РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 662/2009 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 13 юли 2009 година
за установяване на процедура за договарянето и сключването на споразумения между държави-членки и трети държави по специфични въпроси на приложимото право към договорни и извъндоговорни задължения
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 61, буква в), член 65 и член 67, параграф 5 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (1),
като имат предвид, че:
(1)
Трета част, дял IV от Договора дава правното основание за приемане на законодателство на Общността в сферата на съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси.
(2)
Съдебното сътрудничество по гражданскоправни въпроси между държави-членки и трети държави по традиция се регламентира със споразумения между държавите-членки и третите държави. Тези споразумения, чийто брой вече е значителен, често отразяват специалните връзки между държава-членка или държави-членки и трета държава или трети държави и тяхната цел е да предоставят адекватна правна рамка за задоволяване на специфичните потребности на заинтересованите страни.
(3)
Съгласно член 307 от Договора държавите-членки трябва да предприемат всички необходими мерки за премахване на несъответствията между достиженията на правото на Общността и международни споразумения, сключени между държави-членки и трети държави. Това може да включва необходимостта от предоговаряне на такива споразумения.
(4)
С цел предоставяне на подходяща правна рамка в отговор на специфичните потребности на държава-членка във връзка с нейните отношения с трета държава е възможно да има явна необходимост от сключване на нови споразумения с трети държави, отнасящи се до областите на гражданското правосъдие, които попадат в приложното поле на дял IV от трета част от Договора.
(5)
В своето Становище 1/03 от 7 февруари 2006 г. относно сключването на новата Конвенция от Лугано Съдът на Европейските общности потвърди, че Общността е придобила изключителна компетентност за сключването на международно споразумение, подобно на Конвенцията от Лугано, с трети държави по въпроси, засягащи разпоредбите, установени в Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (2) (Брюксел I).
(6)
Съгласно член 300 от Договора Общността е тази, която сключва споразумения между Общността и трета държава по въпроси, попадащи в изключителната компетентност на Общността.
(7)
Член 10 от Договора изисква от държавите-членки да съдействат за постигането на задачите на Общността и да се въздържат от предприемането на каквито и да е мерки, които биха могли да застрашат постигането на целите на Договора. Това задължение за лоялно сътрудничество е с общо приложение и не зависи от това, дали компетентността на Общността е изключителна или не.
(8)
По отношение на споразуменията с трети държави относно специфични въпроси от областта на гражданското правосъдие, които попадат в изключителната компетентност на Общността, следва да се създаде последователна и прозрачна процедура, чрез която да се разрешава на държава-членка да изменя действащо споразумение или да договаря и сключва ново споразумение, по-специално когато самата Общност не е обявила намерението си да упражни външната си компетентност за сключване на споразумение посредством вече съществуващ мандат за водене на преговори или на предвиден мандат за водене на преговори. Тази процедура не следва да засяга изключителната компетентност на Общността и разпоредбите на членове 300 и 307 от Договора. Тя следва да бъде разглеждана като изключителна мярка и следва да бъде с ограничено приложно поле и срок.
(9)
Настоящият регламент не следва да се прилага, ако Общността вече е сключила споразумение със същия предмет със съответната трета държава. Две споразумения следва да се разглеждат като отнасящи се до един и същи предмет само ако и до степента, в която регулират по същество еднакви специфични правни въпроси. Разпоредби, в които само се изразява общо намерение за сътрудничество по такива въпроси, не следва да се считат за отнасящи се до един и същи предмет.
(10)
По изключение определени регионални споразумения между малко на брой държави-членки и малко на брой трети държави, например две или три, които имат за цел разглеждане на специфични местни въпроси и които не са открити за присъединяване на други държави, също следва да бъдат обхванати от настоящия регламент.
(11)
За да се гарантира, че предвидено от държава-членка споразумение не засяга ефективността на правото на Общността и не подкопава правилното функциониране на установената от това право система или на политиката на Общността в областта на външните отношения, както е определена от Общността, от съответната държава-членка следва да се изисква да нотифицира Комисията за намеренията си с оглед да получи разрешение както за започване или продължаване на официални преговори по дадено споразумение, така и за сключване на споразумение. Тази нотификация следва да бъде извършена чрез писмо или по електронен път. В нея следва да се съдържа цялата релевантна информация и документация, която би позволила на Комисията да оцени очакваното отражение върху правото на Общността на резултатите от преговорите.
(12)
Следва да се прецени дали Общността има достатъчен интерес от сключване на двустранно споразумение между Общността и съответната трета държава или, в зависимост от случая - от замяна на действащо двустранно споразумение между държава-членка и трета държава със споразумение на Общността. За тази цел всички държави-членки следва да бъдат информирани за всяка получена от Комисията нотификация относно предвидено от държава-членка споразумение, за да могат да заявят своя интерес от присъединяване към инициативата на нотифициращата държава-членка. Ако в хода на този обмен на информация се появи достатъчен интерес на Общността, Комисията следва да прецени дали да направи предложение за мандат за водене на преговори с оглед сключването на споразумение между Общността и съответната трета държава.
(13)
Ако Комисията поиска допълнителна информация от дадена държава-членка във връзка със своята оценка дали на тази държава-членка следва да бъде разрешено да започне преговори с дадена трета държава, това искане не следва да засяга сроковете, в рамките на които Комисията трябва да вземе мотивирано решение по искането на същата държава.
(14)
Когато разрешава започването на официални преговори, Комисията следва, ако е необходимо, да разполага с възможност да предлага насоки за водене на преговорите или да поиска включването на специални клаузи в предвиденото споразумение. Комисията следва да бъде изцяло информирана на всички етапи на преговорите, що се отнася до въпроси, попадащи в приложното поле на настоящия регламент, и следва да може да участва в качеството на наблюдател в преговорите по отношение на тези въпроси.
(15)
Когато нотифицират Комисията за своето намерение да започнат преговори с трета държава, държавите-членки следва да имат задължението за информиране на Комисията единствено относно елементите, които са от значение за предстоящата оценка от страна на Комисията. Разрешението от страна на Комисията, както и всички евентуални насоки за водене на преговори или, в зависимост от случая, отказът от страна на Комисията, следва да засягат единствено въпроси, попадащи в приложното поле на настоящия регламент.
(16)
Всички държави-членки следва да бъдат информирани за всяка нотификация до Комисията относно предвидени или договорени споразумения, както и за всички обосновани решения на Комисията съгласно настоящия регламент. Въпреки това подобна информация следва в пълна степен да зачита евентуалните изисквания за поверителност.
(17)
Европейският парламент, Съветът и Комисията следва да гарантират, че всяка информация, определена като поверителна, се третира в съответствие с Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (3).
(18)
В случаите, когато въз основа на своята оценка Комисията не възнамерява да разреши започването на официални преговори или сключването на договорено споразумение, тя следва да даде на засегнатата държава-членка становище, преди да представи обоснованото си решение. В случай на отказ за разрешение за сключването на договорено споразумение становището следва също да бъде предоставено на Европейския парламент и на Съвета.
(19)
За да се гарантира, че договореното споразумение не препятства провеждането на външната политика на Общността в областта на съдебното сътрудничество по гражданскоправни и търговскоправни въпроси, в споразумението следва да се предвиди или неговото пълно или частично денонсиране в случай на сключване на последващо споразумение между Общността или Общността и нейните държави-членки, от една страна, и същата трета държава, от друга страна, относно същия предмет, или пряко заменяне на съответните разпоредби от споразумението с разпоредбите на такова последващо споразумение.
(20)
Следва да бъдат предвидени преходни мерки, за да се обхванат ситуации, при които към момента на влизането в сила на настоящия регламент определена държава-членка вече е започнала процеса на договаряне на споразумение с трета държава или е приключила преговорите, но още не е дала съгласието си да бъде обвързана със споразумението.
(21)
За да се гарантира натрупването на достатъчен опит по прилагането на настоящия регламент, Комисията следва да представи доклад за това прилагане не по-рано от осем години след приемане на настоящия регламент. В този доклад, при упражняване на своите правомощия, Комисията следва да потвърди временния характер на настоящия регламент или да проучи дали настоящият регламент следва да бъде заменен с нов регламент, обхващащ същия предмет или включващ също специфични въпроси, попадащи в изключителните правомощия на Общността и уреждани с помощта на други правни актове на Общността, както е посочено в съображение 5.
(22)
Ако представеният от Комисията доклад потвърди временния характер на настоящия регламент, държавите-членки следва все още да могат, след представяне на доклада, да нотифицират Комисията относно провеждани или вече обявени преговори с цел получаване на разрешение за започване на официални преговори.
(23)
В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в член 5 от Договора, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на своята цел.
(24)
В съответствие с член 3 от Протокола относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност, Обединеното кралство и Ирландия са нотифицирали желанието си да участват в приемането и прилагането на настоящия регламент.
(25)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност, Дания не участва в приемането на настоящия регламент, не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет и приложно поле
1. Настоящият регламент установява процедура, чрез която да се разреши на държава-членка да измени действащо споразумение или да договори и сключи ново споразумение с трета държава при спазване на условията, предвидени в настоящия регламент.
Тази процедура не засяга съответната компетентност на Общността и държавите-членки.
2. Настоящият регламент се прилага към споразумения по специфични въпроси, попадащи изцяло или частично в приложното поле на Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. относно приложимото право към договорни задължения (Рим I) (4) и на Регламент (ЕО) № 864/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 11 юли 2007 г. относно приложимото право към извъндоговорни задължения (Рим II) (5).
3. Настоящият регламент не се прилага, ако Общността вече е сключила споразумение със същия предмет със съответната трета държава.
Член 2
Определения
1. За целите на настоящия регламент терминът „споразумение“ означава:
а)
двустранно споразумение между държава-членка и трета държава;
б)
регионално споразумение между ограничен брой държави-членки и трети държави - съседни на съответните държави-членки, което има за цел решаване на въпроси с местно значение и не е открито за присъединяване на други държави.
2. В контекста на регионалните споразумения, посочени в параграф 1, буква б), всяко позоваване в настоящия регламент на държава-членка или на трета държава се счита за позоваване на съответните държави-членки или трети държави.
Член 3
Нотифициране на Комисията
1. Когато държава-членка възнамерява да започне преговори за изменение на съществуващо споразумение или за сключване на ново споразумение, попадащо в приложното поле на настоящия регламент, тя нотифицира писмено Комисията за намерението си възможно най-рано преди предвиденото започване на официалните преговори.
2. Нотификацията включва, по целесъобразност, копие от съществуващото споразумение, проекта на новото споразумение или проекта на предложението и всяка друга свързана с тях документация. Държавата-членка посочва предмета на преговорите и уточнява въпросите, които ще бъдат разгледани в предвиденото споразумение, или разпоредбите на съществуващото споразумение, които ще бъдат изменени. Държавата-членка може да предоставя всякаква друга допълнителна информация.
Член 4
Оценка от Комисията
1. След получаване на нотификацията по член 3 Комисията преценява дали държавата-членка може да започне официални преговори.
2. При изготвянето на тази оценка Комисията проверява първо дали в следващите 24 месеца изрично се предвижда даването на мандат за водене на преговори с оглед на сключването на споразумение на Общността със съответната трета държава. Ако случаят не е такъв, Комисията проверява дали е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
съответната държава-членка е предоставила информация, посочваща, че има специален интерес от сключването на споразумение поради икономически, географски, културни, исторически, социални или политически връзки между държавата-членка и съответната трета държава;
б)
въз основа на предоставената от държавата-членка информация предвижданото споразумение не засяга ефективността на общностното право и не накърнява правилното функциониране на системата, установена от това право; и
в)
предвиденото споразумение няма да засегне предмета и целите на общностната политика в областта на външните отношения, както са определени от Общността.
3. Ако предоставената от държавата-членка информация е недостатъчна за целите на оценката, Комисията може да поиска допълнителна информация.
Член 5
Разрешение за започване на официални преговори
1. Ако предвижданото споразумение изпълнява условията, предвидени в член 4, параграф 2, в срок от 90 дни от получаване на нотификацията, посочена в член 3, Комисията взема мотивирано решение относно искането на държавата-членка, с което ѝ разрешава да започне официални преговори по това споразумение.
При необходимост Комисията може да предложи насоки за водене на преговорите и може да поиска в предвиденото споразумение да бъдат включени специални клаузи.
2. Предвижданото споразумение съдържа клауза, която предвижда:
а)
пълно или частично денонсиране на споразумението в случай на сключване на последващо споразумение със същия предмет между Общността или Общността и нейните държави-членки, от една страна, и същата трета държава, от друга страна; или
б)
пряко заменяне на съответните разпоредби на споразумението с разпоредбите на последващо споразумение със същия предмет, сключено между Общността или Общността и нейните държави-членки, от една страна, и същата трета държава, от друга страна.
Посочената в първа алинея, буква а) клауза се формулира по следния начин: „(наименование/наименования на държавата-членка/държавите-членки) ще денонсира настоящото споразумение частично или изцяло, ако и когато Европейската общност или Европейската общност и нейните държави-членки сключат споразумение с (наименование/наименования на третата държава/третите държави) по същите въпроси от областта на гражданското правосъдие като тези, уредени с настоящото споразумение“.
Посочената в първа алинея, буква б) клауза се формулира по следния начин: „Настоящото споразумение или конкретни разпоредби от настоящото споразумение престават да се прилагат в деня на влизане в сила на споразумение между Европейската общност или Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и (наименование/наименования на третата държава/третите държави), от друга страна, по въпросите, уредени от последващото споразумение“.
Член 6
Отказ за даване на разрешение за започване на официални преговори
1. Ако въз основа на оценката по член 4 Комисията възнамерява да не разреши започването на официални преговори по предвиденото споразумение, тя дава становище до съответната държава-членка в срок от 90 дни от получаване на нотификацията, посочена в член 3.
2. В срок от 30 дни от получаване на становището на Комисията съответната държава-членка може да отправи искане към Комисията за провеждане на разисквания с оглед намиране на решение.
3. В случай че съответната държава-членка не отправи искане към Комисията за разисквания с нея в рамките на срока, предвиден в параграф 2, Комисията се произнася с мотивирано решение по заявлението на държавата-членка в срок от 130 дни от получаване на нотификацията, посочена в член 3.
4. При разисквания, посочени в параграф 2, Комисията се произнася с мотивирано решение по заявлението на държавата-членка в срок от 30 дни от приключването на разискванията.
Член 7
Участие на Комисията в преговорите
Комисията може да участва в преговорите между държавата-членка и третата държава като наблюдател, доколкото са засегнати въпроси, попадащи в приложното поле на настоящия регламент. Ако Комисията не участва като наблюдател, тя бива информирана за напредъка и резултатите, постигнати в различните фази на преговорите.
Член 8
Разрешение за сключване на споразумението
1. Преди подписване на договорено споразумение съответната държава-членка нотифицира Комисията за резултата от преговорите и ѝ предоставя текста на споразумението.
2. След получаване на тази нотификация Комисията преценява дали договореното споразумение:
а)
отговаря на условието, установено в член 4, параграф 2, буква б);
б)
отговаря на условието, установено в член 4, параграф 2, буква в), дотолкова, доколкото са налице нови изключителни обстоятелства във връзка с това условие; и
в)
изпълнява изискванията по член 5, параграф 2.
3. Ако договореното споразумение изпълнява условията и изискванията, посочени в параграф 2, в срок от 90 дни от получаването на нотификацията, посочена в параграф 1, Комисията се произнася с мотивирано решение относно искането на държавата-членка, с което ѝ разрешава да сключи това споразумение.
Член 9
Отказ за разрешение за сключване на споразумението
1. Когато въз основа на оценката по член 8, параграф 2 Комисията възнамерява да не разреши сключването на договореното споразумение, тя предоставя на съответната държава-членка, както и на Европейския парламент и на Съвета становище в срок от 90 дни от получаването на нотификацията, посочена в член 8, параграф 1.
2. В срок от 30 дни от получаването на становището на Комисията съответната държава-членка може да отправи искане до Комисията за провеждане на разисквания с оглед на намиране на решение.
3. Ако съответната държава-членка не отправи искане към Комисията за разисквания в рамките на срока, предвиден в параграф 2, Комисията се произнася с мотивирано решение по заявлението на държавата-членка в срок от 130 дни от получаването на нотификацията, посочена в член 8, параграф 1.
4. При разискванията по параграф 2 Комисията се произнася с мотивирано решение по заявлението на държавата-членка в срок от 30 дни от приключването на разискванията.
5. Комисията нотифицира своето решение на Европейския парламент и на Съвета в срок от 30 дни от неговото вземане.
Член 10
Поверителност
При предоставянето на информация на Комисията съгласно член 3, член 4, параграф 3 и член 8 държавата-членка може да посочи дали някои от сведенията да се считат за поверителни и дали предоставената информация може да бъде споделена с други държави-членки.
Член 11
Предоставяне на информация на държавите-членки
Комисията изпраща на държавите-членки нотификациите, получени в съответствие с членове 3 и 8, и при необходимост, придружаващите документи, както и всички свои мотивирани решения по членове 5, 6, 8 и 9, при спазване на изискванията за поверителност.
Член 12
Преходни разпоредби
1. Когато към момента на влизане в сила на настоящия регламент държава-членка вече е започнала процеса на преговори за споразумение с трета държава, се прилагат членове 3-11.
Комисията може да предложи насоки за водене на преговорите или да поиска включването на специални клаузи, както е посочено съответно в член 5, параграф 1, втора алинея и член 5, параграф 2, когато етапът, на който се намират преговорите, позволява това.
2. Когато към момента на влизане в сила на настоящия регламент държава-членка вече е приключила преговорите, но все още не е сключила споразумението, се прилагат член 3, член 8, параграфи 2-4 и член 9.
Член 13
Преразглеждане
1. Не по-рано от 13 юли 2017 г. Комисията представя на Европейския парламент, Съвета и Европейския икономически и социален комитет доклад относно прилагането на настоящия регламент.
2. В този доклад:
а)
се потвърждава, че е целесъобразно срокът на действие на настоящия регламент да изтече на датата, определена в съответствие с член 14, параграф 1; или
б)
се препоръчва настоящият регламент да бъде заменен с нов регламент, считано от тази дата.
3. Ако в доклада бъде препоръчана замяна на настоящия регламент, както е посочено в параграф 2, буква б), той се придружава от подходящо законодателно предложение.
Член 14
Изтичане на срока на действие
1. Срокът на действие на настоящия регламент изтича три години след представянето на посочения в член 13 доклад от Комисията.
Срокът от три години, посочен в първа алинея, започва да тече на първия ден от месеца, следващ месеца на представянето на доклада или на Европейския парламент, или на Съвета, като се взема предвид по-късната от двете дати.
2. Независимо от изтичането на срока на действие на настоящия регламент на датата, определена в съответствие с параграф 1, се разрешава да бъдат продължени и приключени съгласно настоящия регламент всички продължаващи към тази дата преговори, които са започнати от държава-членка съгласно настоящия регламент.
Член 15
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки в съответствие с Договора за създаване на Европейската общност.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2009 година.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 662/2009,
annettu 13 päivänä heinäkuuta 2009,
sellaisista erityiskysymyksistä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä tehtävien sopimusten neuvottelemiseen ja tekemiseen sovellettavasta menettelystä, jotka koskevat sopimukseen perustuviin ja sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavaa lakia
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 61 artiklan c alakohdan, 65 artiklan ja 67 artiklan 5 kohdan,
ottavat huomioon komission ehdotuksen,
noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Perustamissopimuksen kolmannen osan IV osasto tarjoaa oikeusperustan yksityisoikeudellisissa asioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alaa koskevan yhteisön lainsäädännön antamiselle.
(2)
Jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä yksityisoikeudellisissa asioissa tehtävää oikeudellista yhteistyötä on perinteisesti säännelty jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisin sopimuksin. Tällaiset sopimukset, joita on lukuisia, heijastavat usein jäsenvaltion ja kolmannen maan välisiä erityisiä siteitä, ja niiden tarkoituksena on tarjota asianmukainen oikeudellinen kehys kyseisten osapuolten erityisille tarpeille.
(3)
Perustamissopimuksen 307 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot käyttävät kaikkia aiheellisia keinoja yhteisön säännöstön ja jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä tehtyjen kansainvälisten sopimusten välisten ristiriitojen poistamiseksi. Tämä saattaa edellyttää tällaisten sopimusten uudelleen neuvottelemista.
(4)
Jotta voidaan tarjota asianmukainen oikeudellinen kehys tietyn jäsenvaltion erityisille tarpeille, jotka koskevat sen suhteita kolmanteen maahan, voi myös olla selkeä tarve tehdä kolmansien maiden kanssa uusia sopimuksia, jotka koskevat perustamissopimuksen kolmannen osan IV osaston alaan kuuluvia yksityisoikeuden osa-alueita.
(5)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on uuden Luganon yleissopimuksen tekemisestä 7 päivänä helmikuuta 2006 antamassaan lausunnossa 1/03 vahvistanut, että yhteisö on saanut yksinomaisen toimivallan tehdä kolmansien maiden kanssa Luganon yleissopimuksen kaltaisen kansainvälisen sopimuksen kysymyksistä, jotka vaikuttavat tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22 päivänä joulukuuta 2000 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 44/2001 (2) (Bryssel I) annettuihin sääntöihin.
(6)
Perustamissopimuksen 300 artiklan nojalla yhteisön tehtävänä on tehdä yhteisön ja kolmannen maan väliset sellaisia kysymyksiä koskevat sopimukset, jotka kuuluvat yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan.
(7)
Perustamissopimuksen 10 artikla velvoittaa jäsenvaltiot helpottamaan yhteisön tehtävien toteuttamista ja pidättymään kaikista toimenpiteistä, jotka ovat omiaan vaarantamaan perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttamista. Tätä lojaalin yhteistyön velvoitetta sovelletaan yleisesti eikä sen mukaan, onko yhteisöllä asiassa yksinomainen toimivalta.
(8)
Yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvia erityisiä yksityisoikeudellisia kysymyksiä koskevien, kolmansien maiden kanssa tehtävien sopimusten osalta olisi luotava johdonmukainen ja avoin menettely, jolla jäsenvaltiolle annetaan valtuutus muuttaa voimassa olevaa sopimusta tai neuvotella ja tehdä uusi sopimus, erityisesti jos yhteisö ei itse ole osoittanut aikovansa käyttää ulkoista toimivaltaansa tehdä sopimus jo olemassa olevalla tai aiotulla neuvotteluvaltuutuksella. Tämä menettely ei saisi vaikuttaa yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan eikä perustamissopimuksen 300 ja 307 artiklan määräyksiin. Sitä olisi pidettävä poikkeustoimenpiteenä, ja sitä olisi rajoitettava sekä soveltamisalansa että ajallisen soveltamisensa osalta.
(9)
Tätä asetusta ei olisi sovellettava, jos yhteisö on jo tehnyt kyseisen kolmannen maan kanssa sopimuksen samasta kysymyksestä. Kahden sopimuksen olisi katsottava koskevan samaa kysymystä vain jos, ja siltä osin kuin, niissä säännellään asiasisällön osalta samoja erityisiä oikeudellisia kysymyksiä. Määräyksiä, joissa vain todetaan yleinen aikomus tehdä yhteistyötä tällaisten kysymysten osalta, ei olisi pidettävä samaa kysymystä koskevina.
(10)
Tämän asetuksen soveltamisalaan olisi poikkeuksellisesti kuuluttava myös muutaman jäsenvaltion ja muutaman, esimerkiksi kahden tai kolmen, kolmannen maan väliset tietyt alueelliset sopimukset, joiden tarkoituksena on käsitellä paikallisia tilanteita ja jotka eivät ole liittymistä varten avoinna muille valtioille.
(11)
Jotta voidaan varmistaa, että jäsenvaltion suunnittelema sopimus ei tee yhteisön oikeutta tehottomaksi eikä aiheuta haittaa sillä perustetun järjestelmän moitteettomalle toiminnalle, tai ei aiheuta haittaa yhteisön päättämälle yhteisön ulkosuhdepolitiikalle, olisi edellytettävä, että asianomainen jäsenvaltio ilmoittaa aikomuksestaan komissiolle tarkoituksin saada valtuutus aloittaa viralliset neuvottelut sopimuksesta tai jatkaa niitä sekä tehdä sopimus. Tällainen ilmoitus olisi tehtävä kirjeitse tai sähköisessä muodossa. Sen olisi sisällettävä kaikki asiaankuuluvat tiedot ja asiakirjat, joiden avulla komissio voi arvioida neuvottelujen tuloksen odotettua vaikutusta yhteisön oikeuteen.
(12)
Olisi arvioitava, onko yhteisöllä riittävä intressi tehdä kahdenvälinen sopimus yhteisön ja kyseisen kolmannen maan välillä tai tarvittaessa korvata voimassa oleva jäsenvaltion ja kolmannen maan kahdenvälinen sopimus yhteisön sopimuksella. Tätä varten kaikille jäsenvaltioille olisi ilmoitettava kaikista komission saamista ilmoituksista, jotka koskevat jäsenvaltion suunnittelemaa sopimusta, jotta jäsenvaltiot voivat osoittaa kiinnostuksensa liittyä ilmoituksen tehneen jäsenvaltion aloitteeseen. Jos tästä tietojenvaihdosta käy ilmi, että yhteisöllä on riittävä intressi asiassa, komission olisi harkittava neuvotteluvaltuutuksen ehdottamista yhteisön ja kyseisen kolmannen maan välisen sopimuksen tekemiseksi.
(13)
Jos komissio pyytää jäsenvaltiolta lisätietoja arvioidakseen, olisiko kyseiselle jäsenvaltiolle annettava valtuutus aloittaa neuvottelut kolmannen maan kanssa, tällainen pyyntö ei saisi vaikuttaa niihin määräaikoihin, joiden kuluessa komission on tehtävä perusteltu päätös tämän jäsenvaltion pyynnön johdosta.
(14)
Antaessaan valtuutuksen virallisten neuvottelujen aloittamiseen komission olisi tarvittaessa voitava ehdottaa neuvotteluohjeita tai pyytää yksittäisten lausekkeiden sisällyttämistä suunniteltuun sopimukseen. Komissiolle olisi neuvottelujen eri vaiheissa tiedotettava täysimääräisesti niistä kysymyksistä, jotka kuuluvat tämän asetuksen soveltamisalaan, ja sen olisi voitava osallistua neuvotteluihin tarkkailijana näiden kysymysten osalta.
(15)
Kun jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle aikomuksestaan aloittaa neuvottelut kolmannen maan kanssa, niitä olisi vaadittava ilmoittamaan ainoastaan ne seikat, joilla on merkitystä komission suorittaman arvioinnin kannalta. Komission antaman valtuutuksen ja mahdollisten neuvotteluohjeiden tai, tapauksen mukaan, komission kieltäytymisen valtuutuksen antamisesta olisi koskettava ainoastaan tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia kysymyksiä.
(16)
Kaikille jäsenvaltioille olisi ilmoitettava kaikista komissiolle tehdyistä ilmoituksista, jotka koskevat suunniteltuja tai neuvoteltuja sopimuksia, ja tämän asetuksen mukaisista komission perustelluista päätöksistä. Näiden tietojen osalta olisi kuitenkin noudatettava täysimääräisesti mahdollisia luottamuksellisuutta koskevia vaatimuksia.
(17)
Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission olisi varmistettava, että luottamuksellisiksi määritettyjä tietoja käsitellään Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30 päivänä toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (3) mukaisesti.
(18)
Jos komissio aikoo arviointiensa perusteella kieltäytyä antamasta valtuutusta virallisten neuvottelujen aloittamiseen tai neuvotellun sopimuksen tekemiseen, sen olisi annettava kyseiselle jäsenvaltiolle lausunto ennen kuin se tekee perustellun päätöksensä. Kun kyse on neuvotellun sopimuksen tekemistä koskevan valtuutuksen antamisesta kieltäytymisestä, lausunto olisi toimitettava myös Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
(19)
Jotta varmistetaan, ettei neuvoteltu sopimus muodosta estettä oikeudellista yhteistyötä yksityis- ja kauppaoikeudellisissa asioissa koskevan yhteisön ulkoisen toiminnan toteuttamiselle, sopimuksessa olisi määrättävä joko sen irtisanomisesta osittain tai kokonaan, jos yhteisön tai yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä saman kolmannen maan välillä tehdään myöhempi sopimus samasta kysymyksestä, tai sopimuksen asianomaisten määräysten välittömästä korvaamisesta tällaisen myöhemmän sopimuksen määräyksillä.
(20)
Olisi säädettävä siirtymätoimenpiteistä sellaisten tilanteiden sääntelemiseksi, joissa jäsenvaltio on tämän asetuksen voimaan tullessa jo aloittanut sopimusneuvottelut kolmannen maan kanssa tai on saattanut tällaiset neuvottelut päätökseen mutta ei ole vielä ilmoittanut suostumuksestaan tulla sopimuksen sitomaksi.
(21)
Varmistaakseen, että tämän asetuksen soveltamisesta on saatu riittävästi kokemusta, komission olisi toimitettava kertomus tästä soveltamisesta aikaisintaan kahdeksan vuoden kuluttua päivästä, jona tämä asetus annetaan. Kertomuksessa komission olisi toimivaltuuksiaan käyttäen vahvistettava, että tämä asetus on luonteeltaan väliaikainen tai tutkittava, olisiko tämä asetus korvattava uudella asetuksella, jonka kohde olisi sama tai joka sisältäisi myös erityisiä kysymyksiä, jotka kuuluvat yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan ja joita johdanto-osan 5 kappaleessa tarkoitetut muut yhteisön välineet koskevat.
(22)
Jos komission toimittamassa kertomuksessa vahvistetaan, että tämä asetus on luonteeltaan väliaikainen, jäsenvaltioiden olisi kertomuksen antamisen jälkeen voitava edelleen ilmoittaa komissiolle meneillään olevista tai jo ilmoitetuista neuvotteluista saadakseen valtuutuksen virallisten neuvottelujen aloittamiseen.
(23)
Perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on sen tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(24)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ovat ilmoittaneet haluavansa osallistua tämän asetuksen antamiseen ja soveltamiseen.
(25)
Euroopan unionista tehdyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen antamiseen, se ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,
OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tällä asetuksella perustetaan menettely, jolla jäsenvaltiolle annetaan valtuutus muuttaa voimassa olevaa kolmannen maan kanssa tehtyä sopimusta tai neuvotella ja tehdä uusi tällainen sopimus tässä asetuksessa säädetyin edellytyksin.
Tämä menettely ei vaikuta yhteisön ja jäsenvaltioiden toimivaltaan.
2. Tätä asetusta sovelletaan sellaisia erityiskysymyksiä koskeviin sopimuksiin, jotka kuuluvat kokonaan tai osittain sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17 päivänä kesäkuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 (4) (Rooma I) ja sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista 11 päivänä heinäkuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 864/2007 (5) (Rooma II) soveltamisalaan.
3. Tätä asetusta ei sovelleta, jos yhteisö on jo tehnyt kyseisen kolmannen maan kanssa sopimuksen samasta kysymyksestä.
2 artikla
Määritelmät
1. Tässä asetuksessa ’sopimuksella’ tarkoitetaan
a)
jäsenvaltion ja kolmannen maan kahdenvälistä sopimusta;
b)
alueellista sopimusta, jonka ovat tehneet rajoitettu määrä jäsenvaltioita ja sellaisia kolmansia maita, jotka ovat jäsenvaltioiden lähimaita, ja jonka tarkoituksena on käsitellä paikallisia tilanteita ja joka ei ole liittymistä varten avoinna muille valtioille.
2. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen alueellisten sopimusten yhteydessä tässä asetuksessa olevalla viittauksella jäsenvaltioon tai kolmanteen maahan tarkoitetaan viittausta kyseessä oleviin jäsenvaltioihin tai kolmansiin maihin.
3 artikla
Komissiolle tehtävä ilmoitus
1. Jos jäsenvaltio aikoo aloittaa neuvottelut tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvan voimassa olevan sopimuksen muuttamiseksi tai tällaisen uuden sopimuksen tekemiseksi, sen on ilmoitettava aikeestaan komissiolle kirjallisesti mahdollisimman aikaisin ennen virallisten neuvottelujen suunniteltua aloittamista.
2. Ilmoituksen on tapauksen mukaan käsitettävä jäljennös voimassa olevasta sopimuksesta, sopimusluonnos tai alustava ehdotus ja muut asiaa koskevat asiakirjat. Jäsenvaltion on selostettava neuvottelujen kohde ja yksilöitävä, mitä kysymyksiä suunnitellussa sopimuksessa on tarkoitus käsitellä tai mitä voimassa olevan sopimuksen määräyksiä on tarkoitus muuttaa. Jäsenvaltio voi toimittaa myös muita lisätietoja.
4 artikla
Komission arvio
1. Edellä 3 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen saatuaan komissio arvioi, voiko jäsenvaltio aloittaa viralliset neuvottelut.
2. Komissio tarkistaa tätä arviota tehdessään ensiksi sen, onko nimenomaisena aikomuksena antaa seuraavien 24 kuukauden aikana neuvotteluvaltuutus, joka koskee yhteisön sopimuksen tekemistä kyseisen kolmannen maan kanssa. Jos näin ei ole, komissio arvioi, täyttyvätkö kaikki seuraavat ehdot:
a)
asianomainen jäsenvaltio on toimittanut tiedot, jotka osoittavat, että sillä on sopimuksen tekemiseen erityinen intressi, joka johtuu taloudellisista, maantieteellisistä, kulttuurisista, historiallisista, yhteiskunnallisista tai poliittisista siteistä jäsenvaltion ja kyseisen kolmannen maan välillä;
b)
suunniteltu sopimus ei jäsenvaltion toimittamien tietojen perusteella ilmeisesti tee yhteisön oikeutta tehottomaksi eikä aiheuta haittaa sillä perustetun järjestelmän moitteettomalle toiminnalle; ja
c)
suunniteltu sopimus ei aiheuttaisi haittaa yhteisön päättämän yhteisön ulkosuhdepolitiikan tavoitteelle ja tarkoitukselle.
3. Jos jäsenvaltion toimittamat tiedot eivät ole arviota varten riittäviä, komissio voi pyytää lisätietoja.
5 artikla
Valtuutus aloittaa viralliset neuvottelut
1. Jos suunniteltu sopimus täyttää 4 artiklan 2 kohdassa säädetyt ehdot, komissio tekee 90 päivän kuluessa 3 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta jäsenvaltion pyynnön johdosta perustellun päätöksen, jolla se antaa jäsenvaltiolle valtuutuksen aloittaa asianomaista sopimusta koskevat viralliset neuvottelut.
Tarvittaessa komissio voi ehdottaa neuvotteluohjeita ja pyytää tiettyjen lausekkeiden sisällyttämistä suunniteltuun sopimukseen.
2. Suunnitellussa sopimuksessa on oltava lauseke, jossa määrätään joko
a)
sopimuksen irtisanomisesta kokonaan tai osittain siinä tapauksessa, että Euroopan yhteisön tai yhteisön ja sen jäsenvaltioiden ja saman kolmannen maan välillä tehdään myöhemmin sopimus samasta kysymyksestä; tai
b)
sopimuksen asiaa koskevien määräysten välittömästä korvaamisesta samaa kysymystä koskevan Euroopan yhteisön tai yhteisön ja sen jäsenvaltioiden ja saman kolmannen maan välillä tehtävän myöhemmän sopimuksen määräyksillä.
Ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetun lausekkeen sanamuodon olisi oltava seuraavaa vastaava: ”(Jäsenvaltion/valtioiden nimi/nimet) irtisanoo tämän sopimuksen osittain tai kokonaan, jos ja kun Euroopan yhteisö tekee tai Euroopan yhteisö ja sen jäsenvaltiot tekevät sopimuksen (kolmannen maan nimi / kolmansien maiden nimet) kanssa samoista yksityisoikeudenalaan kuuluvista kysymyksistä kuin ne joita tämä sopimus koskee.”
Ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetun lausekkeen sanamuodon olisi oltava seuraavaa vastaava: ”Tämän sopimuksen tai sen tiettyjen määräysten soveltaminen lakkaa päivänä, jona Euroopan yhteisön tai Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä (kolmannen maan nimi / kolmansien maiden nimet) välinen sopimus on tullut voimaan niiden kysymysten osalta, joita viimeksi mainittu sopimus koskee.”
6 artikla
Virallisten neuvottelujen aloittamista koskevan valtuutuksen antamisesta kieltäytyminen
1. Jos komissio aikoo 4 artiklan mukaisen arvion perusteella kieltäytyä antamasta valtuutusta suunniteltua sopimusta koskevien virallisten neuvottelujen aloittamiseen, se antaa kyseiselle jäsenvaltiolle lausunnon 90 päivän kuluessa 3 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta.
2. Kyseinen jäsenvaltio voi 30 päivän kuluessa siitä, kun se on saanut komission lausunnon, pyytää, että komissio aloittaa sen kanssa keskustelut ratkaisun löytämiseksi.
3. Jos kyseinen jäsenvaltio ei 2 kohdassa säädetyssä määräajassa pyydä komissiota aloittamaan sen kanssa keskusteluja, komissio tekee perustellun päätöksen jäsenvaltion tekemästä pyynnöstä 130 päivän kuluessa 3 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta.
4. Siinä tapauksessa, että 2 kohdassa tarkoitetut keskustelut käydään, komissio tekee perustellun päätöksen jäsenvaltion tekemästä pyynnöstä 30 päivän kuluessa keskustelujen päättämisestä.
7 artikla
Komission osallistuminen neuvotteluihin
Komissio voi osallistua jäsenvaltion ja kolmannen maan välisiin neuvotteluihin tarkkailijana tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kysymysten osalta. Jos komissio ei osallistu neuvotteluihin tarkkailijana, sille on tiedotettava neuvottelujen edistymisestä ja niiden tuloksesta neuvottelujen kaikissa eri vaiheissa.
8 artikla
Valtuutus tehdä sopimus
1. Asianomaisen jäsenvaltion on ennen neuvotellun sopimuksen allekirjoittamista ilmoitettava neuvottelujen tulos komissiolle ja toimitettava sille sopimuksen teksti.
2. Ilmoituksen saatuaan komissio arvioi, täyttääkö neuvoteltu sopimus
a)
4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetyt ehdot;
b)
4 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädetyn ehdon siltä osin kuin tuohon ehtoon liittyy uusia ja poikkeuksellisia olosuhteita; ja
c)
5 artiklan 2 kohdan mukaisen vaatimuksen.
3. Jos neuvoteltu sopimus täyttää 2 kohdassa tarkoitetut ehdot ja vaatimukset, komissio tekee 90 päivän kuluessa 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta jäsenvaltion pyynnön johdosta perustellun päätöksen, jolla se antaa jäsenvaltiolle valtuutuksen tehdä asianomainen sopimus.
9 artikla
Sopimuksen tekemistä koskevan valtuutuksen antamisesta kieltäytyminen
1. Jos komissio aikoo 8 artiklan 2 kohdan mukaisen arvion perusteella kieltäytyä antamasta valtuutusta neuvotellun sopimuksen tekemiseen, se antaa kyseiselle jäsenvaltiolle sekä Euroopan parlamentille ja neuvostolle lausunnon 90 päivän kuluessa 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta.
2. Kyseinen jäsenvaltio voi 30 päivän kuluessa siitä, kun se on saanut komission lausunnon, pyytää, että komissio aloittaa sen kanssa keskustelut ratkaisun löytämiseksi.
3. Jos kyseinen jäsenvaltio ei 2 kohdassa säädetyssä määräajassa pyydä komissiota aloittamaan sen kanssa keskusteluja, komissio tekee perustellun päätöksen jäsenvaltion tekemästä pyynnöstä 130 päivän kuluessa 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen saamisesta.
4. Siinä tapauksessa, että 2 artiklassa tarkoitetut keskustelut käydään, komissio tekee perustellun päätöksen jäsenvaltion tekemästä pyynnöstä 30 päivän kuluessa keskustelujen päättämisestä.
5. Komissio ilmoittaa päätöksestään Euroopan parlamentille ja neuvostolle 30 päivän kuluessa sen tekemisestä.
10 artikla
Luottamuksellisuus
Kun jäsenvaltio toimittaa komissiolle tietoja 3 artiklan, 4 artiklan 3 kohdan ja 8 artiklan nojalla, se voi ilmoittaa, onko joitakin tietoja pidettävä luottamuksellisina ja voidaanko toimitetut tiedot antaa muille jäsenvaltioille.
11 artikla
Tietojen antaminen jäsenvaltioille
Komissio lähettää jäsenvaltioille 3 ja 8 artiklan nojalla saadut ilmoitukset ja tarvittaessa niihin liitetyt asiakirjat sekä kaikki 5, 6, 8 ja 9 artiklan nojalla tehdyt perustellut päätöksensä, jollei luottamuksellisuutta koskevista vaatimuksista muuta johdu.
12 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Jos jäsenvaltio on tämän asetuksen voimaan tullessa jo aloittanut sopimusneuvottelut kolmannen maan kanssa, sovelletaan 3-11 artiklaa.
Jos neuvottelujen edistyminen sallii, komissio voi ehdottaa neuvotteluohjeita tai pyytää yksittäisten lausekkeiden sisällyttämistä sopimukseen 5 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa ja 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuin tavoin.
2. Jos jäsenvaltio on tämän asetuksen voimaan tullessa jo saattanut neuvottelut päätökseen, mutta ei ole vielä tehnyt sopimusta, sovelletaan 3 artiklaa, 8 artiklan 2-4 kohtaa ja 9 artiklaa.
13 artikla
Uudelleentarkastelu
1. Komissio toimittaa aikaisintaan 13 päivänä heinäkuuta 2017 Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta.
2. Kertomuksessa joko
a)
vahvistetaan olevan asianmukaista, että tämän asetuksen voimassaolo päättyy 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti määräytyvänä päivänä; tai
b)
suositellaan tämän asetuksen korvaamista mainitusta päivästä lukien uudella asetuksella.
3. Jos kertomuksessa suositellaan tämän asetuksen korvaamista 2 kohdan b alakohdan mukaisesti, on siihen liitettävä asianmukainen säädösehdotus.
14 artikla
Päättymispäivä
1. Tämän asetuksen voimassaolo päättyy kolmen vuoden kuluttua siitä, kun komissio on toimittanut 13 artiklassa tarkoitetun kertomuksen.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun kolmen vuoden aika alkaa sen kuukauden ensimmäisenä päivänä, joka seuraa kertomuksen toimittamista joko Euroopan parlamentille tai neuvostolle, sen mukaan kumpi on myöhäisempi.
2. Sen estämättä, että tämän asetuksen voimassaolo päättyy 1 kohdan mukaisesti määräytyvänä päivänä, kaikki tuona päivänä käynnissä olevat neuvottelut, jotka jäsenvaltio on aloittanut tämän asetuksen nojalla, voivat jatkua, ja ne voidaan saattaa päätökseen tämän asetuksen mukaisesti.
15 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan jäsenvaltioissa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti.
Tehty Brysselissä 13 päivänä heinäkuuta 2009.