31992R2075
L 215/70
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕИО) № 2075/92 НА СЪВЕТА
от 30 юни 1992 година
относно общата организация на пазара на суров тютюн
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИТЕ ОБЩНОСТИ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската икономическа общност, и по-специално членове 42 и 43 от него,
като взе предвид предложението от Комисията (1),
като взе предвид становището на Европейския парламент (2),
като взе предвид становището на Икономическия и социален комитет (3),
като има предвид, че функционирането и развитието на общия пазар за селскостопански продукти трябва да бъде придружено с въвеждането на Обща селскостопанска политика, която да включи, по-специално, обща организация на пазарите, която може да приеме различни форми в зависимост от продукта;
като има предвид, че задачата на Общата селскостопанска политика е да постигне целите на член 39 от Договора, и по-специално в сектора на суровия тютюн - стабилизиране на пазарите и удовлетворителен жизнен стандарт за земеделското население; като има предвид, че тези цели могат да се постигнат чрез приспособяване на ресурсите към изискванията, и по-специално чрез политика на качеството;
като има предвид, че настоящото състояние на пазара на тютюн, където предлагането не отговаря на търсенето, изисква значителна промяна на схемата на Общността, която е уреждала пазара досега, като същевременно се гарантира продължаване на отглеждането на тютюн от традиционните производители; като има предвид, че това преразглеждане изисква опростяване на механизмите за управление на пазара, ограничаване на производството в съответствие с изискванията на пазара и нуждите на бюджета, както и по-строги мерки за контрол, с което да се гарантира че механизмите за управление напълно постигат целите на общата организация на пазара;
като има предвид, че сортовете тютюн могат да се класифицират в групи съобразно метода на отглеждане и производствените разходи, като се вземат под внимание наименованията, използвани в международната практика;
като има предвид, че конкуренцията на тютюневия пазар изисква известно подпомагане на традиционните тютюнопроизводители; като има предвид, че това подпомагане трябва да почива на схема за премиране, която позволява пласирането на тютюна в Общността;
като има предвид, че схемата за премиране може да се управлява ефективно чрез договори за отглеждане между производителите и първите преработватели, което гарантира стабилни пазари за производителите и редовни доставки за преработвателите; като има предвид, че изплащането на сума, равна на премията от преработвателя на производителя в момента на доставяне на тютюна като клауза от договора, при условие че тютюнът отговаря на изискванията за качество, осигурява помощ за производителите, като същевременно улеснява управлението на схемата за премиране;
като има предвид, че, за да се ограничи производството на тютюн в Общността и да не се стимулира производството на сортове, които не се пласират лесно, трябва да се въведе максимален общ гарантиран праг за Общността и да се разделя ежегодно на специфични гарантирани прагове за съответните групи сортове;
като има предвид, че с оглед спазването на гарантираните прагове трябва да се въведе система от квоти за преработка за ограничен период; като има предвид, че за един преходен период държавите-членки трябва да разпределят в рамките на гарантираните прагове квоти за преработка за съответните фирми, както залегналите в правилата за Общността, въведени с оглед да осигурят справедливо разпределение на базата на преработените количества през миналите години, без да се държи сметка за установените ненормални производства; като има предвид, че трябва да се вземат необходимите мерки, които да позволят квотите да се разпределят впоследствие на производителите при задоволителни условия; като има предвид, че държавите-членки, които разполагат с необходимите данни за разпределяне на квотите на производители на база предишни показатели, трябва да бъдат упълномощени да направят това;
като има предвид, че първите преработватели не трябва да сключват договори за отглеждане за количества, които надвишават разпределените квоти; като има предвид, че възстановяването на премията трябва да се ограничава до сума, която отговаря на квотата;
като има предвид, че трябва да се предвиди първоначално схемите за премиране и производствени ограничения да действат до 1997 г., така че да могат да бъдат преразгледани в светлината на опита и евентуално да бъдат приспособени за следващия период;
като има предвид, че мерките за ориентиране на производството могат да помогнат за стабилизиране на тютюневия пазар и подобряване на качеството на продукцията; като има предвид, че конкретната помощ ще позволи на групите производители да допринесат за подобряване организацията и ориентацията на производството; като има предвид, че програма за изследвания, финансирана с постъпленията от приспадане от премията ще позволи отглеждането на тютюн да се приближи до изискванията на Общността по отношение общественото здравеопазване; като има предвид, че, накрая, е необходима една програма за пренасочване на производителите на „Mavra“, „Tsebelia“, „Forchheimer Havanna IIc“ и хибриди на тютюн „Geudertheimer“ поради значението на тези сортове за икономиката на определени региони на Общността;
като има предвид, че въвеждането на общ пазар изисква обща система на търгуване при външните граници;
като има предвид, че могат да се премахнат количествените ограничения при външните граници на Общността; като има предвид, че въпреки това, в случай че възникнат изключителни обстоятелства, с оглед да не се остави пазара на Общността без защита срещу сътресения, Общността трябва да може да вземе незабавно всички необходими мерки;
като има предвид освен това, че непредвидими пазарни обстоятелства може да наложат на Комисията да приеме изключителни мерки за подпомагане на пазара;
като има предвид, че постигането на един общ пазар ще бъде застрашено от отпускане на определени помощи; като има предвид, че разпоредбите на Договора, свързани с преценката на помощите, отпускани от държавите-членки, и забраната за помощи, несъвместими с общия пазар трябва да се приложат в тютюневия сектор;
като има предвид, че съгласно Регламент (ЕИО) № 729/70 на Съвета от 21 април 1970 г. за финансирането на Общата селскостопанска политика (4) Общността трябва да носи финансова отговорност за разходи, които са понесени от държавите-членки по силата на този регламент;
като има предвид, че опитът показва, че наличието на по-строги контролни органи в тютюневия сектор е от съществено значение, като в определени случаи се налага да се дадат определени пълномощия за контрол на независима надзорна агенция, която да се справя със специфичните изисквания на тютюневия пазар;
като има предвид, че общата организация на тютюневия пазар трябва да отчита същевременно и по подходящ начин задачите на членове 39 и 110 на Договора;
като има предвид, че преходът от схемата, въведена с Регламент (ЕИО) № 727/70 на Съвета от 21 април 1970 г. за общата организация на пазара на суров тютюн (5), към тази, предвидена тук, трябва да стане при възможно най-добри условия; като има предвид, че е възможно да се наложат за тази цел преходни мерки; като има предвид, че новите мерки не трябва да станат напълно приложими до реколтата през 1993 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Общата организация на пазара за суров тютюн включва правила за:
-
схема за премиране,
-
мерки за ориентиране и ограничаване на производството,
-
схема за търговия с трети страни.
Общата организация обхваща суров или непреработен тютюн и тютюневи отпадъци, които попадат под код по КН 2401.
Член 2
Сортовете суров тютюн се класифицират в следните групи:
а)
вентилационно сушен:
тютюн, сушен в сушилни с контролирана въздушна циркулация, температура и влажност;
б)
светъл въздушно сушен:
тютюн, сушен на открито под заслон, неоставен да ферментира;
в)
тъмeн въздушно сушен:
тютюн, сушен на открито под заслон, оставен да ферментира по естествен път, преди да бъде пуснат на пазара;
г)
слънчево сушен:
тютюн, слънчево сушен;
д)
сушен на огън:
тютюн, сушен на огън;
е)
„Басми“ (слънчево сушен);
ж)
„Катерини“ (слънчево сушен);
з)
„Каба Кулак“ (класик) и сродни на него (слънчево сушен).
Сортовете във всяка група са описани в приложението.
ДЯЛ I
Схема за премиране
Член 3
1. От реколта 1993 г. до реколта 1997 г. се прилага схема за премиране. Размерът на премията е еднакъв за сортовете тютюн във всяка от различните групи.
2. Въпреки това за вентилационно сушен, светъл въздушно сушен и тъмен въздушно сушен тютюн, отглеждани в Белгия, Германия и Франция, се отпуска допълнителна сума равна на 50 % от разликата между премията, отпускана за тези тютюни съгласно параграф 1 и премията, приложима за реколта 1992 г.
3. Целта на премията е да подпомогне доходите на производители, чиито продукти отговарят на пазарните изисквания и да се улесни пласирането на произведен в Общността тютюн.
Член 4
1. Съгласно процедурата в съответствие с член 43, параграф 2 от Договора Съветът определя размера на премията и допълнителните суми за всяка тютюнева реколта, като конкретно отчита предишни и предстоящи възможности за пласиране на различните сортове тютюн при нормални условия на конкуренция на пазара на Общността и на световния пазар.
2. Размерът на премията се определя:
а)
на килограм тютюн на листа, който не е преминал първа преработка и подготовка за пазара;
б)
за всяка група суров тютюн.
Член 5
Отпускането на премия е предмет, по-специално, на следните условия:
а)
тютюнът трябва да произхожда от производствена област, която е определена за съответния сорт;
б)
трябва да са изпълнени изискванията за качество;
в)
тютюнът на листа трябва да бъде доставен от производителя в помещенията на първия преработвател съгласно договор за отглеждане.
Член 6
1. Договорите за отглеждане включват:
-
задължение за първия преработвател да заплати на производителя в момента на доставяне освен покупната цена и сума, равна на премията, за количеството по договор и действително доставено;
-
задължение за производителя да достави в помещенията на първия преработвател суров тютюн, който отговаря на изискванията за качество.
2. Компетентният орган възстановява сумата на премията на първия преработвател при представяне на доказателство, че производителят е доставил тютюна и че сумата, посочена в параграф 1, е била изплатена.
Член 7
Подробните правила за прилагането на настоящата глава се приемат съгласно процедурата в съответствие с член 23.
Те включват:
-
определяне на границите на производствените области за всеки сорт,
-
изисквания за качество на доставения тютюн,
-
допълнителни точки, които да се включат в договора за отглеждане и окончателната дата за сключването му,
-
евентуалното задължение за първия преработвател да внесе гаранция в случай, че иска аванс, както и условията, свързани с внасянето и освобождаването на тази гаранция,
-
специфични условия за отпускане на премията в случаите, когато договорът за отглеждане е сключен с група производители,
-
мерки в случай на неизпълнение на законните задължения от страна на производителя или първия преработвател.
ДЯЛ II
Система за ограничаване на производството
Член 8
Определя се максимален глобален гаранционен праг за Общността от 350 000 тона суров тютюн на листа за една реколта. За 1993 г. този праг се определя на 370 000 тона.
В рамките на този праг, всяка година, Съветът определя съобразно процедурата на член 43, параграф 2 от Договора специфичен гаранционен праг за всяка група сортове, като конкретно отчита пазарните условия и социално-икономическите и агрономически условия в съответните производствени региони.
Член 9
1. За да се осигури спазването на гаранционните прагове се въвежда система от квоти за преработка за реколти 1993 г. до 1997 г.
2. За всяка реколта, в съответствие с процедурата по член 43, параграф 2 от Договора, Съветът разпределя между държавите-членки производители наличните количества за всяка група сортове.
3. На базата на разпределените съгласно параграф 2 количества и без да се засяга прилагането на параграф 5, държавите-членки разпределят квотите за преработка на преходна база за реколтите за 1993 г. и 1994 г. между първите преработватели, пропорционално на средните количества, които са доставени за преработка през трите години, предхождащи годината на последната реколта, разделени по групи сортове. Въпреки това продукцията от 1992 г. и доставките от тази реколта няма да се взимат предвид. Процедурата за разпределяне на квотите за преработка за следващите реколти няма да се влияе от това разпределение.
Първите преработватели, които започват дейност след началото на референтния период, получават количество, пропорционално на средното количество, доставено за преработка по време на дейността им.
За първите преработватели, които започват дейност в годината на реколта или са започнали през предходната година, държавите-членки запазват 2 % от общите количества, с които разполагат, по групи сортове. В рамките на тези проценти, първите преработватели получават количество, което не надвишава 70 % от производствените им мощности, при условие че предложат достатъчни гаранции за ефективността и дълготрайната жизнеспособност на тяхната дейност.
4. Въпреки това държавите-членки могат да разпределят квоти директно на производители, ако разполагат с необходимите данни за производството на всички производители за трите реколти, предхождащи последната, по отношение сортовете и произведените и доставени на преработвател количества.
5. При разпределянето на квотите съгласно параграфи 3 и 4, при изчисляването на референтната продукция няма да се взимат пред вид каквито и да било количества суров тютюн, произведен над максималните гарантирани количества, приложим съгласно Регламент (ЕИО) № 727/70.
Когато е необходимо, продукцията се взима предвид само в рамките на ограничението на квотата, разпределена през разглежданите години.
Член 10
Първи преработвател не може да сключва договори за отглеждане или да му бъде възстановявана сумата на премията за количества, които надвишават квотата, която е разпределена на него или на производителя.
Член 11
Подробните правила за прилагането на настоящата глава се приемат съобразно процедурата в съответствие с член 23. Те включват корекциите, предвидени в член 9, параграф 5, в начина на разпределяне на квотите и предпоставките за прилагане на квотите при размер като за производителите, и по-специално в зависимост от предишните им състояния.
ДЯЛ III
Мерки за ориентиране на производството
Член 12
1. За да се съгласува и пригоди предлагането към пазарните изисквания за качество, когато са сключени договори за отглеждане между първи преработвател и призната група на производители и когато доставките, предвидени по тези договори, отчитат цялото производство на членовете на групата, се отпуска специфична помощ, която е равна на 10 % от премията.
2. Специфичната помощ се изплаща на групата на производители за подобряване на организацията и ориентацията на производството.
3. Подробните правила за прилагането на настоящия член се приемат от Комисията в съответствие с процедурата съгласно член 23. Те включват:
-
определяне на групи производители с право на специфичната помощ,
-
условия за признаване на групи производители,
-
нуждата, за която ще се използва специфичната помощ.
Член 13
1. Създава се фонд на Общността за изследвания и информация в областта на тютюните. Той се финансира от приходите от удръжките, които не надвишават 1 % от премията в момента на плащането.
2. Фондът финансира и координира програми за изследвания и информация, за подобряване знанията за вредните последствия от тютюнопушенето и съответните превантивни и лечебни мерки и за ориентиране тютюневото производство в Общността към най-безвредните сортове и качества.
3. Подробните правила за прилагането на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата съгласно член 23.
Член 14
Комисията приема тригодишна програма за пренасочване от сортовете „Mavra“, „Tsebelia“, „Forchheimer Havanna IIc“ и хибриди на тютюн „Geudertheimer“ към сортове, по-близки до пазарните изисквания или други земеделски култури в съответствие с процедурата съгласно член 23. Програмата започва с реколта 1993 г. Тя може да включва специфични мерки за компенсиране на производителите за всяка загуба в доход, дължаща се на пренасочването.
ДЯЛ IV
Търговия с трети страни
Член 15
Освен ако настоящият регламент не предвижда друго или когато Комисията приема дерогации съгласно процедурата на член 23, при търговията с трети страни се забранява:
a)
събирането на каквито и да било такси с ефект, равен на мито;
б)
прилагането на каквото и да било количествено ограничение или мярка със същия ефект.
Член 16
1. Ако по причина на внос или износ пазарът на Общността за един или повече продукти, посочени в член 1, е подложен на сътресение или заплаха от сериозни сътресения, които могат да застрашат целите на член 39 от Договора, могат да се вземат подходящи мерки по отношение търговията с трети страни до момента, когато сътресението или заплахата от него изчезне.
2. В случай че възникне ситуацията, посочена в член 1, по искане на държава-членка или по своя инициатива Комисията решава какви са необходимите мерки и уведомява за решението си държавите-членки, като мерките се прилагат веднага. Ако Комисията получи искане от държави-членки, тя взема решение по него в срок от 24 часа след получаването му.
3. Мерките, предприети от Комисията, се съобщават на Съвета от всяка държава-членка в срок от три работни дни след датата на уведомяване. Съветът се събира незабавно. Той може да измени и допълни или да отхвърли въпросната мярка с квалифицирано мнозинство.
ДЯЛ V
Общи и преходни разпоредби
Член 17
С оглед преодоляване непредвидими пазарни обстоятелства, могат да се приемат изключителни мерки за подпомагане в съответствие с процедурата съгласно член 23. Обхватът и времетраенето на тези мерки не трябва да надхвърля този, който е абсолютно необходим за подпомагане на пазара.
Член 18
Освен ако настоящият регламент не предвижда друго, членове 92, 93 и 94 от Договора се прилагат за производството и търговията с посочените в член 1 продукти.
Член 19
Разходите, които са направени съгласно дялове I и III, се считат за разходи по смисъла на член 1, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 729/70.
Член 20
1. Държавите-членки вземат всички необходими мерки за спазване на разпоредбите на Общността по отношение на суровия тютюн. За това те уведомяват Комисията в срок от шест месеца след приемането на настоящия регламент за мерките, които възнамеряват да предприемат за управление и контрол. В срок от три месеца след това уведомяване Комисията одобрява мерките или изисква корекции. Когато бъдат изискани корекции, държавата-членка ги извършва при първа възможност. За всяко изменение в мерките на национално равнище, държавите-членки уведомяват незабавно Комисията, която ги проучва по същата процедура.
2. Всяка държава-членка производител създава съобразно своето законодателство своя специфична агенция, която да извършва определени проверки във връзка с мерките на Общността за тютюна. Въпреки това държавите-членки, които имат прагово количество съгласно член 9, параграф 2 по-малко от 45 000 тона, могат и да не учредяват такава агенция.
3. На агенцията се дава пълна административна независимост. Държавата-членка ѝ предоставя пълни правомощия за осъществяване на възложените ѝ задачи.
Нейните служители трябва за бъдат достатъчно на брой и достатъчно квалифицирани да изпълняват посочените по-горе задачи.
4. Преди началото на всяка кампания съответната държава-членка, по предложение на агенцията, съставя и изпраща на Комисията предварителен бюджет и работен график, за да гарантира правилното прилагане на схемата за премиране. Комисията може да изиска от държавата-членка, без да накърнява отговорностите на последната, да направи изменения в предварителния бюджет или работния график, които тя смята за подходящи.
Определени от Комисията лица могат във всеки момент да контролират всяка от извършваните от агенцията дейности.
Агенцията периодично предоставя на държавата-членка и на Комисията отчети за работата, която е свършила. В тези отчети трябва да се посочват всички възникнали проблеми, както и когато се налага и предложения за подобряване на мерките.
5. 50 % от фактическите разходи на агенцията се покриват от общия бюджет на Европейските общности, а остатъкът се покрива от съответната държава-членка.
6. Годишната сума, която представлява фактическите разходи по параграф 5, се определя с решение на Комисията на основата на данните, дадени от съответните държави-членки. Сумата се отпуска, след като Комисията се увери, че агенцията е създадена и осъществява възложената ѝ работа. За да се улесни създаването и функционирането на агенцията, въпросната сума може да се изплати авансово под формата на траншове през съответната година, в съответствие с годишния бюджет на агенцията, като последният се съставя със съгласието на държавата-членка и Комисията преди края на октомври за всяка следваща година.
7. Държавите-членки вземат необходимите мерки да гарантират, че назначените по параграфи 2-4 инспектори:
-
имат достъп до производствените, преработвателните и търговските обекти,
-
могат да проверяват счетоводни данни и други документи, които са свързани с процедурата по проверката, и да правят копия или извлечения от тях,
-
могат да изискват всякаква свързана с работата им информация.
8. Подробните правила за прилагане на настоящия член се приемат от Комисията в съответствие с процедурата съгласно член 23.
Член 21
Държавите-членки и Комисията обменят всяка необходима информация за прилагането на настоящия регламент. Подробните правила за изпращане и разпространение на такава информация се приемат в съответствие с процедурата съгласно член 23.
Член 22
Създава се Управителен комитет за тютюна (наричан по-долу „Комитетът“), съставен от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
Член 23
1. Представителят на Комисията предлага на Комитета проект за мерките, които да бъдат приети. Комитетът представя становището си по проекта в срок, който се определя от председателя в зависимост от спешността на въпроса. Становището се приема с мнозинството, предвидено в член 148, параграф 2 от Договора, в случай на решения, които Съветът приема по предложение на Комисията. Гласовете на представителите на държавите-членки в Комитета се претеглят по начина, посочен в този член. Председателят не гласува.
2. Комисията приема мерки, които се прилагат незабавно. Въпреки това, ако тези мерки не съответстват на становището на Комитета, те се съобщават от Комисията на Съвета. В такъв случай Комисията може да отложи прилагането на приетите мерки за срок не повече от един месец след датата на съобщаването им.
3. Съветът може да вземе с квалифицирано мнозинство различно решение в срока, посочен в предишния параграф.
Член 24
Комитетът може да разглежда всеки друг въпрос, който е поставен по инициатива на председателя или по искане на представител на държава-членка.
Член 25
Настоящият регламент трябва да се прилага по такъв начин, че да се отчитат същевременно и по подходящ начин целите на членове 39 и 110 от Договора.
Член 26
До 1 април 1996 г. Комисията представя пред Съвета предложение за мерките, предвидени в дялове I и II, които се прилагат след реколта 1998 г. Съветът взема решение по това предложение в съответствие с процедурата съгласно член 43, параграф 2 от Договора.
Член 27
Ако се налагат преходни мерки за улесняване на преминаването от мерките, въведени с Регламент (ЕИО) № 727/70, към мерките, предвидени в настоящия регламент, такива мерки се приемат в съответствие с процедурата съгласно член 23.
Член 28
Регламент (ЕИО) № 727/70 се отменя, като отмяната влиза в сила от реколта 1993 г.
Член 29
Настоящият регламент се прилага от реколта 1993 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 30 юни 1992 година.
NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2075/92,
annettu 30 päivänä kesäkuuta 1992,
raakatupakka-alan yhteisestä markkinajärjestelystä
EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),
sekä katsoo, että
maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden toimintaan ja kehitykseen on liityttävä yhteisen maatalouspolitiikan toteuttaminen ja siihen olisi erityisesti sisällyttävä maatalouden yhteinen markkinajärjestely, jonka muoto voi vaihdella tuotteiden mukaan,
yhteinen maatalouspolitiikka tähtää perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteiden saavuttamiseen, ja erityisesti raakatupakka-alalla markkinoiden vakauttamiseen ja asianomaisen maatalousväestön kohtuullisen elintason turvaamiseen; mainitut tavoitteet voidaan saavuttaa mukauttamalla raaka-aineet tarpeisiin, mikä perustuu erityisesti laatua korostavaan politiikkaan,
tupakkamarkkinoiden tämänhetkinen tilanne, jolle on ominaista kysynnän ja tarjonnan välinen epätasapaino, edellyttää yhteisön kyseisten markkinoiden säätelyä tähän asti ohjanneen järjestelmän tuntuvaa muuttamista siten, että perinteisten tuottajien harjoittama tupakanviljely silti säilytetään; muuttaminen merkitsee markkinoiden hallintajärjestelmien yksinkertaistamista ja samanaikaisesti sekä markkinoiden tarpeisiin ja taloudellisiin vaatimuksiin että valvontakeinojen vahvistamiseen sopeutetun tuotannon rajoittamista koskevan järjestelmän toteuttamista, jotta voidaan varmistaa, että hallintajärjestelmien avulla saavutetaan kaikki yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteet,
eri tupakkalajikkeet voidaan luokitella ryhmiin viljelyteknisten yhtäläisyyksiensä ja tuotantokustannustensa perusteella ottaen huomioon kansainvälisessä kaupassa käytetyt nimitykset,
kilpailutilanne tupakkamarkkinoilla edellyttää perinteisten tupakantuottajien tukemista, ja kyseisen tuen olisi perustuttava sellaiseen palkkiojärjestelmään, joka mahdollistaa tupakan menekin yhteisössä,
palkkiojärjestelmän tehokas hallinta voidaan varmistaa viljelijän ja ensimmäisen jalostusasteen yrityksen välisillä viljelysopimuksilla, jotka takaavat samalla kertaa sekä vakaan menekin viljelijöille että säännölliset toimitukset jalostusyritykselle; kun jalostusyritys maksaa tuottajalle palkkion suuruisen summan sopimuksen kohteena olevan ja laatuvaatimukset täyttävän tupakan toimitushetkellä, tuetaan toisaalta tupakanviljelijöitä ja toisaalta helpotetaan palkkiojärjestelmän hallintaa,
yhteisön tupakantuotannon rajoittamiseksi ja tuotannon hillitsemiseksi sellaisten lajikkeiden osalta, joilla on menekkivaikeuksia, olisi määritettävä yleinen enimmäistakuukynnys yhteisössä ja jaettava tuotanto vuosittain erityisten takuukynnysten mukaan kunkin lajikeryhmän osalta,
takuukynnysten noudattamisen varmistamiseksi olisi otettava käyttöön rajoitetuksi ajanjaksoksi jalostuskiintiöjärjestelmä; jäsenvaltioiden on jaettava siirtymäkauden ajan vahvistettujen takuukynnysten puitteissa jalostuskiintiöt asianosaisten laitosten kesken, ottaen huomioon, että yhteisön tätä tarkoitusta varten käyttöön ottamilla säännöillä pyritään varmistamaan oikeudenmukainen jakaminen aiemmin jalostettujen määrien perusteella siten, että todettuja poikkeavia tuotantolukuja ei kuitenkaan huomioida; on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta kiintiöt voidaan myöhemmin jakaa tuottajille hyväksyttävin ehdoin; jäsenvaltioilla on oltava käytettävissään riittävät tiedot, jotta ne voivat jakaa kiintiöt tuottajille aiemmin saatujen tulosten perusteella,
ensimmäisen jalostusasteen yritys ei missään tapauksessa saa solmia viljelysopimusta, joka ylittää sille myönnetyn kiintiön; tämän vuoksi palkkion enimmäismäärä on rajoitettava jalostuskiintiötä vastaavaan määrään,
palkkio- ja tuotannon rajoittamisjärjestelmät olisi aluksi ulotettava vuoteen 1997, jotta kyseisiä järjestelmiä voidaan tarkastella uudelleen saadun kokemuksen perusteella ja tehdä niihin tarvittaessa mukautuksia myöhempiä ajanjaksoja varten,
tupakkamarkkinoiden tervehdyttämistä ja tuotannon parantamista voidaan edistää erilaisilla tuotannonohjaustoimenpiteillä; erityisesti tuottajaryhmittymät voivat erityistuen avulla parantaa tuotannon järjestämistä ja ohjausta; lisäksi palkkiosta pidätettävällä summalla rahoitettavan tutkimusohjelman avulla voidaan ohjata tupakantuotantoa vastaamaan paremmin kansanterveyteen liittyviä yhteisön vaatimuksia, ja lajikkeiden Mavra, Tsebelia, Forchheimer, Havanna IIc sekä Geudertheimer-hybridien viljelyn tärkeä asema yhteisön tiettyjen alueiden taloudessa edellyttää tuotantosuunnan muutosohjelman toteuttamista kyseisten lajikkeiden tuottajien osalta,
yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen edellyttää yhteisen kauppajärjestelmän toteuttamista yhteisön ulkorajoilla,
määrällisistä rajoituksista yhteisön ulkorajoilla voidaan luopua; yhteisön olisi kuitenkin sallittava toteuttaa nopeasti kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta yhteisön markkinat eivät jäisi vaille suojaa poikkeuksellisten tilanteiden mahdollisesti aiheuttamia häiriöitä vastaan,
ennalta aavistamattomat markkinaolosuhteet saattavat myös tehdä tarpeellisiksi poikkeukselliset markkinatukitoimenpiteet, joista päättää komissio,
tiettyjen tukien myöntäminen saattaisi vaarantaa yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen; tämän vuoksi tupakka-alalla olisi sovellettava niitä perustamissopimuksen määräyksiä, jotka mahdollistavat jäsenvaltioiden myöntämien tukien arvioimisen ja yhteismarkkinoiden kanssa ristiriidassa olevien tukien kieltämisen,
olisi säädettävä yhteisön taloudellisesta vastuusta niiden kustannusten osalta, jotka aiheutuvat jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamiseen liittyvistä velvoitteista yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70(4) mukaisesti,
saatu kokemus on osoittanut, että valvonnan vahvistaminen tupakka-alalla on välttämätöntä; tarvittaessa tietyt valvontavaltuudet voitaisiin myöntää itsenäiselle valvontatoimielimelle kyseisten markkinoiden erityisvaatimusten huomioon ottamiseksi,
tupakka-alan yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi otettava huomioon samanaikaisesti ja soveltuvalla tavalla perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet, ja
siirtymisen raakatupakka-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 21 päivänä huhtikuuta 1970 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 727/70(5) käyttöön otetusta järjestelmästä tässä asetuksessa säädettyyn järjestelmään tulee tapahtua mahdollisimman hyvissä olosuhteissa; tämän vuoksi siirtymäkauden toimenpiteet saattavat osoittautua välttämättömiksi; sen lisäksi uutta järjestelmää olisi sovellettava täydellisenä vasta vuoden 1993 sadosta alkaen,
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Raakatupakka-alan yhteinen markkinajärjestely sisältää säännöt, jotka koskevat:
- palkkiojärjestelmää,
- tuotannon ohjaus- ja rajoittamistoimenpiteitä,
- kolmansien maiden kanssa käytävää kauppaa koskevaa järjestelmää.
Se koskee CN-koodiin 2401 kuuluvia valmistamatonta tupakkaa ja tupakanjätteitä.
2 artikla
Raakatupakkalajikkeet luokitellaan seuraaviin ryhmiin:
a) Flue cured:
riihikuivattu tupakka; ilman kiertoa, lämpötilaa ja ilman kosteuspitoisuutta valvotaan kuivauksen aikana;
b) Light air cured:
suojakatoksen alla ilmakuivattu tupakka, jota ei fermentoida;
c) Dark air cured:
suojakatoksen alla ilmakuivattu tupakka, jossa sallitaan luonnollinen fermentoituminen ennen markkinoille saattamista;
d) Sun cured:
aurinkokuivattu tupakka;
e) Fire cured:
savustamalla kuivattu tupakka;
f) Basma (sun cured);
g) Katerini (sun cured);
h) Perinteinen Kaba Koulak ja vastaavanlaiset lajikkeet (sun cured).
Eri ryhmiin kuuluvat lajikkeet on lueteltu liitteessä.
I OSASTO Palkkiojärjestelmä
3 artikla
1 Vuoden 1993 sadosta alkaen otetaan käyttöön palkkiojärjestelmä, jota sovelletaan vuoden 1997 satoon saakka ja jossa palkkion suuruus on yhtenäinen kaikille samaan ryhmään kuuluville tupakkalajikkeille.
2 Belgiassa, Saksassa ja Ranskassa viljeltäville flue cured, light air cured ja dark air cured -tupakkalajikkeille myönnetään kuitenkin lisätukea. Sen suuruus on 50 prosenttia kyseisille tupakkalajikkeille 1 kohdan mukaisesti myönnetyn palkkion ja vuoden 1992 satoon sovelletun palkkion välisestä erotuksesta.
3 Kyseisen palkkion tarkoituksena on viljelijän tulojen tukeminen markkinoiden tarpeita vastaavan tuotannon puitteissa ja yhteisössä tuotetun tupakan menekin varmistaminen.
4 artikla
1 Neuvosto vahvistaa perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen satovuosittain palkkion ja lisätuen suuruuden ottaen huomioon erityisesti eri tupakoiden tähänastiset ja ennustetut menekkimahdollisuudet tavallisissa kilpailuolosuhteissa yhteisön markkinoilla ja maailmanmarkkinoilla.
2 Tuen suuruus vahvistetaan:
a) kilogrammalle tupakanlehtiä, joille ei ole suoritettu esijalostus- tai käsittelytoimenpiteitä;
b) kullekin raakatupakkaryhmälle.
5 artikla
Palkkion myöntämistä koskevat erityisesti seuraavat edellytykset:
a) tupakan on oltava lähtöisin kullekin lajikkeelle määritetyltä tuotantoalueelta;
b) laatuvaatimuksia on noudatettava;
c) tuottaja toimittaa tupakanlehdet ensimmäisen jalostusasteen yritykselle viljelysopimuksen perusteella.
6 artikla
1 Viljelysopimus sisältää vähintään, että:
- ensimmäisen jalostusasteen yritys sitoutuu maksamaan viljelijälle toimitushetkellä ostohinnan lisäksi palkkion suuruisen summan sopimuksen kohteena olevasta ja todella toimitetusta määrästä,
- viljelijä sitoutuu toimittamaan esijalostuslaitokselle laatuvaatimusten mukaista raakatupakkaa.
2 Toimivaltainen toimielin korvaa palkkiosumman ensimmäisen jalostusasteen yritykselle sen jälkeen, kun sille on esitetty tositteet viljelijän tupakkatoimituksesta ja 1 kohdassa tarkoitetun summan maksamisesta.
7 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston soveltamisesta annetaan 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Niihin sisältyy erityisesti:
- tuotantoalueiden rajaaminen kaikille lajikkeille,
- toimitettua tupakkaa koskevat laatuvaatimukset,
- muut viljelysopimukseen liittyvät ehdot ja sopimuksen viimeinen solmimispäivä,
- mahdollisesti vaadittava takuu, joka ensimmäisen jalostusasteen yrityksen on annettava siinä tapauksessa, että pyydetään ennakkomaksua, sekä kyseisen takuun antamiseen ja vapauttamiseen liittyvät ehdot,
- palkkion myöntämiseen liittyvät erityisehdot siinä tapauksessa, että sopimus solmitaan tuottajaryhmittymän kanssa,
- toimenpiteet, jotka on toteutettava siinä tapauksessa, että viljelijä tai ensimmäisen jalostusasteen yritys ei täytä sopimusvelvoitteitaan.
II OSASTO Tuotannon rajoittamista koskeva järjestelmä
8 artikla
Yhteisölle vahvistetaan yleinen enimmäistakuukynnys, jonka suuruus on 350 000 tonnia raakatupakkaa lehtinä satovuotta kohti. Vuoden 1993 sadolle kyseinen kynnys on kuitenkin vahvistettu 370 000 tonniksi.
Tämän takuukynnyksen puitteissa neuvosto vahvistaa vuosittain perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen erityiset takuukynnykset kullekin lajikeryhmälle ottaen huomioon erityisesti kyseisten tuotantoalueiden markkinaolosuhteet ja yhteiskunnallis-taloudelliset ja maataloudelliset olosuhteet.
9 artikla
1 Takuukynnysten noudattamisen varmistamiseksi satovuosille 1993 1997 otetaan käyttöön jalostuskiintiöjärjestelmä.
2 Neuvosto jakaa satovuosittain perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen tuottajajäsenvaltioiden kesken kunkin lajikeryhmän käytettävissä olevat määrät.
3 Edellä olevan 2 kohdan mukaisesti vahvistettujen määrien perusteella ja tämän kuitenkaan rajoittamatta 5 kohdan soveltamista jäsenvaltiot jakavat siirtymäkauden aikana satovuosien 1993 ja 1994 jalostuskiintiöt ensimmäisen jalostusasteen yritysten kesken suhteessa viimeistä satovuotta edeltävien kolmen vuoden aikana jalostukseen toimitettujen määrien keskiarvoon lajikeryhmittäin. Vuoden 1992 tuotantoa ja kyseiseltä satovuodelta peräisin olevia toimituksia ei kuitenkaan oteta huomioon. Tämä jakaminen ei vaikuta yksityiskohtaisiin sääntöihin jalostuskiintiöiden jakamisesta seuraavina satovuosina.
Ensimmäisen jalostusasteen yrityksille, jotka ovat aloittaneet toimintansa vertailuajanjakson alkamisen jälkeen, myönnetään ohjemäärä suhteessa niiden määrien keskiarvoon, jotka ne ovat toimintansa aikana toimittaneet jalostukseen.
Niitä ensimmäisen jalostusasteen yrityksiä varten, jotka ovat aloittaneet toimintansa satovuoden tai sitä edeltäneen vuoden aikana, jäsenvaltiot varaavat kaksi prosenttia lajikeryhmittäin käytettävissään olevista kokonaismääristä. Tämän prosenttiosuuden puitteissa kyseiset yritykset saavat kiintiökseen määrän, joka on enintään 70 prosenttia niiden jalostuskapasiteetista, sillä edellytyksellä, että ne esittävät riittävät takeet toimintansa tehokkuudesta ja jatkuvuudesta.
4 Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jakaa kiintiöt suoraan tuottajille, jos niillä on käytettävissään kaikkien viljelijöiden tuotannosta kolmen viimeistä satovuotta edeltävän satovuoden ajalta tarvittavat täsmälliset tiedot, jotka on eritelty tuotettujen ja jalostusyrityksiin toimitettujen lajikkeiden ja määrien mukaan.
5 Edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitetun kiintiöiden jakamisen yhteydessä ei vertailutuotantoa laskettaessa oteta huomioon raakatupakkamääriä, jotka ylittävät asetuksen (ETY) N:o 727/70 mukaisesti noudatettavat taatut enimmäismäärät.
Tarvittaessa tuotanto otetaan huomioon ainoastaan sen kiintiön puitteissa, joka on myönnetty kyseisten vuosien aikana.
10 artikla
Ensimmäisen jalostusasteen yritys ei saa solmia viljelysopimuksia eikä vastaanottaa korvausta palkkiosummasta sellaisista määristä, jotka ylittävät sille tai tuottajalle myönnetyn kiintiön.
11 artikla
Yksityiskohtaiset säännöt tämän osaston soveltamisesta annetaan 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Ne sisältävät erityisesti 9 artiklan 5 kohdassa säädetyt tarkistukset kiintiöiden jakamisessa sekä kiintiöiden vaikutuksia tuottajiin koskevat ennakkoehdot, erityisesti verrattuna heidän aikaisempaan tilanteeseensa.
III OSASTO Tuotannonohjaustoimenpiteet
12 artikla
1 Tarjonnan keskittämiseksi ja sen mukauttamiseksi laadullisesti markkinoiden tarpeisiin myönnetään erityistukena 10 prosenttia palkkion määrästä, jos viljelysopimukset solmitaan ensimmäisen jalostusasteen yrityksen ja hyväksytyn tuottajaryhmittymän välillä ja kyseisten sopimusten kohteena olevat toimitukset kattavat sanotun ryhmittymän jäsenten kokonaistuotannon.
2 Erityistukea maksetaan tuottajaryhmittymälle tuotannon järjestämisen ja ohjaamisen parantamiseksi.
3 Komissio määrittää yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Ne sisältävät erityisesti sääntöjä, jotka koskevat:
- erityistuesta osalliseksi pääsevien tuottajaryhmittymien määrittelemistä,
- ryhmittymän hyväksymisen edellytyksiä,
- erityistuen käyttöä.
13 artikla
1 Perustetaan yhteisön tupakka-alan tutkimus- ja tiedotusrahasto. Se rahoitetaan pidättämällä palkkion maksamisen yhteydessä enintään yksi prosentti palkkion määrästä.
2 Kyseinen rahasto rahoittaa ja sovittaa yhteen tutkimus- ja tiedotusohjelmia, joiden tarkoituksena on syventää tupakan haittavaikutuksia ja asianmukaisia ennalta ehkäiseviä ja parantavia toimenpiteitä koskevaa tietämystä, sekä ohjata yhteisön tuotantoa mahdollisimman vähän haitallisten tupakkalajikkeiden ja -laatujen suuntaan.
3 Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
14 artikla
Komissio päättää 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen lajikkeita Mavra, Tsebelia, Forchheimer Havanna IIc sekä Geudertheimer-hybridejä koskevasta kolmevuotisohjelmasta tuotantosuunnan muuttamiseksi markkinoita paremmin vastaavien lajikkeiden tai muiden maataloustuotteiden suuntaan. Kyseisen ohjelman toteuttaminen aloitetaan vuoden 1993 sadosta. Siihen voi sisältyä erityistoimenpiteitä, joilla on tarkoitus korvata tuotantosuunnan muutoksesta mahdollisesti aiheutuvat tulojen menetykset.
IV OSASTO Järjestelmä kolmansien maiden kanssa käytävästä kaupasta
15 artikla
Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä tai jollei komissio 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen toisin päätä, on kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa kielletty:
a) kaikkien vaikutukseltaan tulleja vastaavien maksujen periminen;
b) kaikkien määrällisten rajoitusten tai vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden toteuttaminen.
16 artikla
1 Jos tuonnin tai viennin seurauksena yhden tai useamman 1 artiklassa tarkoitetun tuotteen markkinat yhteisössä häiriintyvät tai ovat vaarassa häiriintyä vakavasti siten, että perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteet vaarantuvat, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa voidaan toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä, kunnes häiriö tai häiriön uhka on väistynyt.
2 Jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne syntyy, komissio päättää jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan tarpeellisista toimenpiteistä, jotka annetaan tiedoksi jäsenvaltioille ja joita sovelletaan välittömästi. Jos asia on tullut komission käsiteltäväksi jäsenvaltion pyynnöstä, komissio tekee päätöksensä siitä 24 tunnin kuluessa pyynnön vastaanottamisesta.
3 Jäsenvaltiot voivat saattaa neuvoston käsiteltäväksi komission toteuttaman toimenpiteen kolmen arkipäivän kuluessa sen tiedoksi antamisesta. Neuvosto kokoontuu viipymättä. Se voi määräenemmistöllä muuttaa tai kumota kyseisen toimenpiteen.
V OSASTO Yleiset määräykset ja siirtymäkautta koskevat järjestelyt
17 artikla
Ennalta aavistamattomien markkinaolosuhteiden varalta voidaan toteuttaa poikkeuksellisia markkinatukitoimenpiteitä 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä toimenpiteet voidaan toteuttaa ainoastaan siinä laajuudessa ja sellaiseksi kestoajaksi kuin on ehdottoman välttämätöntä kyseisten markkinoiden tukemisen kannalta.
18 artikla
Jollei tämän asetuksen säännöksistä muuta johdu, perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklaa sovelletaan 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon ja kauppaan.
19 artikla
Edellä I ja III osaston mukaisesti aiheutuvat menot katsotaan asetuksen (ETY) N:o 729/70 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuiksi menoiksi.
20 artikla
1 Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet yhteisön säännösten noudattamisen varmistamiseksi raakatupakka-alalla. Tämän vuoksi niiden on ilmoitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen antamisesta hallintaa ja valvontaa koskevista käytännön toimenpiteistä, joita ne aikovat toteuttaa. Komissio hyväksyy kyseiset toimenpiteet tai vaatii niihin tarvittavat tarkistukset kolmen kuukauden kuluessa mainitusta ilmoituksesta. Jälkimmäisessä tapauksessa jäsenvaltion on tehtävä tarpeelliset mukautukset toimenpiteisiinsä mahdollisimman nopeasti. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä kaikista kansallisiin säännöksiin tehdyistä muutoksista, ja komissio tutkii ne samojen sääntöjen mukaisesti.
2 Kukin tuottajajäsenvaltio perustaa oman oikeusjärjestyksensä mukaisesti erityisen toimielimen, jonka tehtävänä on suorittaa valvontaa yhteisön tupakkajärjestelmän puitteissa. Kuitenkin ne jäsenvaltiot, joiden 9 artiklan 2 kohdan mukainen takuukynnys on alle 45 000 tonnia, voivat päättää olla perustamatta tällaista toimielintä.
3 Toimielin on hallinnollisesti täysin riippumaton. Asianomainen jäsenvaltio myöntää sille kaikki toimivaltuudet, jotka ovat tarpeen sille osoitettujen tehtävien hoitamisessa.
Toimielin koostuu toimihenkilöistä, joiden lukumäärä ja koulutus mahdollistavat edellä mainittujen tehtävien suorittamisen.
4 Ennen kunkin markkinavuoden alkua asianomainen jäsenvaltio laatii toimielimen ehdotuksesta alustavan talousarvion ja toimintaohjelman, jotka jäsenvaltio toimittaa komissiolle ja joiden tarkoituksena on varmistaa palkkiojärjestelmän asianmukainen soveltaminen. Komissio voi vaatia jäsenvaltiota tekemään alustavaan talousarvioon ja toimintaohjelmaan tarkoituksenmukaisiksi katsomansa muutokset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltion omaa vastuuta.
Komission toimihenkilöt voivat milloin tahansa seurata toimielimen harjoittamaa toimintaa.
Toimielin antaa määräajoin jäsenvaltiolle ja komissiolle kertomuksen toiminnastaan. Kyseisessä kertomuksessa on esitettävä mahdollisesti esiin tulleet vaikeudet ja annettava tarpeen mukaan valvontajärjestelmää koskevia parannusehdotuksia.
5 Toimielimen todelliset menot katetaan 50-prosenttisesti Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion puitteissa, ja jäljelle jäävän osan rahoituksesta vastaa asianomainen jäsenvaltio.
6 Komissio päättää 5 kohdassa tarkoitettujen menojen vuosittaisesta summasta asianomaisten jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella. Tämä summa myönnetään sen jälkeen, kun komissio on todennut, että kyseinen toimielin on perustettu ja se on suorittanut tehtävänsä. Toimielimen perustamisen ja toiminnan helpottamiseksi kyseinen summa voidaan maksaa ennakkoerissä pitkin vuotta toimielimen vuositalousarvion perusteella, joka laaditaan yhteisymmärryksessä jäsenvaltion ja komission kanssa aina ennen seuraavan vuoden lokakuun loppua.
7 Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta 2 4 kohdan nojalla nimitetyt toimielimet:
- pääsevät tuotanto- ja jalostuslaitoksiin sekä kaupan tiloihin,
- voivat tutustua kirjanpitotietoihin ja muihin valvonnan kannalta tarpeellisiin asiakirjoihin ja ottaa näistä jäljennöksiä tai otteita,
- voivat pyytää tarvittavia tietoja.
8 Komissio antaa 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta.
21 artikla
Jäsenvaltioiden ja komission on annettava toisilleen tiedoksi kaikki tämän asetuksen soveltamisen edellyttämät tiedot. Yksityiskohtaiset säännöt tällaisten tietojen toimittamisesta ja jakelusta annetaan 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
22 artikla
Perustetaan tupakkaa käsittelevä hallintokomitea, jäljempänä "komitea", joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana toimii komission edustaja.
23 artikla
1 Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa näistä toimenpiteistä määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa käsiteltävänä olevan asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa neuvoston komission ehdotuksesta tekemille päätöksille määrätyllä enemmistöllä. Äänestyksissä komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan sanotussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
2 Komissio päättää toimenpiteistä, jotka pannaan välittömästi täytäntöön. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio toimittaa ne heti tiedoksi neuvostolle. Siinä tapauksessa komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden täytäntöönpanoa enintään yhdellä kuukaudella edellä mainitusta tiedoksi antamisesta.
3 Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin edellisessä kohdassa säädetyssä määräajassa.
24 artikla
Komitea voi käsitellä muitakin kysymyksiä, jotka sen puheenjohtaja saattaa sen käsiteltäväksi joko omasta aloitteestaan tai jonkin jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.
25 artikla
Tätä asetusta on sovellettava siten, että otetaan huomioon samanaikaisesti ja soveltuvalla tavalla perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet.
26 artikla
Ennen 1 päivää huhtikuuta 1996 komissio esittää neuvostolle I ja II osastossa säädettyjä järjestelmiä koskevan ehdotuksen, jota sovelletaan satovuodesta 1998 alkaen. Neuvosto tekee päätöksen kyseisestä ehdotuksesta perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen.
27 artikla
Jos on tarpeen helpottaa siirtymätoimenpiteillä siirtymistä asetuksella (ETY) N:o 727/70 käyttöön otetusta järjestelmästä tässä asetuksessa säädettyyn järjestelmään, nämä toimenpiteet annetaan 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
28 artikla
Kumotaan asetus (ETY) N:o 727/70 satovuodesta 1993 alkaen.
29 artikla
Tätä asetusta sovelletaan satovuodesta 1993.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Luxemburgissa 30 päivänä kesäkuuta 1992.