikla
Tavoite
Tämän asetuksen tavoitteena on asetuksessa (EY) N:o 178/2002 vahvistettujen yleisten periaatteiden mukaisesti yhdenmukaistaa rehun markkinoille saattamisen ja käytön edellytykset rehuturvallisuuden ja sitä kautta myös kansanterveyden suojelun korkean tason varmistamiseksi sekä riittävien tietojen antamiseksi käyttäjille ja kuluttajille ja sisämarkkinoiden tehokkaan toiminnan lujittamiseksi.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan rehun markkinoille saattamista ja käyttöä koskevat yhteisön säännöt sekä elintarviketuotantoeläimille että muille kuin elintarviketuotantoeläimille, mukaan lukien merkintöjä, pakkauksia ja esillepanoa koskevat vaatimukset.
2. Tällä asetuksella ei rajoiteta eläinten ravitsemusta koskevien muiden yhteisön säädösten, erityisesti seuraavien soveltamista:
a)
direktiivi 90/167/ETY;
b)
direktiivi 2002/32/EY;
c)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 999/2001 (22), annettu 22 päivänä toukokuuta 2001, tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä;
d)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1774/2002 (23), annettu 3 päivänä lokakuuta 2002, muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden terveyssäännöistä;
e)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1829/2003 (24), annettu 22 päivänä syyskuuta 2003, muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista;
f)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1830/2003 (25), annettu 22 päivänä syyskuuta 2003, muuntogeenisten organismien jäljitettävyydestä ja merkitsemisestä ja muuntogeenisistä organismeista valmistettujen elintarvikkeiden ja rehujen jäljitettävyydestä;
g)
asetus (EY) N:o 1831/2003; ja
h)
neuvoston asetus (EY) N:o 834/2007 (26), annettu 28 päivänä kesäkuuta 2007, luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä.
3. Tätä asetusta ei sovelleta veteen riippumatta siitä, onko kyseessä eläinten juomavesi vai rehuun tarkoituksellisesti lisätty vesi. Sitä sovelletaan kuitenkin rehuihin, jotka on tarkoitettu annettaviksi vedessä.
3 artikla
Määritelmät
1. Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a)
’rehun’, ’rehuyrityksen’ ja ’markkinoille saattamisen’ määritelmiä, jotka vahvistetaan asetuksessa (EY) N:o 178/2002;
b)
’rehun lisäaineen’, ’esiseoksen’, ’valmistuksen apuaineiden’ ja ’päiväannoksen’ määritelmiä, jotka vahvistetaan asetuksessa (EY) N:o 1831/2003; ja
c)
’laitoksen’ ja ’toimivaltaisen viranomaisen’ määritelmiä, jotka vahvistetaan asetuksessa (EY) N:o 183/2005.
2. Lisäksi sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a)
’rehualan toimijalla’ tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka vastuulla on varmistaa tämän asetuksen vaatimusten noudattaminen valvontaansa kuuluvassa rehualan yrityksessä;
b)
’eläinten ruokinnalla suun kautta’ tarkoitetaan rehujen saattamista suun kautta eläimen ruoansulatuskanavaan sen ravintotarpeiden tyydyttämiseksi ja/tai terveen eläimen tuottavuuden ylläpitämiseksi;
c)
’elintarviketuotantoeläimellä’ tarkoitetaan eläintä, jota ruokitaan, kasvatetaan tai pidetään ihmisravinnoksi tarkoitetun elintarvikkeen tuotantoa varten, mukaan luettuina eläimet, joita ei käytetä ravinnoksi, mutta jotka kuuluvat sellaiseen eläinlajiin, jota yleensä käytetään yhteisössä ihmisravinnoksi;
d)
’muilla kuin elintarviketuotantoeläimillä’ tarkoitetaan eläimiä, joita ruokitaan, kasvatetaan tai pidetään mutta ei käytetä ihmisravinnoksi, kuten turkiseläimet, lemmikkieläimet sekä laboratorioissa, eläintarhoissa tai sirkuksissa pidettävät eläimet;
e)
’turkiseläimillä’ tarkoitetaan turkisten tuotantoa varten ruokittavia, kasvatettavia tai pidettäviä muita kuin elintarviketuotantoeläimiä, joita ei käytetä ihmisravinnoksi;
f)
’lemmikillä’ tai ’lemmikkieläimellä’ tarkoitetaan sellaiseen eläinlajiin kuuluvaa muuta kuin elintarviketuotantoeläintä, jota ruokitaan, kasvatetaan tai pidetään mutta ei tavallisesti käytetä ihmisravinnoksi yhteisössä;
g)
’rehuaineilla’ tarkoitetaan kasvi- tai eläinperäisiä tuotteita, joiden pääasiallinen tarkoitus on täyttää eläinten ravitsemukselliset tarpeet, sellaisenaan, tuoreena tai säilöttynä, ja näiden tuotteiden teollisen tuotannon oheistuotteita sekä orgaanisia ja epäorgaanisia aineita riippumatta siitä, sisältävätkö ne lisäaineita, ja jotka on tarkoitettu eläinten ruokintaan joko sellaisenaan tai prosessoinnin jälkeen taikka rehuseosten valmistukseen tai esiseosten kantaja-aineeksi;
h)
’rehuseoksella’ tarkoitetaan vähintään kahdesta rehuaineesta koostuvaa seosta, joka on tarkoitettu eläinten ruokintaan täysrehuna tai täydennysrehuna ja riippumatta siitä, sisältääkö se lisäaineita;
i)
’täysrehulla’ tarkoitetaan rehuseosta, joka koostumuksensa perusteella on riittävä päiväannokseksi;
j)
’täydennysrehulla’ tarkoitetaan rehuseosta, jossa on korkeita pitoisuuksia tiettyjä ravintoaineita, mutta joka koostumuksensa perusteella on riittävä päiväannokseksi vain, jos sitä käytetään yhdessä muiden rehujen kanssa;
k)
’kivennäisrehulla’ tarkoitetaan täydennysrehua, jonka tuhkapitoisuus on vähintään 40 prosenttia;
l)
’juottorehulla’ tarkoitetaan rehuseosta, joka annetaan joko kuivassa muodossa tai sekoitettuna tiettyyn määrään nestettä ja on tarkoitettu nuorten eläinten ruokintaan täydentämään tai korvaamaan ternimaitovaiheen jälkeistä maitoa tai teuraaksi tarkoitettujen nuorten eläinten, kuten vasikoiden, karitsojen ja kilien ruokintaan;
m)
’kantaja-aineella’ tarkoitetaan ainetta, jota käytetään rehun lisäaineen liuottamiseen, laimentamiseen, sekoittamiseen tai muuhun fysikaaliseen muuttamiseen sen käsittelyn, annostelun tai käytön helpottamiseksi muuttamatta sen teknologista vaikutusta ja jolla ei itsessään ole teknologista vaikutusta;
n)
’erityisellä ravitsemuksellisella tarkoituksella’ tarkoitetaan tarkoitusta tyydyttää sellaisten eläinten erityiset ravitsemukselliset tarpeet, joiden ruoansulatus-, imeytymis- tai aineenvaihduntajärjestelmä on häiriintynyt tai saattaa häiriintyä väliaikaisesti tai lopullisesti ja jotka tästä syystä voivat hyötyä tilaansa soveltuvasta rehusta;
o)
’erityisravinnoksi tarkoitetulla rehulla’ tarkoitetaan rehua, joka voi tyydyttää jonkin erityisen ravitsemuksellisen tarkoituksen tietyn koostumuksensa tai valmistusmenetelmänsä vuoksi ja eroaa siten selvästi tavanomaisesta rehusta. Erityisravinnoksi tarkoitettuun rehuun eivät sisälly direktiivissä 90/167/ETY tarkoitetut lääkerehut;
p)
’saastuneella aineella’ tarkoitetaan rehua, jossa haitallisten aineiden pitoisuus ylittää direktiivin 2002/32/EY mukaisesti sallitut määrät;
q)
’vähimmäissäilyvyydellä’ tarkoitetaan ajanjaksoa, jonka ajan merkinnöistä vastaava henkilö takaa rehun oikeissa varastointiolosuhteissa säilyttävän ilmoitetut ominaisuutensa; koko rehun osalta voidaan ilmoittaa vain yksi vähimmäissäilyvyysaika, joka määräytyy rehun kunkin ainesosan vähimmäissäilyvyysajan perusteella;
r)
’erällä’ tarkoitetaan tunnistettavissa olevaa rehumäärää, jolla on määritetty olevan yhteisiä ominaisuuksia kuten alkuperä, lajike, pakkaustapa, pakkaaja, lähettäjä tai merkinnät, ja kun kyse on tuotantoprosessista, yksittäisessä laitoksessa samoja tuotanto-olosuhteita käyttäen tuotettua tuotannon määrää tai useita tällaisia määriä, jos ne on tuotettu yhtäjaksoisesti ja yhteisvarastoitu;
s)
’merkinnöillä’ tarkoitetaan rehuun liittyviä ja siihen viittaavia tai sen mukana olevia mainintoja, mukaan lukien mainontatarkoituksessa olevat maininnat, tietoja, tavaramerkkejä, tuotenimiä, kuvia tai tunnuksia kyseisen rehun pakkauksessa, säiliössä, tiedotteessa, etiketissä, asiakirjassa, vyötteessä tai kauluksessa taikka internetissä;
t)
’etiketillä’ tarkoitetaan mitä tahansa rehun pakkaukseen tai säiliöön kirjoitettua, painettua, kaavaimella tehtyä, leimattua, kohokuvioitua, kuvioitua tai liitettyä lappua, merkkiä, kuvaa tai muuta kuvausta; ja
u)
’esillepanolla’ tarkoitetaan rehun muotoa, ulkonäköä, pakkauksia ja käytettyjä pakkausmateriaaleja sekä tapaa, jolla se on aseteltu, ja olosuhteita, joissa se esitellään.
2 LUKU
YLEISET VAATIMUKSET
4 artikla
Turvallisuuteen ja kaupan pitämiseen liittyvät vaatimukset
1. Rehua voi saattaa markkinoille ja käyttää ainoastaan, jos
a)
se on turvallista; ja
b)
se ei vaikuta suoraan haitallisesti ympäristöön tai eläinten hyvinvointiin.
Asetuksen (EY) N:o 178/2002 15 artiklassa säädettyjä vaatimuksia sovelletaan soveltuvin osin muiden kuin elintarviketuotantoeläinten rehuihin.
2. Tämän artiklan 1 kohdassa esitettyjen vaatimusten lisäksi rehua markkinoille saattavien rehualan toimijoiden on varmistettava, että rehu on
a)
moitteetonta, aitoa, väärentämätöntä, tarkoitukseen sopivaa ja kauppalaatuista; ja
b)
merkitty, pakattu ja pantu esille tämän asetuksen ja muun sovellettavan yhteisön lainsäädännön säännösten mukaisesti.
Muiden kuin elintarviketuotantoeläinten rehuun sovelletaan asetuksen (EY) N:o 178/2002 16 artiklassa esitettyjä vaatimuksia soveltuvin osin.
3. Rehun on oltava tämän asetuksen liitteessä I esitettyjen epäpuhtauksia ja muita kemiallisia tekijöitä koskevien teknisten säännösten mukaista.
5 artikla
Rehuyritysten vastuut ja velvollisuudet
1. Rehualan toimijoiden on noudatettava soveltuvin osin muiden kuin elintarviketuotantoeläinten rehuun asetuksen (EY) N:o 178/2002 18 ja 20 artiklan mukaisia velvoitteita ja asetuksen (EY) N:o 183/2005 4 artiklan 1 kohtaa.
2. Rehun merkinnöistä vastaavan henkilön on asetettava toimivaltaisten viranomaisten saataville kaikki markkinoille saattamansa rehun koostumusta tai väitettyjä ominaisuuksia koskevat tiedot, joiden perusteella voidaan tarkastaa merkintöjen sisältämien tietojen oikeellisuus, mukaan lukien rehuseoksissa käytettyjen rehuaineiden tarkat painoprosentit.
3. Ihmisten ja eläinten terveyteen tai ympäristöön liittyvissä kiireellisissä tapauksissa, ja tämän vaikuttamatta direktiivin 2004/48/EY säännösten soveltamiseen, toimivaltaiset viranomaiset voivat toimittaa ostajalle tämän artiklan 2 kohdan mukaisesti niiden saatavissa olevat tiedot, jos ne katsovat valmistajien ja ostajien perusteltuja etuja harkittuaan, että tietojen toimittaminen on perusteltua. Tarvittaessa toimivaltaiset viranomaiset toimittavat nämä tiedot vasta sen jälkeen, kun ostaja on allekirjoittanut luottamuksellisuuslausekkeen.
6 artikla
Rajoittaminen ja kieltäminen
1. Rehu ei saa sisältää aineita tai koostua aineista, joiden markkinoille saattaminen tai käyttö eläinten ruokintaan on rajoitettu tai kielletty. Luettelo tällaisista aineista esitetään liitteessä III.
2. Komissio tarkistaa luetteloa aineista, joiden markkinoille saattaminen tai käyttö eläinten ruokintaan on rajoitettu tai kielletty, ottaen huomioon etenkin tieteellisen näytön, teknologian kehityksen, elintarvikkeita ja rehuja koskevaan nopeaan hälytysjärjestelmään (RASFF) tehdyt ilmoitukset sekä asetuksen (EY) N:o 882/2004 mukaisen virallisen valvonnan tulokset.
Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 28 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
Jos kyse on erittäin kiireellisestä tapauksesta, komissio voi näitä toimenpiteitä hyväksyttäessä käyttää 28 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua kiireellistä menettelyä.
3 LUKU
TIETTYJEN REHUTYYPPIEN MARKKINOILLE SAATTAMINEN
7 artikla
Rehutyyppien ominaisuudet
1. Komissio voi 28 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen antaa ohjeita, joilla selvennetään rehuaineiden, rehun lisäaineiden ja muiden tuotteiden, kuten eläinlääkkeiden välistä eroa.
2. Komissio voi tarvittaessa toteuttaa toimenpiteitä sen selventämiseksi, onko tuote tämän asetuksen mukainen rehu.
Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 28 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
8 artikla
Rehun lisäaineiden määrä
1. Rajoittamatta käyttöä koskevia edellytyksiä, joista säädetään kunkin rehun lisäaineen hyväksymisestä annetussa asiaa koskevassa säädöksessä, rehuaineet ja täydennysrehu saavat sisältää niihin sekoitettuja lisäaineita enintään 100-kertaisen määrän ja kokkidiostaattien ja histomonostaattien tapauksessa viisinkertaisen määrän verrattuna lisäaineen vahvistettuun enimmäispitoisuuteen täysrehussa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu 100-kertainen enimmäismäärä lisäaineita voidaan ylittää vain, jos kyseessä olevien tuotteiden koostumus tyydyttää erityisen ravitsemuksellisen tarkoituksen kulloistakin käyttötarkoitusta varten tämän asetuksen 10 artiklan mukaisesti. Tällaisen rehun käyttöä koskevat ehdot on eriteltävä tarkemmin käyttötarkoitusluettelossa. Jos tällaisen rehun valmistaja käyttää asetuksen (EY) N:o 183/2005 liitteessä IV olevassa 2 luvussa tarkoitettuja rehun lisäaineita, valmistajan vastuulla olevien laitosten on oltava kyseisen asetuksen 10 artiklan 1 alakohdan b alakohdan mukaisesti hyväksyttyjä.
9 artikla
Erityisravinnoksi tarkoitetun rehun kaupan pitäminen
Erityisravinnoksi tarkoitettua rehua saa pitää kaupan kyseisessä tarkoituksessa ainoastaan, jos sen käyttötarkoitus sisältyy 10 artiklan mukaisesti laadittuun käyttötarkoitusluetteloon ja sen olennaiset ravitsemukselliset ominaisuudet vastaavat kyseisessä luettelossa tarkoitettua erityistä ravitsemuksellista tarkoitusta.
10 artikla
Erityisravinnoksi tarkoitetun rehun käyttötarkoitusluettelo
1. Komissio voi päivittää direktiivissä 2008/38/EY esitettyä käyttötarkoitusluetteloa lisäämällä käyttötarkoituksia, poistamalla niitä tai lisäämällä, poistamalla tai muuttamalla tiettyyn käyttötarkoitukseen liitettyjä ehtoja.
2. Käyttötarkoitusluettelon päivittäminen voidaan aloittaa yhteisöön tai jäsenvaltioon sijoittautuneen luonnollisen tai oikeushenkilön komissiolle esittämästä hakemuksesta. Pätevään hakemukseen on sisällyttävä asiakirja-aineisto, joka osoittaa, että tietty rehun koostumus täyttää aiotun erityisen ravitsemuksellisen tarkoituksen ja että se ei vaikuta haitallisesti eläinten terveyteen, ihmisten terveyteen, ympäristöön eikä eläinten hyvinvointiin.
3. Komissio toimittaa viipymättä hakemuksen sekä asiakirja-aineiston jäsenvaltioiden käyttöön.
4. Jos komissiolla on käytettävissä olevan tieteellisen ja teknisen tiedon perustella syytä uskoa, että tietyn rehun käyttö ei ehkä täytä aiottua erityistä ravitsemuksellista tarkoitusta tai että se saattaa vaikuttaa haitallisesti eläinten terveyteen, ihmisten terveyteen, ympäristöön tai eläinten hyvinvointiin, komissio pyytää kolmen kuukauden kuluessa pätevän hakemuksen vastaanottamisesta lausuntoa Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselta, jäljempänä ’viranomainen’. Viranomainen antaa lausunnon kuuden kuukauden kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. Tätä määräaikaa pidennetään, jos viranomainen pyytää hakijalta lisätietoja.
5. Komissio antaa asetuksen käyttötarkoitusluettelon päivittämisestä tapauksen mukaan joko kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut pätevän hakemuksen, tai kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut viranomaisen lausunnon, jos 2 kohdan mukaiset ehdot täyttyvät.
Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 28 artiklan 6 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
6. Poiketen siitä, mitä 5 kohdassa säädetään, komission on tapauksen mukaan joko kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut pätevän hakemuksen, tai kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut viranomaisen lausunnon, päätettävä menettely ja päätettävä olla jatkamatta päivittämistä, missä tahansa menettelyn vaiheessa, jos se katsoo, että tällainen päivitys ei ole perusteltua. Tässä yhteydessä komissio noudattaa 28 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä.
Tällöin komissio ilmoittaa asiasta soveltuvissa tapauksissa suoraan hakijalle ja jäsenvaltioille ja mainitsee kirjeessään syyt, joiden vuoksi se katsoo päivittämisen olevan perusteeton.
7. Komissio voi vahvistaa 28 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen hakemuksen laatimista ja esittämistä koskevia täytäntöönpanotoimenpiteitä.
4 LUKU
MERKINNÄT, ESILLEPANO JA PAKKAUKSET
11 artikla
Merkintöjä ja esillepanoa koskevat periaatteet
1. Rehun merkinnät ja esillepano eivät saa johtaa käyttäjiä harhaan etenkään
a)
sen suhteen, mitkä ovat rehun käyttötarkoitukset tai ominaispiirteet, etenkin sen luonne, valmistus- tai tuotantomenetelmä, ominaisuudet, koostumus, määrä ja säilyvyys tai mille eläinlajeille tai -ryhmille se on tarkoitettu;
b)
siten, että rehulla ilmoitetaan olevan vaikutuksia tai ominaisuuksia, joita sillä ei ole, tai että rehulla ilmoitetaan olevan erityisominaisuuksia, vaikka tosiasiassa kaikilla samankaltaisilla rehuilla on nämä ominaisuudet; tai
c)
merkintöjen osalta jäljempänä 24 ja 25 artiklassa tarkoitettujen yhteisön luettelon ja yhteisön ohjeiden noudattamisen suhteen.
2. Irtotavarana tai sulkemattomissa pakkauksissa tai säiliöissä 23 artiklan 2 kohdan mukaisesti kaupan pidettävien rehuaineiden tai rehuseosten mukana on oltava asiakirja, joka sisältää kaikki tämän asetuksen mukaiset pakolliset merkintätiedot.
3. Kun rehua tarjotaan myyntiin kuluttajansuojasta etäsopimuksissa 20 päivänä toukokuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY (27) 2 artiklassa tarkoitetuilla etäviestintävälineillä, tässä asetuksessa vaadittujen pakollisten merkintätietojen, lukuun ottamatta tietoja, joita on toimitettava 15 artiklan b, d ja e alakohdan sekä 16 artiklan 2 kohdan c alakohdan tai 17 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesti, on oltava nähtävissä etäkauppaan liittyvässä tietoaineistossa tai niiden on oltava saatavilla muulla sopivalla tavalla ennen etäsopimuksen tekemistä. Jäljempänä 15 artiklan b, d ja e alakohdassa sekä 16 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tai 17 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava viimeistään rehun toimitusajankohtana.
4. Merkinnöistä säädetään tämän luvun lisäksi liitteessä II.
5. Rehuaineeseen tai rehuseokseen merkittyjen koostumusarvojen ja asetuksen (EY) N:o 882/2004 mukaisessa virallisessa valvonnassa määritettyjen arvojen väliset sallitut poikkeamat luetellaan tämän asetuksen liitteessä IV.
12 artikla
Vastuu
1. Merkinnöistä vastaava henkilö varmistaa merkintätietojen ja niiden sisällön paikkansapitävyyden.
2. Merkinnöistä vastaa rehun ensimmäistä kertaa markkinoille saattava rehualan toimija tai soveltuvin osin rehualan toimija, jonka nimellä tai toiminimellä rehua markkinoidaan.
3. Siltä osin kuin rehualan toimijoiden vastuulla oleva toiminta vaikuttaa merkintöihin, niiden on varmistettava, että annetut tiedot, annetaanpa ne millä tavalla hyvänsä, ovat tämän asetuksen vaatimusten mukaisia.
4. Sellaisista vähittäiskauppa- tai jakelutoimista, jotka eivät vaikuta merkintöihin, vastaavien rehualan toimijoiden on toimittava huolellisesti ja edistettävä merkintävaatimusten täyttämistä erityisesti siten, että ne eivät toimita rehua, jos ne tietävät tai niiden pitäisi hallussaan olevien tietojen pohjalta ammattilaisina pystyä päättelemään, että rehu on kyseisten vaatimusten vastaista.
5. Rehualan toimijan on varmistettava hallinnassaan olevissa yrityksissä, että pakolliset merkintätiedot siirretään läpi koko elintarvikeketjun niin, että rehun lopullinen käyttäjä saa tiedot tämän asetuksen mukaisesti.
13 artikla
Väittämät
1. Rehuaineiden ja rehuseosten merkinnöissä ja esillepanossa voidaan kiinnittää erityistä huomiota johonkin rehussa olevaan tai siitä puuttuvaan aineeseen, erityiseen ravitsemukselliseen ominaisuuteen tai menetelmään tai joihinkin näistä liittyvään tiettyyn vaikutukseen seuraavin edellytyksin:
a)
väittämä on puolueeton, toimivaltaisen viranomaisen todennettavissa ja rehun käyttäjän ymmärrettävissä; ja
b)
merkinnöistä vastaava henkilö toimittaa pyydettäessä toimivaltaiselle viranomaiselle tieteellisen vahvistuksen väittämälle joko julkisesti saatavilla olevan tieteellisen näytön tai yrityksen dokumentoidun tutkimuksen avulla. Tieteellisen vahvistuksen on oltava saatavilla silloin, kun rehu saatetaan markkinoille. Ostajilla on oikeus tuoda toimivaltaisen viranomaisen tietoon epäilyksensä väittämän todenperäisyydestä. Jos todetaan, että väittämälle ei ole riittäviä perusteluja, merkintä katsotaan harhaanjohtavaksi tällaisen väittämän osalta 11 artiklan mukaisesti. Jos toimivaltaisella viranomaisella on epäilyksiä sen suhteen, onko väittämän todenperäisyys tieteellisesti vahvistettu, toimivaltainen viranomainen voi toimittaa asian komission käsiteltäväksi. Komissio voi tehdä päätöksen 28 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun neuvoa-antavan menettelyn mukaisesti, saatuaan tarvittaessa viranomaiselta lausunnon asiasta.
2. Ravinnonsaannin optimointia ja fysiologisen tilan tukemista tai turvaamista koskevat väittämät ovat sallittuja, ellei niihin sisälly jäljempänä 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetun tyyppinen väittämä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
3. Rehuaineiden ja rehuseosten merkinnöissä ja esillepanossa ei saa väittää, että
a)
rehu ehkäisee, hoitaa tai parantaa tietyn sairauden, lukuun ottamatta kokkidiostaatteja ja histomonostaatteja, jotka hyväksytään asetuksen (EY) N:o 1831/2003 nojalla; tätä alakohtaa ei kuitenkaan sovelleta ravitsemuksellista epätasapainoa koskeviin väittämiin edellyttäen, että asiaan ei liity patologisia oireita;
b)
rehulla on erityinen ravitsemuksellinen tarkoitus, josta säädetään 9 artiklassa tarkoitetussa käyttötarkoitusluettelossa, ellei se täytä siinä esitettyjä vaatimuksia.
4. Edellä 1 ja 2 kohdassa säädettyihin vaatimuksiin liittyviä tarkempia ohjeita voidaan antaa 25 artiklassa tarkoitetuissa yhteisön ohjeissa.
14 artikla
Merkintätietojen esittäminen
1. Pakolliset merkintätiedot kokonaisuudessaan on esitettävä näkyvästi, selvästi ja pysyvästi helposti havaittavassa paikassa pakkauksessa, säiliössä, pakkaukseen tai säiliöön kiinnitetyssä etiketissä tai 11 artiklan 2 kohdan mukaisessa saateasiakirjassa vähintään yhdellä sen jäsenvaltion tai alueen virallisella kielellä, jossa rehu saatetaan markkinoille.
2. Pakollisten merkintätietojen on oltava helposti tunnistettavissa eivätkä muut tiedot saa peittää niitä. Niiden on oltava väriltään, tekstityypiltään ja kooltaan sellaiset, että mikään osa tiedoista ei jää piiloon tai korostu, ellei tällaisella vaihtelulla haluta kiinnittää huomiota turvalausekkeisiin.
3. Tarkempia ohjeita 1 ja 2 kohdassa säädetyistä vaatimuksista ja 22 artiklassa tarkoitetusta vapaaehtoisen merkinnän esitystavasta voidaan antaa 25 artiklassa tarkoitetuissa yhteisön ohjeissa.
15 artikla
Pakollisia merkintöjä koskevat yleiset vaatimukset
Rehuainetta tai rehuseosta ei saa saattaa markkinoille, ellei merkinnöissä ole seuraavia tietoja:
a)
rehutyyppi: ”rehuaine”, ”täysrehu” tai ”täydennysrehu” tapauksen mukaan;
-
”täysrehun” osalta voidaan tarvittaessa käyttää nimitystä ”juottorehu”,
-
”täydennysrehun” osalta voidaan tarvittaessa käyttää seuraavia nimityksiä: ”kivennäisrehu” tai ”juottorehu”,
-
muille lemmikkieläimille kuin kissoille ja koirille tarkoitetun ”täysrehun” tai ”täydennysrehun” nimitys voidaan korvata nimityksellä ”rehuseos”;
b)
merkinnöistä vastaavan rehualan toimijan nimi tai toiminimi ja osoite;
c)
asetuksen (EY) N:o 1774/2002 13 artiklan nojalla asetuksen (EY) N:o 1774/2002 23 artiklan 2 kohdan a, b ja c alakohdan mukaisesti hyväksyttyjen laitosten osalta tai asetuksen (EY) N:o 1774/2002 17 artiklan tai asetuksen (EY) N:o 183/2005 10 artiklan mukaisesti myönnetty merkinnöistä vastaavan henkilön laitoksen hyväksyntänumero (jos olemassa). Jos merkinnöistä vastaavalla henkilöllä on useita hyväksyntänumeroita, hänen on käytettävä sitä, joka on myönnetty asetuksen (EY) N:o 183/2005 mukaisesti;
d)
eränumero;
e)
nettomäärä painoyksikköinä kiinteiden tuotteiden osalta ja nestemäisten tuotteiden osalta paino- tai tilavuusyksikköinä;
f)
luettelo rehun lisäaineista sekä otsikko ”lisäaineet” tapauksen mukaan liitteessä VI tai liitteessä VII olevan I luvun mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisen lisäaineen käytön hyväksymisestä annetun säädöksen merkintäsäännösten soveltamista; ja
g)
kosteuspitoisuus liitteessä I olevan 6 kohdan mukaisesti.
16 artikla
Rehuaineiden pakollisia merkintöjä koskevat erityisvaatimukset
1. Rehuaineiden merkintöihin on 15 artiklassa vaadittujen tietojen lisäksi sisällyttävä seuraavat:
a)
rehuaineen nimi; nimeä on käytettävä 24 artiklan 5 kohdan mukaisesti; ja
b)
pakollinen ilmoitus liitteessä V olevan luettelon vastaavan luokan mukaan; pakollinen ilmoitus voidaan korvata 24 artiklassa tarkoitetussa yhteisön luettelossa vahvistetuilla tiedoilla jokaisesta vastaavan luokan rehuaineesta.
2. Rehuaineiden merkintöihin on edellä 1 kohdassa vaadittujen tietojen lisäksi sisällyttävä seuraavat tiedot, kun rehuaineisiin on lisätty lisäaineita:
a)
eläinlajit tai -ryhmät, joille rehuaine on tarkoitettu, jos kyseisiä lisäaineita ei ole hyväksytty kaikkien eläinlajien osalta tai niille on vahvistettu enimmäispitoisuus joitakin lajeja varten;
b)
liitteessä II olevan 4 kohdan mukaista oikeaa käyttöä koskevat ohjeet, jos kyseiselle lisäaineelle on vahvistettu enimmäispitoisuus; ja
c)
muiden kuin teknologisten lisäaineiden vähimmäissäilyvyysaika.
17 artikla
Rehuseoksen pakollisia merkintöjä koskevat erityisvaatimukset
1. Rehuseoksen merkintöihin on 15 artiklassa vaadittujen tietojen lisäksi sisällyttävä seuraavat:
a)
eläinlajit tai -ryhmät, joille rehuseos on tarkoitettu;
b)
rehun oikeaa käyttöä koskevat ohjeet, joista ilmenee myös sen käyttötarkoitus; tällaisten ohjeiden on soveltuvin osin oltava liitteessä II olevan 4 kohdan mukaisia;
c)
tapauksissa, joissa valmistaja ei ole merkinnöistä vastaava henkilö, seuraavat tiedot on toimitettava:
-
valmistajan nimi tai toiminimi ja osoite, tai
-
edellä 15 artiklan c alakohdassa tarkoitettu valmistajan hyväksyntänumero tai asetuksen (EY) N:o 183/2005 9, 23 tai 24 artiklan mukainen tunnistenumero; jos kyseistä numeroa ei ole käytettävissä, valmistajan tai maahantuovan rehualan toimijan pyynnöstä osoitettu tunnistenumero, jonka rakenne on asetuksen (EY) N:o 183/2005 liitteessä V olevassa II luvussa vahvistetun mukainen;
d)
vähimmäissäilyvyys, joka ilmoitetaan noudattaen seuraavia vaatimuksia:
-
”käytettävä ennen ...” ja päiväysmerkintä (päivämäärä) helposti pilaantuvan rehun osalta;
-
”parasta ennen ...” ja päiväysmerkintä (kuukausi) muun rehun osalta.
Jos valmistuspäivämäärä merkitään, vähimmäissäilyvyysajan osoittavana päiväyksenä voidaan ilmoittaa myös ”... (ajanjakso päivinä tai kuukausina) valmistuspäivästä”;
e)
luettelo rehuaineista, joista rehu koostuu; luettelon otsikkona on ”koostumus” ja sen alla mainitaan rehuaineiden nimet 16 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti painon mukaan alenevassa järjestyksessä rehuseoksen kosteuspitoisuuden mukaan laskettuna; luettelossa voidaan ilmoittaa myös painoprosentti; ja
f)
tapauksen mukaan liitteessä VI tai VII olevassa II luvussa vahvistetut pakolliset ilmoitukset.
2. Edellä 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettuun luetteloon sovelletaan seuraavia vaatimuksia:
a)
rehuaineen nimi ja painoprosentti on ilmoitettava, jos sen esiintymistä korostetaan merkinnöissä sanoin, kuvin tai graafisin merkein;
b)
jos elintarviketuotantoeläimille tarkoitettuun rehuseokseen lisättyjen rehuaineiden painoprosentteja ei ilmoiteta, merkinnöistä vastaavan henkilön on pyynnöstä annettava ostajalle määrällistä koostumusta koskevat tiedot +/-15 prosentin tarkkuudella rehun valmistuskaavan mukaiseen määrään nähden sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2004/48/EY soveltamista; ja
c)
muille kuin elintarviketuotantoeläimille, turkiseläimiä lukuun ottamatta, tarkoitetuissa rehuseoksissa voidaan rehuaineen erityisnimen sijasta käyttää sen ryhmän nimeä, johon rehuaine kuuluu.
3. Ihmisten ja eläinten terveyteen tai ympäristöön liittyvissä kiireellisissä tapauksissa ja tämän vaikuttamatta direktiivin 2004/48/EY soveltamiseen toimivaltaiset viranomaiset voivat toimittaa ostajalle 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti niiden saatavissa olevat tiedot, jos ne katsovat valmistajien ja ostajien perusteltuja etuja harkittuaan, että tietojen toimittaminen on perusteltua. Tarvittaessa toimivaltaiset viranomaiset toimittavat nämä tiedot vasta sen jälkeen, kun ostaja on allekirjoittanut luottamuksellisuuslausekkeen.
4. Edellä olevan 2 kohdan c alakohdan soveltamiseksi komissio laatii luettelon niistä rehuaineiden ryhmistä, joita voidaan käyttää yksittäisten rehuaineiden sijasta muille kuin elintarviketuotantoeläimille, turkiseläimiä lukuun ottamatta, tarkoitetun rehun merkinnöissä.
Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 28 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
18 artikla
Erityisravinnoksi tarkoitetun rehun merkintöjä koskevat pakolliset lisävaatimukset
Erityisravinnoksi tarkoitetun rehun merkintöihin on tapauksen mukaan 15, 16 ja 17 artiklan mukaisten pakollisten merkintöjen lisäksi sisällyttävä
a)
maininta ”erityisruokavalio”, joka on varattu ainoastaan erityisravinnoksi tarkoitetulle rehulle, 15 artiklan a kohdan mukaisen rehun nimityksen yhteydessä;
b)
edellä 9 artiklassa tarkoitetun käyttötarkoitusluettelon sarakkeissa 1-6 mainittujen käyttötarkoitusten mukaiset tiedot; ja
c)
ilmoitus siitä, että ennen rehun käyttöä tai käyttöajan pidentämistä on pyydettävä ravitsemusasiantuntijan tai eläinlääkärin lausunto.
19 artikla
Lemmikkieläinten ruuan merkintöjä koskevat pakolliset lisävaatimukset
Lemmikkieläinten ruuan etiketissä on ilmoitettava maksuton puhelinnumero tai muu yhteydenottokeino, josta ostaja saa seuraavat pakollisiin merkintöihin kuulumattomat tiedot:
a)
lemmikkieläinten ruokaan lisätyt rehun lisäaineet, ja
b)
ne lisätyt rehuaineet, joista on käytetty 17 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettua ryhmän nimeä.
20 artikla
Säännösten vastaisen rehun merkintöjä koskevat pakolliset lisävaatimukset
1. Sellaisen rehun, joka ei täytä liitteessä VIII tarkoitettuja yhteisön oikeuden mukaisia vaatimuksia, kuten saastuneiden aineiden, merkintöihin on sisällyttävä 15, 16, 17 ja 18 artiklassa vaadittujen tietojen lisäksi merkintätiedot, jotka vastaavat mainitussa liitteessä säädettyjä vaatimuksia.
2. Komissio voi muuttaa liitettä VIII mukauttaakseen sitä lakisääteisten vaatimusten uusien standardien kehittymiseen.
Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 28 artiklan 4 kappaleessa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
21 artikla
Poikkeukset
1. Edellä 15 artiklan c, d, e ja g alakohdassa ja 16 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja tietoja ei vaadita, jos ostaja on ennen kutakin ostotapahtumaa kirjallisesti ilmoittanut, ettei hän vaadi näitä tietoja. Ostotapahtuma voi käsittää useita lähetyksiä.
2. Edellä 15 artiklan c, d ja e alakohdassa ja 16 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tai 17 artiklan 1 kohdan c, d ja e alakohdassa tarkoitetut tiedot voidaan merkitä 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun alueen ulkopuolelle. Tällöin on selvästi ilmoitettava, missä nämä tiedot ovat näkyvillä.
3. Tämän asetuksen 15 artiklan c, d, e ja g alakohdassa ja 16 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen tietojen ilmoittaminen ei ole pakollista sellaisten rehuaineiden osalta, jotka eivät säilöntäaineita tai säilörehun lisäaineita lukuun ottamatta sisällä rehun lisäaineita ja joita rehualan toimija valmistaa ja toimittaa käyttäjälle käytettäväksi rehun alkutuotannossa tämän omalla tilalla asetuksen (EY) N:o 183/2005 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 183/2005 liitteen I soveltamista.
4. Kokonaisista kasvin jyvistä, siemenistä tai hedelmistä tehtyjen seosten osalta ei vaadita 17 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitettuja pakollisia tietoja.
5. Jos rehuseos koostuu enintään kolmesta rehuaineesta, 17 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuja tietoja ei vaadita, jos rehuaineet on selvästi mainittu rehun kuvauksessa.
6. Loppukäyttäjälle tarkoitetun ja irtotavarana enintään 20 kilogramman erinä myytävän rehuaineen tai rehuseoksen osalta 15, 16 ja 17 artiklassa tarkoitetut tiedot voidaan saattaa ostajan tietoon tarkoitukseen sopivalla ilmoituksella myyntipaikalla. Tällöin tapauksen mukaan 15 artiklan a alakohdassa ja 16 artiklan 1 kohdassa tai 17 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava ostajalle viimeistään laskun yhteydessä.
7. Kun on kyse lemmikkieläinten ruoasta, joka myydään useita säiliöitä käsittävissä pakkauksissa, 15 artiklan b, c, f ja g alakohdassa ja 17 artiklan 1 kohdan b, c, e ja f alakohdassa tarkoitetut tiedot voidaan merkitä jokaisen säiliön sijasta pelkästään uloimpaan pakkaukseen edellyttäen, että pakkauksen yhdistetty kokonaispaino on enintään 10 kilogrammaa.
8. Poiketen siitä, mitä tässä asetuksessa säädetään, jäsenvaltiot voivat soveltaa kansallisia säännöksiä rehuun, joka on tarkoitettu tieteelliseen tai kokeelliseen tarkoitukseen pidettäville eläimille, jos tarkoitus käy selvästi ilmi rehun etiketistä. Jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava kyseisistä säännöksistä komissiolle.
22 artikla
Vapaaehtoiset merkinnät
1. Rehuaineiden ja rehuseosten merkintöihin voi sisältyä vaadittujen pakollisten merkintöjen lisäksi myös vapaaehtoisia merkintätietoja edellyttäen, että tässä asetuksessa vahvistettuja yleisiä periaatteita noudatetaan.
2. Vapaaehtoisia merkintöjä koskevia lisäehtoja voidaan esittää 25 artiklassa tarkoitetuissa yhteisön ohjeissa.
23 artikla
Pakkaaminen
1. Rehuaineita ja rehuseosta voi saattaa markkinoille ainoastaan suljetuissa pakkauksissa tai säiliöissä. Pakkaukset ja säiliöt on suljettava siten, että suljin vaurioituu avattaessa eikä sitä voi käyttää uudelleen.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, seuraavat rehut voidaan saattaa markkinoille irtotavarana tai sulkemattomissa pakkauksissa tai säiliöissä:
a)
rehuaineet;
b)
rehuseos, joka koostuu pelkästään jyvistä tai kokonaisista hedelmistä;
c)
rehuseos, joka toimitetaan valmistajalta toiselle;
d)
rehuseos, joka toimitetaan suoraan valmistajalta rehun käyttäjälle;
e)
rehuseos, joka toimitetaan valmistajalta pakkaajalle;
f)
enintään 50 kilogramman rehuseoserät, jotka on tarkoitettu loppukäyttäjälle ja otetaan käyttöön suoraan suljetusta pakkauksesta tai säiliöstä; ja
g)
nuolukivet.
5 LUKU
YHTEISÖN REHUAINELUETTELO JA HYVÄÄ MERKITSEMISKÄYTÄNTÖÄ KOSKEVAT YHTEISÖN OHJEET
24 artikla
Yhteisön rehuaineluettelo
1. Laaditaan yhteisön rehuaineluettelo, jäljempänä ’yhteisön luettelo’, jonka avulla voidaan parantaa rehuaineiden ja rehuseosten merkitsemistä. Yhteisön luettelolla helpotetaan tuotteiden ominaisuuksia koskevien tietojen vaihtoa ja se sisältää rehuaineiden luettelon, joka ei ole tyhjentävä. Siihen sisältyvät ainakin seuraavat tiedot jokaisesta luetteloidusta rehuaineesta:
a)
nimi;
b)
tunnistenumero;
c)
rehuaineen kuvaus ja tarvittaessa tiedot valmistusmenetelmästä;
d)
merkintätiedot, jotka korvaavat 16 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun pakollisen ilmoituksen; ja
e)
sanasto, jossa määritellään mainitut menetelmät ja tekniset ilmaisut.
2. Yhteisön luettelon ensimmäinen versio hyväksytään 28 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla neuvoa-antavalla menettelyllä viimeistään 21 päivänä maaliskuuta 2010, ja se sisältää direktiivin 96/25/EY liitteessä olevassa B osassa ja direktiivin 82/471/ETY liitteen sarakkeissa 2-4 olevat merkinnät. Sanasto koostuu direktiivin 96/25/EY liitteen A osan kohdasta IV.
3. Yhteisön luetteloa muutetaan 26 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4. Tätä artiklaa sovelletaan rajoittamatta 4 artiklassa vahvistettujen turvallisuusvaatimusten soveltamista.
5. Rehualan toimijat voivat käyttää luetteloa vapaaehtoisesti. Yhteisön luetteloon kuuluvan rehuaineen nimeä voidaan kuitenkin käyttää vain silloin, kun noudatetaan kaikkia yhteisön luettelon asiaa koskevia säännöksiä.
6. Yhteisön luetteloon kuulumattoman rehuaineen ensimmäistä kertaa markkinoille saattavan henkilön on välittömästi ilmoitettava rehuaineen käytöstä 26 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille eurooppalaisten rehualojen edustajille. Eurooppalaisten rehualojen edustajien on julkistettava nämä ilmoitukset internetissä olevassa rekisterissä ja päivitettävä rekisteriä säännöllisesti.
25 artikla
Hyvää merkitsemiskäytäntöä koskevat yhteisön ohjeet
1. Komissio kannustaa laatimaan kahdet erilliset hyvää merkitsemiskäytäntöä koskevat yhteisön ohjeet, jäljempänä ’ohjeet’: lemmikkieläinten ruokaa koskevat ohjeet ja elintarviketuotantoeläinten rehuseoksia koskevat ohjeet, joista jälkimmäisiin voi sisältyä turkiseläinten rehuseoksia koskeva osio.
2. Ohjeiden tarkoituksena on parantaa merkintöjen asianmukaisuutta. Niihin on erityisesti sisällyttävä säännöksiä 14 artiklassa tarkoitettujen merkintätietojen esitystavasta, 22 artiklassa tarkoitetuista vapaaehtoisista merkinnöistä ja 13 artiklassa tarkoitettujen väittämien käytöstä.
3. Ohjeet laaditaan ja niihin tehdään mahdolliset muutokset 26 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
4. Rehualan toimijat voivat käyttää ohjeita vapaaehtoisesti. Ohjeiden käytöstä voi kuitenkin ilmoittaa merkinnöissä vain silloin, kun kaikkia tällaisten ohjeiden asiaankuuluvia säännöksiä noudatetaan.
26 artikla
Yhteisön ohjeiden laatiminen ja muutosten tekeminen yhteisön luetteloon ja ohjeisiin
1. Eurooppalaisten rehualojen kaikki asiaankuuluvat edustajat kehittävät yhteisön luetteloa koskevia muutosehdotuksia ja ehdotuksia ohjeiksi sekä kaikkia niitä koskevia muutosehdotuksia ja tarkistavat niitä
a)
kuullen muita asianomaisia osapuolia kuten rehun käyttäjiä;
b)
yhteistyössä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja tarvittaessa viranomaisen kanssa;
c)
ottaen huomioon asiaan liittyvän kokemuksen viranomaisen antamista lausunnoista ja tieteellisen ja teknisen kehityksen.
2. Komissio hyväksyy tämän artiklan soveltamista varten tarvittavat toimenpiteet 28 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan soveltamista.
3. Yhteisön luetteloon tehtävät tarkistukset, joissa määritetään liitteessä I olevassa 1 kohdassa tarkoitettujen kemiallisten epäpuhtauksien enimmäismäärä tai liitteessä I olevassa 2 kohdassa tarkoitettu kasvitieteellinen puhtaus tai liitteessä I olevassa 6 kohdassa tarkoitettu kosteuspitoisuus taikka 16 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun pakollisen ilmoituksen korvaavat merkintätiedot, on hyväksyttävä. Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia, hyväksytään 28 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
4. Tämän artiklan mukaiset toimet voidaan hyväksyä ainoastaan, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
ne on laadittu 1 kohdan mukaisesti;
b)
niiden sisältöä voidaan soveltaa koko yhteisössä aloilla, joita ne koskevat; sekä
c)
ne sopivat tässä asetuksessa asetettujen tavoitteiden täyttämiseen.
5. Luettelo julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden L-sarjassa. Ohjeiden otsikot ja viittaukset julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa.
6 LUKU
YLEISET JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
27 artikla
Täytäntöönpanotoimenpiteet
1. Komissio voi muuttaa liitteitä mukauttaakseen niitä tieteellisen ja teknisen kehityksen huomioon ottamiseksi.
Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä, hyväksytään 28 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
2. Muut tämän asetuksen soveltamisen edellyttämät täytäntöönpanotoimenpiteet hyväksytään 28 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen, jollei nimenomaisesti toisin säädetä.
28 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa asetuksen (EY) N:o 178/2002 58 artiklalla perustettu elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea, jäljempänä ’komitea’.
2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 3 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa säädetyksi määräajaksi vahvistetaan kolme kuukautta.
4. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1-4 kohtaa ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
5. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1, 2, 4 ja 6 kohtaa sekä 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
6. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1-4 kohtaa ja 5 kohdan b alakohtaa sekä 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
Päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 3 kohdan c alakohdassa säädetyksi määräajaksi vahvistetaan kaksi kuukautta, 4 kohdan b alakohdassa säädetyksi määräajaksi yksi kuukausi ja 4 kohdan e alakohdassa säädetyksi määräajaksi kaksi kuukautta.
29 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1831/2003 muuttaminen
Muutetaan asetuksen (EY) N:o 1831/2003 16 artikla seuraavasti:
1)
Muutetaan 1 kohta seuraavasti:
a)
Korvataan d alakohta seuraavasti:
”d)
tarvittaessa rehun lisäainetta tai esiseosta valmistavalle tai sitä markkinoille saattavalle laitokselle rehuhygieniaa koskevista vaatimuksista 12 päivänä tammikuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 183/2005 (28) 10 artiklan tai soveltuvilta osin direktiivin 95/69/EY 5 artiklan mukaisesti annetun hyväksynnän numero;
b)
Lisätään 1 kohdan loppuun alakohta seuraavasti:
”Esiseoksiin lisättyihin rehun lisäaineisiin ei sovelleta b, d, e ja g alakohtaa.”
2)
Korvataan 3 kohta seuraavasti:
”3. Edellä 1 kohdassa mainittujen tietojen lisäksi sellaisen lisäaineen, joka kuuluu johonkin liitteessä III mainittuun funktionaaliseen ryhmään, tai sellaisen esiseoksen, joka sisältää johonkin liitteessä III mainittuun funktionaaliseen ryhmään kuuluvaa lisäainetta, pakkaukseen tai säiliöön on merkittävä näkyvästi, selvästi ja pysyvästi mainitun liitteen mukaiset tiedot.”
3)
Korvataan 4 kohta seuraavasti:
”4. Esiseosten merkinnöissä on oltava selvästi näkyvillä sana ”esiseos”. Kun kantaja-aine on rehuaine, se on ilmoitettava 13 päivänä heinäkuuta 2009 rehun markkinoille saattamisesta ja käytöstä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 767/2009 (29) 17 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaisesti, ja käytettäessä vettä kantaja-aineena on ilmoitettava esiseoksen kosteuspitoisuus. Kunkin esiseoksen osalta voidaan ilmoittaa vain yksi vähimmäissäilyvyysaika; tämä vähimmäissäilyvyysaika määritetään kunkin sen ainesosan vähimmäissäilyvyysajan perusteella.
30 artikla
Kumoaminen
Kumotaan direktiivin 70/524/ETY 16 artikla sekä direktiivit 79/373/ETY, 80/511/ETY, 82/471/ETY, 83/228/ETY, 93/74/ETY, 93/113/EY ja 96/25/EY ja päätös 2004/217/EY 1 päivästä syyskuuta 2010 alkaen.
Viittauksia kumottuihin direktiiveihin ja kumottuun päätökseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä IX olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
31 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän asetuksen säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava näistä säännöksistä komissiolle viimeistään 1 päivästä syyskuuta 2010 ja niiden on ilmoitettava viipymättä säännöksiin vaikuttavista myöhemmistä muutoksista.
32 artikla
Siirtymätoimenpiteet
1. Poiketen siitä, mitä 33 artiklan toisessa kohdassa säädetään, ennen 1 päivästä syyskuuta 2010 markkinoille saatettu tai direktiivien 79/373/ETY, 82/471/ETY, 93/74/ETY ja 96/25/EY mukaisesti merkitty rehu voidaan saattaa markkinoille tai pitää markkinoilla varastojen loppumiseen saakka.
2. Poiketen siitä, mitä 8 artiklan 2 kohdassa säädetään, kyseisessä artiklassa tarkoitetut rehutyypit, jotka on jo laillisesti saatettu markkinoille ennen 1 päivästä syyskuuta 2010, voidaan saattaa markkinoille tai pitää markkinoilla siihen saakka, kunnes on tehty päätös 10 artiklassa tarkoitetun käyttötarkoitusluettelon päivittämisestä, edellyttäen, että kyseessä oleva hakemus on tehty ennen 1 päivästä syyskuuta 2010.
3. Poiketen siitä, mitä tämän asetuksen liitteessä I olevassa 1 kohdassa säädetään, rehuaineita voidaan saattaa markkinoille ja käyttää, kunnes niiden valmistusprosessista ja valmistuksen apuaineista johtuvien kemiallisten epäpuhtauksien erityinen enimmäispitoisuus vahvistetaan, edellyttäen, että ne täyttävät vähintään direktiivin 96/25/EY liitteen A osan II luvun 1 kohdan ehdot. Tätä poikkeusta voidaan kuitenkin soveltaa vain 1 päivästä syyskuuta 2012 saakka.
4. Tämän asetuksen soveltamiseen siirtymistä helpottaviin toimiin voidaan ryhtyä. Erityisesti voidaan määritellä ehdot, joiden mukaan rehu voidaan merkitä tämän asetuksen mukaisesti ennen sen soveltamispäivää. Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä, on hyväksyttävä 28 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
33 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä syyskuuta 2010.
Tämän asetuksen 31 ja 32 artiklaa sovelletaan kuitenkin tämän asetuksen voimaantulopäivästä alkaen.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 13 päivänä heinäkuuta 2009.