NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 3626/82,
annettu 3 päivänä joulukuuta 1982,
luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen soveltamisesta yhteisössä
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 235 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1)
ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon(2)
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3)
sekä katsoo, että
luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskeva yleissopimus, jäljempänä "yleissopimus", on avattu allekirjoitettavaksi 3 päivänä maaliskuuta 1973; yleissopimuksen tavoitteena on suojella tiettyjä luonnonvaraisia uhanalaisia eläin- ja kasvilajeja sääntelemällä näihin lajeihin kuuluvien eläinten ja kasvien sekä näistä eläimistä ja kasveista saatujen, helposti tunnistettavien osien tai tuotteiden kansainvälistä kauppaa,
Euroopan yhteisöjen neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien 17 päivänä toukokuuta 1973 antamassa päätöslauselmassa ympäristöpolitiikan ja toimintaohjelman ympäristöalan toimenpiteiksi jatkamisesta ja toteuttamisesta(4) korostetaan, että yhteisön tehtävänä on huolehtia luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta ja että yleissopimuksen soveltaminen on merkittävä toimenpide niiden suojelemiseksi,
yleissopimuksessa turvaudutaan näiden tavoitteiden saavuttamiseksi pääasiassa kauppapolitiikan keinoihin asettamalla rajoituksia ja valvomalla tiukasti kansainvälistä luonnonvaraisiin uhanalaisiin eläin- ja kasvilajeihin kuuluvien yksilöiden kauppaa,
uhanalaisten luonnonvaraisten eläin- ja kasvilajien suojelemiseksi on tarpeen varmistaa yhteisön tasolla tiettyjen yleisösopimuksen soveltamiseksi täytäntöönpantujen kaupöpapolitiikan keinojöen yhtenäinen soveltaminen; ottaen huomioon tämän asetuksen soveltamisala, tämä asetus ei saa vaikuttaa kansalliseen toimivaltaan luonnonsuojelua koskevien erilaisten toimenpiteiden toteuttamisen osalta,
yleissopimuksen soveltamiseen liittyvät kaupankäynnissä toteutettavat toimenpiteet eivät saa vaikuttaa tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen yhteisön sisällä ja niitä on sovellettava ainoastaan kolmansien maiden kanssa käytyyn kauppaan,
epäyhtenäisten soveltamistoimenpiteiden toteuttaminen jäsenvaltioiden tasolla saattaisi johtaa kilpailun vääristymiseen yhteisön sisällä,
yleissopimus koskee eläviä tai kuolleita eläimiä ja kasveja tai näistä eläimistä tai kasveista saatavia helposti tunnistettavia osia tai tuotteita; yleissopimuksen tehokkaaksi soveltamiseksi on tarpeen vahvistaa yhteinen luettelo pääasiallisista tuotteista ja osista sekä niistä edellytyksistä, joiden mukaan muita tavaroita sisällytetään tämän asetuksen soveltamisalaan,
tiettyjen lajien suojelun tason vuoksi yhteisön olisi toteutettava yleissopimuksen toimenpiteitä tiukempia suojelutoimenpiteitä,
tietyissä tapauksissa saattaa eläimistön ja kasviston tehokkaimman mahdollisen suojelun varmistamiseksi olla tarpeen, että jäsenvaltiot jatkavat tai toteuttavat perustamissopimuksen mukaisesti tiukempia toimenpiteitä kuin tässä asetuksessa säädetyt,
tämän asetuksen soveltaminen edellyttää yhteisön vienti-, jälleenvienti-, tuonti-, ja merestätuontilupien antamis- ja esittämismenettelyn käyttöönottamista sellaisiin lajeihin kuuluvien yksilöiden osalta, joita yleissopimus koskee; tämän asetuksen soveltaminen merkitsee lisäksi hallintoviranomaisten ja tieteellisten viranomaisten nimeämistä jäsenvaltioissa,
tuontikiellon täyden tehokkuuden varmistamiseksi on suotavaa säätää yleissopimuksen liitteessä I ja tämän asetuksen liitteessä C olevassa 1 osassa esitettyjen lajien yksilöiden kaupan ehtojen sääntelystä,
tiettyjen yhteisöön tuotujen ja toiseen jäsenvaltioon lähetettävien yksilöiden määräpaikka on erityisesti tarkistettava,
yleissopimuksen liitteessä II ja III esitettyjen ja tämän asetuksen liitteestä C puuttuvien lajien yhteisöön tuontiin liittyvien muodollisuuksien keventämiseksi on osoittautunut mahdolliseksi säätää jäsenvaltioille mahdollisuus soveltaa yksinkertaisempaa menettelyä kuin tuonötilupamenettely,
tullimenettelyjen helpottamiseksi on suotavaa säätää jäsenvaltioille mahdollisuus nimetä yksi tai useampia tulo- ja menopaikkoja, joissa kyseiset tavarat voidaan esittää,
tavaroiden tunnistamiseksi tarkoitettujen merkkien, sinettien ja leimojen on oltava yhdenmukaisten mallien valvonnan helpottamiseksi,
uhanalaisten lajien suojelu aiheuttaa edelleen ongelmia, joiden ratkaisemiseksi on tehtävä tieteellistä tutkimusta, ja nämä tutkimukset mahdollistavat lisäksi toteutettujen toimenpiteiden arvioinnin; lisäksi on tarpeen kehittää menetelmiä tiettyjen näistä lajeista saatujen tuotteiden ja osien kaupan seuraamiseksi,
on tärkeää taata tämän asetuksen säädösten yhtenäinen noudattaminen ja säätää tätä varten yhteisön menettely, joka sallii soveltamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamisen kohtuullisessa ajassa; on tarpeen perustaa komitea, joka mahdollistaa kiinteän ja tehokaan yhteistyön jäsenvaltioiden ja komission välillä tällä alalla, ja
yleissopimuksen tavoitteet vastaavat tiettyjä yhteisön ympäristöä koskevia tavoitteita, sellaisena kuin ne ovat ilmaistuina toimintaohjelmissa ympäristöalan toimenpiteiksi; on suotavaa soveltaa yleissopimuksen sääntöjä yhteisössä yhdenmukaisesti; perustamissopimuksessa ei ole määräyksiä tähän tarvittavista erityisistä toimivaltuuksista, minkä vuoksi sovelletaan 235 artiklaa,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Liitteessä A olevaa yleissopimusta sovelletaan yhteisössä seuraavissa artikloissa säädetyin edellytyksin.
Tätä asetusta sovellettaessa noudatetaan yleissopimuksen tavoitteita ja periaatteita.
2 artikla
Tätä asetusta sovelletaan seuraaviin yksilöihin:
a) kaikki elävät tai kuolleet eläimet tai kasvit, jotka sisältyvät yleissopimuksen liitteesssä I lueteltuihin lajeihin; kaikki näihin lajeihin kuuluvista eläimistä ja kasveista saatavat osat ja tuotteet, jotka ovat tämän asetuksen liitteessä B, sekä kaikki muut tavarat, tapauksissa, joissa asiakirjalla, merkillä, etiketillä tai muulla tavoin osoitetaan, että on kyse näihin lajeihin kuuluvien eläinten tai kasvien osista tai niistä saatavista tuotteista;
b) kaikki elävät tai kuolleet eläimet tai kasvit, jotka sisältyvät yleissopimuksen liitteessä II lueteltuihin lajeihin; kaikki näihin lajeihin kuuluvista eläimistä ja kasveista saatavat osat ja tuotteet, jotka ovat tämän asetuksen liitteessä B, sekä kaikki muut tavarat, tapauksissa, joissa asiakirjalla, merkillä, etiketillä tai muulla tavoin osoitetaan, että on kyse näihin lajeihin kuuluvien eläinten tai kasvien osista tai niistä saatavista tuotteista;
c) kaikki elävät tai kuolleet eläimet tai kasvit, jotka sisältyvät yleisösopimuksen liitteessä III esitetyihin lajeihin ja kaikki osat ja tuotteet, jotka on saatu näihin lajeihin kuuluvista eläimistä tai kasveista ja jotka ovat tämän asetuksen liitteessä B.
3 artikla
1. Liitteessä C olevassa 1 osassa esitettyjen lajien yksilöiden katsotaan olevan yleissopimuksen liitteessä I mainittujen lajien yksilöitä.
2. Liitteessä C olevassa 2 osassa esitettyjen lajien yksilöiden tuonti yhteisöön edellyttää tuontilupaa 10 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti.
4 artikla
Yleissopimuksen liitteeseen I, II ja III ja tämän asetuksen liitteeseen B yleissopimuksen osapuolien päättämien ja yhteisön hyväksymien muutosten seurauksena tarvittavat muutokset sekä mahdolliset lisäykset liitteeseen B tehdään 21 artiklan 2 ja 3 kohdassa vahvistetun menettelyn mukaisesti.
5 artikla
1. Edellä 2 ja 3 artiklassa tarkoitettujen yksilöiden tuonti yhteisöön edellyttää 10 artiklassa säädetyn tuontiluvan tai tuontitodistuksen esittämistä tulliasemalla, jossa tullimuodollisuudet hoidetaan.
2. Edellä 2 artiklassa tarkoitettujen yksilöiden vienti tai jälleenvienti yhteisön ulkopuolelle edellyttää 10 artiklan 3 kohdassa säädetyn asiakirjan esittämistä tulliasemalla, jossa tulölimuodollisuudet hoidetaan.
3. Ne tulliasemat, joilla luvat on esitetty 1 ja 2 kohdan mukaisesti, toimittavat nämä luvat sijaintijäsenvaltionsa hallintoviranomaiselle.
4. Poiketen siitä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, yhteisöön tuotujen ja joko tullin passitusmenettelyyn tai väliaikaiseen varastomenettelyyn asetettujen yksilöiden osalta ei vaadita 10 artiklassa tarkoitetun luvan esittämistä toimivaltaisille tulöliviranomaisille, jos viejämaan hallintoviranomainen on antanut näiden yksilöiden vientiin sovellettavan asiakirjan. Tässä tapauksessa jäsenvaltiot voivat edellyttää yleissopimuksessa määrätyn vientiasiakirjan tai sen olemassaolon osoittavan todisteen esittämistä.
6 artikla
1. Edellä 2 artiklan a kohdassa ja 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja yksilöitä ei saa esittää julkisesti kaupallisessa tarkoituksessa, myydä, pitää myyntiä varten, tarjota tai kuljettaa myytäväksi, lukuun ottamatta jäsenvaltioille mahdollisesti seuraavista syistä myönnettäviä poikkeuksia, ottaen huomioon yleissopimuksen tavoitteet ja luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY(5):
a) yksilöt ovat saapuneet yleissopimuksen mukaisesti ja ennen tämän asetuksen voimaantuloa alueelle, jossa asetusta sovelletaan;
b) eläinlajin yksilöt on tarhattu, kasvilajin yksilöt on lisätty keinollisesti, yksilöt muodostavat osan tällaista eläintä tai kasvia tai ovat niistä saadusta tuotteesta;
c) yksilöt on tarkoitettu tutkimukseen tai, opetukseen käytettäväksi taikka, kasvatettavaksi tai lisättäväksi;
d) jostakin jäsenvaltiosta peräisin olevat yksilöt on otettu luonnosta kyseisessä jäsenvaltiossa voimassa olevien säännösten mukaan tai kyseisen valtion toimivaltaisten viranomaisten luvalla;
e) yksilöt ovat saapuneet yleissopimuksen mukaisesti ja tämän asetuksen voimaantulon jälkeen alueelle, jossa asetusta sovelletaan ja niitä ei käytetä ensisijaisesti kaupallisiin tarkoituksiin.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja kieltoja sovelletaan myös 2 artiklan b ja c alakohdissa tarkoitettuihin yksilöihin, joita 1 kohta ei koske, jos ne on tuotu maahan 5 artiklan vastaisesti.
3. Ottaen huomioon erityisesti yleissopimuksen VIII artiklan määräykset, jäsenvaltioiden kansalliset toimivaltaiset viranomaiset voivat myydä yksilöt, jotka ne ovat takavarikoineet tämän asetuksen tai kansallisen lainsäädännön mukaan, ja nämä yksilöt voidaan sitten käyttää kaikkiin hyödylölisiin tarkoituksiin ikään kuin ne olisi tuotu laillisesti.
7 artikla
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle luettelo yleissopimuksen IX artiklassa tarkoitettujen hallinnollisten ja tieteellisten viranomaisten, sekä tarvittaessa muiden tässä asetuksessa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten nimistä ja osoitteista. Komissio julkaisee nämä tiedot Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
8 artikla
Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset:
a) antavat 10 artiklassa tarkoitetut tuontiluvat ja todistukset tai hyväksyvät 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tuontitodistukset;
b) myöntävät 6 artiklassa tarkoitetut poikkeukset;
c) antavat 11 artiklassa tarkoitetut todistukset ja 12 artiklassa tarkoitetun etiketin;
d) palauttavat hallintoviranomaiselle niiden myöntämät luvat, jotka tulölitoimipisteet ovat lähettäneet 5 artiklan mukaisesti;
e) toimittavat komissiolle kaikki yleissopimuksen VIII artiklan 6 ja 7 kohdassa tarkoitettujen tiedostojen ja kertomusten laatimiseen tarvittavat tiedot.
9 artikla
1. Kukin jäsenvaltio tunnustaa muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten päätökset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 15 artiklan soveltamista.
2. Tässä asetuksessa tarkoitetut ja jäsenvaltion antamat luvat ja todistukset ovat voimassa koko yhteisössä, lukuun ottamatta 11 artiklan a alakohdassa tarkoitettua asiakirjaa.
3. Jäljempänä 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tuontilupahakemukset osoitetaan määrävaltion hallintoviranomaiselle.
4. Merestätuotavien yksilöiden tuontilupahakemukset osoitetaan hallinötoelimelle, joka on vastuussa yksilön tuontipaikasta.
5. Jäljempänä 10 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut elävien yksilöiden vientilupa- ja jälleenvientiötodistushakemukset osoitetaan sen jäsenvaltion hallintoviranomaiselle, jonka alueella yksilöt ovat.
10 artikla
1. a) Edellä 2 artiklan a alakohdassa ja 3 artiklassa tarkoitettujen yksilöiden tuonti yhteisöön kolmansista maista tai merestätuonti edellyttää tuontiluvan esittämistä.
b) Edellä 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tuontilupa myönnetään ainoastaan, jos:
- on ilmeistä tai hakija voi luotettavalla tavalla osoittaa, että yksilön pyynti tai kerääminen luonnosta ei vaikuta haitallisesti lajin suojelutilanteeseen tai lajin kyseisten kantojen levinneisyysalueen laajuuteen,
- hakija esittää todisteen alkuperämaan toimivaltaisten viranomaisten antamien asiakirjojen avulla siitä, että yksilö on saatu kyseisen lajin suojeluun liittyvän lainsäädännön mukaisesti,
- kun on kyse elävän eläimen tuonnista, hakija esittää todisteen, että aiotulla vastaanottajalla on asianömukaiset tilat lajin pitämistä varten, että ne vastaavat lajin käytöspiirteitä ja että eläimen asianmukainen hoito on taattu,
- muut lajin suojeluun liittyvät vaatimukset eivät estä sitä.
Tarvittaessa luvat sisältävät täydentäviä säännöksiä näiden edellytysten noudattamisen takaamiseksi.
2. Kaikkiin muihin lajeihin kuuluvien yksilöiden tuonti yhteisöön kolmansista maista tai merestätuonti, joita tämä asetus koskee, edellyttää joko tuontiluvan tai tullilaitoksen tarkastaman tuontitodistuksen esittämistä, joka todistaa, että yleissopimuksessa vaaditut muodollisuudet on täytetty.
Tuontilupa ja tuontitodistus laaditaan samanlaisille lomakkeille.
3. Edellä 2 artiklassa tarkoitettujen yksilöiden vienti tai jälleenvienti yhteisön ulkopuolelle edellyttää vientiluvan tai jälleenvientitodistuksen esittämistä tai, kun on kyse keinollisesti lisätyistä kasveista, jomman kumman näistä asiakirjoista tai 11 artiklan b alakohdassa tarkoitetun asiakirjan esittämistä.
11 artikla
Toimivaltaiset viranomaiset myöntävät saatuaan asianomaisen henkilön tekemän hakemuksen, johon on liitetty kaikki tarvittavat hakemusta tukevat asiakirjat, seuraavat todistukset:
a) asiakirjan, joka osoittaa, että kyseinen yksilö on saapunut yleisösopimuksen mukaisesti ja ennen tämän asetuksen voimaantuloa alueelle, jossa asetusta sovelletaan tai se on saatu ennen kuin yleissopimusta sovellettiin kyseiseen yksilöön;
b) asiakirjan, joka osoittaa, että on kyse joko vankeudessa syntyneen tai tarhatun eläinlajin yksilöstä tai keinollisesti lisätyn kasvilajin yksilöstä taikka tällaisen eläimen tai kasvin osasta taikka niistä saadusta tuotteesta.
12 artikla
Poiketen siitä, mitä 5 artiklassa säädetään, 10 artiklassa tarkoitettujen asiakirjojen esittämistä tulliviranomaiselle ei yleensä vaadita, kun on kyse oman valtionsa hallinönollisen viranomaisen rekisteröimien tiedemiesten ja tieteellisten laitosten välisestä ei-kaupallisesta kasviyksilöiden ja muiden säilöttyjen, kuivattujen tai konservoitujen museoyksilöiden tai sellaisen elävän kasvin lainaamisesta, lahjoituksesta tai vaihdosta, joissa on 21 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti vahvistetun mallin mukainen etiketti tai kolmannen maan hallinnollisen viranomaisen antama tai hyväksymä samanlainen etiketti.
13 artikla
1. Kun 2 artiklan a alakohdassa ja 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja yksilöitä, jotka on tuontiluvan mukaan pidettävä tietyssä osoitteessa lähetetään, sen jälkeen kun ne on saatettu vapaaseen vaihdantaan, muuhun jäsenvaltioon, lähettäjämaan toimivaltaisille viranomaisille on esitettävä todiste siitä, että tavarat on viety määrättyyn osoitteeseen.
2. Kaikenlainen 2 artiklan a alakohdassa ja 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin lajeihin kuuluvien elävien eläinten kuljetus yhteisön sisällä tuontiluvassa määrätystä osoitteesta edellyttää kyseis(t)en hallinnollis(t)en viranomaisen tai viranomaisten ennalta antamaa lupaa.
3. Kun 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut yksilöt on toimitettu yhteisön passitusmenettelyyn, tavaranhaltija liittää yhteisön passitusasiakirjan asianmukaiseen kohtaan jonkin seuraavista maininnoista:
- "Udryddelsestruede arter",
- "Gefährdete Arten",
- "Åßäç ðïõ áðåéëïýíôáé ìå åîáöÜíéóç",
- "Endangered species",
- "Espèces menacées d'extinction",
- "Specie minacciate di estinzione",
- "Bedreigde soorten".
14 artikla
Jäsenvaltiot voivat myöntää poikkeuksia 5 ja 10 artiklaan sellaisten yksilöiden osalta, jotka kuuluvat henkilökohtaiseen omaisuuteen tai jotka on tarkoitettu kotikäyttöön.
15 artikla
1. Sellaisten lajien osalta, joihin sovelletaan tätä asetusta, jäsenvaltiot voivat jatkaa tai toteuttaa tiukempia toimenpiteitä, perustamissopimuksen ja erityisesti sen 36 artiklan mukaisesti, yhden tai useamman seuraavan seikan perusteella:
a) elävien yksilöiden elinolosuhteiden parantaminen vastaanottajamaissa;
b) kotimaisten lajien suojelu;
c) lajin tai lajin kannan suojelu alkuperämaassa.
Jos jokin jäsenvaltio toteuttaa tämän kohdan mukaisesti tällaisia toimenpiteitä, jotka eivät saa missään tapauksessa johtua kauppapoliittisista syistä, niitä on sovellettava myös kolmansien maiden kanssa käytävään kauppaan.
2. Jos jäsenvaltio aikoo turvautua 1 kohtaan, sen on viipymättä ilmoitettava komissiolle aikomansa toimenpiteet.
3. Jäsenvaltiot voivat eläinten ja kasvien terveyden ja elämän suojelemiseksi toteuttaa sellaisten lajien osalta, joita tämä asetus ei koske, vastaavia toimenpiteitä kuin asetuksessa säädetyt.
16 artikla
Jäsenvaltioiden tarvittaessa yleissopimuksen VIII artiklan 3 kohdan mukaisesti vahvistamat tulo- ja menopaikat ilmoitetaan komissiolle, joka julkaisee luettelon niistä Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
17 artikla
1. Jäsenvaltiot ja komissio antavat toisilleen tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavia tietoja.
2. Tämän asetuksen soveltamiseksi toimitettuja tietoja ei saa ilmaista tai käyttää muuhun kuin siihen tarkoitukseen, jonka vuoksi ne on pyydetty, jollei tietojen antaja ilmaise selkeää suostumustaan ja sikäli kuin tiedot vastaanottaneessa jäsenvaltiossa voimassa olevat säännökset eivät estä tällaista käyttöä.
Kaikki sellaiset toimitetut tiedot, joita koskee salassapitovelvollisuus, saavat sekä tiedot saaneen jäsenvaltion lainsäädännön että yhteisön virkamiehiin sovellettavien vastaavien säännösten antaman suojan.
Sellaisia toimitettuja tietoja, joita koskee salassapitovelvollisuus, ei saa erityisesti toimittaa jäsenvaltioissa tai yhteisön toimielimissä työskenteleville henkilöille, joiden toiminta edellyttää näiden tietojen käyttöä.
18 artikla
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kaikki uhanalaisten lajien tilaan ja eläimistä tai kasveista saatujen osien taikka tuotteiden kaupan valvonötamenetelmien tutkimiseen liittyvä tarvittava tieto, jotta komissio voi tarvittaessa tehdä asianmukaiset aloitteet näiden tutkimusten yhteensovittamiseksi.
Tätä varten jäsenvaltioiden on otettava huomioon kansainvälisten järjestöjen työ tällä alalla.
19 artikla
Perustetaan yleissopimusta käsittelevä komitea, jäljempänä "komitea", joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.
20 artikla
Komitea tutkii kaikki tämän asetuksen soveltamiseen liittyvät kysymykset, jotka puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä saattaa sen käsiteltäväksi.
21 artikla
1. Jäljempänä 2 ja 3 kohdassa määritellyn menettelyn mukaisesti komitea:
a) määrittää 10 ja 11 artiklassa tarkoitettujen asiakirjojen muodon, 12 artiklassa tarkoitettujen etikettien mallin sekä yleissopimuksen VI artiklassa mainitut merkit, leimat ja sinetit;
b) määrittelee yhtenäiset edellytykset 10 ja 11 artiklassa tarkoitettujen asiakirjojen antamiseksi;
c) vahvistaa 11 artiklan a kohdassa tarkoitetun asiakirjan kelpoisuutta ja käyttöä sekä 14 artiklassa mainittujen poikkeusten myöntämistä hallitsevat periaatteet.
2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan neljänkymmenenviiden äänen enemmistöllä ja jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.
b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
c) Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmessa kuukaudessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.
22 artikla
Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle tämän asetuksen soveltamiseksi antamansa säännökset.
Komissio toimittaa nämä tiedot muille jäsenvaltioille.
23 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.
Asetuksen 1-17 artiklaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1984.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 3 päivänä joulukuuta 1982.